natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ztráta biologické rozmanitosti ohrožuje dodavatele potravin, příležitosti pro rekreaci a cestování, naši schopnost řešit problém změny klimatu a zdroje dřeva, léků a energie.
The loss of biodiversity threatens our food supplies, opportunities for recreation and tourism, capability to deal with climate change and sources of wood, medicines and energy.
Na druhé straně se zdá, že jsme se odtrhli od přírody a nyní usilujeme o to, abychom nalezli cestu zpět.
On the other hand, we seem to have disconnected ourselves from nature and are struggling to find this ‘value of Nature’.
Naše výroba a ceny, které platíme za výrobky a služby, náklady na ztrátu biologické rozmanitosti či úbytek ekosystému nezohledňují, či je zohledňují jen v omezené míře.
Our production methods and the price we pay for goods and services do not – or only to a limited extent – take into account the cost of biodiversity loss or ecosystem degradation.
Stejně tak služby nebo činnosti, které se snaží zastavit ztrátu biologické rozmanitosti a zachovat cenné ekosystémy, často nejsou dostatečně dobře odměněny.
Equally, services or activities attempting to halt the loss of biodiversity and maintaining valuable ecosystems often do not receive a just reward.
I když může být „ocenění“ služeb ekosystému kontroverzní, zdá se, že probíhající studie
Although ‘putting a price’ on ecosystem services may be controversial, ongoing studies
Ekonomika ekosystémů a biologické rozmanitosti (TEEB), http://www.teebweb.org/. naznačují, že ztráta dobrých životních podmínek v důsledku ztráty biologické rozmanitosti představuje v současné době 50 miliard EUR ročně (necelé procento HDP), přičemž do roku 2050 by se měla zvýšit na 14 bilionů EUR ročně, tedy 7 % odhadované výše HDP.
The Economics of Ecosystems and Biodiversity (TEEB), see http://www.teebweb.org/ . seem to indicate that the welfare loss from the loss of biodiversity is currently around € 50 billion per year (just under 1% of GDP), rising to € 14 trillion or 7% of estimated GDP per year in 2050.
Naléhavé problémy
An urgent state of affairs
Ztráta biologické rozmanitosti pokračuje alarmujícím tempem.
The loss of biodiversity is continuing at an alarming rate.
Celosvětově se v současné době odhaduje, že míra vyhynutí je 50 až 1 000krát vyšší než přirozená.
Worldwide, the current global species extinction rate is estimated at 50 to 1000 times higher than the natural background rate.
Míra ztráty by se podle prognózy do roku 2050 měla zrychlit až desetkrát.
The rate of loss is projected to accelerate 10-fold by 2050.
42 % savců, 43 % ptáků, 45 % motýlů, 30 % obojživelníků, 45 % plazů a 52 % sladkovodních ryb v EU je ohroženo vyhynutím.
In the EU, 42% of mammals, 43% of birds, 45% of butterflies, 30% of amphibians, 45% of reptiles and 52% of freshwater fish are threatened with extinction.
V hodnocení akčního plánu ES pro biologickou rozmanitost v polovině období Komise uvádí, že u 50 % druhů a 80 % stanovišť, která jsou v evropském zájmu, je stav ochrany nepříznivý.
In its mid-term assessment of implementing the EC biodiversity action plan in 2008, the Commission stated that 50% of species and up to 80% of habitats of the European conservation interest have an unfavourable status.
Zastavení ztráty biologické rozmanitosti a zachování či obnova přizpůsobivých ekosystémů jsou důležité pro omezení následků změny klimatu, neboť pozemní a mořské ekosystémy pohlcují v současné době polovinu antropogenních emisí CO 2 , a jsou proto neocenitelným mechanismem pro zachycování a ukládání uhlíku.
Halting the loss of biodiversity and conserving or restoring resilient ecosystems is all the more important with a view to climate change, given the fact that terrestrial and marine ecosystems currently absorb around half of anthropogenic CO 2 emissions, which make them invaluable for their carbon capture and storage capacity.
Ubývající a poničené ekosystémy mohou na druhou stranu uvolňovat významné množství skleníkových plynů, a množí se důkazy o tom, že schopnost Země ukládat uhlík se snižuje, a to z důvodu globálního oteplování a dalších příčin vyvolávajících napětí v přirozených systémech.
