natgillin/translations-raw huggingface dataset:
35. připomíná, že tyto priority budou pro Parlament rovněž hlavními směry pro čtení návrhu rozpočtu, ale budou také mandátem pro jeho delegaci v rámci jednání dohododovacího výboru;
Points out that these priorities will also be of great value to Parliament both as guidelines for its reading of the draft budget and as a negotiating mandate for its delegation to the Conciliation Committee;
37. vyzdvihuje, že z politického hlediska je vhodné zavést prohloubený dialog s rozpočtovými výbory vnitrostátních parlamentů (při respektování pravomocí jednotlivých výborů) o návrhu rozpočtu a prioritách Parlamentu pro roční rozpočtový proces;
Highlights the political value of the establishment – in keeping with each body’s respective powers – of in-depth dialogue with the counterpart committees from the national parliaments on the draft budget and Parliament’s priorities for the annual budgetary procedure;
Dohodovací výbor
Conciliation Committee
– pokud Parlament znění, které předloží dohodovací výbor („společný návrh“), zamítne (většinou hlasů všech svých členů), pokládá se návrh za zamítnutý;
– the Conciliation Committee text (‘joint text’) will not be regarded as having been adopted if Parliament rejects it (by a majority of its component members);
40. zdůrazňuje, že by bylo vhodné, aby delegaci Parlamentu v dohodovacím výboru vedl předseda Rozpočtového výboru a aby, pokud to bude nezbytné a aniž by byla dotčena politická povaha jmenování členů delegace politickými stranami, zahrnovala kromě členů tohoto výboru také členy specializovaných parlamentních výborů v případě, že se jednání týká specifického problému v rámci jejich působnosti;
Emphasises that it would be desirable for Parliament’s delegation to the Conciliation Committee to be headed by the chair of the Committee on Budgets and for it to incorporate, if required and without prejudice to the political nature of the procedure for the appointment of its members by the political groups, in addition to the members of that committee, members of specialist parliamentary committees in cases where the negotiations concern a specific issue within their policy area;
44. připomíná dále, že instituce a orgány se musí dohodnout na složení sekretariátu výboru, který by měli pravděpodobně tvořit úředníci obou složek rozpočtového orgánu a jemuž by měla být Komise nápomocna;
Points out, further, that the institutions must reach agreement on the composition of the Conciliation Committee secretariat, which should probably consist of officials from the two arms of the budgetary authority, assisted by the Commission;
Otázky zemědělství
Agricultural matters
Vztahy s legislativní pravomocí
Relations with the legislative authority
47. připomíná ostatně, že Lisabonská smlouva rozšiřuje povinnost zajistit dodržování rozpočtové kázně na všechny orgány Unie; připomíná, že jednací řád Parlamentu stanoví zvláštní postup pro zajištění dodržování této zásady; domnívá se, že tento postup by měl být operativnější a efektivnější;
Points out, moreover, that the Lisbon Treaty extends to all Union institutions the obligation to enforce budgetary discipline; points out that Parliament’s Rules of Procedure already lay down a specific procedure designed to ensure that that principle is observed; takes the view that this procedure will have to be made more workable and effective;
53. je toho názoru, že tato úprava finančního nařízení nesmí být zaměňována s tříletým přezkumem, s nímž se počítá v roce 2010;
Argues that these changes to the Financial Regulation must be kept strictly separate from the three-yearly review of that document scheduled for 2010;
Rozpočtové dopady institucionálních změn a nových pravomocí Unie
Budgetary impact of the interinstitutional changes and the Union ’ s new competences
56. poukazuje na to, že v rámci SZBP a společné bezpečnostní a obranné politiky Lisabonská smlouva zavádí nové postupy, které zajistí rychlý přístup k rozpočtu Unie a vytvoří fond pro zahájení operací z příspěvků členských států; zdůrazňuje však, že by mělo být pravidlem, že by veškerá vnější činnost Unie měla být financována z prostředků Společenství a jen výjimečně – v naléhavých případech – by měla být financována z příspěvků mimo rozpočet Unie;
Points out that in the framework of the CFSP and the common security and defence policy the Lisbon Treaty provides for the establishment of new procedures to grant rapid access to the Union budget and to create a start-up fund of Member State contributions; stresses, however, that all external actions of the Union should as a rule be financed from Community appropriations, and only exceptionally – in the event of an emergency – on the basis of contributions outside the Union budget;
Koordinace s vnitrostátními rozpočty
Coordination with national budgets
59. konstatuje, že rozhodnutí o rozdělení výdajů z rozpočtu EU z hlediska nejvýznamnějších cílů EU byla bylo vhodné objasnit každoročním zveřejňováním rozpočtových prostředků, které jsou v jednotlivých členských státech na úrovni vnitrostátní, případně i regionální, věnovány na dosažení těchto cílů;
Points out that the decision on the apportionment of EU budget expenditure in the light of the EU’s major objectives would be usefully informed by the annual publication, by each Member State, of the appropriations under national and, where applicable, regional budgets that contribute to achieving those objectives;
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
EXPLANATORY STAteMENT
Lisabonská smlouva přináší závažné změny v oblasti finančních prostředků Unie, zejména pokud jde o interinstitucionální vztahy a rozhodovací postupy.
