natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Při výkonu rozhodnutí, které se zakládá výlučně na tomto článku, členské státy:
When implementing a decision solely based on this Article, Member States shall:
a) žadatele náležitě vyrozumí a
(a) inform the applicant accordingly; and
b) vydají mu doklad, kterým informují orgány třetí země v jazyce dané země, že žádost nebyla věcně posouzena.
(b) provide him/her with a document informing the authorities of the third country, in the language of that country, that the application has not been examined in substance.
Pokud třetí země nepovolí žadateli o mezinárodní ochranu vstup na své území, členské státy zajistí, aby mu byl poskytnut přístup k řízení v souladu se základními zásadami a zárukami uvedenými v kapitole II.
Where the third country does not permit the applicant for international protection to enter its territory, Member States shall ensure that access to a procedure is given in accordance with the basic principles and guarantees described in Chapter II.
Členské státy pravidelně informují Komisi o zemích, na které se uplatňuje toto pojetí podle tohoto článku.
Member States shall inform the Commission periodically of the countries to which this concept is applied in accordance with the provisions of this Article.
Vnitrostátní určení třetích zemí za bezpečné země původu
National designation of third countries as safe countries of origin
Členské státy mohou za účelem posuzování žádostí o mezinárodní ochranu zachovat nebo přijmout právní předpisy, které v souladu s přílohou II umožňují určit na vnitrostátní úrovni bezpečné země původu . .
Member States may retain or introduce legislation that allows, in accordance with Annex II, for the national designation of safe countries of origin for the purposes of examining applications for international protection. .
Členské státy zajistí pravidelný přezkum situace ve třetích zemích určených za bezpečné podle tohoto článku.
Member States shall ensure a regular review of the situation in third countries designated as safe in accordance with this Article.
Hodnocení, zda je země v souladu s tímto článkem bezpečnou zemí původu, se zakládá na řadě zdrojů informací, zejména informací jiných členských států, Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu, UNHCR, Rady Evropy a jiných významných mezinárodních organizací.
The assessment of whether a country is a safe country of origin in accordance with this Article shall be based on a range of sources of information, including in particular information from other Member States, the European Asylum Support Office, the UNHCR, the Council of Europe and other relevant international organisations.
Členské státy oznámí Komisi země, které v souladu s tímto článkem určily za bezpečné země původu.
Member States shall notify to the Commission the countries that are designated as safe countries of origin in accordance with this Article.
Cílem je zavést společný evropský azylový systém.
The aim is to establish a common European asylum system.
Definice bezpečných třetích zemí musí být proto také ve všech členských státech jednotná.
The definitions of safe third countries must therefore also be uniform in all Member States.
Pojetí bezpečné země původu
The safe country of origin concept
Třetí zemi, která byla v souladu s touto směrnicí určena za bezpečnou zemi původu, lze po jednotlivém posouzení žádosti považovat pro určitého žadatele za bezpečnou zemi původu, pouze pokud:
A third country designated as a safe country of origin in accordance with this Directive may, after an individual examination of the application, be considered as a safe country of origin for a particular applicant only if:
a) žadatel má státní příslušnost této země;
(a) he/she has the nationality of that country;
b) žadatel je osobou bez státní příslušnosti a dříve v této zemi běžně pobýval
(b) he/she is a stateless person and was formerly habitually resident in that country;
c) a žadatel nepředložil žádné závažné důvody pro to, aby tuto zemi nebylo možno v jeho konkrétní situaci považovat za bezpečnou a mohl tak být uznán za uprchlíka nebo osobu, která má nárok na doplňkovou ochranu podle [směrnice …./../ES] [kvalifikační směrnice].
(c) and he/she has not submitted any serious grounds for considering the country not to be a safe country of origin in his/her particular circumstances and in terms of his/her qualification as a refugee or a person eligible for subsidiary protection in accordance with [Directive …./../EC] [the Qualification Directive] .
Členské státy dále ve vnitrostátních právních předpisech stanoví pravidla a úpravy týkající se uplatnění pojetí bezpečné země původu.
Member States shall lay down in national legislation further rules and modalities for the application of the safe country of origin concept.
