natgillin/translations-raw huggingface dataset:
19. domnívá se, že hromadná žaloba spadající do horizontálního rámce by přinesla největší užitek v případech, kdy žalovaný a zastupované oběti nemají bydliště/sídlo ve stejném členském státě (přeshraniční rozměr) a kdy jsou práva, jež byla údajně porušena, zaručena právními předpisy EU (porušení práva EU); požaduje další posouzení způsobů, jak zlepšit odškodnění v případech porušení vnitrostátního práva, jež mohou mít rozsáhlé přeshraniční důsledky;
Considers that collective action under a horizontal framework would deliver the most benefit in cases where the defendant and victims represented are not domiciled in the same Member State (cross‑border dimension) and where the rights alleged to have been infringed are granted by EU legislation (infringement of EU law); calls for further examination of how to improve redress in cases of infringements of national law which may have large, cross-border implications;
– aby byla zástupná žaloba přípustná, musí existovat jasně vymezená skupina a vymezení členů skupiny se musí uskutečnit před tím, než je žaloba podána;
– for a representative action to be admissible there must be a clearly identified group, and identification of the group members must have taken place before the claim is brought;
– evropský přístup ke kolektivnímu odškodňování musí být založen na principu opt-in, podle něhož jsou poškození jednoznačně identifikováni a účastní se řízení, pouze pokud výslovně uvedli, že tak chtějí učinit, čímž se zabrání případnému zneužití; zdůrazňuje, že v souladu se zásadou subsidiarity je třeba respektovat stávající vnitrostátní systémy; vyzývá Komisi, aby začala uvažovat o mechanismu, který by poskytoval relevantní informace všem potenciálním poškozeným, zvýšil reprezentativnost kolektivních žalob, umožnil většímu počtu poškozených usilovat o náhradu a zajistil jednoduchý, dostupný a účinný přístup ke spravedlnosti pro všechny občany EU, čímž by se snížil počet soudních sporů a následných zbytečných žalob týkajících se stejného případu, ať už podaných individuálně nebo kolektivně; vyzývá členské státy, aby zavedly účinné mechanismy, které zajistí, aby byl co nejvyšší počet poškozených patřičně informován a aby poškození znali svá práva a povinnosti, zvláště pokud mají bydliště nebo sídlo ve více členských státech, přičemž nesmí být nepřiměřeně poškozována pověst dotčené strany, což je nezbytné pro důsledné dodržování zásady presumpce neviny;
– the European approach to collective redress must be founded on the opt-in principle, whereby victims are clearly identified and take part in the procedure only if they have expressly indicated their wish to do so, in order to avoid potential abuses; underlines the need to respect existing national systems, in accordance with the principle of subsidiarity; calls on the Commission to consider a system which will provide relevant information to all potential victims involved, increase the representativeness of collective actions, allow for the largest number of victims to seek compensation and ensure simple, affordable and effective access to justice for EU citizens, thereby avoiding excessive litigation and subsequent unnecessary individual or collective actions concerning the same infringement; calls on the Member States to put in place efficient mechanisms ensuring that as many victims as possible are informed and made aware of their rights and obligations, in particular when they are domiciled in several Member States, whilst avoiding unduly harming the reputation of the party concerned, in order to respect the principle of the presumption of innocence;
– systém kolektivního odškodnění, v němž nejsou oběti určeny před vynesením rozsudku, je třeba odmítnout, protože odporuje právnímu řádu mnoha členských států a porušuje práva jakékoli oběti, která by se mohla stát nevědomě účastníkem řízení, a přesto by byla vázána rozhodnutím soudu;
– a collective redress system where the victims are not identified before the judgment is delivered must be rejected on the grounds that it is contrary to many Member States’ legal orders and violates the rights of any victims who might participate in the procedure unknowingly and yet be bound by the court’s decision;
– členské státy by měly zajistit, aby měl soudce nebo podobný orgán i nadále pravomoc rozhodovat dle vlastního uvážení ve formě předběžné kontroly přípustnosti u případných kolektivních žalob, která potvrdí, zda byla splněna kvalifikační kritéria a zda lze přistoupit k řízení;
– Member States should ensure that a judge or similar body continue s to have discretionary powers taking the form of a preliminary admissibility check of any potential collective action in order to confirm that the qualifying criteria have been met and that the action is fit to proceed;
– členské státy by měly určit organizace oprávněné podávat zástupné žaloby a bylo by užitečné stanovit evropská kritéria, která budou jasně vymezovat tyto oprávněné subjekty; tato kritéria by mohla být založena na článku 3 směrnice 2009/22/ES o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů, ale musí být dále specifikována, aby zajišťovala, že nebude docházet ke zneužívání soudních sporů a že bude zaručen přístup ke spravedlnosti; tato kritéria by měla mimo jiné platit i pro finanční a lidské zdroje oprávněných organizací;
