natgillin/translations-raw huggingface dataset:
jednotky podle dané konkrétní látky
units as appropriate for the individual substances concerned
Stručnější verze přílohy XIII částí A až C.
Condensed version of Parts A to C in Annex XIII.
Spotřebitelé mají právo vědět, co je obsaženo v potravinách.
Consumers have a right to know what their food contains.
Proto je nutné poskytovat informace o složení potravin a o jejich nutriční hodnotě, neboť jedině díky těmto údajům se mohou spotřebitelé cíleně rozhodovat, které zboží si koupí.
For that reason, information on the composition and nutritional value of foods is essential, since only on that basis can consumers make selective purchasing decisions.
V právním řádu Společenství sice existuje značné množství nařízení a směrnic týkajících se potravinových přísad a označování potravin, avšak jednotný povinný systém označování zatím neexistuje.
Although Community law contains a series of regulations and directives dealing with food ingredients and food labelling, as yet it lays down no comprehensive rules on compulsory labelling.
Tyto nedostatky lze odstranit pouze zavedením jednotného celounijního systému označování potravin.
Only uniform EU rules on food labelling can remedy these problems.
Stav projednávání
Procedural stages
Na konci ledna 2008 předložila Komise Parlamentu a Radě návrh na přepracování předpisů EU o označování potravin.
In late January 2008 the Commission submitted to Parliament and the Council a proposal for a revision of the EU rules on food labelling.
Příslušný výbor se zprávou posléze zabýval v polovině února 2009 po uplynutí lhůty pro předložení pozměňovacích návrhů, který bylo předloženo celkem 1332.
After the deadline for tabling amendments had expired, the committee responsible again considered the report in mid-February 2009, giving particular consideration to the fact that 1332 amendments had now been tabled.
Zpravodajka byla současně pověřena vypracováním nové zprávy, která by zohlednila co možná největší počet z předložených pozměňovacích návrhů.
Your rapporteur was thus asked to submit a new draft report, taking into account as many as possible of the amendments tabled.
Tuto novou zprávu máte nyní před sebou.
This new report is the one before you.
Pro překládání pozměňovacích návrhů k této zprávě bude stanovená nová lhůta.
A new deadline will be set for amendments to this draft.
Návrh Komise na přepracování předpisů EU o označování potravin má sloužit k zdokonalení právní úpravy, tj. stávající právní rámec označování potravin se má zjednodušit tím, že v novém předpisu bude sloučeno a nahrazeno sedm směrnic a jedno nařízení.
The Commission proposal for the reformulation of the EU's provisions on food labelling is intended to meet the requirements of better law-making (in the case of the legal framework on food labelling) by combining and replacing seven directives and a regulation.
Návrh nařízení obsahuje především tyto návrhy:
The proposal for a regulation contains the following key proposals:
Povinné údaje
Mandatory particulars
Návrh Komise zavádí celou řadu nových povinných údajů, kterými musí být potraviny označeny (článek 9).
The Commission proposal lays down a series of new mandatory particulars to be included on food labels (Article 9).
Mimoto rozšiřuje označování alergenních látek na nebalené potraviny (článek 22) a stanovuje povinnost uvádět podrobné údaje o nutriční hodnotě.
It extends mandatory allergen labelling to non-prepacked foods (Article 22) and provides for a comprehensive nutrition declaration.
Podle představ Komise musí být všechny povinné údaje zobrazeny písmem o velikosti minimálně 3 mm.
The Commission proposes a minimum font size of 3 mm for all mandatory labelling elements.
Z povinného označování jsou vyňaty alkoholické nápoje, jmenovitě víno, pivo a lihoviny.
In the case of alcoholic drinks, particularly wine, beer and spirits, the Commission proposes derogations from the labelling requirements.
Údaje o výživové hodnotě a jejich uvádění
Indication and presentation of nutritional values
Veškeré údaje musí být přepočteny na 100 g resp. 100 ml, případně na jednu porci (pokud jsou potraviny baleny po jednotlivých porcích), a vyjádřeny jako procentní podíl doporučené denní dávky dané živiny (článek 31).
All particulars must relate to standard amounts of 100 g/100 ml or – in the case of food packaged in portions – to a portion and must be expressed as a percentage of the recommended daily intake of the given nutrient (Article 31).
Vnitrostátní systémy označování potravin
National labelling systems
Návrh Komise ponechává členským státům rozsáhlé možnosti, aby stanovily vlastní vnitrostátní úpravu.
The Commission proposal allows the Member States considerable scope to adopt national labelling rules.