Pokud osoba, která v členském státě požádala o mezinárodní ochranu , v témže členském státě předloží další údaje nebo podá následnou žádost, členský stát posoudí tyto další údaje nebo prvky následné žádosti v rámci posuzování předchozí žádosti nebo v rámci přezkumu rozhodnutí, proti kterému byl podán opravný prostředek, pokud v tomto rámci mohou příslušné orgány vzít v úvahu a posoudit všechny prvky, na nichž se zakládají další údaje nebo následná žádost.
Where a person who has applied for international protection in a Member State makes further representations or a subsequent application in the same Member State, that Member State shall examine these further representations or the elements of the subsequent application in the framework of the examination of the previous application or in the framework of the examination of the decision under review or appeal, insofar as the competent authorities can take into account and consider all the elements underlying the further representations or subsequent application within this framework.
Pokud osoba, která v členském státě požádala o mezinárodní ochranu , v témže členském státě předloží další údaje nebo podá následnou žádost, členský stát posoudí tyto další údaje nebo prvky následné žádosti v rámci posuzování předchozí žádosti nebo v rámci přezkumu rozhodnutí, proti kterému byl podán opravný prostředek, pokud v tomto rámci může rozhodující orgán vzít v úvahu a posoudit všechny prvky, na nichž se zakládají další údaje nebo následná žádost.
Where a person who has applied for international protection in a Member State makes further representations or a subsequent application in the same Member State, that Member State shall examine these further representations or the elements of the subsequent application in the framework of the examination of the previous application or in the framework of the examination of the decision under review or appeal, insofar as the determining authority can take into account and consider all the elements underlying the further representations or subsequent application within this framework.
Pravomoc posoudit všechny prvky, na nichž se zakládají další údaje nebo následná žádost, má pouze rozhodující orgán.
Only the determining authority is competent to assess all the elements underlying the further representations or subsequent application.
Toto upřesnění napomůže ostatně snaze o racionalizaci řízení a zlepšení kvality rozhodovacího procesu.
This clarification will also help to streamline the procedure and improve the quality of the decision-making process.
Členské státy mohou rozhodnout o dalším posuzování žádosti, pouze pokud dotyčný žadatel nemohl v předchozím řízení bez vlastního zavinění uvést skutečnosti uvedené v odstavcích 3, 4 a 5 tohoto článku, zejména při využití svého práva na účinný opravný prostředek podle článku 41.
Member States may decide to further examine the application only if the applicant concerned was, through no fault of his/her own, incapable of asserting the situations set forth in paragraphs 3, 4 and 5 of this Article in the previous procedure, in particular by exercising his/her right to an effective remedy pursuant to Article 41.
Členské státy by neměly soustavně odmítat posuzování následných žádostí pod záminkou, že žadatel mohl během předchozího řízení nebo v rámci opravného prostředku uplatnit nové prvky či skutečnosti.
The Member States should not systematically refuse to examine a subsequent application on the pretext that the applicant could have brought forth the new elements or facts during the previous procedure or related appeal.
Tento automatický přístup by totiž mohl vést k porušování zásady nenavracení.
An automatic refusal of this kind could result in a breach of the principle of non-refoulement.
a) přípustnosti žádosti podané na tomto místě; a/nebo
(a) the admissibility of an application made at such locations; and/or
a) přípustnosti žádosti ve smyslu článku 29 podané na tomto místě; a/nebo
(a) the admissibility of an application , within the meaning of Article 29, made at such locations; and/or
V návrhu předloženém Komisí je znovu kladen důraz na to, že během řízení na hranicích musí být dodržovány také základní zásady a záruky uvedené v kapitole II.
The Commission proposal reaffirms that border procedures must also comply with the basic principles and guarantees of Chapter II.
Členské státy zajistí, aby rozhodnutí v rámci řízení podle odstavce 1 bylo vydáno v přiměřené době.
Member States shall ensure that a decision in the framework of the procedures provided for in paragraph 1 is taken within a reasonable time.
Není-li rozhodnutí vydáno do čtyř týdnů, povolí se žadateli vstup na území členského státu, aby mohla být jeho žádost zpracována v souladu s ostatními ustanoveními této směrnice.
When a decision has not been taken within four weeks, the applicant shall be granted entry to the territory of the Member State in order for his/her application to be processed in accordance with the other provisions of this Directive.
Zadržování žadatelů na hranici členských států nebo v jejich tranzitních prostorách je srovnatelné s zajištěním, jak je uvedeno v článku 22.
