natgillin/translations-raw huggingface dataset:
64. vyzývá všechny vlády v arktické oblasti, zejména vládu Ruska, aby přijaly a potvrdily Deklaraci OSN o právech původního obyvatelstva, kterou Valné shromáždění přijalo dne 13. září 2007;
Calls for all governments in the Arctic region, especially that of Russia, to adopt and endorse the United Nations Declaration on the Rights of Indigenous Peoples adopted by the General Assembly on 13 September 2007;
Arktická oblast přitahuje kvůli změně klimatu, která je hlavním hybatelem dění, stále více pozornosti.
The Arctic Region is attracting more and more attention, due to the effects of climate change, the main trigger of developments.
Dopad změny klimatu je zde rozsáhlejší než v jiných regionech světa.
Its effects are of a larger scale than in other regions of the world.
Tyto změny však zároveň mají vliv na jiné oblasti světa jednak tím, že se zvyšuje hladina moří, jednak působením na klima v přilehlých regionech.
At the same time, those changes are affecting other regions of the world, through rising sea levels on the one and consequences for adjacent regional climates on the other hand.
V této situaci nejenže Evropa nese určitý díl odpovědnosti vzhledem k tomu, že je jedním z hlavních přispěvatelů ke znečištění a emisím skleníkových plynů, ale rovněž projevuje o Arktidu mimořádný zájem, neboť bude muset čelit důsledkům změn, které se v tomto regionu odehrávají, od problémů spojených s životním prostředím a změnou klimatu až ke geopolitickému kontextu námořních tras a zabezpečení dodávek zdrojů.
Thus Europe does not only bear a certain responsibility, being one of the main contributors to pollution and green house gas emissions, but also has a particular interest in the Arctic, since it will have to deal with the consequences of the changes taking place there from environmental and climate change issues to the geopolitics of shipping routes and security of supply of resources.
Proč EU potřebuje udržitelnou a soudržnou politiku pro Arktidu
Why the EU needs a sustainable and coherent Arctic Policy
Tři členské státy EU jsou zároveň členy Arktické rady a Island navíc požádal o členství v EU.
Three of the EU Member States are also Members of the Arctic Council, while Iceland applied for membership in the EU.
Norsko a Island jsou mimoto úzce provázány s politikami EU prostřednictvím dohody o EHP a EU má rovněž dohodu o partnerství s Grónskem, které není součástí EU.
In addition Norway and Iceland are interlinked closely with EU policies trough the EEA agreement, and the EU also has a Partnership agreement with Greenland, which is not part of the EU.
Přestože EU nedosahuje k pobřeží Arktidy, je již v řadě důležitých oblastech působnosti arktickým činitelem.
In spite of not having an Arctic coast line, the EU already is an Arctic player in a number of relevant fields
Některé z pravomocí EU regulovat otázky spojené s Arktidou jsou sdílené nebo doplňkové, jiné, jako např. rybolov, mají výhradní povahu.
For a comprehensive overview of legal competences of the EU with regard to the Arctic and for a detailed sectoral assessment: Timo Koivurova et al., ‘EU Competences affecting the Arctic’, study commissioned by the EP. .
Stojí za zmínku, že Lisabonskou smlouvou se změnily vnitřní postupy EU směrem k většímu zapojení Evropského parlamentu jako spolutvůrce právních předpisů.
It is worth noting that the Lisbon Treaty changed the internal procedures of the EU towards a stronger involvement of the European Parliament as co-legislator.
Při bližší inspekci je zřejmé, že Arktida bude mít v budoucnu hned z několika důvodů zásadní význam.
Taking a closer look, the Arctic will be of major importance for a number of reasons.
Změna klimatu je hlavním hybatelem změn nejen v Arktidě.
Climate change is the main driver of change in the Arctic as elsewhere.
Všeobecně se má za to, že Arktida patří mezi oblasti, které jsou změnou klimatu a znečištěním pocházejícím z průmyslových či rozvojových částí světa zasaženy dříve a mocněji.
