natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zpravodaj se domnívá, že kolektivní odškodnění by mělo být možné, pokud se individuální oběť zdrží nárokování náhrady škody, protože se domnívá, že škoda není úměrná nákladům soudního řízení.
The rapporteur believes that collective redress should be possible where an individual victim abstains from seeking compensation because he considers that the damage is not in proportion to the costs of court proceedings.
Studie ukazují, že finanční práh leží mezi částkou 101 EUR a 2 500 EUR
Studies indicate that the financial threshold lies between EUR 101 and 2 500
Omezení kolektivního odškodnění na individuální ztráty až do výše 2000 EUR by sladilo horizontální nástroj s nařízením č. 861/2007 o evropském řízení o drobných nárocích a zajistilo soudržnost právních předpisů EU.
Limiting collective redress to individual losses of up to EUR 2000 would align the horizontal instrument with Regulation No 861/2007 on a European Small Claims Procedure and ensure consistency of EU legislation.
Zpravodaj by rád zahájil diskusi k otázce, zda by byl vhodnější nižší práh.
The rapporteur would like to initiate a discussion on the question whether a lower threshold would be more appropriate.
Zpravodaj se domnívá, že horizontální nástroj by měl být dostupný v přeshraničních případech, pokud je porušeno právo EU.
The rapporteur considers that a horizontal instrument should be available in cross-border cases where EU law is infringed.
Přeshraniční prvek by byl naplněn, pokud oběť a žalovaný nemají bydliště/sídlo v témže členském státě.
The cross-border element would be fulfilled where the victim and the defendant are not domiciled in the same Member State.
Horizontální nástroj by se mohl rovněž uplatňovat, pokud oběti nemají bydliště/sídlo v témže členském státě.
The horizontal instrument might also apply where victims are not domiciled in the same Member State.
Jakýkoli horizontální nástroj musí být založen na zásadě, že kdokoli utrpěl škodu, musí mít právo na získání náhrady, ale že ti, kteří vznesou hromadnou žalobu, nesmějí být v lepším postavení než individuální žalobci.
Any horizontal instrument must be based on the principle that anyone who has suffered damage must have the right to receive compensation but that those bringing collective actions must not be in a better position than individual claimants.
Tato zásada by znamenala, že do jakéhokoli horizontálního nástroje je třeba začlenit řadu záruk.
This principle would entail incorporating a number of safeguards in any horizontal instrument.
Zpravodaj žádá, aby byly zástupnými žalobami pověřeny oprávněné subjekty.
The rapporteur asks for qualified entities to be entrusted with representative actions.
Je nutné sestavit evropská kritéria, na jejichž základě mohou členské státy povolovat oprávněným subjektům podat žalobu.
European criteria need to be developed according to which Member States can authorise qualified entities to file a claim.
Článek 3 směrnice 2009/22/ES o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů by mohl sloužit jako výchozí bod pro sestavení těchto kritérií, která musí být první překážkou, jež vyloučí zneužívání horizontálního nástroje.
Article 3 of Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumer interests could serve as a starting point for developing these criteria, which must be the first barrier to exclude misuse of a horizontal instrument.
Podle těchto kritérií by oprávnění mohlo být udělováno spotřebitelským organizacím, zástupcům atd. Kvůli právní složitosti hromadných žalob je ale nezbytné nechat se zastupovat právním zástupcem.
According to these criteria, authorisation could be granted to consumer organisations, ombudsmen, etc.
V důsledku toho není zapotřebí, aby docházelo ke skupinovým žalobám, v nichž mohou oběti spojit své nároky do jediného nároku.
Owing to the legal complexity of collective actions, it is however necessary to be represented by a lawyer.
Povolování oprávněných subjektů by členským státům dávalo k dispozici mechanismus, který by umožňoval určitou kontrolu zastupujících organizací, a tedy i horizontálního nástroje, před zneužíváním, zatímco v případě skupinové žaloby by tato kontrola neexistovala.
The authorisation of qualified entities would provide Member States with a mechanism at hand which would allow for some control of the representative organisation and consequently of the horizontal instrument against misuse while this control would not exist in the case of a group action.
Zpravodaj vyzývá, aby se zástupné žaloby mohla účastnit pouze jasně vymezená skupina osob, a toto vymezení musí být v okamžiku podání žaloby dokončeno.
The rapporteur calls for only a clearly identified group of people to be able to take part in a representative action and identification must be complete when the claim is brought.
