natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To by však nemělo bránit tomu, aby orgány podílející se na zápisu mohly vyzvat osobu, která podává žádost o zápis, k poskytnutí doplňujících informací či dokumentů, které jsou vyžadovány právními předpisy členského státu, v němž je rejstřík veden, například informací nebo dokumentů týkajících se hrazení daní.
This should not preclude the authorities involved in the registration from ask ing the person applying for registration to provide such additional information, or to present such additional documents as are required under the law of the Member State in which the register is kept, for instance information or documents relating to the payment of revenue.
Příslušný orgán může sdělit osobě podávající žádost o zápis způsob, jak chybějící informace či dokumenty poskytnout.
The competent authority may indicate to the person applying for registration how the missing information or documents can be provided.
(10d) Účinky zápisu práva do rejstříku by rovněž měly být vyloučeny z oblasti působnosti tohoto nařízení.
(10d) The effects of the recording of a right in a register should also be excluded from the scope of this Regulation.
Skutečnost, zda má zápis například deklaratorní nebo konstitutivní účinek, by tudíž měla být stanovena právem členského státu, v němž je rejstřík veden.
It should therefore be the law of the Member State in which the register is kept which determines whether the recording is, for instance, declaratory or constitutive in effect.
Pokud tedy například podle práva členského státu, v němž je rejstřík veden, musí být nabytí práva k nemovitému majetku zapsáno do rejstříku, aby byl zajištěn účinek erga omnes nebo byly ochráněny právní úkony, měl by se okamžik takového nabytí řídit právem tohoto členského státu.
Thus, where, for example, the acquisition of a right in an immovable property has to be recorded in a register under the law of the Member State in which the register is kept in order to ensure the erga omnes effect of registers or to protect legal transactions, the moment of such acquisition should be governed by the law of that Member State.
(11) Toto nařízení by mělo respektovat jednotlivé systémy vypořádání dědických záležitostí, jež se uplatňují ve členských státech.
(11) This Regulation should respect the different systems for dealing with matters of succession applied in the Member States.
Pro účely tohoto nařízení by proto měl být pojem „soud“ vykládán široce tak, aby zahrnoval nejen soudy v pravém slova smyslu vykonávající soudní funkce, ale také notáře a rejstříkové úřady v některých členských státech, kteří nebo které v určitých dědických záležitostech vykonávají soudní funkce stejně jako soudy, a notáře a právní odborníky, kteří v některých členských státech vykonávají v konkrétních dědických případech soudní funkce na základě zmocnění soudu.
For the purposes of this Regulation the term "court" should therefore be given a broad meaning so as to cover not only courts in the true sense of the word, exercising judicial functions, but also the notaries or registry offices in some Member States who or which, in certain matters of succession, exercise judicial functions like courts, and the notaries and legal professionals who, in some Member States, exercise judicial functions in a given succession by delegation of power by a court.
Na všechny soudy ve smyslu tohoto nařízení by se měla vztahovat pravidla příslušnosti, která jsou v něm stanovena.
All courts as defined in this Regulation should be bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation.
Naproti tomu by pojem „soud“ neměl zahrnovat nesoudní orgány členských států, které mají podle vnitrostátních právních předpisů pravomoc jednat v dědických záležitostech, jako například notáře ve většině členských států, v nichž v souladu s běžnou praxí nevykonávají soudní funkce.
C onversely, the term "court" should not cover non-judicial authorities of a Member State empowered under national law to deal with matters of succession, such as the notaries in most Member States where, as is the usual case, they are not exercising judicial functions.
(11a) Toto nařízení by mělo umožnit, aby všichni notáři, kteří mají pravomoc jednat v členských státech v dědických záležitostech, mohli tuto pravomoc vykonávat.
(11a) This Regulation should allow all notaries who have competence in matters of succession in the Member States to exercise such competence.
Otázka, zda jsou notáři v konkrétním členském státě vázáni pravidly pro určení příslušnosti stanovenými v tomto nařízení, by měla záviset na tom, zda se na ně pro účely tohoto nařízení vztahuje pojem „soud“.
Whether or not the notaries in a given Member State are bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation should depend on whether or not they are covered by the term "court" for the purposes of this Regulation.
(11b) Rozhodnutí vydaná notáři ve věcech dědictví v členských státech by měla být zasílána podle tohoto nařízení.