It is commonly agreed, that the Arctic is a region that is affected earlier and more heavily by climate change and pollution originating in the industrialised or developing parts of the world.
Tuto otázku je třeba řešit na celosvětové úrovni, protože její příčiny se nacházejí mimo arktickou oblast a také proto, že bude mít zpětný dopad na celý svět.
This question needs to be dealt with on a global level, since its causes lie outside the Arctic and in turn will also affect the whole globe.
EU je již v mezinárodním měřítku na předním místě ve výzkumu a v politikách v oblasti životního prostředí a změny klimatu a bude toto místo zaujímat i nadále.
The EU is already a frontrunner in research and in environmental and climate change policies in the international context and will continue to be so.
EU musí nehledě na boj proti změně klimatu vzít na vědomí, že je nezbytné se na nevyhnutelné změny připravit a zároveň zajistit racionální posouzení rizik, hrozeb, výzev a příležitostí, které tyto změny přinesou.
Notwithstanding the fight against climate change, the EU must acknowledge the need to adapt to the unavoidable changes as well as have a rational assessment of the risks, threats, challenges and opportunities those changes entail.
Rostoucí světová populace bude vyžadovat udržitelné a odpovědné řízení dostupných a nezbytných zdrojů.
A growing world population will demand the sustainable and responsible management of the resources available and needed.
Tak tomu bude u živých zdrojů, jako jsou ryby, které přispějí k zabezpečení potravin pro obyvatelstvo na celém světě, ale také neživých zdrojů, jako je zemní plyn a ropa nebo nerostné bohatství.
This will be true with regard to living resources like fish that will contribute to feeding the world population, but also with respect to non living resources like gas and oil or minerals.
V tomto ohledu není vnímání Arktidy jako panensky nedotčeného místa, které je třeba pouze zachovat, správné.
In that respect the perception of the Arctic as a pristine and untouched place that solely needs to be preserved is not correct.
Arktida je narozdíl od Antarktidy osídlená a ve využívání zdrojů má tradici.
The Arctic, unlike the Antarctic is inhabited and has a tradition of making use of its resources.
Vzhledem k tomu, že rozvoj nových ekonomik vede k tomu, že se stále zvyšuje potřeba zdrojů, energie a nerostů, má EU přirozený zájem na tom, aby zabezpečila dodávky zdrojů a energie pro obyvatelstvo a průmysl v Evropě.
Since the rise of new economies is resulting in an increasing need for resources, energy and minerals, the EU has a natural interest in ensuring security of supply of resources and energy needed for the population and industries in Europe.
Někteří partneři v Arktidě se již nyní mocně podílejí na dodávkách energie, surovin a také ryb pro Evropu.
Some partners in the Arctic are already today major contributors when it comes to the supply of energy, raw materials and also fish for Europe.
Značnou různorodost zdrojů, potenciál pro výrobu obnovitelné energie za pomoci větru či vln a vzácnou rozmanitost arktické biosféry lze rozvíjet a chránit pouze uplatněním celostního a udržitelného ekosystémového přístupu, jak je načrtnut v integrované námořní politice EU nebo v integrovaných plánech řízení používaných např. Norskem v Barentsově moři.
The great variety of resources, the potential for renewable energy produced by wind or waves and the invaluable diversity of the Arctic biosphere can only be developed and protected in a holistic and sustainable ecosystem-based-approach as sketched in the EU’s Integrated Maritime Policy or in the integrated management plans for example by Norway in the Barents Sea.
Jelikož se odhaduje, že se přibližně jedna pětina zbývajících zdrojů uhlovodíku nachází v Arktidě, mohly by mít tyto zdroje mimořádný význam pro EU před tím, než se podaří dosáhnout cíle v podobě nízkouhlíkového hospodářství.
