natgillin/translations-raw huggingface dataset:
10. považuje sociální odpovědnost podniků za účinný nástroj pro zlepšení konkurenceschopnosti, možností k získávání praktické a odborné přípravy, ochrany práv zaměstnanců a práv místních a původních komunit, ochrany životního prostředí a výměny osvědčených postupů na místní, vnitrostátní, evropské i celosvětové úrovni, ačkoli zjevně nemůže nahradit pracovní právo či všeobecné a odvětvové kolektivní smlouvy;
Considers CSR to be an effective tool for improving competitiveness, skills and training opportunities, occupational safety and the working environment, protecting workers’ rights and the rights of local and indigenous communities, promoting a sustainable environmental policy and encouraging exchanges of good practice at local, national, European and world level, although it clearly cannot supplant labour regulations or general or sectoral collective agreements;
17. zastává názor, že prostřednictvím vzdělávání a informačních kampaní je třeba pěstovat a šířit kulturu sociální odpovědnosti podniků jak ve firmách, tak v rámci vysokoškolského vzdělávání, a to především v rámci studia správy;
Considers it important to cultivate and spread the culture of CSR through training and awareness-raising in a business setting as well as in those branches of the higher and university education sector focusing primarily on the study of administration;
20. žádá, aby zásady sociální odpovědnosti podniků byly začleněny do nařízení o GSP a GSP+ při jeho příštím přezkumu; žádá Komisi, aby zajistila, aby nadnárodní společnosti se sídlem v Evropské unii nebo mimo ni, jejichž dceřiné firmy nebo dodavatelské řetězce se nachází v zemích zapojených do systému GSP, a zejména systému GSP+, dodržovaly své právní, vnitrostátní i mezinárodní závazky v souvislosti s lidskými právy, sociálními normami a právními předpisy v oblasti životního prostředí; přeje si, aby Evropská unie a členské státy, které využívají výhod systému GSP, měly povinnost zajistit dodržování těchto závazků ze strany podniků; žádá, aby se tyto zásady staly povinným požadavkem systému GSP;
Calls for the principles underpinning CSR to be incorporated into the GSP and GSP+ regulation when it is next revised; calls on the Commission to ensure that transnational corporations, whether or not they have their registered office in the European Union, whose subsidiaries or supply chains are located in countries participating in the GSP, and in particular in GSP+, are required to comply with their national and international legal obligations in the areas of human rights, labour standards and environmental rules; urges that the European Union and the states participating in and benefiting from the GSP should be required to ensure that corporations fulfil these obligations; calls for such compliance to be made a binding requirement in the context of the GSP;
Nové studie dopadu
New impact assessments
23. zdůrazňuje, že po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost musí být Parlament plně informován o tom, jak jsou závěry posouzení dopadu dohod na udržitelný rozvoj začleňovány do jednání předcházejících uzavření těchto dohod a jaké kapitoly těchto dohod byly změněny za účelem zabránit negativním dopadům pojmenovaným v tomto posouzení dopadu;
Underlines that, following the entry into force of the Lisbon Treaty, Parliament is to be fully informed on how the findings of Sustainability Impact Assessments (SIA) of agreements are incorporated into negotiations prior to their conclusion, and which chapters of those agreements have been changed to avoid any negative impacts identified in the SIA;
Ustanovení o sociální odpovědnosti podniků ve všech obchodních dohodách Evropské unie
CSR clauses in all the European Union's trade agreements
a. vzájemný závazek obou stran k tomu, že budou v rámci dohody a vzájemných obchodních výměn podporovat mezinárodně dohodnuté nástroje sociální odpovědnosti podniků;
a. a mutual undertaking by the two parties to promote internationally-agreed CSR instruments in the context of the agreement and their trade relations;
b. pobídky, které podniky podpoří v uzavírání závazků týkajících se sociální odpovědnosti podniků a vyjednaných se všemi zúčastněnými stranami daného podniku, včetně příslušných odborů, spotřebitelských organizací, místních sdružení a dotčených organizací občanské společnosti;
b. incentives to encourage undertakings to enter into CSR commitments negotiated with all their stakeholders, including the trade unions, consumer organisations , local authorities and civil society organisations concerned;
c. vytvoření „kontaktních míst“, po vzoru kontaktních míst zřízených v rámci OECD, která by umožnila podpořit informovanost o sociální odpovědnosti podniků a transparentnost a kde by bylo možno ve spolupráci s občanskou společností předkládat případné stížnosti týkající se případů nedodržování zásad v oblasti sociální odpovědnosti podniků, které by byly posléze předávány příslušným orgánům;