– Member States should designate organisations qualified to bring representative actions, and European criteria would be useful in order to clearly define these qualified entities; these criteria could be based on Article 3 of Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumer interests, but need to be further specified in order to ensure both that abusive litigation is avoided and that access to justice is granted; such criteria should cover, inter alia, the financial and human resources of qualifying organisations;
– poškozené strany musí mít v každém případě možnost usilovat o alternativní řešení formou individuální náhrady škody před příslušným soudem;
– victims must in any case be free to seek the alternative of individual compensatory redress before a competent court;
Plná náhrada skutečné škody
Full compensation for actual damage
– horizontální rámec by se měl vztahovat pouze na náhradu škody, která skutečně vznikla, a náhrada škody plnící represivní funkci musí být zakázána; na základě koncepce náhrady škody musí být soudem přiznané odškodnění rozděleno mezi jednotlivé poškozené úměrně k vzniklé újmě; celkem vzato je odměna za právní zastoupení odvozená od úspěchu v dané věci v Evropě neznámá a neměla by být součástí povinného horizontálního rámce;
– the horizontal framework should cover compensation only for the actual damage caused, and punitive damages must be prohibited; by virtue of the concept of compensation the damages awarded must be distributed to individual victims in proportion to the harm they sustained individually; by and large, contingency fees are unknown in Europe and should not form part of the mandatory horizontal framework;
Přístup k důkazům
Access to evidence
– účastníci hromadné žaloby nesmějí být, pokud jde o přístup k důkazům od žalované strany, v lepším postavení než individuální žalobci a každý žalující musí prokázat svůj nárok; povinnost zpřístupnit dokumenty žalujícím (tzv. discovery) je v Evropě většinou neznámá a nesmí být součástí horizontálního rámce;
– collective claimants must not be in a better position than individual claimants with regard to access to evidence from the defendant, and each claimant must provide evidence for his claim; an obligation to disclose documents to the claimants (‘discovery’) is mostly unknown in Europe and must not form part of the horizontal framework;
Zásada „kdo prohrál, platí“
Loser pays principle
– žádná žaloba nemůže zůstat bez finančního rizika a členské státy musí stanovit vlastní pravidla pro rozdělení nákladů, podle kterých neúspěšná strana musí nést náklady druhé strany, aby nebyl celounijní mechanismus kolektivního odškodnění zahlcen neodůvodněnými žalobami,
– there can be no action without financial risk, and Member States are to determine their own rules on the allocation of costs, under which the unsuccessful party must bear the costs of the other party in order to avoid the proliferation of unmeritorious claims in an EU-wide collective redress mechanism;
Žádné financování třetí stranou
No third-party funding
22. vyzývá Komisi, aby prozkoumala způsoby, jak zvýšit povědomí spotřebitelů o dostupnosti mechanismů kolektivního odškodnění, a aby usnadnila spolupráci mezi subjekty oprávněnými podávat hromadné žaloby; zdůrazňuje důležitou úlohu, kterou mohou mít organizace spotřebitelů a evropská spotřebitelská centra při předávání informací co možná nejširšímu okruhu obětí porušování práva EU;
Calls on the Commission to explore ways of raising consumer awareness of the availability of collective redress mechanisms and facilitating cooperation between the entities qualified to bring collective actions; stresses the key role that consumer organisations and the European Consumer Centres Network (ECC-Net) can play in passing on the information to as many victims of infringements of EU law as possible;
Alternativní řešení sporů
Alternative d ispute r esolution (ADR)
Rozsudek ze dne 18. března 2010 ve spojených věcech C-317/08, C-318/08, C-319/08 a C-320/08, Alassini , dosud nezveřejněn ve Sb. rozh. by měla představovat výchozí bod pro zavedení této pravomoci; zdůrazňuje však, že tyto mechanismy by měly nadále (jak to ostatně vyplývá z názvu) představovat alternativu k soudní nápravě, nikoli být jejím předpokladem;
Judgment of 18 March 2010 in Joined Cases C-317/08, C-318/08, C-319/08 and C-320/08, Alassini , not yet reported in the ECR. should be the starting point for the establishment of this power; stresses, however, that these mechanisms should remain, as the name indicates, merely an alternative to judicial redress, not a precondition therefor;
Příslušnost soudu a rozhodné právo
Jurisdiction and applicable law
27. vyzývá k dalšímu přezkumu toho, jak by mohly být pozměněny kolizní normy; domnívá se, že jedním řešením by mohlo být uplatnění práva platného v místě, kde má bydliště/sídlo většina obětí, přičemž je třeba zohlednit, že individuální oběti by měly mít nadále možnost neúčastnit se hromadné žaloby typu opt-in a usilovat o náhradu škody individuálně v souladu s obecnými pravidly mezinárodního práva soukromého, jak stanoví nařízení Brusel I, Řím I a Řím II;
Calls for further examination of how the conflict-of-law rules might be amended; believes that one solution could be to apply the law of the place where the majority of the victims are domiciled, bearing in mind that individual victims should remain free not to pursue the opt-in collective action but instead to seek redress individually in accordance with the general rules of private international law laid down in the Brussels I, Rome I and Rome II regulations;
Zpravodaj vítá horizontální konzultaci Komise, její otevřenost vůči evropskému přístupu ke kolektivnímu odškodnění a její závazek k silným zárukám proti zneužívání soudních sporů.