Since it is estimated that about a fifth of the remaining hydrocarbon resources are to be found in the Arctic these resources might be of particular importance to the EU until the goal of a low carbon economy will be achieved.
Obzvláště zemní plyn nebo zkapalněný zemní plyn (LNG) má ze všech tradičních forem energie nejnižší emise CO 2 a mohl by ve skladbě energetických zdrojů zastávat význačné postavení, a představovat tak překlenutí k nízkouhlíkovému hospodářství.
In particular natural gas or LNG has the lowest CO2 emission of all traditional energy forms and could provide a major part in the energy mix and thus function as a bridge into a low carbon economy.
Posouzení přehledu arktických zdrojů naleznete ve studii: Valur Ingimundarson, „The geopolitics of Arctic Natural Resources“ (Geopolitika arktických přírodních zdrojů) zadané Evropským parlamentem.
For an overview of Arctic resources assessment see Valur Ingimundarson ‘The geopolitics of Arctic Natural Resources’, study commissioned by the EP.
Evropa by jakožto hlavní spotřebitel těchto produktů měla dát jasně najevo, že podporuje pouze činnosti, které jsou prováděny podle nejvyšších dostupných environmentálních, bezpečnostních a správních standardů, a tudíž podporovat spolupráci takovým způsobem, aby mohly být osvědčené postupy snadno uplatněny jinde.
As a main consumer of those products, Europe should make clear that it supports only those activities that are conducted with the highest environmental, safety and administration standards available and hence foster cooperation in a way that best practices can easily be applied elsewhere.
Princip ekosystémového řízení by mohl zajistit, aby různé aspekty a zájmy, které tvoří součást správy určitého regionu, v němž se překrývají činnosti jako rybolov, lodní doprava, využívání geologických zdrojů a další, byly vyváženy zájmem zachovat a chránit daný ekosystém.
The principle of an eco-system-based management could ensure that the aspects and interests included in the administration of a certain region where activities like, fishing, shipping, exploitation of geological resources and other activities overlap are balanced with the interest to preserve and protect the eco-system.
Dalším významným bodem zájmu pro EU a její členské státy je rozvoj nových světových obchodních tras.
Another major point of interest for the EU and its Member States is the development of new world trade routes.
Podniky již nové možnosti začaly prozkoumávat.
Businesses have already begun to explore the new possibilities.
Během loňského léta testovala německá námořní společnost Beluga ekonomické možnosti vysláním dvou kontejnerových lodí z Asie do Evropy.
Last summer the German shipping company Beluga tested the economical possibilities by sending two container ships from Asia to Europe.
Rozvojem severomořských tras by se obchodní ruch mezi Evropou, Asií a Severní Amerikou urychlil, čímž by došlo k úsporám energií, emisí a nákladů, ale rovněž by se stal bezpečnějším, neboť by se vyhnul mořím sužovaným piráty a s nimi spojeným hospodářským rizikům při využívání tradičních námořních tras.
Developing the northern sea routes would make trade between Europe, Asia and North America faster, thus saving energy, emissions and costs, but also safer, avoiding the pirate ridden seas and included economical risks when using traditional sea routes.
Analýzu naleznete ve studii: Moe/Oystein, „Opening of new Arctic Shipping Routes“ (Otevření nových arktických námořních tras) zadané Evropským parlamentem.
For an analysis see Moe/ Oystein ‘Opening of new Arctic Shipping Routes’, study commissioned by the EP.
Zásadní význam pro rozvoj těchto námořních tras bude mít předvídatelnost z hlediska bezpečnosti a námořní dopravy a také v právním a politickém smyslu.
Vital for the development of these sea routes will be the predictability both in terms of safety and marine shipping and in legal and political terms.
Přestože podmínky budou v Arktidě i nadále drsné, pokrok navigačních a dopravních technologií by umožnil lepší využití této trasy.
Even though conditions will remain harsh in the Arctic, the improvement of navigation and shipping technologies would enable a better use of this route.