On the other hand, the degradation and destruction of ecosystems can release significant volumes of greenhouse gases and there is growing evidence that the capacity of the Earth’s carbon sinks is decreasing, due to global warming and other stress factors.
Zachování ekosystémů má proto stěžejní význam pro zmírnění změny klimatu a přizpůsobení se jejím dopadům.
Maintaining ecosystems is therefore of vital importance for climate change mitigation and adaptation.
Předchozí mezinárodní a evropské iniciativy a dohody o zastavení ztráty biologické rozmanitosti a ekosystémů nebyly bohužel úspěšné.
Previous international and European initiatives and agreements to halt the loss of biodiversity and ecosystems have unfortunately not been successful.
V roce 1992 byla jako výsledek vrcholné schůzky v Riu přijata Úmluva o biologické rozmanitosti, ratifikovaná EU v roce 1993.
In 1992, as a result of the Rio Earth Summit, the Convention on Biological Diversity was adopted, which was ratified by the EU in 1993.
V roce 1998 EU přijala strategii pro biologickou rozmanitost spolu se čtyřmi akčními plány, které byly předloženy v roce 2001, a to plány pro ochranu přírodních zdrojů, zemědělství, rybolov a hospodářskou a rozvojovou spolupráci.
In 1998, the EU adopted a biodiversity strategy with four biodiversity action plans which were presented in 2001, on conservation of natural resources, agriculture, fisheries, and economic and development cooperation.
Příroda a biologická rozmanitost jsou také jednou ze čtyř priorit EU v šestém akčním programu EU pro životní prostředí, spolu se změnou klimatu, řízením zdrojů a odpadovým hospodářstvím a zdravím ve vztahu k životnímu prostředí.
Nature and biodiversity are also one of the four priorities of the EU’s sixth environment action programme, together with climate change, resource and waste management and health in relation to the environment.
V roce 2006 Komise předložila akční plán na zastavení ztráty biologické rozmanitosti, ve kterém vymezila čtyři prioritní oblasti, jimiž jsou biologická rozmanitost v EU, EU a celosvětová biologická rozmanitost, biologická rozmanitost a změna klimatu a znalostní základna.
In 2006, the Commission unveiled an action plan to halt biodiversity loss, identifying four priority areas: biodiversity in the EU, the EU and global biodiversity, biodiversity and climate change, and the knowledge base.
Navzdory těmto iniciativám nebyl bohužel cíl EU zastavit ztrátu biologické rozmanitosti, jak byl vyjádřen na evropském summitu v Göteborgu v roce 2001, splněn.
Despite these initiatives the EU’s objective, as agreed to at the European Summit in Gothenburg in 2001, to halt the loss of biodiversity by 2010 has unfortunately not been met.
Nehledě na tuto naléhavou situaci jsou evropští občané nedostatečně informováni o ztrátě biodiverzity a jejích negativních důsledcích.
Despite the urgency of the situation, European citizens are insufficiently aware of biodiversity loss and its adverse consequences.
Podle výzkumu Eurobarometru z dubna 2010 jen 38% Evropanů zná význam pojmu „biodiverzita“, zatímco 28% zná toto slovo, ale ne jeho význam.
According to a Eurobarometer survey in April 2010, only 38% of Europeans know the meaning of the term ‘biodiversity’, while 28% know the word but not its meaning.
Většina sice považuje ztrátu biodiverzity za vážnou věc, ale nemyslí si, že se jí to osobně týká.
Admittedly, a majority consider biodiversity loss to be a serious issue, but they do not think they will be personally affected by it.
Jen 17% respondentů se domnívá, že se jich ztráta biodiverzity dotýká již nyní.
Only 17% of respondents believe that they are already touched by biodiversity decline.
Jako nejdůležitější důvod své nečinnosti proti ztrátě biodiverzity označují občané nedostatek znalostí o možnostech, co dělat.
As the most important reason for their lack of action to combat biodiversity loss, citizens cite a lack of knowledge about what can be done.
Informační kampaň v této oblasti je tedy velice potřebná.
An awareness raising campaign in this area is therefore sorely needed.