c. the establishment of ‘contact points’ similar to those set up under the auspices of the OECD which would foster the provision of information about CSR and transparency and receive complaints concerning breaches of the principles underpinning CSR, in cooperation with civil society, and transferring these to the competent authorities;
d. požadavek – který zohlední konkrétní situaci a schopnosti malých a středních podniků v rámci rozsahu působnosti doporučení 2003/361/ES ze dne 23. května 2003 a podle zásady „mysli nejdříve v malém“ –, aby podniky nejméně každé dva nebo tři roky zveřejňovaly své výsledky v souvislosti se sociální odpovědností podniků; zastává názor, že tento požadavek posílí transparentnost a podávání zpráv a podpoří viditelnost a důvěryhodnost praktického fungování sociální odpovědnosti podniků prostřednictvím zpřístupňování informací všem zúčastněným stranám, včetně spotřebitelů, investorů a širší veřejnosti, a to cíleným způsobem,
d. a requirement – which takes into account the specific situation and capabilities of SMEs within the scope of the recommendation 2003/361/CE of May 2003 and according to the ‘think small first’ principle– for corporations to publish their CSR balance sheets at least every two or three years; takes the view that this demand will reinforce transparency and reporting and encourage the visibility and credibility of CSR practices by making CSR information available to all stakeholders, including consumers, investors and the wider public in a targeted manner;
e. požadavek, aby podniky a skupiny podniků měly povinnost náležité péče, tzn. požadavek přijímat preventivní opatření, která by odhalila jakékoli porušování lidských práv a práv v souvislosti s životním prostředím, korupcí nebo daňovými úniky a která by dokázala tomuto porušování předcházet, a to i v případě, že by k němu došlo v dceřiných firmách či dodavatelských řetězcích těchto podniků, tedy ve sféře jejich vlivu;
e. a requirement for undertakings and groups of undertakings to show due diligence, i.e. a requirement to take measures in advance with a view to identifying and preventing violations of human and environmental rights, corruption or tax evasion, including in their subsidiaries and supply chains, i.e. throughout their sphere of influence;
f. požadavek, aby společnosti prováděly svobodné, otevřené a informované předběžné konzultace s místními a nezávislými zúčastněnými stranami ještě před tím, že bude zahájen projekt, který má dopad na místní společenství;
f. a requirement for companies to commit to free, open and informed prior consultation with local and independent stakeholders before a project that impacts upon a local community commences;
g. zvláštní pozornost věnovanou dopadům zaměstnávání dětí a praktik využívajících dětskou práci;
g. a particular focus on the impact of the employment of children and child labour practices;
a. v případě prokázaného porušení závazků vyplývajících ze sociální odpovědnosti podniků by mělo být možné, aby příslušné orgány provedly šetření, a v případě závažného porušení těchto závazků by strany mohly poukázat na odpovědné subjekty;
a. in the event of proven breaches of CSR commitments, it should be possible for the competent authorities to carry out investigations and, in the event of a serious breach of the commitments, the parties could name and shame those responsible;
b. obě strany by se měly pokusit podnítit nadnárodní soudní spolupráci, usnadnit v případě podniků, které spadají do jejich sféry působnosti, přístup obětí k soudům a za tímto účelem podpořit vytváření vhodných soudních postupů a uplatňování sankcí v případě porušení předpisů ze strany podniků stejně jako mimosoudních mechanizmů domáhání se práv;
b. the two parties should undertake to encourage transnational judicial cooperation, to facilitate access to the courts for the victims of the actions of corporations within their sphere of influence, and, with that aim in mind, to support the development of appropriate judicial procedures and sanction infringements of the law by corporations, as well as non-judicial redress mechanisms;
Podpora sociální odpovědnosti podniků ve vícestranné obchodní politice
Promoting CSR in multilateral trade policies
Státy, v nichž sídlí všechny podniky, jež se nacházejí ve vztahu závislosti vůči svým mateřským společnostem. a „země původu“
States in which all the undertakings in a relationship of dependency vis-à-vis the parent companies are based. and ‘countries of origin’
Státy, v nichž se nacházejí mateřské společnosti. a tvořící součást boje proti porušování lidských práv ze strany nadnárodních společností a aby uplatňovala zásadu extrateritoriality;
States in which the parent companies are located. , as part of the fight against the violation of human rights by multinational corporations and the implementation of the principle of extra-territoriality;
35. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal předsedovi Evropské rady, Radě, Komisi, Hospodářskému a sociálnímu výboru, vnitrostátním parlamentům členských států, Parlamentní konferenci o WTO a Mezinárodní konferenci práce.