Uvedené investice do mapování, sledování mořského ledu, komunikace, pátracích a záchranných struktur apod. určí, do jaké míry bude moci být tato trasa využívána v nadcházejících desetiletích.
These investments in mapping, sea ice observation, communication and search and rescue structures and alike will determine to what extent this route can be used in the coming decades.
Zájem ze strany Číny, Jižní Korey a Singapuru poukazuje na to, že těmto námořním trasám je přisuzován stále větší význam.
The interest of nations like China, South Korea and Singapore highlight the increased importance that is attributed to these sea routes.
EU, její členské státy a evropské podniky by měly být aktivně zapojeny do spolupráce na rozvoji těchto námořních tras, a to nejen proto, že budou pro evropské podniky velmi důležité, ale zejména proto, že EU se nachází v jedinečném postavení, kdy může rovněž nabídnout některé nástroje potřebné pro rozvoj této trasy, jako v případě systému Galileo, který by mohl poskytnout lepší pokrytí a vyšší spolehlivost než stávající systémy GPS.
The EU, its Member States and European businesses should be actively involved in cooperating in the development of those sea routes not only because they will be of major importance to European businesses, but in particular as the EU is in the unique position also to offer some of the tools needed to develop this route, as illustrated by the better coverage and reliability which the Galileo System could provide compared to the existing GPS Systems.
S ohledem na výše uvedené legitimní zájmy a postavení EU, pokud jde o financování výzkumu, lodní dopravu a spotřebitelskou sílu, a vzhledem k hospodářskému významu EU má Evropa v rámci ochrany a udržitelného rozvoje arktické oblasti mnoho co nabídnout.
Recalling the above mentioned legitimate interests and position of the EU in terms of funding of research, shipping, and consumer power and taking into account the EU’s economical importance, Europe has a lot to offer with regard to the protection and the sustainable development of the Arctic region.
Postavení EU v arktické oblasti – geopolitika a řízení
The Position of the EU in the Arctic Region - Geopolitics and Governance
Před tím, než přistoupíme k návrhům, jak nejlépe přistupovat k rizikům a výzvám, je důležité pochopit a vyhodnotit vlastní politickou situaci a právní postavení Arktidy.
It is important to understand and asses the actual political and legal situation in the Arctic before making any suggestions on how risks and challenges can best be dealt with.
Arktická oblast není právním či politickým vakuem, jak se někteří pozorovatelé domnívají.
The Arctic region is not a legal or political vacuum as assumed by some observers.
Navíc se v zásadě jedná o moře obklopené státy s dalekosáhlými výlučnými ekonomickými zónami, v nichž uplatňují své právní režimy.
Furthermore it is in principle a sea surrounded by states with far reaching EEZ’s on which their legal regime applies.
Na vnitrostátní a regionální úrovni existuje značné množství dvoustranných a několik mnohostranných dohod.
There is a large number of bilateral and some multilateral agreements on national and on regional level.
Odvětví s významem pro Arktidu navíc reguluje řada mezinárodních smluv, organizací a dohod.
In addition, a number of international treaties, organisations and agreements regulate sectors of relevance to the Arctic.
S ohledem na tyto skutečnosti je zjevné, že myšlenka arktické smlouvy, vytvořené podle vzoru Smlouvy pro antarktický kontinent, tedy pro pevninu, nikoli moře, pro neosídlenou a nenárokovanou oblast oproti osídlené a státy ovládané Arktidě, nejen není prosazována národy a státy Arktidy, ale že by ani nebyla vhodným způsobem řešení arktické problematiky.
Having regard to those facts, it becomes clear that the idea of an Arctic Treaty, modelled along the Treaty for the continent of Antarctica, thus land not sea, uninhabited and unclaimed compared to inhabited and state controlled in the Arctic, is not only not promoted by the peoples and states in the Arctic, but also wouldn’t be an appropriate way to deal with the challenges in the Arctic.