Kromě toho mohou členské státy rozhodnout, že způsob označování u nebalených potravin, např. pekařských nebo uzenářských výrobků, a u společného stravování v restauracích a zařízeních společného stravování stanoví vnitrostátními předpisy, případně že některé povinné údaje nebudou u těchto potravin vůbec vyžadovat, ovšem s výjimkou alergenních látek (článek 41).
In addition, in the case of non-prepacked food, e.g. bakery and processed meat products, and food prepared in the context of mass catering in restaurants, large-scale kitchens, etc., Member States would be able to lay down national rules governing the manner in which particulars are to be shown or – with the exception of allergen labelling – decide not to require the provision of certain particulars (Article 41).
Poznámky zpravodajky
Rapporteur’s remarks
Zpravodajka návrh nařízení předložený Komisí v zásadě vítá.
In principle, your rapporteur welcomes the Commission's proposal for a regulation.
Zavedení jednotného celounijního systému označování potravin je nutné: taková právní úprava na jednu stranu zajistí transparentnost v zájmu spotřebitelů, na druhou stranu ovšem zpřehlední acquis Společenství v oblasti potravin a tím zvýší právní jistotu pro potravinářské podniky, neboť v novém nařízení bude sloučena celá řada stávajících právních norem.
The introduction of uniform EU rules on food labelling is a necessary step: on the one hand, it would make for transparency in the interests of consumers, and on the other it would simplify the acquis communautaire in the area of food legislation and thus offer food enterprises a greater degree of legal certainty, since a whole series of existing provisions would be combined in the new regulation.
Nové souhrnné nařízení o označování potravin by mělo také spotřebitelům pomoci cíleně se rozhodovat při nákupu upravit svou stravu podle individuálních potřeb a přání.
A new, comprehensive food labelling regulation of this kind can also help consumers to make selective purchasing decisions and so tailor their own diets to their individual needs and wishes.
Aspekt harmonizace označování potravin je rovněž neobyčejně významný z hlediska společného vnitřního trhu, neboť v důsledku existence doplňujících vnitrostátních předpisů a odlišností v interpretaci platných předpisů v jednotlivých státech vznikají různé překážky obchodu a problémy v oblasti hospodářské soutěže.
The harmonisation of food labelling is also of enormous relevance to the internal market, since at present additional national rules and differing Member State interpretations of existing Community food legislation are giving rise to barriers to trade and competition-related problems.
Pokud budou tyto nedostatky odstraněny, může se stát, že poklesnou náklady pro výrobce a distributory potravin a tím se nakonec sníží i ceny pro spotřebitele.
Remedying this state of affairs can serve to reduce costs for food producers and traders and thus, ultimately, for consumers as well.
Podle názoru zpravodajky však struktura celounijního systému označování potravin, jak je uvedena v návrhu nařízení, nepovede ani k odstranění byrokratické zátěže, ani ke zjednodušení právní úpravy a nezajistí ani poskytování kvalitnějších informací spotřebiteli.
However, the EU labelling system outlined in the proposal for a regulation does not strike your rapporteur as one suited either to reducing red tape and simplifying legislation or to helping consumers obtain better food information.
Komise si svůj úkol v několika ohledech příliš zjednodušila.
In some areas, the Commission has made it much too easy for itself.
Kromě toho se úplně zapomnělo na zvláštní formy prodeje resp. poskytování potravin, jako je např. přímý prodej v zemědělských podnicích, catering v osobní přepravě, prodej v bezcelních zónách nebo v automatech.
Moreover, special ways of marketing or delivering food, such as direct marketing by farmers, catering services to passengers in transit, duty-free sales or sales from vending machines, are simply forgotten.
Návrh se nevěnuje ani zvláštním produktům, jako je jedlé zlato, barviva či inovativní potraviny.
Special products, such as culinary gold leaf, and colouring and innovative foods, are likewise disregarded.
Některá ustanovení návrhu jsou nerealistická a vedla by mimo jiné ke značnému růstu nákladů pro výrobce a distributory potravin, takže by bylo nutné zvyšovat ceny potravin už jen kvůli předpisům o jejich označování.
Some of the provisions contained in the proposal are unrealistic and would, in addition to creating other problems, generate substantial additional costs for food manufacturers and traders, so that food prices would have to be raised merely on account of new labelling regulations.
Kvůli těmto nedostatkům návrh Komise ohrožuje existenci mnoha malých a středních podniků v potravinářském odvětví!