Ústavy některých členských států zakazují žaloby typu opt-out, kde je nárok vznesen jménem neznámých obětí, protože oběti by neměly možnost neúčastnit se žaloby.
The Constitutions of several Member States prohibit opt-out actions where a claim is brought on behalf of unknown victims as victims would not be free not to bring an action.
Žaloba typu opt-out by byla problematická rovněž s ohledem na článek 6 Evropské úmluvy o lidských právech.
An opt-out action would also be problematic in light of Article 6 ECHR.
Nahrazena může být pouze škoda, která skutečně vznikla, a náhradu škody mohou získat pouze oběti porušení práva EU.
Only damage actually suffered may be compensated and only the victims of an EU law infringement may be compensated.
To rovněž znamená, že žádná část náhrady nesmí připadnout zastupující organizaci, protože by to bylo v rozporu nejen se zásadou náhrady škody, ale také by to výrazně zvýšilo finanční pobídku k podávání neodůvodněných žalob.
This also implies that no part of the compensation must remain in the hands of the representative organisation since this would not only conflict with the principle of compensation but would also significantly increase the financial incentive for filing unmeritorious claims.
Zpravodaj vyzývá, aby byly zakázány represivní náhrady škody, aby se tak zejména zabránilo spekulativní volbě soudní příslušnosti.
The rapporteur calls for the prohibition of punitive damages so as in particular to avoid forum shopping.
Soudní dvůr sice ve věci Manfredi uznal přípustnost vnitrostátních ustanovení o represivní náhradě škody, tento výrok však platí pouze v nepřítomnosti právní úpravy Společenství v této oblasti
It is true that in Manfredi the Court recognised the permissibility of national provisions on punitive damages, but this judgment applies only in the absence of Community rules governing the matter
Spojené případy C-295/04 až C-298/04, Manfredi [2006] Sb. rozh.
Joined Cases C-295/04 to C-298/04 Manfredi [2006] ECR I-6619, para.
Zákonodárce Unie proto může vyloučit výplatu represivních náhrad škody.
The Union legislator may thus exclude the payment of punitive damages.
Zpravodaj si přeje, aby byla zachována zásada, že strana, která podává žalobu, musí obvinění dokázat; po žalovaném tedy nemůže být požadováno, aby žalobci poskytl důkazy.
The rapporteur wishes to maintain the principle that the party alleging an infringement must prove it; thus, a defendant cannot be required to provide evidence for the claimant.
Co se týče důkazních prostředků, je rozhodující, aby účastníci hromadné žaloby nebyli oproti individuálním žalobcům v lepším postavení.
It is of decisive importance that collective claimants should not be in a better position than individual claimants when it comes to evidence.
Namísto toho, aby se na evropské úrovni zaváděly nové povinnosti zpřístupňování důkazů, by členské státy měly nadále upravovat přístup k důkazním prostředkům podle jejich procesního práva.
Instead of introducing alien disclosure requirements at European level, the Member States should continue to regulate access to evidence in accordance with their procedural law.
Povinnosti zpřístupňování důkazů zbytečně zvyšují náklady soudního sporu a povzbuzují k neodůvodněným žalobám, a proto musí být na evropské úrovni zamítnuty.
Disclosure requirements unnecessarily raise the cost of litigation and encourage unmeritorious claims and must therefore be rejected at European level.
Zpravodaj si přeje, aby byla zachována vnitrostátní pravidla o rozdělování nákladů, neboť zásada, která se ve členských státech osvědčila, podle níž nese náklady strana, která spor prohraje, je zárukou před neoprávněnými žalobami.
The rapporteur wishes to maintain the national rules on allocation of costs, since the well established principle in the Member States that the loser pays is a safeguard against unwarranted claims.
Komise by ani neměla využíváním nástrojů právně nevynutitelných předpisů (soft-law ) členské státy povzbuzovat k tomu, aby přizpůsobily svá ustanovení o rozdělování nákladů.
Neither should the Commission use soft law instruments to encourage the Member States to adjust their cost allocation rules.
Zpravodaj odmítá financování hromadných žalob.
The rapporteur rejects the funding of collective claims.
Nejenže jsou mechanismy financování ve většině členských států neznámé, ale rovněž z nároku činí obchodovatelný statek.
Not only are funding mechanisms unknown in most Member States, but they also convert a claim into a tradable good.
Unie by neměla umožňovat, aby o tom, zda žaloba může být vznesena či nikoli, rozhodovaly tržní mechanismy.
The Union should refrain from allowing market mechanisms to decide whether a claim can be brought or not.