Začínat od začátku bez ohledu na právní rámec, který již existuje, a to i v oblasti ochrany a zachování životního prostředí, a zapojit se do procesu OSN trvajícího jedno desetiletí, s nejistou vyhlídkou na dosažení do jisté míry mezinárodní dohody o Arktidě, by znamenalo, že nebudou řešeny praktické a naléhavé otázky týkající se Arktidy.
To start from scratch, neglecting the already existing legal framework, also for protection and preservation, and to engage in a decade long UN Process with the unclear prospect of getting a somewhat international agreement on the Arctic, would result in not dealing with the practical and pressing issues in the Arctic.
Všechny státy souhlasily s tím, že se při řešení sporů podrobí veřejnému mezinárodnímu právu, a také příslušné komisi OSN předložily nebo předloží své žádosti o prodloužení zóny kontinentálního šelfu.
All the states have submitted to follow Public International Law in the settlement of disputes and furthermore have or will submit their respective claims for the prolonging of the continental shelf zone to the relevant UN Commission.
Při pohledu na právní mapu Arktidy je tak zřejmé, že téměř veškerá její plocha spadá nebo bude spadat do výlučné ekonomické zóny některé z příslušných stran.
Thus looking at the legal map of the Arctic it becomes obvious, that almost all the area is or will be within the EEZ of one of the parties.
Překrývající se nároky se týkají jen velmi malých oblastí, a jak bylo uvedeno výše, všechny strany vyjádřily ochotu urovnat spory podle mezinárodního práva.
Only very small areas are subject to overlapping claims and as stated above, all parties declared their will to settle disputes according to international law.
Nová dohoda stanovující hranice mezi Ruskem a Norskem uzavřená dne 15. září 2010 je v tomto směru velmi názorná.
The delimitation agreement between Russia and Norway concluded 15 September 2010 is insofar very illustrative.
Z mapy překrývajících se nároků lze tedy tuto rozsáhlou oblast odstranit.
This large area can be deleted from the map of overlapping claims.
Mapa Severního ledového oceánu z hlediska právní situace
The Legal Situation in the Arctic Ocean Map:
Při pohledu na uvedenou mapu se zdá, že většina Arktidy „náleží“ pobřežním státům.
Having a look at the map one will get the impression that most of the Arctic ‘belongs’ to the littoral states.
Nicméně podle úmluvy UNCLOS disponují všechny státy určitými právy, jako např. právem na „volný a pokojný průjezd“ těmito vodami.
Nevertheless under UNCLOS all states have certain rights such as the right ‘to free and innocent passage’ in these waters.
Platí však i další mezinárodní pravidla.
In addition, other international rules apply.
EU je různou formou zapojena do několika fór mezinárodní spolupráce v daném regionu, zejména jako člen Barentsovy evropsko-arktické rady a jako pozorovatel ad hoc v Arktické radě.
The EU is involved in one way or the other in several fora of international cooperation in the region, in particular as a member to the Barents-Euro-Arctic-Council and as an ad hoc observer to the Arctic Council.
Připočteme-li k tomu její politiku Severní dimenze a rozsáhlé financování výzkumu Arktidy, je EU v arktické oblasti již nyní uznávaným aktérem.
Together with its Northern Dimension policy and the extensive funding of Arctic research the EU is already a recognized player in the Arctic.
Osm arktických států, které jsou stálými členy Arktické rady – ústředních mezinárodních a mezivládních organizací této oblasti –, vnímá úmluvu UNCLOS jako jediný komplexní mnohostranný režim, který se na Arktidu vztahuje, a staví se proti myšlence uzavření mezinárodní smlouvy o Arktidě vytvořené podle vzoru Smlouvy o Antarktidě z roku 1959.
The eight Arctic states, which are the permanent members of the Arctic Council – the central international and intergovernmental organizations of the region – view UNCLOS as the only comprehensive multilateral regime that applies to the Arctic and have opposed the idea of concluding an international treaty on the Arctic modelled on the Antarctica Treaty of 1959.