Instructs its President to forward this resolution to the President of the European Council, the Council, the Commission, the European Economic and Social Committee, the parliaments of the Member States, the Parliamentary Conference on the WTO and the International Labour Conference.
Obchodní politika ve službách globálních cílů Evropské unie
A common commercial policy in the service of the European Union's global objectives
Po klimatické, energetické a potravinové krizi nastoupila mezinárodní krize finanční, která všude, kde zasáhla, způsobila sociální problémy a umocnila potřebu účinných pravidel, která by zajistila, aby světové hospodářství bylo lépe řízeno a aby se nerozvíjelo na úkor společností.
Following on from the climate, energy and food crises, the international financial crisis, which has engendered a social crisis throughout the world, has merely increased the need for stringent rules to ensure that the world economy is more effectively supervised and that it does not develop to the detriment of our societies.
Tento požadavek platí i pro mezinárodní obchod, který stojí ve středu globalizace.
This requirement applies just as much to international trade, which is at the heart of the globalisation process.
V očích občanů na celém světě je rozmach mezinárodního obchodu odůvodněný pouze tehdy, přispívá-li k hospodářskému rozvoji, k zaměstnanosti a ke zlepšování životní úrovně.
For ordinary people throughout the world, the expansion in international trade is justified only if it contributes to economic development, to job creation and to improved living standards.
Pouze za této podmínky vnímají občané otevření obchodu jako pozitivní krok a jsou ochotni je přijmout.
Only then is trade liberalisation regarded as something positive, and accepted.
Ostré protesty naopak vyvolává takové obchodování, které způsobuje ztrátu pracovních míst nebo ohrožuje životní podmínky a sociální práva a práva související s životním prostředím.
In contrast, when it destroys jobs or undermines living conditions and social and environmental rights, it gives rise to very vocal opposition.
Není tedy možné, aby obchodní politika nahrávala pouze okamžitým zájmům několika hospodářských aktérů.
The common commercial policy cannot therefore be reduced to a set of measures designed to serve only the immediate interests of a few economic actors.
Evropská obchodní politika musí být sladěna se všemi cíli Unie, zejména pak s cíli vnější politiky, pro kterou je jednou z hybných pák podpory její koncepce regulace v globalizovaném světě.
In Europe's case, trade policy must be conducted in a manner consistent with all the Union's objectives and, in particular, the objectives of its external policy, since it is one of the levers which the Union can use to promote its concept of regulated globalisation.
Od obchodní politiky, která je v Evropě uplatňována, máme v prvé řadě právo požadovat, aby neškodila, ale aby naopak přispívala k ochraně evropského sociálního modelu a politiky v oblasti životního prostředí.
It is perfectly legitimate that Europe's primary concern should be to ensure that its common commercial policy does not undermine, but rather helps to safeguard, its social model and its environmental policy.
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že Evropská unie již dnes poskytuje určité obchodní preference třetím zemím pouze za předpokladu, že tyto země ratifikují hlavní úmluvy Světové organizace práce a některé dohody Organizace spojených národů, které se týkají lidských práv (Mezinárodní pakt o občanských a politických právech, Mezinárodní pakt týkající se hospodářských, sociálních a kulturních práv, Úmluvu o odstranění nucené práce atd.).
The European Union already makes the award of certain trade preferences to third countries conditional on the ratification by the latter of the main conventions adopted by the International Labour Organisation (ILO) and a number of United Nations agreements on human rights (International Covenant on Civil and Political Rights, International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, Convention on the Abolition of Forced Labour, etc.).
Unie si navíc již v roce 2006 předsevzala, že bude podporovat „důstojnou práci“, která je jedním z cílů MOP a OSN, prostřednictvím všech svých vnějších politik, a tedy i své politiky obchodní.
