natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– Usnesení ze dne 14. prosince 2006 o Evropské strategii pro udržitelnou, konkurenceschopnou a bezpečnou energii – Zelená kniha
– Resolution of 14 December 2006 on a European Strategy for Sustainable, Competitive and Secure Energy – Green Paper
– Usnesení ze dne 14. února 2007 o změně klimatu
– Resolution of 14 February 2007 on climate change
Be the change you want to see in the world
Be the change you want to see in the world
Mahátma Gándhí
Mahatma Gandhi
Zřízení dočasného výboru pro změnu klimatu je reakcí Evropského parlamentu na problematiku změny klimatu a jeho příspěvkem k tomu, aby se toto téma stalo jednou z priorit evropské a mezinárodní agendy.
The creation of a Temporary Committee on Climate Change is the European Parliament’s response and contribution to placing the challenge of climate change as a priority on the European and international agenda.
Zřízení dočasného výboru pro změnu klimatu bylo navrženo konferencí předsedů Parlamentu dne 19. dubna 2007; dne 25. dubna bylo na plenárním zasedání přijato příslušné zřizovací rozhodnutí a dne 22. května 2007 pořádal nový dočasný výbor svou ustavující schůzi.
Following the decision of the Conference of Presidents on 19 April 2007 to propose to Parliament the creation of a temporary committee on climate change, and following the decision of Parliament on 25 April to set up such a temporary committee, the newly created Temporary Committee on Climate Change held its constituent meeting on 22 May 2007.
Dne 18. února 2008 Parlament rozhodl o prodloužení mandátu dočasného výboru až do 9. února 2009.
On 18 February 2008 Parliament decided to extend the mandate of the Temporary Committee until 9 February 2009.
Dne 21. května 2008 byla v plénu přijata předběžná zpráva výboru CLIM týkající se vědeckých údajů o změně klimatu a závěrů a doporučení pro rozhodovací proces.
On 21 May 2008 Parliament adopted in plenary the interim report of the Temporary Committee on Climate Change on the scientific facts of climate change: findings and recommendations for decision-making.
Nyní předložená závěrečná zpráva obsahuje doporučení pro budoucí integrovanou politiku EU na ochranu klimatu, která vytvoří podmínky pro bezuhlíkové hospodářství, a má za cíl koordinovat společný postoj EP s ohledem na jednání o budoucí mezinárodní dohodě o klimatických změnách.
This final report contains recommendations on the EU’s future integrated climate policy to pave the way for a low-carbon economy, and seeks to coordinate Parliament's common position on the negotiations on a future international agreement on climate change.
Závěrečná zpráva je rozdělena do 22 tematických oddílů:
This final report is divided into 22 topics:
Principy a zásady, které jsou základem závěrečné zprávy dočasného výboru pro změnu klimatu, vycházejí z postoje, který Evropský parlament ve svém nynějším šestém volebním období vyjádřil již ve 13 usneseních zabývajících se změnou klimatu.
The climate policy principles and guidelines of the final report of the Temporary Committee on Climate Change are based on the position of the European Parliament as already set out in the 13 resolutions on climate change in the current 6 th legislative period.
V těchto usneseních je důraz kladen zvláště na to, že změnu klimatu je třeba chápat jako horizontální politiku, na niž je nutno brát při přípravě všech legislativních návrhů.
The report stresses in particular that climate change is to be understood as a horizontal policy to be taken into account in all legislative proposals.
V prvé řadě sem patří dohodnuté a poté mnohokrát potvrzené ústřední cíle, kterými je snížení globální změny klimatu na 2 °C, snížení emisí o 20 % do roku 2020 (případně o 30 %, pokud se k obdobnému snížení emisí zaváží i jiné průmyslové státy) nebo o 60–80 % do roku 2050 oproti roku 1990.
These principles include first and foremost the key targets agreed upon and frequently reiterated since, such as the restriction of global climate change to 2°C, the reduction target of 20% below 1990 levels by 2020 (or 30% if other industrialised countries commit themselves to similar reductions) or 60%-80% by 2050.
Mezinárodní rozměr: období po roce 2012, zahraniční politika a mezinárodní obchod z hlediska klimatu
The i nternational d imension : Post-2012, external climate policy and international trade
Jednání o smlouvě pro období po roce 2012 musí být úspěšně ukončena na klimatické konferenci v Kodani na konci roku 2009 (COP 15), aby nevznikla prodleva mezi prvním a druhým obdobím závazků.