V tomto ohledu je nutné mít na paměti, že mnoho spotřebitelských sdružení atd. je podporováno z veřejných financí a že by mělo být podrobněji uváženo, zda a do jaké míry musí být veřejné financování navýšeno, aby byly posíleny zástupné žaloby.
In this respect it should be borne in mind that many consumer associations, etc. enjoy public funding and that further thought should be given as to whether and to what extent public funding has to be increased in order to strengthen representative actions.
Zpravodaj se nemohl zabývat mnoha dalšími významnými otázkami, které se týkají záruk, a to kvůli omezenému přístupu k dokumentům – např. jak se vypořádat s dokumenty, jež jsou v rukou veřejných orgánů.
The rapporteur could not touch upon many other important questions relating to safeguards owing to drafting constraints, for instance how to deal with documents in the hands of public authorities.
S ohledem na tom, že v oblastech, jako je právo hospodářské soutěže, budou soukromé žaloby na náhradu škody s největší pravděpodobností zahájeny poté, co orgán pro ochranu hospodářské soutěže potvrdí porušení práva EU, by měla být podrobněji uvážena otázka přístupu k dokumentům.
Bearing in mind that in areas such as competition law private actions for compensation will most likely be pursued after the breach of EU law has been established by a competition authority, further thought should be given to the question of access to documents.
Zpravodaj se domnívá, že by měl být zaručen přístup k dokumentům nabytým při veřejném šetření, ale že je třeba stanovit zvláštní kritéria, která vymezí, kdy lze přístup k dokumentům odepřít, aby byly chráněny legitimní zájmy žalovaného či třetí strany a jakékoli další převažující zájmy.
The rapporteur believes that access to documents retrieved in public investigations should be granted, but that specific criteria need to be developed in order to identify when access to documents can be denied so as to protect legitimate interests of the defendant or a third party and any other overriding interests.
Je třeba mít na paměti, že co se týče soukromých žalob o náhradu škody v oblasti hospodářské soutěže a co se týče interakce s programem shovívavosti, Soudní dvůr nedávno rozhodl, že „soudům členských států na základě jejich vnitrostátního práva přísluší, aby stanovily podmínky, za kterých musí být takový přístup povolen nebo odepřen, a musí přitom zvážit zájmy chráněné právem Unie“
It should be borne in mind that with regard to private damages in the competition field and the interaction with the leniency programme, the Court recently ruled that it is ‘ for the courts and tribunals of the Member States, on the basis of their national law, to determine the conditions under which such access must be permitted or refused by weighing the interests protected by European Union law ’
Rozsudek ze dne 14. června 2011 ve věci C-360/09 Pleiderer, dosud nezveřejněn ve Sb. rozh. .
Judgment of 14 June 2011 in Case C-360/09 Pleiderer, not yet reported in the ECR. .
Navíc by také mohlo být uváženo umožnit vznesení zástupné žaloby pouze poté, co porušení práva EU s konečnou platností potvrdil příslušný vnitrostátní či evropský orgán nebo soud, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva.
In addition, it could also be considered to allow for a representative action to be brought only after the breach of EU law has finally been established by the competent national or European authority or court against whose decisions there is no remedy under national law.
V této souvislosti, ale nikoli v rámci horizontálního nástroje je třeba vytvořit zvláštní kritéria, která po přiznání odškodnění umožní odečtení pokut nebo jiných veřejných sankcí s cílem nezatěžovat žalovaného nepřiměřeným finančním břemenem.
In this context but not within the horizontal instrument, specific criteria need to be developed which allow for fines or other public sanctions to be deducted after damages have been awarded in order not to put disproportionate financial burdens on the defendant.
V oblasti antimonopolního práva by odpovídajícím způsobem muselo být pozměněno nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy
In the field of antitrust law, Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 and 82 of the Treaty
L 1, 4.1.2003, s. 1. .
1. would need to be amended accordingly.
Na závěr se zpravodaj domnívá, že kolektivní odškodnění by nemělo být možné v případě obecného porušení práva EU, zejména práva EU o ochraně spotřebitele, protože takové neurčité ustanovení by zvyšovalo právní nejistotu: u každého případu by muselo být stanoveno, zda porušená práva vycházejí z právních předpisů EU nebo vnitrostátních právních předpisů.
Finally, the rapporteur believes collective redress should not be possible for a general breach of EU law, in particular EU consumer protection law, as such a vague clause would increase legal uncertainty: it would have to be established in each instance whether the rights infringed derive from EU or national legislation.