Since 2006 it has also been committed to promoting 'decent work', an ILO and UN objective, through all its external policies, including its common commercial policy.
Její dvoustranné dohody o volném obchodu obsahují nyní kapitolu o udržitelném obchodu, jejíž součástí je celá řada cílů v oblasti životního prostředí a v sociální oblasti.
Finally, its bilateral free trade agreements now incorporate a chapter on sustainable development which sets a number of environmental and social objectives.
K uplatňování tohoto přístupu, který není pouze výsadou Evropy, vedla skutečnost, že liberalizace obchodu má nejrůznější hospodářské a sociální dopady, které je nutno řídit a někdy i kompenzovat, neboť takový obchod vždy vytváří vítěze, ale i poražené.
The thinking behind this approach, which is not unique to Europe, stems partly from a recognition of the fact that the economic and social impact of trade liberalisation varies very substantially from country to country and that that impact must be managed and sometimes offset, because liberalisation is a process in which there are always winners and losers.
Rozvoj mezinárodního obchodu přináší společné výhody pouze za určitých podmínek, neboť přínosy uvnitř jedné země nejsou nikdy mezi jednotlivá společenská a hospodářská odvětví rozděleny rovnoměrně.
The expansion in international trade is universally beneficial only if certain conditions are met, since the gains in each country are never distributed fairly among all sectors of society and the economy.
Proto je nutné vytvořit pro otevření obchodu, pro jeho podmínky a rytmus, který je s urychlením globalizace stále intenzivněji pociťován, určitá pravidla.
Hence the need to manage the liberalisation of trade, including the practical arrangements for and the volume of trade, a need which has come to be felt even more strongly as the globalisation process has speeded up.
Liberalizace mezinárodního obchodu je navíc doprovázena zuřivou konkurencí mezi zeměmi o přilákání zahraničních investorů a intenzivnější hospodářskou soutěží mezi podniky.
What is more, the liberalisation of international trade has been accompanied by ferocious competition among countries seeking to attract foreign investors and stiffer competition between undertakings.
Tyto jevy vedly velmi často k porušování pracovních podmínek a demokratických svobod a k poškozování životního prostředí.
All too often this has led to abuses in the areas of working conditions and democratic freedoms and to environmental damage.
Příkladů je nepřeberné množství.
The examples are legion.
Vyplývá z něho i určitá koncepce odpovědnosti podniků v sociální oblasti a v oblasti životního prostředí.
It also requires a specific approach to be defined to the issue of the social and environmental responsibility of undertakings.
Mezi těmito podniky hrají v celosvětovém obchodu nejdůležitější úlohu nadnárodní společnosti.
Among undertakings, it is the transnational corporations which play the key role in world trade.
Těm bylo umožněno využít otevření trhů a svěřit určitou část své výroby vnějším subjektům a diverzifikovat svůj dodavatelský řetězec v zemích s nízkými výrobními náklady a s minimálním regulačním rámcem.
They have taken advantage of market liberalisation to externalise part of their production and to diversify their supply arrangements, drawing on countries where production costs are low and regulatory regimes are less stringent.
Proto se očekává, že zásady sociální odpovědnosti podniků budou platit i pro jejich dceřiné firmy a subdodavatele, kteří v těchto zemích působí a prostřednictvím nichž tyto podniky uskutečňují velkou část obchodu s Evropou.
The expectation that such corporations should act in a socially responsible manner thus applies equally to their subsidiaries and their subcontractors in those countries, from which they organise a large proportion of the international trade involving Europe.
Tři výzvy pro jeden cíl
Three issues, one objective
Evropa je při podpoře sociální a environmentální odpovědnosti podniků v rámci obchodních výměn vystavena třem výzvám:
Fundamentally, measures to promote corporate social and environmental responsibility in the area of trade touch on three issues of major importance to Europe:
Morální výzvě: často to jsou naše podniky, které musí změnit své chování a respektovat sociální zásady a zásady v oblasti životního prostředí, zejména provozují-li svou činnost v rozvojových zemích.
A moral issue: very often it is our own undertakings whose behaviour needs to change in order to be consistent with the principles underpinning social and environmental responsibility, in particular as regards their actions in developing countries.