Nástroje a politiky EU
EU instruments and policies
Nejdůležitějším nástrojem na ochranu biodiverzity a ekosystémů na úrovni Evropské unie je Natura 2000, celoevropská síť chráněných území vytvořená podle
The key EU-level instrument for safeguarding biodiversity and ecosystems is Natura 2000, an EU-wide network of nature protection areas established under the
směrnice o stanovištích .
Habitats Directive .
Tvoří ji evropsky významné lokality, vyhlašované členskými státy podle směrnice o stanovištích (1992), a ptačí oblasti vyhlašované podle
It is comprised of Special Areas of Conservation (SAC) designated by Member States under the Habitats Directive (1992), and also incorporates Special Protection Areas (SPAs) which they designate under the
směrnice o ptácích (1979).
Birds Directive (1979).
Cílem sítě Natura 2000 je „přispět k zajištění biologické rozmanitosti prostřednictvím ochrany přírodních stanovišť a volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin na evropském území členských států“
The main objective of Natura 2000 is to ‘contribute towards ensuring bio-diversity through the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora in the European territory of the Member States.’
Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin. (směrnice o stanovištích), článek 2. .
Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora (Habitats Directive), Article 2.
Opatření přijatá na základě právních předpisů týkajících se programu Natura 2000 jsou zaměřena na „zachování nebo obnovu příznivého stavu z hlediska ochrany u přírodních stanovišť, druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin v zájmu Společenství“ a zároveň musí brát v úvahu „hospodářské, sociální a kulturní požadavky a regionální a místní charakteristiky“
Measures taken on the basis of Natura 2000 legislation are designed to ‘maintain or restore, at favourable conservation status, natural habitats and species of wild fauna and flora of Community interest’, while at the same time taking account of ‘economic, social and cultural requirements and regional and local characteristics.’
Navzdory současnému zaměření ochrany stanovišť a ochrany druhů by mohlo být užitečné zvážit větší zaměření na vytváření přizpůsobivých ekosystémů, které mohou reagovat na větší zátěž v přirozených systémech a poskytovat cenné služby ekosystému.
Despite the current focus on habitat conservation and the protection of species, it might be worth considering focusing more on the creation of resilient ecosystems, which can respond to stress and provide valuable ecosystem services.
Jak je v politice EU v oblasti životního prostředí obvyklé, nabízí tyto směrnice potřebnou flexibilitu pro přizpůsobení prováděcích opatření místní situaci.Což je, s ohledem na principy subsidiarity a proporcionality, také správné.
As is customary in European environment policy, these directives afford the necessary flexibility to tailor implementing measures to local circumstances – rightly so, given the subsidiarity and proportionality principles.
Je ale třeba předcházet tomu, aby rozdíly mezi členskými státy byly tak velké, že by tím utrpěla účinnost směrnic.
Action must certainly be taken to prevent differences between Member States from becoming so great that the effectiveness of the directives suffers as a result.
Mezi členskými státy jsou ještě také významné rozdíly v rychlosti implementace a interpretace směrnic a také v oblasti prevence, v přístupu ke stávajícím aktivitám a v externích účincích.
For instance, there are still considerable differences between Member States as to how quickly the directives are implemented, and how they are interpreted, such as with regard to the precautionary principle, dealing with existing activities and external effects.
Také v jiných strategických oblastech než je politika EU v oblasti životního prostředí dostává téma biodiverzity postupně prostor, jakkoli je integrace biodiverzity do jiných oblastí často ještě omezená, jako v případě evropské rybářské politiky, která nyní prochází změnami.
Biodiversity has also gradually become a factor in policy areas other than European environment policy, even though, in many instances, it has been incorporated to what is as yet only a modest degree, such as within the common fisheries policy (currently under review), cases in point being the agri-environment measures and the requirement to keep land in good agricultural and environmental condition under the common agricultural policy (CAP) and the attention given to biodiversity in the 7th Research Framework Programme.
V budoucím úspěšném řízení zemědělství se tyto tři prvky (výroba potravin, podpora života venkova a biodiverzita) musí navzájem doplňovat a nesmí stát v protikladu.
Within a successful future agricultural policy, these three components must be complementary and not contradictory.