The negotiations on a post-2012 agreement at the Copenhagen Climate Conference (COP 15) at the end of 2009 must be successfully concluded, in order to prevent a gap between the first and second commitment periods.
Mezinárodní angažmá je důležité i proto, že změna klimatu může vést k dalšímu zostřování mezinárodních vztahů v oblastech, kde riziko konfliktu existuje již nyní, například v důsledku migrace související se změnami v životním prostředí, v důsledku ztráty půdy a hraničních sporů v souvislosti se záplavami a posouváním pobřežní linie do vnitrozemí a kvůli konfliktům o ovládnutí přírodních zdrojů vyvolaným zmenšováním zemědělských ploch či zhoršujícím se nedostatkem vody,
International commitment is also important because climate change may further heighten existing conflict potential in international relations, e.g. as a result of environment-induced migration, loss of land and border disputes owing to flooding and receding coastlines, conflicts over resources arising from the shrinkage of agricultural land, or increasing scarcity of water.
Podle studie World Energy Outlook je v celosvětovém měřítku nejdůležitějším zdrojem primární spotřeby energie ropa s 35 % ; druhé místo zaujímá uhlí s 25 % a třetí místo zemní plyn s 21 %.
According to the World Energy Outlook of 2006, petroleum is the most important energy source in the world, accounting for 35% of primary energy consumption, followed by coal at 25% and natural gas at 21%.
Podle spolehlivých zdrojů a předpovědí bude do roku 2020 i později poptávka po energii ve světě a Evropě výrazně stoupat.
Reliable sources and predictions point to a substantial increase in energy needs in the world by 2020 and beyond.
Mezinárodní energetická agentura tedy očekává, že se světová spotřeba energie zvýší do roku 2030 o nejméně 60 %.
For example, the International Energy Agency expects an increase in world energy needs of at least 60% by 2030.
S tím také rostoucí měrou souvisí problém geografického rozdělení, neboť v důsledku rostoucí poptávky po energii v nově industrializovaných zemích se bude v příštích letech dále hrotit soupeření o přístup k fosilním zdrojů energie, zejména proto, že doba levných a snadno dostupných fosilních paliv se již chýlí ke konci.
This is linked to an increasing extent with a distribution problem, since the rising need for energy in emerging countries will further exacerbate the competition for secured access to fossil fuel sources in the next few years, particularly because the age of cheap and abundant fossil energy is coming to an end.
Mají-li být tyto rostoucí potřeby uspokojeny, musí mezinárodní společenství vyřešit řadu velice obtížných úkolů.
To meet this growing need, the world community is faced with enormous challenges.
Nezdá se přitom pravděpodobné, že by bylo možné pokrýt zvyšující se poptávku po energii, kterou vyvolá růst světové populace, pouhým zvyšováním energetické účinnosti.
It seems unlikely that the increasing energy needs of a growing world population can be met solely by efficiency improvements.
Strukturu energetických systémů a skladbu energetických zdrojů v nadcházejících desetiletích proto budou formovat investiční rozhodnutí, která budou přijata v několika příštích letech.
Accordingly, investment decisions taken in the next few years will determine the structure of the energy system and the energy mix over the coming decades.
Současná politika v oblasti biopaliv vyústila v konflikt mezi jednotlivými cíli, totiž konflikt mezi problémem nedostatku potravin a růstu jejich cen na jedné straně a rostoucí poptávkou po energii a hledáním alternativních paliv na straně druhé.
Present-day biofuels policy has resulted in a conflict of objectives marked on the one hand by scarcity of foodstuffs and rising food prices and on the other by increasing energy needs and the search for alternative fuels.
Energetická účinnost
Energ y effi c ien cy
Dostupné vědecké údaje hovoří jasnou řečí: 40 % veškeré spotřeby energie připadá na spotřebu v budovách, a to znamená, že 33 % všech emisí skleníkových plynů pochází ze zastavených ploch.
The existing scientific data speak for themselves: 40% of final energy consumption is accounted for by the buildings sector, which means that 33% of all greenhouse gas emissions derive from the built environment.
Budovy (ať už obytné, komerční nebo veřejné) však mají obrovský potenciál k nákladově efektivnímu snižování emisí CO 2 , kterého je možné dosáhnout modernizací tepelné izolace, topných resp. chladicích systémů, elektrospotřebičů a klimatizace.
Accordingly the buildings sector (residential accommodation as well as commercial and public buildings) has an immense and cost-effective potential for CO 2 reduction by modernising heat insulation and heating and cooling systems, electric appliances and ventilation systems.