These shortcomings in the Commission proposal jeopardise the survival of many small and medium-sized enterprises (SMEs) in the food industry.
Pokud jde o spotřebitele, je třeba počítat s tím, že stanovený rozsah povinných informací a způsob jejich uvádění přispěje spíše k chaosu než k vyjasnění.
As far as consumers are concerned, they would be more likely to find the proposed plethora of mandatory information, and the forms in which it is to be conveyed, confusing than enlightening.
Komise svým návrhem odporuje vlastním cílům uvedeným v bodě 5 odůvodnění, který zde citujeme: „Použití nařízení jako právního nástroje podporuje cíl zjednodušení, protože zaručuje, že všechny subjekty budou muset zároveň dodržovat stejná pravidla.“
The Commission's proposal contradicts its own stated intention, as indicated in Point 5 in its Explanatory Memorandum, which is worth quoting here: 'The use of a Regulation as the legal instrument supports the objective of simplification because it guarantees that all actors have to follow at the same time the same rules.'
Není ani jasné, podle čeho Komise rozhodovala o tom, kdy návrh předloží, neboť teprve v srpnu 2008 byl zahájen zatím jediný vědecký výzkum o vlivu označování potravin na rozhodování spotřebitelů, který se týká všech členských států.
What is more, it is mystifying that the Commission should have chosen to submit its proposal now, since the very first EU-wide scientific study into the influence of food labelling on consumers' purchase decisions began only in August 2008.
Tato studie, financovaná ze 7. rámcového programu pro výzkum, by přece měla tvořit základ legislativního návrhu týkajícího se poskytování informací o potravinách; s konkrétními výsledky však lze podle dosavadních zkušeností přibližně počítat až po třech letech.
This study, which is being funded under the Seventh Framework Research Programme, should ideally form the basis for this legislative proposal concerning food information.
Mezitím se lze při přípravě této právní úpravy řídit pouze domněnkami a subjektivními zkušenosti zúčastněných stran.
However, experience suggests that it will take three years or so for any real results to emerge.
Návrh Komise proto také pracuje pouze s hypotézami o přáních a potřebách spotřebitelů.
As things stand, therefore, the new food labelling legislation can at best draw on conjecture and the subjective experiences of the groups and individuals involved, so that the Commission proposal is likewise based only on assumptions concerning consumers' wishes and needs.
Nikdo nedokáže odhadnout, zda bude konečné znění nařízení skutečně vyhovovat průměrnému spotřebiteli v celé EU, nebo zda nebude na základě nových výzkumných závěrů nutné provést již za několik málo let v nařízení zásadní změny.
No one can say whether the regulation which is ultimately adopted will in fact serve the interests of average consumers throughout the EU, or whether, on the basis of new research findings, it will have to be substantially revised in only a few years' time.
Tato skutečnost je zvláště závažná proto, že se lze právem domnívat, že nové nařízení bude mít značné finanční důsledky pro výrobce a distributory potravin.
This point is particularly significant, because it is likely that the new rules will have a very considerable financial impact on food manufacturers and traders.
Ale ani o této otázce neposkytla Komise žádné informace – Komise ostatně ve svém návrhu zastává pozoruhodný názor, že externí expertíza nebyla nutná.
Yet the Commission, whose proposal contains the remarkable revelation that it saw no need to consult outside experts when drafting the text, is silent on this issue as well.
Povinná minimální velikost písma (3 mm) je v praxi neproveditelná.
An across-the-board requirement that information must be printed with a font size of at least 3 mm is not workable.
To platí zvláště (i když nikoli výhradně) pro výrobky s vícejazyčným potiskem.
This applies in particular, but not exclusively, to products whose packaging carries information in several languages.
Kvůli povinné třímilimetrové velikosti písma by bylo nutné zvětšit balení, což by vedlo ke vzniku dalšího odpadu a nakonec i ke zvětšování porcí.
A mandatory minimum font size of 3 mm would result in bulkier food packaging, more packaging waste and possibly even larger portions.
Velikost písma navíc sama o sobě není pro čitelnost nijak rozhodující.
What is more, legibility is not solely contingent on font size.
Zpravodajka proto raději definuje pojem „čitelnost“ informací o potravinách a navrhuje, aby byly v rámci konzultačního procesu vypracovány prováděcí pokyny.
For that reason, your rapporteur provides a definition of the concept of the 'legibility' of food information and proposes that a consultation process should take place with a view to developing guidelines for implementing the rules relating to legibility.
Svůj záměr umožnit členským státům, aby si vytvářely vlastní systémy označování, odůvodňuje Komise zásadou subsidiarity.