(11b) Acts issued by notaries in matters of succession in the Member States should circulate under this Regulation.
Pokud notáři vykonávají soudní funkce, jsou vázáni pravidly pro určení příslušnosti a jimi vydaná rozhodnutí by měla být zasílána v souladu s ustanoveními o uznávání, vykonatelnosti a výkonu rozhodnutí.
When notaries exercise judicial functions they are bound by the rules of jurisdiction, and the decisions they give should circulate in accordance with the provisions on recognition, enforceability and enforcement of decisions.
Pokud notáři nevykonávají soudní funkce, nejsou pravidly pro určení příslušnosti vázáni a jimi vydané úřední listiny by měly být zasílány v souladu s ustanoveními o úředních listinách.
When notaries do not exercise judicial functions they are not bound by the rules of jurisdiction, and the authentic instruments they issue should circulate in accordance with the provisions on authentic instruments.
(12) S ohledem na rostoucí mobilitu občanů a za účelem zajištění řádného výkonu spravedlnosti v rámci Unie, jakož i zajištění toho, aby existovala skutečná spojitost mezi daným dědickým případem a členským státem , v němž dochází k výkonu příslušnosti , by mělo toto nařízení stanovit , že obecným společným určovatelem pro účely určení příslušnosti i rozhodného práva by měl být obvyklý pobyt zůstavitele v době úmrtí .
(12) In view of the increasing mobility of citizens and in order to ensure the proper administration of justice within the Union and to ensure that a genuine connecting factor exists between the succession and the Member State in which jurisdiction is exercised , this Regulation should provide that the general connecting factor for the purposes of determining both jurisdiction and the applicable law should be the habitual residence of the deceased at the time of death.
Při určování místa obvyklého pobytu by měl orgán, který vede dědické řízení, provést celkové posouzení životních okolností zůstavitele v průběhu let před jeho úmrtím i v době úmrtí, a vzít přitom v úvahu všechny relevantní prvky faktické povahy, zejména délku a pravidelnost pobytu zůstavitele na území dotyčného státu a podmínky a důvody tohoto pobytu.
In order to determine the habitual residence, the authority dealing with the succession should make an overall assessment of the circumstances of the life of the deceased during the years preceding his death and at the time of his death, taking account of all relevant factual elements, in particular the duration and regularity of the deceased's presence in the State concerned and the conditions and reasons for that presence.
Takto určené místo obvyklého pobytu by mělo vykazovat úzký a trvalý vztah k dotčenému státu s ohledem na konkrétní cíle tohoto nařízení.
The habitual residence thus determined should reveal a close and stable connection with the State concerned taking into account the specific aims of this Regulation.
(12a) V některých případech by mohlo být určení místa obvyklého pobytu zůstavitele obtížné.
(12a) In certain cases, determining the deceased's habitual residence may prove complex.
Může to být zejména tehdy, kdy zůstavitel odešel z profesních nebo ekonomických důvodů za prací do jiného státu, někdy i na dlouhou dobu, avšak udržoval úzký a trvalý vztah ke svému státu původu.
Such a case may arise, in particular, where the deceased for professional or economic reasons had gone to live abroad to work there, sometimes for a long t ime, but had maintained a close and stable connection with his State of origin.
V takovém případě by bylo možné považovat za místo obvyklého pobytu zůstavitele, v závislosti na konkrétních okolnostech, i nadále jeho stát původu, v němž se nacházelo středisko zájmů jeho rodiny a jeho společenského života.
In such a case, the deceased could, depending on the circumstances of the case, be considered still to have his habitual residence in his State of origin in which the centre of interests of his family and his social life was located.
K dalším složitým případům může dojít, pobýval-li zůstavitel střídavě v několika státech nebo přemisťoval-li se z jednoho státu do druhého, aniž by se v některém z nich usadil trvale.
Other complex cases may arise where the deceased lived in several States alternately or travelled from one State to another without settling permanently in any of them.
Byl-li zůstavitel státním příslušníkem jednoho z těchto států nebo nacházela-li se většina jeho majetku v jednom z těchto států, mohly by být státní příslušnost nebo umístění majetku považovány při celkovém posouzení všech faktických okolností za zvláštní prvek.
If the deceased was a national of one of those States or had all his main assets in one of those States, the nationality or the location of the assets could be a special factor in the overall assessment of all the factual circumstances.