Ústřední význam má především otázka, jaké pobídky k realizaci těchto rozsáhlých modernizačních opatření lze vytvořit.
One crucial issue in this connection is what incentives can be created to trigger these necessary massive modernisation measures.
Mobilita a logistika
Mobilit y und l ogisti cs
V současné době připadá na dopravu přibližně třetina konečné spotřeby energie v EU, přičemž toto odvětví závisí téměř výhradně (z 97 %) na palivech vyráběných z ropy (benzinu a naftě).
At present transport accounts for around one third of final energy consumption in the EU, with the transport sector almost completely (97%) dependent on petroleum-based fuels (petrol and diesel).
Městská mobilita sice přímo souvisí s individuální kvalitou života, ale zároveň je to právě individuální doprava ve městech, která výrazně přispívá k emisím skleníkových plynů a jiným ekologickým problémům, jako je znečištění ovzduší a hluk.
On the one hand urban mobility is directly linked to individual quality of life, yet on the other hand it is individual traffic in cities which makes a substantial contribution to greenhouse gas emissions and to other environmental problems such as air pollution and noise.
Místo aby městská mobilita kvalitu života občanů zvyšovala, spíše ji v důsledku svých negativních vlivů na zdraví snižuje, někdy i výrazně.
Instead of enhancing citizens’ quality of life, it may significantly detract from it through negative effects on health.
Společně musíme nalézt odpověď na otázku, jakou cestou bude možné evropský hospodářský a společenský model, jehož základem je snaha zajistit mobilitu a dostupnost osob, zboží a nákladu s důrazem na časovou efektivitu, uvést v soulad s nutností efektivně využívat přírodní zdroje v zájmu udržitelného rozvoje.
We therefore need to give a common answer to the question how we are to reconcile the European economic and social model – which is based on the availability of people, goods and services, giving priority to efficiency of time – with the efficiency of resources needed for sustainable development.
Podle UNESCO je působením klimatických změn ohrožena jedna desetina všech světových kulturních památek a kulturních oblastí.
According to UNESCO, one tenth of all world heritage sites and traditional landscapes are endangered by the effects of climate changes.
V Evropě je odvětví cestovního ruchu postiženo velmi těžce, protože Evropa je podle Světové turistické organizace (UNWTO) nejvýznamnější turistickou oblastí světa, na niž v roce 2006 připadalo 55 % všech světových turistických cest.
In Europe this means that the tourist industry is hard hit, because according to the UN World Tourism Organisation (UNWTO) Europe is the most important tourist region in the world, with 55% of all international tourist arrivals in 2006.
Je známo, že změna klimatu může způsobit změny v turistických trasách, které mohou postiženým prázdninovým regionům přinést značné ekonomické problémy.
It is well known that climate change can alter tourist flows, which would result in significant economic disadvantages for the holiday regions in question.
Systém obchodování s emisemi a emise z průmyslové výroby
Emissions Trading Scheme and industrial emissions
Evropský systém obchodování s emisemi je jedinečným nástrojem k dosažení cílů snižování emisí při co nejvyšší efektivitě.
With its Emissions Trading Scheme the European Union has created a unique instrument for achieving emissions reductions with maximum efficiency.
Změna klimatu staví evropské i světové zemědělství před mnohé úkoly, které jsou všechny stejně závažné.
Climate change confronts agriculture in Europe and the world with several challenges of equal magnitude.
V prvé řadě musí zemědělství snížit své emise a rozvinout strategie adaptace na měnící se klimatické podmínky.
Agriculture needs first of all to reduce its own emissions and develop adaptation strategies to changing climatic conditions.
Jako výrobce biomasy a materiálu pro biopaliva je zemědělství dodavatelem základních výchozích produktů pro obnovitelné zdroje energie.
As a producer of biomass and materials for biofuels it supplies the essential raw materials for emerging sources of energy.
Kromě toho však musí vyrábět dostatek potravy pro stále rostoucí světovou populaci.
At the same time sufficient food must be produced to feed the world’s still growing population.
V tomto ohledu má rozhodující význam také živočišná výroba: podle prognóz Světové organizace pro výživu (FAO) se do roku 2050 zvýší výroba masa z dnešních 229 milionů tun na 465 milionů tun a výroba mléka z dnešních 580 milionů tun na 1043 milionů tun.
In this context, livestock production in particular plays a crucial role: the Food and Agriculture Organisation (FAO) predicts an increase in meat production from 229 million tonnes at present to 465 million tonnes in 2050, and for milk production from 580 to 1043 million tonnes.
Znamená to tedy, že živočišná výroba roste rychleji než ostatní zemědělská odvětví.