The Commission justifies its proposal to allow Member States to develop their own labelling systems by invoking the subsidiarity principle.
Argumentuje tím, že takovýmto postupem „zdola nahoru“ by mohly vzniknout inovativní řešení.
It claims that bottom-up mechanisms of this kind may lead to the development of innovative labelling solutions.
Protože velká většina potravinářských podniků v EU prodává své produkty ve více než jednom členském státě, musely by tyto podniky vyrábět zvláštní balení podle jednotlivých států a zejména by byly nuceny budovat odpovídající skladovací prostory.
Given the fact that a majority of food enterprises in the EU market their products in far more than one Member State, specific packaging would have to be produced and above all appropriate storage capacity would have to be built up in accordance with the specific rules in force in each country.
S tím spojené dodatečné náklady, které by dosahovaly mnoha miliard eur, by potravinářské odvětví, které tvoří převážně malé a střední podniky, jen stěží uneslo a tyto náklady by musely být nakonec přeneseny na spotřebitele.
The additional costs involved, which would run to many billions of euros, would impose a severe burden on the food sector, which consists largely of small- and medium-sized firms, and would ultimately be passed on to consumers.
Absurdnost tohoto návrhu je zřejmá z toho, že si Komise představuje, že v budoucnosti bude postupně zavedeno 27 různých, vzájemně se doplňujících systémů označování, a to navíc v různé době.
The mere idea that in future a possible 27 additional, different labelling systems would be introduced, and what is more at different junctures, is enough to demonstrate the absurdity of this plan.
Zpravodajka tudíž navrhuje příslušné články vypustit.
Accordingly, your rapporteur is proposing amendments deleting the articles in question.
To však neznamená, že již existující dobrovolné systémy označování, které používají prodejci a někteří výrobci, by měly být napříště zakázány.
This does not mean, however, that existing, voluntary labelling systems introduced by the food sector or by groups of food manufacturers will in future be banned.
Opak je pravdou: kromě povinnosti uvádět určité údaje by mělo by být stanoveno, že údaje se mohou opakovat na druhé straně balení, a to v libovolné formě, nebo že na tomto místě mohou být uváděny další informace.
Quite the reverse: in addition to indicating the mandatory particulars, it should be perfectly possible to repeat particulars elsewhere on the packaging, in whatever form, or to provide additional particulars.
Nesmí se tak ovšem stát na úkor nápadnosti a čitelnosti povinných údajů.
Of course this should not detract from the visibility and legibility of the mandatory particulars.
Je třeba zamezit tomu, aby byli spotřebitelé klamáni vnější úpravou balení potravin.
The legislation must ensure that consumers are not misled by the presentation of food packagings.
Informace poskytované v grafické či textové podobě nesmí vytvářet mylné představy o původu, složení nebo nutriční hodnotě potravin.
Pictorial representations or texts must not mislead the consumer as to the true origin, composition or nutrition content of the food.
Zpravodajka proto navrhuje, aby byl návrh Komise odpovídajícím způsobem doplněn.
Accordingly, your rapporteur is proposing amendments which supplement the provisions of the Commission proposal.
V nedávné době se do popředí veřejného zájmu dostaly levné nápodoby určitých potravin, které však běžný spotřebitel jako takové nerozezná, a proto je rozumné, aby byly odpovídající produkty zřetelně označeny na přední straně.
As public debate has recently focused on the existence of cheap imitation foods, which the average consumer does not recognise as such, it seems worthwhile to label such products clearly on the front of the packaging.
Zpravodajka je však toho názoru, že pokud by byla přední strana balení potravin přeplněna množstvím údajů o nutriční hodnotě, vyjádřených v přepočtu na 100 g nebo 100 ml či na jednu porci, nebo dokonce složených z více údajů, např. v gramech plus procentní podíl denní dávky pro určitou skupinu obyvatelstva, vedlo by to k tomu, že lidé budou tyto informace nakonec zcela ignorovat.
In your rapporteur’s view, however, cramming an excessive amount of nutritional information, expressed per 100 g or 100 ml or per portion, or even consisting of several different particulars, for example expressed in grams and as the percentage of the recommended daily intake for a given population group, onto the front of food packages would ultimately result in the information in question being ignored.
Spotřebitel přece nemá při nákupu před očima pouze jedno balení, nýbrž velké množství zboží, které plní regály obchodů s potravinami.
After all, when shopping, consumers are not faced with just one package, but rather with whole rows of packages on supermarket shelves.