The rapporteur welcomes the horizontal consultation of the Commission, its openness to a European approach to collective redress and its commitment to strong safeguards against abusive litigation.
Nedávné rozhodnutí Nejvyššího soudu USA ve věci hromadné žaloby v otázce zaujatosti
The recent decision of the US Supreme Court in a class-action bias case
Evropa musí pevně vzdorovat jakémukoli úmyslu měnit právní tradice EU přijímáním cizích procesních prvků, jež umožňují zneužívání hromadných žalob.
Europe must stand firm against any intention to changing EU legal traditions by incorporating alien procedural elements allowing for abusive collective action.
Zpravodaj chápe, že právní tradice EU směřuje spíše k řešení sporů mezi jednotlivci než prostřednictvím subjektu zastupujícího strany hromadné žaloby.
The rapporteur understands that the EU legal tradition is directed towards solving disputes between individuals rather than through a collective entity.
V některých případech však může být jednak v zájmu obětí protiprávního jednání spojit své nároky, o které by jinak individuálně neusilovaly, a jednak může být v zájmu společností dosáhnout jediného urovnání sporu nebo jediné soudní žaloby, která do dané záležitosti vnese právní jistotu.
However, in some instances it might, on the one hand, be in the interest of victims of unlawful behaviour to bundle their claims which they would not otherwise pursue individually and, on the other, it might be in the interest of companies to obtain one single settlement or court action bringing legal certainty to the matter.
Do této míry mnoho členských států v posledních letech zavedlo hromadné nástroje umožňující určitý druh hromadného přístupu ke spravedlnosti.
To this extent, many Member States have in recent years introduced collective instruments allowing for some kind of collective access to justice.
Tyto nástroje se navzájem velmi liší, mají např. formu zástupné žaloby, skupinové žaloby nebo precedentního rozsudku.
These instruments vary widely, taking, for instance, the form of a representative action, group action or test case.
Bylo nemožné získat vyčerpávající informace o příslušném vnitrostátním právu, a zejména jeho uplatňování a funkčnosti, protože některé členské státy zavedly tyto mechanismy teprve nedávno a spolehlivé informace nejsou vždy dostupné.
It was impossible to find exhaustive information about the relevant national law and in particular its application and functionality, as several Member States have only recently introduced these mechanisms and reliable information is not always available.
Pro zpravodaje tedy není překvapivé, že Komise doposud nedokázala demonstrovat nutnost přijmout opatření na úrovni EU.
The rapporteur is therefore not surprised that the Commission has so far failed to show the need for EU action.
Stále je nutné podrobně přezkoumat, který článek Smlouvy o fungování EU lze považovat za právní základ horizontálního nástroje.
Which article of the TFEU can be taken as the legal basis for a horizontal instrument still needs to be examined in detail.
Je jasné, že odmítnutí v otázce přijetí opatření na úrovni EU ze strany vnitrostátních vlád musí být bráno vážně
Certainly, the rejection of EU action by national governments has to be taken seriously
Viz např. negativní reakce francouzské a německé vlády na konzultaci, které jsou dostupné na internetové adrese
See for instance the negative responses of the French and German governments to the consultation at
http://ec.europa.eu/competition/consultations/2011_collective_redress/french_authorities_fr.pdf a
http://ec.europa.eu/competition/consultations/2011_collective_redress/french_authorities_fr.pdf and
Zpravodaj se nicméně domnívá, že v evropském prostoru spravedlnosti musí být občané a společnosti schopni účinně a účelně prosazovat svá práva v rámci právních předpisů EU.