Dostatečné by rovněž nebylo určit konkrétní odvětví, např. finanční služby a telekomunikace
It would also not be sufficient to identify particular sectors, such as financial services and telecommunications
Místo toho bude právní jistota posílena určením přesných právních předpisů EU, v jejichž případě existují problémy ohledně prosazování práv obětí.
Instead, legal certainty will be increased by identifying the exact pieces of EU legislation where problems regarding the enforcement of rights of victims exist.
Jakmile dojde k takovému určení, horizontální nástroj by se měl uplatňovat na žaloby na náhradu škody v případě porušení stanovených příslušných právních předpisů a antimonopolních pravidel EU.
Once this identification has taken place, the horizontal instrument should apply to damages actions in case of breach of the relevant legislation indicated as well as of EU antitrust rules.
Stejně jako ve směrnici o žalobách na zdržení se jednání by měly být příslušné právní předpisy EU uvedeny v příloze horizontálního nástroje, aby tak bylo umožněno správné určení porušení, proti němuž je v rámci horizontálního nástroje možná hromadná žaloba.
As in the Injunctions Directive the relevant EU legislation should be listed in an Annex to the horizontal instrument so as to allow for the correct determination of the infringements against which collective redress is available under the horizontal instrument.
Alternativní řešení sporů (ADR)
Alternative Dispute Resolution (ADR)
ADR obecně zajišťuje rychlé a spravedlivé urovnání sporu a mělo by být v otázce řešení sporu přitažlivější než soudní řízení.
ADR generally provides for a quick and fair settlement and should be more attractive for resolving the dispute than court proceedings.
Mělo by proto být povinné usilovat před podáním hromadné žaloby o mimosoudní urovnání sporu.
It therefore should be made obligatory to seek out-of-court settlements before bringing collective action.
Zavedení právní povinnosti povinného mimosoudního urovnání sporu musí dodržovat určitá kritéria sestavená Soudním dvorem, aby bylo v souladu s právem na účinnou soudní ochranu
The introduction of a legal obligation for a mandatory settlement procedure must observe certain criteria developed by the Court in order to be compatible with the right to effective judicial protection
Návrh Komise týkající se ADR se očekává na podzim roku 2011 a tento návrh by měl představovat výchozí bod pro vytvoření takového mechanismu.
A Commission proposal on ADR is expected in autumn 2011 and this proposal should be the starting point for developing such a mechanism.
Příslušnost soudu a rozhodné právo
Jurisdiction and Applicable Law
Zpravodaj se domnívá, že otázky soudní příslušnosti a rozhodného práva jsou mimořádně důležité za účelem zabránění spekulativní volbě soudní příslušnosti.
The rapporteur believes that questions of jurisdiction and the applicable law are of the utmost importance in order to prevent forum shopping.
Jasná a přísná pravidla jsou tedy nutná pro zabránění náporu na soudy.
Clear, strict rules are therefore needed to avoid a rush to the courts.
Pravidla soudní příslušnosti a rozhodného práva v přeshraničních případech upřednostňují slabší stranu, tedy např. spotřebitele.
Rules on jurisdiction and the applicable law in cross-border situations favour the weaker party, e.g. the consumer.
Co se však týče kolektivního odškodnění, oběti nevznášejí individuální nárok, ale hromadný nárok.
However, when it comes to collective redress, the victims do not bring a single claim but a collective claim.
Nutnost chránit slabší stranu tedy již není absolutní, což připouští zavedení zvláštních pravidel soudní příslušnosti a rozhodného práva v samotném horizontálním nástroji místo toho, aby se měnily příslušné předpisy EU.
The need for protection of the weaker party is therefore no longer absolute, which allows for the introduction of specific rules on jurisdiction and the applicable law in the horizontal instrument itself instead of changing the relevant EU rules.
S ohledem na soudní příslušnost by zvláštní ustanovení v horizontálním nástroji mělo zajistit, aby příslušné byly soudy v místě, kde má bydliště/sídlo žalovaný.
With regard to jurisdiction, a special clause in the horizontal instrument should provide that the courts for the place where the defendant is domiciled should have jurisdiction.
Zpravodaj se domnívá, že jakékoli jiné řešení by bylo neproveditelné.
The rapporteur considers that any other solution would be impractical.
Stanovení příslušnosti soudů podle místa, kde byla způsobena převážná část škody, by mohlo být problematické, protože v mnoha případech je obtížné, ne-li nemožné, určit, kde byla převážná část škody způsobena.