The holding of applicants at Member States’ borders or transit zones is equivalent to placing them in detention, as referred to in Article 22.
Při zadržování žadatelů na hranici členských států nebo v jejich tranzitních prostorách by proto měly být splněny požadavky, které v tomto ohledu ukládá návrh Komise týkající se podmínek přijímání (KOM(2008) 815 v konečném znění).
The arrangements for holding applicants at Member States’ frontiers or transit zones should therefore satisfy the requirements laid down in this area in the Commission proposal on reception conditions (COM(2008) 815 final).
Pojetí evropských bezpečných třetích zemí
The European safe third countries concept
Pojetí bezpečných třetích zemí
The safe third countries concept
Členské státy mohou stanovit, že posouzení žádosti o azyl a posouzení bezpečnosti žadatele v jeho zvláštní situaci podle kapitoly II se neprovede vůbec nebo se neprovede zcela, pokud příslušný orgán na základě skutečností zjistil, že žadatel o mezinárodní ochranu chce vstoupit na jeho území protiprávně nebo na něj protiprávně vstoupil z bezpečné třetí země podle odstavce 2.
Member States may provide that no, or no full, examination of the asylum application and of the safety of the applicant in his/her particular circumstances as described in Chapter II, shall take place in cases where a competent authority has established, on the basis of the facts, that the applicant for international protection is seeking to enter or has entered illegally into its territory from a safe third country according to paragraph 2.
Pro účely odstavce 1 lze třetí zemi považovat za bezpečnou, pouze pokud:
A third country can only be considered as a safe third country for the purposes of paragraph 1 where:
Třetí zemi lze považovat za bezpečnou, pouze pokud je s osobou žádající o mezinárodní ochranu v dotyčné třetí zemi zacházeno podle těchto zásad:
A third country can only be considered as a safe third country where a person seeking international protection will be treated in accordance with the following principles and conditions in the third country concerned :
a) bez zeměpisných omezení ratifikovala Ženevskou úmluvu a dodržuje její ustanovení;
(a) it has ratified and observes the provisions of the Geneva Convention without any geographical limitations ;
b) má zákonem stanovené azylové řízení; a
(b) it has in place an asylum procedure prescribed by law; and
c) ratifikovala Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod a dodržuje její ustanovení, včetně norem týkajících se účinných opravných prostředků.
(c) it has ratified the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and observes its provisions, including the standards relating to effective remedies.
d) je dodržován zákaz vyhoštění, představuje-li to porušení zákazu mučení a krutého, nelidského nebo ponižujícího zacházení, jak stanoven mezinárodním právem a
( d) the prohibition of removal, in violation of the right to freedom from torture and cruel, inhuman or degrading treatment as laid down in international law, is respected;
f) bez zeměpisných omezení ratifikovala Ženevskou úmluvu a dodržuje její ustanovení;
( f) it has ratified and observes the provisions of the Geneva Convention without any geographical limitations;
g) má zákonem stanovené azylové řízení; a
( g) it has in place an asylum procedure prescribed by law; and
h) podle odstavce 2 byla Radou a Parlamentem určena za bezpečnou.
( h) it has been so designated by the Council and the Parliament in accordance with paragraph 2.
Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem přijmou nebo upraví společný seznam třetích zemí, které se pro účely odstavce 1 považují za bezpečné třetí země.
The European Parliament and the Council shall, acting in accordance with the ordinary legislative procedure, adopt or amend a common list of third countries that shall be regarded as safe third countries for the purposes of paragraph 1.
Dotyčné členské státy ve vnitrostátních právních předpisech stanoví úpravy provádění ustanovení odstavce 1 a důsledky rozhodnutí podle těchto ustanovení v souladu se zásadou nenavracení , včetně výjimek z použití tohoto článku z humanitárních nebo politických důvodů či na základě mezinárodního veřejného práva.
The Member States concerned shall lay down in national law the modalities for implementing the provisions of paragraph 1 and the consequences of decisions pursuant to those provisions in accordance with the principle of non-refoulement, including providing for exceptions from the application of this Article for humanitarian or political reasons or for reasons of public international law.