(12b) S ohledem na určení rozhodného práva pro dědění může orgán příslušný k vypořádání dědictví ve výjimečných případech – kdy se zůstavitel například do státu svého obvyklého pobytu přestěhoval poměrně nedlouho před svou smrtí a kdy ze všech okolností vyplývá, že měl zjevně užší vztah k jinému státu – dospět k závěru, že právem rozhodným pro dědění by nemělo být právo státu obvyklého pobytu zůstavitele, nýbrž právo státu, k němuž měl zůstavitel zjevně užší vztah.
(12b) With regard to the determination of the law applicable to the succession the authority dealing with the succession may in exceptional cases – where, for instance, the deceased had moved to the State of his habitual residence fairly recently before his death and all the circumstances of the case indicate that he was manifestly more closely connected with another State – arrive at the conclusion that the law applicable to the succession should not be the law of the State of the habitual residence of the deceased but rather the law of the State with which the deceased was manifestly more closely connected.
Tento zjevně nejužší vztah by však neměl být využíván jako vedlejší hraniční určovatel, kdykoli je určení obvyklého pobytu zůstavitele v době úmrtí složité.
That manifestly closest connection should , however , not be resorted to as a subsidiary connecting factor whenever the determination of the habitual residence of the deceased at the time of death proves complex.
(12c) Nic by v tomto nařízení nemělo bránit soudu uplatnit mechanismy určené pro řešení obcházení zákona, jako je „fraude à la loi“ v souvislosti s mezinárodním právem soukromým.
(12c) Nothing in this Regulation should prevent a court from applying mechanisms designed to tackle the evasion of the law, such as fraude à la loi in the context of private international law.
(12d) Pravidla tohoto nařízení jsou navržena tak, aby zajistila, že orgán pověřený vypořádáním dědictví bude ve většině situací uplatňovat své vlastní právo.
(12d) The rules of this Regulation are devised so as to ensure that the authority dealing with the succession will, in most situations, be applying its own law.
Toto nařízení proto stanoví řadu mechanismů, jež se uplatní za předpokladu, že zůstavitel zvolil jako právo rozhodné pro dědění svého majetku právo členského státu, jehož byl státním příslušníkem.
This Regulation therefore provides for a series of mechanisms which would come into play where the deceased had chosen as the law to govern his succession the law of a Member State of which he was a national.
(12e) Jedním z těchto mechanismů by měla být možnost, aby strany dotčené dědickým případem uzavřely dohodu o volbě soudu ve prospěch soudů členského státu zvoleného práva.
(12e) One such mechanism should be to allow the parties concerned by the succession to conclude a choice - of - court agreement in favour of the courts of the Member State of the chosen law.
Případ od případu a v závislosti zejména na otázce, na niž se vztahuje dohoda o volbě soudu, by pak bylo třeba posoudit, zda by dohoda musela být uzavřena mezi všemi stranami dotčenými daným dědickým případem, nebo zda by se některé z nich mohly dohodnout na tom, že určitou konkrétní otázku předloží zvolenému soudu v situaci, kdy rozhodnutí tohoto soudu nebude mít dopad na práva ostatních stran na dědictví.
It would have to be determined on a case - by - case basis, depending in particular on the issue covered by the choice - of - court agreement, whether the agreement would have to be concluded between all parties concerned by the succession or whether some of them could agree to bring a specific issue before the chosen court in a situation where the decision by that court on that issue would not affect the rights of the other parties to the succession.
(12f) Soud, který zahájil řízení o dědictví z vlastního podnětu, jako je tomu v některých členských státech, by měl řízení ukončit, pokud se strany dohodly na vypořádání dědictví smírně mimo soud ve členském státě zvoleného práva.
(12f) A court seised of the succession of its own motion, as is the case in certain Member States, should close the proceedings if the parties agree to settle the succession amicably out of court in the Member State of the chosen law.
Nezahájil-li soud řízení z vlastního podnětu, nemělo by toto nařízení stranám bránit ve smírném vypořádání dědictví mimo soud, například před notářem v členském státě, který si zvolí, pokud to právo tohoto členského státu umožňuje.
Where a court is not seised of its own motion, this Regulation should not prevent the parties from settling the succession amicably out of court, for instance before a notary, in a Member State of their choice where this is possible under the law of that Member State.
Mělo by tomu tak být i v případě, že právo rozhodné pro dědění není právem uvedeného členského státu.