Providing that the courts for the place where the major part of damage was caused should have jurisdiction could be problematic since in many cases it is difficult if not impossible to determine where the major part of the damage was caused.
Kromě toho stanovení příslušnosti soudů podle toho, kde má bydliště/sídlo většina obětí, by se na první pohled mohlo jevit jako jednoduché v rámci postupu opt-in, protože oběti musí být jasně vymezeny.
In addition, providing for the courts to have jurisdiction where the majority of victims are domiciled might at first sight seem easy in an opt-in procedure as the victims have to be clearly identified.
Takové ustanovení by však ponechávalo prostor pro spekulativní volbu soudní příslušnosti, protože by neexistoval způsob, jak zabránit situacím, v nichž by bylo zásadní množství obětí z jurisdikcí, kde je procesní právo vnímáno jako přívětivější vůči žalobcům, povzbuzováno k tomu aby se připojilo k žalobě.
However, this clause would leave room for forum shopping, as there would be no way of avoiding situations in which a critical mass of victims from jurisdictions where the procedural law was perceived as being more claimant-friendly were encouraged to join the action
Zpravodaj se rovněž domnívá, že jsou potřebná jasná a přísná pravidla rozhodného práva, ale chápe, že by bylo složité toho dosáhnout.
The rapporteur also believes that clear, strict rules on the applicable law are needed but understands that this would be difficult to achieve.
Je proto nutné provést další šetření s cílem zhodnotit, zda by nebylo možné stanovit použitelnost práva platného v místě, kde má bydliště/sídlo většina obětí.
Further examination is therefore needed to evaluate whether it might not be possible to provide for the applicability of the law of the place where the majority of the victims are domiciled.
Jinak se zpravodaj domnívá, že rozhodné právo by rovněž mohlo být sladěno s pravidly soudní příslušnosti, tj. rozhodným právem by mohlo být právo platné v místě, kde má bydliště/sídlo žalovaný.
Alternatively, the rapporteur considers that the applicable law could also be aligned with the rules on jurisdiction, i.e. the applicable law could be the law of the place where the defendant is domiciled.
To by znamenalo výhodu, že soud by rozhodoval na základě jediného právního řádu, s nímž je obeznámen.
This would have the advantage that the court would give its ruling on the basis of a single law with which it is familiar.
V případě, že by nebyla většina oblastí vnitrostátního práva plně harmonizovaná, by toto pravidlo nemohlo zabránit situacím, v nichž rozhodné právo zaručuje méně práv než hmotné právo jiných členských států, ve kterých mají bydliště/sídlo některé oběti, jež se připojily k žalobě.
In the absence of full harmonisation of most areas of national law, such a rule could not exclude situations in which the applicable law grants fewer rights than the material laws of other Member States in which some of the victims that opted in are domiciled.
Oběť by však nadále měla možnost neúčastnit se hromadné žaloby typu opt-in a mohla by usilovat o individuální odškodnění ve svém členském státě.
However, the victim would remain free not to pursue the opt-in collective action and seek individual redress in his Member State.
V případě, že otázka rozhodného práva nebude vyřešena, by soud musel vydat rozsudek na základě jiných vnitrostátních právních předpisů.
In case the question of the applicable law is not dealt with, the court would have to deliver its judgment on the basis of different national laws.
Jedním řešením by mohlo být vytvořit podskupiny sestávající ze skupin obětí sestavených v souladu s různými systémy hmotného práva, která musí být uplatněna.
One way out could be to form subgroups consisting of groups of victims formed in accordance with the different substantive laws having to be applied.
To by mohlo omezit složitost žaloby, ale nicméně by to vyžadovalo, aby příslušný soud uplatňoval až 28 různých právních systémů.
This might reduce the complexity of the claim but nevertheless would require the competent court to apply up to 28 different laws.
Řádný legislativní postup
Ordinary Legislative Procedure
Zpravodaj důrazně trvá na tom, že Parlament musí být v rámci řádného legislativního postupu zapojen do jakékoli legislativní iniciativy.
The rapporteur strongly insists that Parliament has to be involved, under the ordinary legislative procedure, in any legislative initiative.
Minulé zkušenosti ukazují, že Parlament nepřijme žádný návrh, kde není toto právo respektováno.
Past experience shows that Parliament will not accept any proposal where this right is not respected.
ke zprávě nazvané „Směrem ke koherentnímu evropskému přístupu ke kolektivnímu odškodnění“
on Towards a Coherent European Approach to Collective Redress