Dotyčné členské státy ve vnitrostátních právních předpisech stanoví úpravy provádění ustanovení odstavce 1 a :
The Member States concerned shall lay down in national law the modalities for implementing the provisions of paragraph 1 and rules requiring:
a) pravidla, která vyžadují, aby existovala vazba mezi osobou žádající o mezinárodní ochranu a dotyčnou třetí zemí, na jejímž základě by bylo odůvodněné, aby se tato osoba do dotyčné země odebrala;
(a) a connection between the person seeking international protection and the third country concerned on the basis of which it would be reasonable for that person to go to that country;
b) pravidla týkající se metodiky, pomocí níž se mohou příslušné orgány přesvědčit, že pro konkrétní zemi nebo konkrétního žadatele lze uplatnit pojetí bezpečné třetí země.
(b) methodology by which the competent authorities satisfy themselves that the safe third country concept may be applied to a particular country or to a particular applicant.
Tato metodika zahrnuje posuzování bezpečnosti země pro určitého žadatele případ od případu.
Such methodology shall include case-by-case consideration of the safety of the country for a particular applicant;
c) pravidla slučitelná s mezinárodním právem, která umožňují jednotlivě posoudit, zda dotyčná třetí země je pro určitého žadatele bezpečná, a poskytují žadateli alespoň možnost napadnout uplatnění pojetí bezpečné třetí země . z důvodu, že třetí země není v případě konkrétních okolností, ve kterých se osoba nachází, bezpečná.
(c) rules in accordance with international law, allowing an individual examination of whether the third country concerned is safe for a particular applicant which, as a minimum, shall permit the applicant to challenge the application of the safe third country concept on the grounds that the third country is not safe in his/her particular circumstances.
Žadatel může mít rovněž možnost zpochybnit existenci spojitosti mezi ním a třetí zemí podle písm. a).
The applicant shall also be allowed to challenge the existence of a connection between him/her and the third country in accordance with point (a)
Při výkonu rozhodnutí, které se zakládá výlučně na tomto článku, dotyčné členské státy:
When implementing a decision solely based on this Article, the Member States concerned shall :
Při výkonu rozhodnutí, které se zakládá na tomto článku, dotyčné členské státy:
When implementing a decision based on this Article, the Member States concerned shall inform the applicant accordingly
a) žadatele náležitě vyrozumí a
(a) inform the applicant accordingly ; and
b) vydají mu doklad, kterým informují orgány třetí země v jazyce dané země, že žádost nebyla věcně posouzena.
(b) provide him/her with a document informing the authorities of the third country, in the language of that country, that the application has not been examined in substance .
Pokud bezpečná třetí země nepřevezme žadatele o azyl zpět, členské státy zajistí, aby mu byl poskytnut přístup k řízení v souladu se základními zásadami a zárukami uvedenými v kapitole II.
Where the safe third country does not re-admit the applicant for asylum, Member States shall ensure that access to a procedure is given in accordance with the basic principles and guarantees described in Chapter II.
Členské státy nestanoví vnitrostátní seznamy bezpečných zemí původu nebo seznamy bezpečných třetích zemí.
Member States shall not designate national lists of safe countries of origin or na tional lists of safe third countries.
Členské státy stanoví přiměřené lhůty a další nezbytná pravidla, aby mohl žadatel využít svého práva na účinný opravný prostředek podle odstavce 1.
Member States shall provide for reasonable time-limits and other necessary rules for the applicant to exercise his/her right to an effective remedy pursuant to paragraph 1.
Členské státy stanoví minimální lhůty a další nezbytná pravidla, aby mohl žadatel využít svého práva na účinný opravný prostředek podle odstavce 1.
Member States shall provide for minimum time-limits and other necessary rules for the applicant to exercise his/her right to an effective remedy pursuant to paragraph 1.
Vzhledem ke značné různorodosti lhůt, které jsou stanoveny v členských státech, a vzhledem k tomu, že je zapotřebí vytvořit Společný evropský azylový systém tak, jak jej stanoví článek 78 SFEU, je nutné zavést společnou minimální lhůtu, což žadateli umožní, aby mohl de iure i de facto uplatnit své právo na přístup k účinnému opravnému prostředku.
In view of the wide variety of time limits laid down by the Member States and the need to achieve a common asylum system as stipulated in Article 78 of the Treaty on the Functioning of the European Union, a minimum common time limit should be introduced to provide applicants with access to an effective remedy in law and in practice.