The rapporteur believes, nevertheless, that in the European area of justice citizens and companies must be able to enforce their rights under EU legislation effectively and efficiently.
V případě hromadných a rozptýlených škod by se totiž oběti protiprávního jednání mohly zdržet nárokování náhrady škody, protože náklady na dosažení individuální náhrady škody mohou být nepřiměřené vůči vzniklé škodě.
In case of mass or dispersed damages victims of unlawful behaviour might indeed abstain from claiming compensation as the costs of seeking individual redress might be disproportionate to the damage sustained.
V popředí však musí být i nadále prosazování předpisů EU prostřednictvím evropských a vnitrostátních orgánů, neboť tyto orgány mají k dispozici veřejnoprávní nástroje pro vyšetřování, které nelze převést na soukromé osoby; do této míry má soukromoprávní prosazování práva doplňující charakter.
However, enforcement of EU law by European and national authorities must remain in the foreground, since these authorities have public-law investigative instruments at their disposal which cannot be made available to private parties; to this extent, private enforcement continues to be complementary.
Stávající právní předpisy EU a zdržovací žaloba
Existing EU Legislation and Injunctive Relief
V posledních letech EU aktivně usilovala o zlepšení přístupu ke spravedlnosti.
In recent years, the EU has sought actively to improve access to justice.
Například nařízení č. 861/2007 o evropském řízení o drobných nárocích umožňuje účelný a účinný přístup ke spravedlnosti, protože zjednodušuje přeshraniční spory, které se týkají částek nižších než 2 000 EUR.
For instance, Regulation No 861/2007 on European Small Claims allows for efficient and effective access to justice by simplifying cross-border litigation of claims for less than EUR 2000.
Je nutné provést další hodnocení tohoto nařízení, aby bylo možné určit, zda byly záměry zákonodárce EU realizovány či nikoli.
Further evaluation of the regulation is needed in order to establish whether or not the intentions of the EU legislator have been realised.
Zpravodaj uznává význam zdržovací žaloby.
The rapporteur acknowledges the importance of injunctive relief.
V mnoha případech, jako je klamavá reklama, nedostatečná transparentnost smluv atd., nemusí vzniknout škody a za prioritu by mělo být považováno zastavení jakéhokoli budoucího protiprávního jednání.
In many cases, such as misleading advertising, lack of transparency of contracts, etc. damages might not occur and priority should be given to stopping any further unlawful behaviour.
Sama Komise naznačila, jakým způsobem by mohly být nařízení (ES) č. 2006/2004 o spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele
The Commission itself has indicated how Regulation (EC) No 2006/2004 on Consumer Protection Cooperation
Uvedeno výše. a stejně tak směrnice 2009/22/ES o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů (směrnice o žalobách na zdržení se určitého jednání)
Cited above. as well as Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumer interests (Injunctions Directive)
Uvedeno výše. vylepšeny, aby posilovaly spolupráci a zdržovací žaloby
Cited above. can be improved in order to strengthen cooperation and injunctive relief
Viz dvouletá zpráva z roku 2009, KOM(2009) 336, a zpráva Komise o uplatňování směrnice 98/27/ES, KOM(2008) 756. .
See Biennial Report 2009, COM (2009) 336, and Report from the Commission concerning the application of Directive 98/27/EC, COM (2008) 756. .
Zpravodaj je ale znepokojen širokým výkladem vnitrostátních procesních pravidel, která podle judikatury Soudního dvora „nesmějí být méně příznivá než ta, která se týkají obdobných řízení vnitrostátní povahy (zásada rovnocennosti), a nesmějí v praxi znemožňovat nebo nadměrně ztěžovat výkon práv přiznaných právním řádem Unie (zásada efektivity)“.
However, the rapporteur is concerned about a wide interpretation of national procedural rules which, according to the case law of the Court of Justice, must ‘not be less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and must not make it in practice impossible or excessively difficult to exercise rights conferred by EU law (principle of effectiveness).’
Viz např. rozsudek ze dne 12. května 2011 ve věci C-115/09, Trianel Kohlekraftwerk Lünen, dosud nezveřejněn ve Sb. rozh.
See for instance the judgment of 12 May 2011 in Case C-115/09, Trianel Kohlekraftwerk Lünen, not yet reported in the ECR.