This means that the livestock rearing sector will be growing faster than any other sector of the agriculture industry.
Živočišná výroba v celém svém hospodářském řetězci zároveň způsobuje 18 % globálních emisí skleníkových plynů, a tedy více, než kolik vytváří dopravní sektor!
At the same time, all along the value chain, livestock production is responsible for 18% of global greenhouse gas emissions and thus produces more greenhouse gases than the transport sector!
Je nesporné, že změny v zemědělské praxi, evropské předpisy v oblasti životního prostředí a poslední strukturální reformy společné zemědělské politiky, které se zvýšenou měrou orientují na udržitelnost, nepřímo vedou ke snižování emisí díky lepšímu využívání dostupných zdrojů.
Changes to agricultural practice, European legislation and the most recent structural reforms to the Common Agricultural Policy, which increasingly aim at sustainability, will undoubtedly lead indirectly, via improved use of available resources, to emissions reductions.
Nesmíme však zapomínat na to, že pro zemědělství nebyly stanoveny specifické cíle ochrany klimatu a že rovněž chybí systémy pobídek, které by umožnily využít již existujícího mitigačního potenciálu.
However, one should not ignore the fact that there are no specific climate objectives for agriculture, nor are there any incentives to exploit existing mitigation potential.
Jako je tomu i v jiných sektorech, nabývá na významu moderní vzdělávací profil se složkou zaměřenou na ochranu klimatu.
As in other sectors, a modern career with a clear climate profile is becoming more and more important.
Pokud má zemědělská praxe být v souladu s ochranou klimatu a pokud má zemědělství dostát požadavkům, které na ně klade změna klimatu a živočišná výroba, je nutno zprostředkovávat nové poznatky o obdělávání půdy a je zapotřebí, aby se otázkám klimatických změn a významu zemědělské výroby z hlediska klimatu více věnovalo odborné vzdělávání mladých zemědělců.
Climate-friendly agricultural practice therefore calls for the transmission of new knowledge in soil management, and the professional training of young farmers must increasingly take account of the impact of climate change and the climate impact of agricultural production in order to confront the challenge which climate change represents for agriculture and livestock rearing.
Lesy mají pro biosféru bezesporu velký význam – pokrývají přes 30 % povrchu pevnin a žijí v nich více než dvě třetiny všech druhů.
30% of the world's land surface is covered in forests, which are home to more than two thirds of all the species on earth.
Přesto jako celek – navzdory mnoha funkcím, které plní v globálním ekosystému – nemají žádnou tržní hodnotu.
And yet, in spite of their many functions in the global ecosystem, they have no overall market price.
Navíc je nejméně jedna třetina světových lesních porostů postižena následky změny klimatu.
Moreover, at least a third of the world's forests are already affected by the consequences of climate change.
Půda je nejdůležitější prostorovou podmínkou hospodářské činnosti.
The soil is the most important spatial basis for economic activity.
Je základem pro výrobu 90 % veškeré lidské potravy, veškerého krmiva pro hospodářská zvířata a všech textilií a paliv.
On the one hand it is the basis for the production of 90% of all human food, animal feed, textiles and fuels.
Mezi změnou klimatu, udržitelným rozvojem, kvalitou životního prostředí a degradací půdy existuje jednoznačný vztah.
There is a clear link between climate change, sustainable development, environmental quality and soil degradation.
Negativní vlivy změny klimatu dopadají i na půdu a mohou vést k její další degradaci.
The soil is affected by climate changes which may in turn lead to further degradation of the soil.
Musíme tedy všemožně usilovat o to, aby prostřednictvím vhodných metod obdělávání půdy vznikla řádná politika ochrany půdy, a to s ohledem na význam, jaký mají organické látky uložené v půdě pro její úrodnost, schopnost zadržovat vodu a její funkci jako úložiště uhlíku.
We must therefore do all we can to establish a policy of soil protection by appropriate soil treatment measures taking account of the importance of organic substances in the soil for its fertility, its water storage capacity and its ability to function as a carbon sink.
Vodní hospodářství
Water management
Kvalita vody trpí různými škodlivými vlivy, jako je vypouštění nebezpečných látek a jejich emise nebo úniky.
Water quality is subject to particular dangers from a number of sources including releases, emissions and losses of hazardous substances.
Člověk svou činností zasahuje do celosvětového oběhu vody tak výrazně, že se vodní systémy sotva stačí regenerovat.
Human activities impact so deeply on the structure of global hydrology that it is barely possible for water to regenerate.