Lhůty nesmějí znemožňovat nebo nepřiměřeně ztěžovat přístup žadatelů k účinnému opravnému prostředku podle odstavce 1.
The time limits shall not render impossible or excessively difficult the access of applicants to an effective remedy pursuant to paragraph 1.
Členské státy mohou rovněž stanovit přezkum rozhodnutí podle článku 37 z úřední moci (ex officio).
Member States may also provide for an ex officio review of decisions taken pursuant to Article 37.
Členské státy stanoví minimální lhůtu v délce čtyřiceti pěti pracovních dnů, během níž mohou žadatelé uplatnit své právo na účinný opravný prostředek.
The Member States shall set a minimum time limit of forty-five working days during which applicants may exercise their right to an effective remedy .
Délka lhůty závisí na tom, jaké řízení se v konkrétním případě použije.
The time limit laid down should vary in accordance with the procedure applied in each case.
Upřesnění je nutné, aby se zabránilo případnému nesprávnému výkladu.
Clarification needed to prevent possible confusion.
Nejpozději do […] předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a případně navrhne nezbytné změny.
No later than […], the Commission shall report to the European Parliament and the Council on the application of this Directive in the Member States and shall propose any amendments that are necessary.
Členské státy předají Komisi všechny informace, které jsou vhodné pro přípravu této zprávy.
Member States shall send the Commission all the information that is appropriate for drawing up this report.
Po předložení této zprávy předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech nejméně jednou za pět let.
After presenting the report, the Commission shall report to the European Parliament and the Council on the application of this Directive in the Member States at least every five years.
Nejpozději do […] předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a finančních nákladech s tím spojených a případně navrhne nezbytné změny.
No later than […], the Commission shall report to the European Parliament and the Council on the application and the financial cost of this Directive in the Member States and shall propose any amendments that are necessary.
Členské státy předají Komisi všechny informace a finanční údaje , které jsou vhodné pro přípravu této zprávy.
Member States shall send the Commission all the information and financial data that is appropriate for drawing up this report.
Po předložení této zprávy předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech nejméně jednou za dva roky .
After presenting the report, the Commission shall report to the European Parliament and the Council on the application of this Directive in the Member States at least every two years.
46 – pododstavec 2
Article 46 – subparagraph 2
Práce na vytvoření Společného evropského azylového systému (CEAS) byly zahájeny po vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost v květnu 1999, a to na základě zásad přijatých na zasedání Evropské rady v Tampere.
Work on the creation of a Common European Asylum System (CEAS) started immediately after the entry into force of the Treaty of Amsterdam in May 1999, on the basis of the principles approved by the Tampere European Council.
Cílem první fáze systému CEAS (1999–2005) bylo harmonizovat na základě minimálních norem právní rámce jednotlivých členských států.
During the first phase of the CEAS (1999-2005), the goal was to harmonise Member States' legal frameworks on the basis of minimum standards.
Směrnice Rady 2005/85/ES o azylovém řízení (dále jen „směrnice“ nebo „směrnice o řízeních“, která byla přijata dne 1. prosince 2005, byla poslední z pěti právních předpisů Evropské unie (EU) v oblasti azylové politiky.
Adopted on 1 December 2005, Council Directive 2005/85/EC on asylum procedures (hereinafter referred to as 'the Directive' or the ‘Asylum Procedures Directive’) was the last of the five pieces of EU asylum legislation.
Jak je stanoveno v závěrech zasedání Evropské rady v Tampere a v Haagském programu, na konci této první fáze předložila Komise Evropskému parlamentu a Radě návrhy, jejichž cílem bylo vyřešit zjištěné nedostatky a zajistit v rámci Unie vyšší a harmonizovanější normy ochrany.
At the end of this first phase, as provided for in the conclusions to the Tampere European Council and reaffirmed in the Hague programme, the Commission submitted proposals to the European Parliament and the Council designed to address the deficiencies noted and to ensure higher and more harmonised standards of protection within the Union.
Dne 21. října 2009 tedy Komise předložila oběma dalším zákonodárným orgánům návrh na přepracování směrnice o řízeních.
On 21 October 2009, the Commission submitted a proposal for the recasting of the Asylum Procedures Directive to the two co-legislators.