Hospodářské a sociální výzvě: nedodržování zásad sociální odpovědnosti podniků představuje druh sociálního a environmentálního dumpingu poškozujícího výrobu a pracovníky umístěné v Evropě, kteří jsou povinni dodržovat přísnější sociální normy a normy v oblasti životního prostředí.
An economic and social issue: non-compliance with the principles underpinning CSR constitutes a form of social and environmental dumping, to the detriment of undertakings and workers in Europe, who are required to meet more stringent social and environmental standards.
Politické výzvě: a to výzvě soudržnosti mezi našimi politikami v globalizovaném světě a úlohou Evropské unie, od níž občané rovněž očekávají, že jim bude ve světě bez pravidel poskytovat ochranu.
A political issue: our policies in the context of globalisation must be consistent and the European Union must meet public expectations by offering ordinary Europeans protection in a deregulated world.
Úspěšně zkombinovat pravidla pro mezinárodní obchod se zásadami sociální odpovědnosti podniků
Making CSR part of the rules governing international trade
Mezi obchodem a sociální odpovědností podniků nebyla dosud žádná, nebo jen malá spojitost.
Hitherto, the link between trade and CSR has been tenuous at best.
Úspěšná kombinace obchodních pravidel a závazků, které podniky učinily v souvislosti se sociální odpovědností, by dala vzniknout účinné hybné páce, která by přiměla podniky, aby zlepšily své chování, a i státy, které s EU podepsaly obchodní dohody, aby dodržovaly sociální normy a normy v oblasti životního prostředí.
Incorporating CSR principles into the rules governing international trade would enable the EU to exert pressure on undertakings to improve their behaviour and on the States which sign trade agreements with it to comply with labour and environmental standards.
Sociální odpovědnost podniků, myšlenka, která urazila kus cesty…
CSR, an idea which is gaining ground ...
V hlavních zásadách vydaly vlády řadu doporučení nadnárodním společnostem, která se týkají převážně zaměstnanosti a vztahů se sociálními partnery, lidských práv, životního prostředí, boje proti korupci, zájmů spotřebitelů, hospodářské soutěže či daňových úniků.
The OECD Guidelines laid down a set of recommendations which governments address to multinational corporations concerning, in particular, employment and relations with the social partners, human rights, the environment, the fight against corruption, consumer interests, competition and tax evasion.
Od té doby byly realizovány četné iniciativy, které vedly k vytvoření mechanizmů dohledu nad těmito kodexy dobrého chování a k zavedení certifikačního značení závazků podniků v oblasti jejich sociální odpovědnosti.
Since then, many proposals have been made to establish mechanisms for monitoring compliance with these codes of good conduct and labels certifying that undertakings have made a commitment to abide by CSR principles.
Evropská unie se touto problematikou zabývala v zelené knize vydané v roce 2001, po níž následovala bílá kniha a vytvoření mnohostranného fóra pro sociální odpovědnost podniků, jehož cílem bylo podpořit evropský rámec a strategii příznivou pro sociální odpovědnost podniků.
The European Union considered the issue in a Green Paper, which was published in 2001 and was followed by the publication of a White Paper and the establishment of a Plurilateral Forum on CSR with the aim of encouraging the development of a European framework and strategy to foster CSR.
Velké evropské společnosti se sdružily v síti „CSR Europe“ vytvořené v roce 1995 z podnětu Jacquese Delorse.
Major European undertakings have joined the ‘CSR Europe’ network set up in 1995 at the instigation of Jacques Delors.
Komise na sociální odpovědnost podniků dnes a na základě svého sdělení z roku 2006, které na toto téma vydala, nahlíží jako na jedno z hledisek evropského sociálního modelu, které v kontextu intenzivní světové konkurence slouží k ochraně solidarity, soudržnosti a rovnosti příležitostí.
Today, as it made clear in its 2006 communication on the subject, the Commission regards CSR as an aspect of the European social model which represents a way of safeguarding solidarity, cohesion and equal opportunities in the context of increased global competition.
Vytyčeným cílem je učinit z EU „ centrum excelence “ v oblasti sociální odpovědnosti a zajistit, aby její vnější politiky a evropské společnosti, které investují ve třetích zemích, účinně přispívaly k sociálnímu rozvoji.
The stated goal is to make the EU a ‘pole of excellence’ in CSR and to ensure that the external policies it implements and the European undertakings which invest in third countries make a genuine contribution to social development.