Podle dosavadních poznatků se převážná většina spotřebitelů, kterým záleží na jejich výživě, zajímá hlavně o energetický obsah určité potraviny.
Since current findings suggest that the overwhelming majority of those consumers who give thought to their food are mainly interested in the energy content of foods, the mandatory indication of the energy content, in kilocalories per 100 g or 100 ml, in the interests of comparability, on the front of the package should be sufficient.
Proto by mělo stačit, aby byl na přední straně balení uveden jen povinný údaj o energetické hodnotě, vyjádřený z důvodu srovnatelnosti v přepočtu na 100 g resp. 100 ml. Z jakých živin se skládá energetická hodnota výrobku, může spotřebitel poté zjistit z povinných údajů v „nutričním rámečku“ na druhé straně balení.
Consumers can then discover which nutrients account for the energy content of the product by reading the mandatory particulars in the 'nutrition box' elsewhere on the packaging.
Pokud balení obsahuje pouze jednu porci, měly by být údaje o nutriční hodnotě uvedeny také – a to povinně – pro jednu porci.
If a packaging contains only one portion, it should, in addition, be mandatory to indicate the nutrition information for this portion.
Jestliže výzkum spotřebitelského chování povede v budoucnosti k jiným poznatků o přáních spotřebitelů, mohou distributoři či výrobci – jak již bylo uvedeno – dobrovolně přidat další doplňující údaje.
Should consumer surveys in future arrive at different findings concerning consumer wishes, the trade and/or industry can, as already outlined, provide additional particulars voluntarily.
Zde je však opět zapotřebí, aby byla předepsána referenční množství, na něž budou údaje vztaženy, a tato referenční množství musí být spotřebitelům srozumitelně vysvětlena, aby doplňující údaje nebyly uváděny zcela svévolně.
However, in this case it would again be necessary to lay down fixed reference amounts and to explain them clearly to consumers in order to avoid arbitrariness in the additional information provided.
Ruční malovýroba potravin, např. v pekárnách, cukrárnách, masnách, restauracích apod., většinou nabízí nebalené zboží, částečně k přímé konzumaci.
Specialist food traders and manufacturers, e.g. bakers, confectioners, butchers, restaurants, etc., mainly offer non-prepacked goods for sale or immediate consumption.
Tyto výrobky zpravidla nejsou standardizované, a protože se jedná o ruční výrobky, projevují se na nich odchylky ve složení a prodejní hmotnosti.
As a rule, these products are not standardised, but are subject to variations in composition and weight which are contingent on the production process.
Je také třeba pamatovat na to, že právě ruční malovýroba potravin je garantem zachování rozmanitosti regionálních specialit v Evropské unii.
It should also be borne in mind that specialist food traders and manufacturers in particular are guarantors of the survival and diversity of regional specialities in the European Union.
V navrženém nařízení je třeba zohlednit také tyto zvláštní okolnosti.
The regulation under consideration here must take account of these specific circumstances, therefore.
Podle návrhu Komise by právní úprava týkající se označování nebalených potravin měla být v kompetenci členských států: členské státy by byly oprávněny stanovit nejen způsob uvádění údajů, ale případně také výjimky z uvádění povinných údajů.
The Commission proposal makes the Member States responsible for laying down food labelling rules in respect of non-prepacked products: they would be able to adopt decisions specifying the form of presentation and, where appropriate, lay down derogations from the rules on mandatory particulars.
Jenže pokud by členské státy žádné výjimky nestanovily nebo pokud by přijímání této zvláštní úpravy trvalo příliš dlouho, byli by prodejci nebaleného zboží nuceni poskytovat veškeré údaje, které předepisuje toto nařízení.
However, should Member States not lay down derogations or be slow in adopting special rules, suppliers of non-prepacked goods would be required to provide all the particulars stipulated in the regulation.
To by pak v důsledku popsaných zvláštností malovýroby potravin vedlo k právní nejistotě a mohla by být přímo ohrožena existence řady podniků, zejména malých.
In the light of the special circumstances outlined above, this would in turn undermine legal certainty in the specialist food sector and, in particular, jeopardise the survival of small businesses.
Tyto podniky budou sotva schopny poskytovat obsáhlé údaje o výživové hodnotě.
Firms such as these are hardly in a position to provide a comprehensive nutrition declaration.
Zpravodajka proto soudí, že nebalené zboží by mělo být z působnosti tohoto nařízení do značné míry vyňato.
For that reason, your rapporteur takes the view that non-prepacked goods should be largely excluded from the scope of the regulation.