Především však voda hraje centrální úlohu ve změně klimatu: jednak vyvolává některé procesy, které vedou ke klimatickým změnám (například působením vody z tajících ledovců), jednak je sama touto změnou ovlivněna.
Most of all, however, water also has a central role to play in climate change in that it not only triggers climate-changing processes (e.g. in the form of meltwater) but is also itself subject to change.
Naším hlavním úkolem v této oblasti je vytvořit integrované vodní hospodářství na základě současných a budoucích potřeb, které je klíčem k úspěšnému zvládnutí dopadů změny klimatu na dostupnost vodních zdrojů.
The central challenge we need to face is the issue of integrated water management based on present and future water requirements, which is the key to coping successfully with the impact of climate change on available water resources.
Lze očekávat, že změna klimatu bude pro námořní rybolov a mořskou akvakulturu v Evropské unii znamenat významné změny.
It is predictable that climate change will bring major changes to sea fishing and marine aquaculture in the European Union.
Mimo jiné se počítá s teplotním nárůstem, který způsobí zvýšení hladiny moří, změnu v atlantické termohalinní cirkulaci, salinitě a geografickém rozšíření organismů, změnu oblastí rozšíření rybích populací a úbytek rostlinného planktonu.
For example, a rise in temperature and thus in sea levels is expected, as is a change in the Atlantic thermohaline circulation, a change in salinity and the geographical distribution of organisms, shifts in fish populations and a quantitative reduction in phytoplankton.
Změněné klima tedy má přímý dopad na přežití, rozšíření, fertilitu a chování jednotlivých živočichů, a tím i na velikost a rozšíření stavů ryb využívaných v průmyslovém rybolovu.
Consequently the changing climate will have a direct influence on survival rates, spread, fertility and behaviour of individual animals and thus on the size and distribution of industrial fish stocks.
Potřebujeme proto souhrnný rámcový plán, o němž se hovoří ve směrnici o mořské strategii, který povede ke zlepšení správy mořských oblastí a zdrojů a ke zvýšení její udržitelnosti.
We therefore need a comprehensive framework plan for the sea, as provided for in the Marine Strategy Directive, to ensure a better and more sustainable management of marine areas and resources.
To je bezesporu třeba považovat za úspěch.
That is certainly a success.
Současně však musíme přiznat, že přes veškeré snahy se neustále zvyšuje množství odpadu, který produkujeme.
However, it is regrettably also clear that waste quantities continue to increase in spite of our best efforts.
Prognózy slibují podobný trend: Evropská agentura pro životní prostředí očekává, že mezi roky 2005 a 2020 vzroste objem odpadů z domácností o 25 %.
Forecasts promise that this trend will continue: the European Environmental Agency expects a 25% rise in the quantity of household waste between 2005 and 2020.
Agentura ovšem také předpovídá, že ve srovnání s koncem 80. let dojde ke zřetelnému snížení emisí z odpadového hospodářství (o více než 80 %).
Nevertheless, the Agency predicts a clear (more than 80%) drop in emissions from the waste sector as compared with the late 1980s.
V zájmu zamezení přímých emisí ze skládek se tedy musíme se více soustředit na předběžné biologické třídění a recyklaci materiálu.
We must therefore rely more on biological presorting and material recycling in order to avoid direct emissions from landfill sites.
Důležitým příspěvkem k zamezení nepřímých emisí je také využívání odpadů k energetickým účelům ve spojení s kombinovanou výrobou tepla a elektřiny, kterým se nahradí fosilní paliva užívaná k výrobě elektřiny a tepla.
Moreover, energy recovery from waste in conjunction with cogeneration systems makes an important contribution to avoiding indirect emissions, as it replaces fossil fuels to generate electricity and heat.
V zájmu omezení přímých emisí z odvětví odpadového hospodářství by jistě bylo rozumné striktně uplatňovat zásadu, že bychom se měli vyhýbat přepravě odpadů na delší vzdálenosti.
The strict application of the nearness principle would also certainly be useful: waste transport over long distances should be avoided in order to restrict direct emissions from the waste sector.
K tomuto tématu se Evropský parlament podrobně vyjádřil již ve svém usnesení ze dne 10. dubna 2008, které se zabývá zelenou knihou Komise o přizpůsobení se změně klimatu a o možnostech pro postup EU (KOM(2007)354).
In its resolution of 10 April 2008 on the Commission’s Green Paper on ‘Adapting to climate change in Europe – options for EU action’ (COM(2007) 354) the European Parliament gave a detailed opinion on this topic.