The Treaty of Lisbon makes sweeping changes in the area of the Union’s finances, particularly as regards interinstitutional relations and decision-making procedures.
Zároveň stanoví přesnou hierarchii mezi základními akty, jež se týkají finančního a rozpočtového fungování Unie, a přispívá tak k nezbytnému zpřehlednění systému rozhodování.
At the same time, the Treaty establishes a precise hierarchy between the basic acts of the financial and budgetary life of the Union, with the aim of bringing necessary clarification to the decision-making system.
Přístup, který vyplývá z ustanovení Lisabonské smlouvy, se opírá o čtyři hlavní východiska:
The principle that derives from the provisions of the Treaty of Lisbon is related to four main axes:
– členské státy mají nadále zásadní vliv na příjmy rozpočtu, a to prostřednictvím vlastních zdrojů Unie;
- The Member States basically remain in charge of budget revenue through the Union’s own resources.
– Rada a EP se musí v rámci vlastních zdrojů závazně dohodnout na plánování výdajů, které je právně závazné;
- The Council and the EP must agree, within the limits of own resources, on the programming of expenditure, which becomes legally binding.
– ruší se rozlišení mezi „povinnými“ a „nepovinnými“ výdaji: rozpočet musí být ve své celkové podobě přijat společně EP a Radou, přičemž musí být dodržen víceletý finanční rámec.
- The distinction between compulsory and non-compulsory expenditure is abolished: the budget as a whole must be adopted jointly by the EP and the Council, in compliance with the multiannual financial framework.
Pravomoci EP v procesu schvalování rozpočtu jsou posíleny: na jedné straně nemůže být žádný roční rozpočet přijat bez souhlasu EP, na druhé straně Parlament může prosadit přijetí rozpočtu proti vůli Rady;
In addition, the EP’s powers in the budget adoption procedure are strengthened: no annual budget may be adopted without the EP’s agreement, whereas the EP may force the adoption of a budget against the Council’s wishes.
– Parlament má zvýšenou odpovědnost v oblasti rozpočtové kázně.
- Parliament’s responsibility in the area of budget discipline is increased.
Podle ustanovení Lisabonské smlouvy (dále jen Smlouva) bude muset být finanční nařízení přijato EP a Radou řádným legislativním postupem (článek 279 Smlouvy o fungování EU), tedy postupem spolurozhodování.
Under the provisions of the Treaty of Lisbon (TL), the financial regulation must be adopted by the EP and the Council under the ordinary legislative procedure (Article 279 TFEU), i.e. codecision.
Zpravodajka se hodlá zabývat změnami v rozpočtovém procesu a v pravomocích Parlamentu souvisejících s tímto procesem, ke kterým by vedlo přijetí Lisabonské smlouvy.
The rapporteur will explore the changes that would result from adoption of the Treaty of Lisbon as regards the budget procedure and the relevant powers of Parliament.
Je nezbytné uvědomit si, že i když Smlouva potvrzuje některé základní zásady finančního uspořádání Unie (rozpočtová kázeň, řádné finanční řízení atd.), zároveň přináší významné změny, které se především týkají rozpočtového procesu.
While it reaffirms certain basic principles of the way the Union’s finances are organised (budgetary discipline, sound financial management etc.), the Treaty makes some significant changes, particularly to the budget procedure.
Hlavními tématy jsou skloubení budoucího finančního rámce s finančním nařízením z hlediska ustanovení, jež jsou v současné době obsažena v interinstitucionální dohodě, a rozpočtové dopady institucionálních změn a nových pravomocí Unie.
The main issues covered will be the links between the future financial framework and the Financial Regulation as regards the measures currently provided for in the IIA, the budgetary implications of the institutional changes, and the Union’s new competences.
II – Financování Unie (článek 269 SFEU)
II - Financing of the Union (Article 269 TFEU)
Smlouva nemění způsob financování Unie.
The Treaty has not altered the logic of how the Union is financed.