This should be the case even if the law applicable to the succession is not the law of that Member State .
(13) V zájmu zajištění toho, aby soudy všech členských států mohly ze stejných důvodů vykonávat příslušnost ve vztahu k dědictví osob, které v době úmrtí neměly obvyklý pobyt v žádném členském státě, by v tomto nařízení měl být uveden v hierarchickém pořadí taxativní výčet důvodů, na nichž je možno založit vedlejší příslušnost.
(13) In order to ensure that the courts of all Member States may, on the same grounds, exercise jurisdiction in relation to the succession of persons not habitually resident in a Member State at the time of death, this Regulation should list exhaustively, in a hierarchical order, the grounds on which such subsidiary jurisdiction may be exercised .
(13a) Zejména v zájmu zamezení případům odepření spravedlnosti by toto nařízení mělo rovněž stanovit forum necessitatis, jež by soudu některého členského státu ve výjimečných případech umožnilo rozhodnout o dědickém případu, který má úzkou vazbu ke třetímu státu.
(13a) In order to remedy, in particular, situations of denial of justice this Regulation should provide a forum necessitatis allowing a court of a Member State, on an exceptional basis, to rule on a succession which is closely connected with a third State.
Takový výjimečný případ může nastat, jestliže se ukáže, že řízení v příslušném třetím státě není možné, například z důvodu občanské války, nebo pokud nelze od oprávněného rozumně očekávat, že v tomto státě podá návrh nebo povede řízení.
Such an exceptional basis may be deemed to exist when proceedings prove impossible in the third State in question, for example because of civil war, or when a beneficiary cannot reasonably be expected to initiate or conduct proceedings in that State.
Příslušnost založená na foru necessitatis by však měla být uplatněna pouze za předpokladu, že případ vykazuje dostatečnou vazbu na členský stát, u jehož soudu bylo zahájeno řízení.
Jurisdiction based on forum necessitatis should, however, be exercised only if the case has a sufficient connection with the Member State of the court seised.
(14) Za účelem usnadnění situace dědiců a odkazovníků s obvyklým pobytem v jiném členském státě, než ve kterém se o dědictví rozhoduje nebo bude rozhodovat, by toto nařízení mělo umožnit každé osobě, jež má dle práva rozhodného pro dědění právo učinit prohlášení ohledně přijetí či odmítnutí dědictví, odkazu nebo povinného podílu nebo ohledně omezení své odpovědnosti za dluhy váznoucí na dědictví, aby tato prohlášení učinila formou stanovenou právem členského státu, v němž má obvyklý pobyt, ▌ a před soudy tohoto členského státu.
(14) In order to simplify the lives of heirs and legatees habitually resident in a Member State other than that in which the succession is being or will be dealt with , this Regulation should allow any person entitled under the law applicable to the succession to make declarations concerning the acceptance or the waiver of the succession, a legacy or a reserved share , or concerning the limitation of his liability for the debts of the estate , to make such declarations in the form provided for in the law of the Member State of his habitual residence ▌ before the courts of that Member State.
To by nemělo bránit tomu, aby taková prohlášení byla učiněna před jinými orgány v daném členském státě příslušnými přijímat prohlášení podle vnitrostátního práva.
This should not preclude such declarations being made before other authorities in that Member State which are competent to receive declarations under national law.
Osoby, jež se rozhodnou využít možnosti učinit prohlášení ve členském státě svého obvyklého pobytu, by měly samy uvědomit soud nebo orgán, jenž o dědictví rozhoduje nebo rozhodovat bude, o existenci takových prohlášení, a to ve lhůtě stanovené právem rozhodným pro dědění.
P ersons choosing to avail themselves of the possibility to make declarations in the Member State of their habitual residence should themselves inform the court or authority which is or will be dealing with the succession of the existence of such declarations within any time - limit set by the law applicable to the succession.
(14a) Osoba, která si přeje omezit svou odpovědnost za dluhy váznoucí na dědictví, by neměla mít možnost tak učinit pouhým prohlášením učiněným za tímto účelem před soudy nebo jinými příslušnými orgány členského státu, v němž má svůj obvyklý pobyt, pokud právo rozhodné pro dědění požaduje, aby u příslušného soudu zahájila zvláštní soudní řízení, například řízení o soupisu majetku.