Zpravodaj se domnívá, že ačkoli je nutné respektovat tyto zásady, organizace nesmějí mít privilegovaný přístup ke spravedlnosti a právní předpisy EU by se měly zaměřovat spíše na ochranu a prosazování zájmů jednotlivců než zájmů široké veřejnosti.
The rapporteur believes that, while respecting those principles, organisations must not enjoy privileged access to justice and EU legislation should focus on the protection and enforcement of the interests of the individual rather than the interests of the general public.
Horizontální nástroj a záruky
Horizontal Instrument and Safeguards
S ohledem na rozmanitost vnitrostátních procesních předpisů se zpravodaj domnívá, že jakékoli iniciativy v oblasti hromadných žalob povedou v členských státech k roztříštění předpisů o náhradě škody a procesních předpisů.
Bearing in mind the diversity of national procedural laws, the rapporteur believes that any initiatives in the field of collective redress will result in a fragmentation of Member States’ damages and procedural laws.
Evropský přístup se nemůže omezovat na koordinaci různých iniciativ Komise, protože koordinace nezabrání odlišným výsledkům v legislativních postupech.
A European approach cannot confine itself to coordinating the different Commission initiatives as coordination does not prevent different outcomes in the legislative procedures.
Jakákoli iniciativa v oblasti kolektivního odškodnění by se totiž zabývala stejnými otázkami z oblasti procesního práva a mezinárodního práva soukromého.
Indeed, any initiative in the field of collective redress would address the same procedural and private international law questions.
Například stejně silné záruky týkající se aspektů, jako je postavení zastupujícího subjektu a kritéria pro oprávnění, přístup k důkazům nebo uplatňování zásady, podle které nese náklady strana, která spor prohraje, jsou nutné bez ohledu na dotčené odvětví.
For instance, identical strong safeguards, relating to aspects such as the standing of a representative entity and the criteria for authorisation, access to evidence or the application of the loser pays principle, are needed irrespective of the sector concerned.
Tyto otázky nejsou vzneseny pouze ve stávající horizontální konzultaci, ale rovněž v předchozí bílé a zelené knize.
Those questions are raised not only in the current horizontal consultation but also in the preceding White and Green Papers.
Zpravodaj usuzuje, že Komise již uvažuje o horizontálním přístupu.
The rapporteur presumes that the Commission already envisages a horizontal approach.
Různá odvětví, která jsou identifikována v zelené knize Komise o kolektivním odškodnění spotřebitelů, značí, že má být tento nástroj uplatňován na různá odvětví, např. finanční služby, telekomunikace atd.
The different sectors identified by the Commission’s Green Paper on Consumer Collective Redress indicate that this instrument is to apply to different sectors, e.g. financial services, telecommunication, etc
Spojujícím faktorem tedy již není odvětví, ale pouze žalobce, tj. spotřebitel.
Hence, the connecting factor is not the sector anymore but only the claimant, i.e. the consumer.
To jasně ukazuje, že horizontální nástroj je nejlepším postupem do budoucna, aby nedošlo k zavádění různých odvětvových právních předpisů, které by vedly k roztříštěnosti vnitrostátních procesních předpisů.
This clearly demonstrates that a horizontal instrument is the best way forward in order not to introduce different sectoral legislation resulting in fragmented national procedural laws.
Roztříštěnost vnitrostátních předpisů by narušovala nejen fungování soudních systémů, ale rovněž zvyšovala právní nejistotu, což by bylo v rozporu s cílem zlepšování přístupu ke spravedlnosti.
Fragmentation of national laws would not only disrupt the functioning of judicial systems but also increase legal uncertainty, which would be at odds with the aim of improving access to justice.
Procesní právo stanoví pravidla použitelná na vlastní řízení soudem a snaží se prosazovat přístup ke spravedlnosti.
Procedural law determines the rules applicable to the proceedings within the court itself and seeks to promote access to justice.
Obecně tato pravidla nerozlišují mezi různými průmyslovými odvětvími a různými oblastmi práva.
In general, these rules do not distinguish between different industrial sectors and different areas of law.
V důsledku toho evropský přístup ke kolektivnímu odškodnění nesmí zavádět takové rozlišení, ale umožňovat horizontální přístup.
Consequently, a European approach to collective redress must not introduce such a distinction but allow for a horizontal approach.
Pokud jsou potřeba zvláštní omezené odvětvové předpisy, mohou být stanoveny přímo v horizontálním nástroji, a to např. v samostatné kapitole.
As far as limited sector-specific rules are needed, these can be laid down in the horizontal instrument itself, for instance in a separate chapter.