Zásadní rozhodnutí o systému evropských finančích zdrojů zůstává v pravomoci členských států: viz jednomyslně přijaté rozhodnutí Rady, jež vstoupí v platnost až po schválení všemi členskými státy a v souladu s jejich příslušnými ústavními předpisy.
The fundamental decision on the system of European resources remains, as before, a matter for the Member States: a decision adopted unanimously by the Council, which does not enter into force until it is approved by the Member States in accordance with their respective constitutional requirements.
Ačkoli iniciativa v této věci přísluší Komisi a EP je zapojen do tohoto postupu tím, že vyjadřuje své stanovisko, pravomoci jsou především v rukou členských států.
Although the Commission has the initiative and the EP takes part in the process by delivering its opinion, this power essentially rests with the Member States.
Tuto skutečnost ostatně potvrzuje stěžejní zásada rozpočtové kázně, v níž se praví: „ K zajištění rozpočtové kázně nepřijme Unie žádné akty, které by mohly mít významný dopad na rozpočet, aniž by byla poskytnuta záruka, že výdaje vyplývající z těchto aktů mohou být financovány v rámci limitu pro vlastní zdroje Unie a v souladu s víceletým finančním rámcem podle článku 270a “.
Furthermore, this is confirmed by the fundamental principle of budgetary discipline, whereby ‘ the Union shall not adopt any act which is likely to have appreciable implications for the budget without providing an assurance that the expenditure arising from such an act is capable of being financed within the limit of the Union ’ s own resources and in compliance with the multiannual financial framework referred to in Article 270a ’.
Smlouva však jednak objasnila některé aspekty, jednak zahájila první fázi převádění tohoto systému „na úroveň Společenství“.
Nevertheless, the TL has at the same time clarified certain aspects and sets in motion the ‘Communitisation’ of the system.
Vnáší totiž do obsahu rozhodování o vlastních zdrojích nový prvek, neboť zavádí možnost „ zřídit nové kategorie vlastních zdrojů nebo zrušit stávající kategorii “.
It introduces a new element to the substance of the decision on own resources, making it possible to ‘ establish new categories of own resources or abolish an existing category ’.
To je ovšem pouze potvrzení již existujícího stavu: Lisabonská smlouva nepřinesla v této oblasti změny, neboť typy vlastních zdrojů, jimiž Unie disponuje, jsou stanovovány při rozhodování o vlastních zdrojích.
However, this simply confirms the current reality: as the Treaty does not operate at this level, it is the own-resources decision that establishes the types of own resources available to the Union.
Totéž platí o výši zdrojů, z čehož pochopitelně vyplývá také možnost tyto zdroje upravovat, provádět v nich škrty nebo vytvářet nové zdroje.
The same applies to the amount of such resources, which naturally includes the possibility of amending or abolishing them or creating new ones.
Zpravodajka se domnívá, že to vhodně otevírá cestu ke spravedlivějšímu a transparentnějšímu systému vlastních zdrojů, který bude občanům rovněž více na očích.
In the rapporteur’s view, this opens the way in future to moving towards a system of own resources that is fairer, more transparent and more visible to the public.
Nový odstavec připojený k článku 269 Smlouvy o fungování EU stanoví, že prováděcí opatření k systému vlastních zdrojů budou přijímána v podobě nařízení Rady na základě hlasování kvalifikovanou většinou se souhlasem EP.
Under a new paragraph added to Article 269 TFEU, measures implementing the own‑resources system will be adopted by a Council regulation adopted by a qualified majority and with the consent of the EP.
Toto ustanovení – přes omezení spočívající v tom, že prováděcí opatření jsou přijímána v rámci rozhodnutí o vlastních zdrojích – otevírá cestu k tomu, aby EP hrál v oblasti vlastních zdrojů významnější roli.
Despite the restriction that the implementing measures are taken within the limits provided for by the own-resources decision, this provision opens the way to a greater role for the EP as regards own resources.
Závěrem lze konstatovat, že nová ustanovení, jež přinesla smlouva, jsou sice prvním krokem pozitivním směrem, lze však vyjádřit politování nad tím, že tato příležitost nebyla využita k dosažení významného pokroku, tj. k přeměně tohoto systému v opravdové vlastní zdroje Unie, což by umožnilo orgánům Unie skutečně se na tomto procesu podílet a Evropskému parlamentu získat ještě významnější roli.
In conclusion, while the Treaty takes some steps in the right direction, it is regrettable that the opportunity was missed to make substantial progress, for example by transforming the system into genuine Union own resources, which would allow for genuine participation by the Union’s institutions in the procedure and would give the European Parliament a more influential role.