Arktické státy chtějí mít při řízení tohoto regionu výsadní postavení, což podle jejich výkladu odpovídá úmluvě UNCLOS, a odvolávají se při tom na svou zeměpisnou polohu, svrchovaná práva a hospodářské a politické zájmy.
The Arctic states want to have a privileged role in managing the region, which they interpret as being consistent with UNCLOS, based on their geographic location, sovereign rights and economic and political interests.
Dánsko, Švédsko a Finsko jsou tři členské státy EU zastoupené v Arktické radě, přičemž Dánsko je jediným státem Severního ledového oceánu, který je členem EU.
Denmark, Sweden, and Finland are the three EU Member States in the AC, while Denmark is the only Arctic Ocean state, which is an EU member.
Dánsko nicméně jedná jménem Grónska, které z EU v roce 1985 vystoupilo.
It is acting though on behalf of Greenland, which left the EU in 1985.
Otázka, zda se Grónsko na základě doložky o nezávislosti obsažené v aktu o samosprávě odtrhne od Dánska, jestliže začne v příštích desetiletích využívat svých bohatých přírodních zdrojů, zůstává otevřená.
It is an open question whether Greenland will secede from Denmark on the basis of the independence clause contained in the Self Rule Act, if its rich natural resources will be developed within the next decades.
Geopolitická konstelace by se značně proměnila v případě, že budou završena úspěchem jednání Islandu o vstupu do EU.
The geopolitical picture would change considerably if Iceland’s EU accession negotiations prove successful.
Islandské členství v EU by rovněž posílilo přítomnost EU v regionu.
Icelandic membership would also strengthen the EU’s presence in the region.
Členské státy Arktické rady v současnosti revidují a projednávají status a práva pozorovatelů a také to, jak by rada měla nadále fungovat.
Currently member states of the Arctic Council are reviewing and discussing the status and rights of observers as well as how the Council should continue to work.
V případě pracovní skupiny pro pátrací a záchranné operace Arktická rada poprvé stanoví a přijme závazná pravidla, čímž se, jak někteří konstatovali, posune o krůček od orgánu, který formuje rozhodnutí, směrem k orgánu, který rozhodnutí přijímá.
With the case of the task force on ‘Search and Rescue’ the AC for the first time will establish and adopt binding rules, thus taking a step from a pure decision shaping to a decision taking body as some have commented.
Pokud by k tomu došlo, musela by EU posoudit situaci a zajistit, aby byly její zájmy a zájmy členských států řádně zastoupeny, zejména pokud jde o otázky jako lodní doprava a rybolov, a aby byla zohledněna práva, která jí přísluší podle mezinárodních dohod.
If that would be the case, the EU would need to asses the situation and make sure that its interests and those of its Member States, in particular on issues such as shipping and fisheries are duly represented and its rights under international agreements are taken into account.
Navzdory výše uvedenému a s ohledem na to, jak EU a členské státy již nyní přispívají k výzkumu a financování, jaký mají právní předpisy EU účinek na životní prostředí, klima, rybolov atd., a na možnosti budoucí spolupráce v otázkách jako rozvoj mapování a námořní bezpečnosti, hospodářský rozvoj apod., lze závěrem konstatovat, že EU má mnoho co nabídnout, pokud jde o udržitelný rozvoj Arktidy, oblasti, která bude mít zásadní význam pro svět přizpůsobující se změně klimatu a čelící rostoucí populaci a nedostatku zdrojů.
Having said this, and recalling the contribution of the EU and its Member States already today in research, funding, its impact trough EU legislation on environment, climate, fisheries and others as well as the possibilities for cooperation in the future on issues such as the development of mapping and maritime safety, economic development and alike, it can be concluded that the EU has a lot to contribute to the sustainable development of the Arctic, a region that will be of major importance to a world adapting to climate change, facing growing population and scarcity of resources.