(14a) It should not be possible for a person who wishes to limit his liability for the debts under the succession to do so by a mere declaration to that effect before the courts or other competent authorities of the Member State of his habitual residence where the law applicable to the succession requires him to initiate specific legal proceedings, for instance inventory proceedings, before the competent court .
Prohlášení učiněné za těchto okolností osobou v členském státě jejího obvyklého pobytu formou stanovenou pro tyto účely právem členského státu by tedy pro účely tohoto nařízení nemělo být formálně platné, stejně jako by písemnosti, které představují návrh na zahájení řízení jako takového, neměly být považovány za prohlášení pro účely tohoto nařízení.
A declaration made in such circumstances by a person in the Member State of his habitual residence in the form provided for in the law of that Member State should therefore not be formally valid for the purposes of this Regulation, nor should the documents instituting the legal proceedings as such be considered declarations for the purposes of this Regulation.
(16) V zájmu hladkého fungování spravedlnosti by v různých členských státech neměla být vydávána vzájemně neslučitelná rozhodnutí .
(16) In the interest of the harmonious functioning of justice , irreconcilable decisions should not be given in different Member States.
Za tímto účelem by toho nařízení mělo stanovit obecná procesní pravidla podobná těm, jež jsou obsažena v jiných nástrojích Unie v oblasti justiční spolupráce v občanských věcech .
To that end, this Regulation should provide for general procedural rules similar to those of other Union instruments in the area of judicial cooperation in civil matters .
(16a) Jedním z těchto procesních pravidel je pravidlo litispendence, jež se uplatní, pokud bude stejný dědický případ předložen různým soudům v různých členských státech.
(16a) One such procedural rule is a lis pendens rule which will come into play if the same succession case is brought before different courts in different Member States.
Toto pravidlo následně určí, který soud by měl daný dědický případ projednat.
That rule will then determine which court should proceed to deal with the succession case.
(16b) Vzhledem k tomu, že o dědických záležitostech mohou v některých členských státech rozhodovat nesoudní orgány, jako např. notáři, pro něž nejsou závazná pravidla tohoto nařízení o příslušnosti, nelze vyloučit možnost, že v různých členských státech bude paralelně zahájeno smírné mimosoudní vypořádání a soudní řízení ohledně téhož dědictví nebo dvě smírná mimosoudní vypořádání ohledně téhož dědictví.
(16b) Given that succession matters in some Member States may be dealt with by non-judicial authorities, such as notaries, who are not bound by the rules of jurisdiction under this Regulation, the possibility cannot be excluded that an amicable out - of - court settlement and court proceedings relating to the same succession , or two amicable out - of - court settlements relating to the same succession , may be initiated in parallel in different Member States.
V takové situaci by se měly zúčastněné strany dohodnout na dalším postupu, jakmile se o paralelně vedených řízeních dozvědí.
In such a situation, it should be for the parties involved, once they become aware of the parallel proceedings, to agree among themselves how to proceed.
Pokud by dohody nedosáhly, rozhodovaly by o dědictví soudy příslušné podle tohoto nařízení.
If they cannot agree, the succession would have to be dealt with and decided upon by the courts having jurisdiction under this Regulation.
(17) Aby občané mohli za úplné právní jistoty využívat výhod vnitřního trhu, mělo by jim toto nařízení umožnit znát předem rozhodné právo pro jejich dědický případ.
(17) In order to allow citizens to avail themselves, with all legal certainty, of the benefits offered by the internal market, this Regulation should enable them to know in advance which law will apply to their succession.
V zájmu zamezení protichůdným výsledkům by měly být zavedeny harmonizované ▌kolizní normy .
Harmonised ▌conflict - of - laws rules should be introduced in order to avoid contradictory results.
Hlavní pravidlo by mělo zajistit, že se dědický případ bude řídit předvídatelnými právními předpisy, se kterými má úzké vazby .
The main rule should ensure that the succession is governed by a predictable law with which it is closely connected .
Z důvodu právní jistoty a s cílem zamezit fragmentaci dědictví by se uvedeným právem mělo řídit dědictví jako celek, tedy veškerý majetek, který tvoří pozůstalost, bez ohledu na jeho povahu a na to, zda se nachází v jiném členském státě nebo ve třetím státě .
For reasons of legal certainty and in order to avoid the fragmentation of the succession, that law should govern the succession as a whole , that is to say, all of the property forming part of the estate , irrespective of the nature of the assets and irrespective of whether the assets are located in another Member State or in a third State .