III – Víceletý finanční rámec
III - The multiannual financial framework
Lisabonská smlouva potvrzuje zásadu, jejíž přijetí Parlament již dříve při mnoha příležitostech požadoval a podle níž má být víceletý finanční rámec právně závazným aktem
The TL, as Parliament has called for on numerous occasions, lays down the principle that the multiannual financial framework is legally binding
Podle členských států je formální uznání právní závaznosti nezbytné jako protiváha ke zrušení rozlišování PV/NPV; některé členské státy vyjádřily názor, že rozšíření rozpočtové pravomoci EP na veškeré výdaje Unie by měla doprovázet důsledná rozpočtová kázeň.
For the Member States, this legally binding formalisation was the necessary counterbalance to the abolition of the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure, as several Member States felt that extending the EP’s budgetary powers to the Union’s expenditure as a whole should be subject to rigorous budgetary discipline.
EP zastával již dlouho přístup směřující k jasnější a transparentnější rozpočtové disciplíně, neboť si byl vědom, že tato disciplína byla významným prvkem při urovnávání starého rozpočtového konfliktu mezi Radou a Parlamentem a umožnila Unii rovnoměrně a plánovitě rozvíjet její politiky. založeným na vytvoření specifického právního základu pro přijetí nařízení obsahujícího tento rámec.
The EP had for years been in favour of an approach aimed at making budgetary discipline clearer and more transparent, aware of the essential role that this had played in ending the former budgetary conflict between Council and Parliament, thereby allowing the Union to develop its policies in a balanced and planned way. , which is founded on the establishment of a specific legal base for the adoption of the regulation containing this framework.
Toto nařízení musí přijmout Rada zvláštním legislativním postupem, v němž má EP rozhodující úlohu.
This regulation must be adopted by the Council through a special legislative procedure in which the EP has power to decide.
V posledním pododstavci ještě doplňuje, že „ roční rozpočet Unie je v souladu s víceletým finančním rámcem “.
The last subparagraph adds that the ‘ annual budget of the Union shall comply with the multiannual financial framework ’.
To znamená, že Lisabonská smlouva považuje rozpočtovou kázeň za právně závaznou pro všechny orgány a instituce, které ji tedy budou muset v rámci svých konkrétních pravomocí plně uplatňovat. .
This means that the TL considers budgetary discipline to be a legal obligation for all institutions and that each of them will have to implement it fully in its specific area of responsibility. .
Obsah VFR
Content of the MFF
Smlouva institucionalizuje současnou praxi.
The Treaty institutionalises current practice.
Článek 270a stanoví, že VFR „ stanoví výši ročních stropů prostředků na závazky podle kategorie výdajů a ročních stropů prostředků na platby “.
Article 270a stipulates that the MFF must ‘ determine the amounts of the annual ceilings on commitment appropriations by category of expenditure and of the annual ceiling on payment appropriations. ’
To znamená, že VFR částečně pokrývá obsah obou částí v současnosti platné interinstitucionální dohody o rozpočtové kázni
This means that the MFF includes some of the substance of both parts of the current interinstitutional agreement on financial discipline
Tato dohoda zavazuje všechny orgány a platí pro všechny výdaje, na něž se vztahuje víceletý finanční rámec 2007–2013.
It applies to all institutions and to all expenditure covered by the 2007-2013 multiannual financial framework.
Tímto zvláštním aspektem se zabývá kapitola VI.
This particular aspect will be dealt with in Chapter VI.
Víceletý finanční rámec je nařízení přijaté zvláštním legislativním postupem, které musí být přijato jednomyslně Radou poté, co je schválil EP.
The multiannual financial framework is a regulation adopted by a special legislative procedure which requires that it be adopted unanimously by the Council with the consent of the EP.
EP má tedy rozhodující pravomoc.
The EP therefore has power to decide.
Připomeňme, že se jedná o formalizaci postupu používaného v posledních letech u interinstitucionálních dohod.
This serves to formalise the practice of interinstitutional agreements of recent years.
Záměrem tohoto ustanovení je odlišit rozpočtový proces a postup spolurozhodování a zmírnit důsledky použití postupu souhlasu.
This provision is intended to differentiate the budget procedure from codecision and to temper the logic of an assent-type procedure.
Přechodné řešení umožňující vyrovnat se s případným nezdarem jednání
A provisional solution to possible failure of negotiations
Pro tento případ Smlouva stanoví, že „ není-li do uplynutí předcházejícího finančního rámce přijato nařízení Rady, které stanoví nový finanční rámec, prodlouží se platnost stropů a dalších ustanovení odpovídajících poslednímu roku předcházejícího rámce až do přijetí tohoto aktu “.
If no new financial framework ‘ has been adopted by the end of the previous financial framework, the ceilings and other provisions corresponding to the last year of that framework shall be extended until such time as that act is adopted ’.
Doba platnosti VFR
Duration of the MFF
Podle Lisabonské smlouvy se víceletý finanční rámec stanoví na dobu nejméně pěti let.
Under the TL, the multiannual financial framework lasts a minimum of five years.
Cílem je co nejvíce sladit dobu platnosti VFR s funkčním obdobím EP a Komise, jak to EP již dlouhou dobu požaduje.
The intention is to make the duration of the MFF coincide as far as possible with the terms of office of the EP and of the Commission, as the EP has long called for.
Uzavření každé interinstitucionální dohody o finančním výhledu by mělo být příležitostí k zahájení legislativního programu, který bude ve skutečnosti odpovídat politickému a finančnímu programu.
The conclusion of each interinstitutional agreement on the financial perspective should be the occasion to launch a legislative programme that corresponds in reality to a political and financial programme.
Ten by tudíž měl mít logickou návaznost na demokratický mandát zvoleného Parlamentu a Komise, která před Parlamentem nese politickou odpovědnost
The latter should therefore logically be attached to the democratic mandate of the elected Parliament and of a Commission politically responsible to it
Ve svém usnesení o politických výzvách a rozpočtových prostředcích rozšířené Unie v letech 2007–2013 ( 2004/2209(INI) ) Parlament „ z důvodů demokratické odpovědnosti opakuje své stanovisko, že by bylo vhodné, aby doba platnosti finančního výhledu odpovídala pětiletému funkčnímu období Evropského parlamentu a Evropské komise “. .
In its resolution on policy challenges and budgetary means of the enlarged Union 2007-2013 ( 2004/2209(INI) ), Parliament ‘ reiterates, for reasons of democratic responsibility and accountability, its position in favour of a parallelism between the duration of the Financial Perspective and the five-year mandates of the European Parliament and of the Commission ’. .
Současná praxe, pokud jde o rámec finančního výhledu, mohla způsobit to, že EP v některých volebních obdobích „zdědil“ finanční rámec, na jehož tvorbu neměl žádný vliv
Practice relating to the context of financial perspectives has meant that certain parliamentary terms have ‘inherited’ financial frameworks in which they had had no say
Bylo by proto možné stanovit pětiletý VFR začínající dva, případně tři roky po začátku funkčního období EP a Komise (pětiletá platnost počínaje rokem N+2 nebo N+3, přičemž rok N je rokem zahájení funkčního období EP a Komise).
Provision could therefore be made for a five-year MFF beginning two or even three years after the start of the EP’s and the Commission’s terms of office (five years starting from N+2 or N+3, ‘N’ being the year in which the EP’s and Commission’s terms of office begin).
Je třeba si uvědomit, že pokud se volby do EP konají v červnu roku N a Komise zahájí své funkční období v říjnu/listopadu (v praxi rok N+2 znamená, že jednání mohou probíhat po dobu o málo delší než je jeden rok ), nemusí to být dostatečné pro přijetí nového VFR. .
It should be noted that, since the European elections are held in June of year N and the Commission’s term of office starts in October/November, in practice N+2 means a little more than a year for the negotiations, which cannot be long enough for the adoption of a new MFF. .
Totéž platí o Komisi, jež někdy musí provádět finanční rámec, který předtím projednala jiná Komise.
The same applies to the Commission, which is sometimes obliged to implement a financial framework negotiated by a previous Commission.
Je tedy donucena převzít odpovědnost za politická rozhodnutí učiněná předchozím výkonným orgánem
It therefore has to take over the political choices made by the previous executive
Připomeňme obtíže, které taková situace způsobila při sjednávání poslední interinstitucionální dohody, kdy EP musel přimět Barrosovu Komisi, s níž uzavřel jednání, aby potvrdila, že přijímá balíček návrhů, jež vypracovala Prodiho Komise jako základ pro dosažení dohody. .
Consider the difficulties caused by such a situation during the negotiations on the last interinstitutional agreement, when the EP had to push the Barroso Commission, with which the negotiations were concluded, to confirm its acceptance of the package of proposals formulated by the Prodi Commission as the basis for agreement. .
Zpravodajka je tudíž toho názoru, že je třeba vytvořit přehlednější návaznost mezi VFR a politickými mandáty, zejména pokud jde o jmenování evropských komisařů.
The rapporteur therefore believes that a more direct link should be created between the MFF and the political terms of office, particularly as regards the appointment of Commissioners.