Také v důsledku tohoto přístupu k biodiverzitě, který se často zaměřuje na oddělené sektory, je velmi rozděleno i financování opatření zaměřených na biodiverzitu a ekosystémy evropským rozpočtem.
As a result inter alia of what is often a sector-based approach to biodiversity, European budget financing of biodiversity and ecosystem measures is highly fragmented, too.
Finanční nástroj EU pro životní prostředí (LIFE), vytvořený v roce 1992 na podporu provádění environmentální politiky Unie, tradičně zastává hlavní úlohu ve financování ochrany biologické rozmanitosti v EU, třebaže tvoří jen nepatrný podíl celkových výdajů Společenství.
The EU Financial Instrument for the Environment (LIFE), established in 1992 to support the implementation of the Union’s environmental policy, has traditionally played a major role in funding biodiversity conservation within the EU, although this constitutes a small proportion of total Community expenditure.
Ostatní finanční toky pocházejí z těchto zdrojů:
Other paths for funding flows:
- společná zemědělská politika: převážně agroenvironmentální opatření, která tvoří jeden z hlavních prvků podpory EU určené na zachování biologické rozmanitosti, (financováno z EZFRV);
- the common agricultural policy : mainly agri-environment measures, which form one of the largest elements of EU support for biodiversity, (financed via the EAFRD);
- společná rybářská politika: opatření na ochranu mořského prostředí (EFF);
- the common fisheries policy : protection measures for the marine environment (EFF)
- regionální rozvoj a soudržnost (Strukturální fondy a Fond soudržnosti);
- regional development and cohesion (Structural Funds, Cohesion Fund)
- politika výzkumu (7. rámcový program).
- research policy (7th framework programme)
Na jedné straně může mít toto rozdělené financování velmi pozitivní účinek díky tomu, že lze čerpat z různých zdrojů.
On the one hand, fragmented financing may have a positive effect in that a number of sources can be tapped.
Na druhé straně vede povinné spolufinancování a výběrový přístup například v strukturním řízení a řízení záležitostí venkova k tomu, že tyto prostředky skutečně používají pro potřeby biodiverzity jen členské státy, které činí vědomé volby v této oblasti.
As a result, on the other hand, of mandatory co-financing and a ‘pick and choose’ approach in rural and structural policy, for instance, only Member States making this conscious choice actually use these funds for biodiversity purposes.
Také v tomto směru existují mezi 27 členskými státy značné rozdíly.
In this area, too, there are considerable differences between the 27 Member States.
Příští iniciativy
Future initiatives
V tomto roce, který byl vyhlášen Mezinárodním rokem biologické rozmanitosti, byly nebo ještě budou navrženy nové iniciativy na zastavení ztráty biologické rozmanitosti a degradace ekosystémů.
New initiatives to halt the loss of biodiversity and the degradation of ecosystems have been or will be proposed this year, the International Year of Biodiversity.
Ve dnech 18.–29. října se v Nagoji v Japonsku bude konat desáté zasedání konference smluvních stran (COP 10) Úmluvy o biologické rozmanitosti (CBD).
From 18-29 October, the tenth meeting of the Conference of the Parties (COP 10) to the Convention on Biological Diversity (CBD) will be held in Nagoya, Japan.
Na evropské úrovni předložila Evropská komise dne 19. ledna své sdělení o variantách koncepce a cílech EU v souvislosti s biologickou rozmanitostí po roce 2010, k němuž v současné době probíhá veřejná konzultace.
At the European level the European Commission presented its communication ‘Options for an EU vision and target for biodiversity beyond 2010’ on 19 January, which is currently the subject of public consultation.
Čtyři varianty politiky, které Komise předložila, jsou:
The 4 policy options as presented by the Commission include:
1) významný pokles míry ztráty biologické rozmanitosti a služeb ekosystému v EU do roku 2020;
1) A significant reduction of the rate of loss of biodiversity and ecosystem services in the EU by 2020;
2) zastavení ztráty biologické rozmanitosti a služeb ekosystému v EU do roku 2020;
2) Halting the loss of biodiversity and ecosystem services in the EU by 2020;
3) zastavení ztráty biologické rozmanitosti a služeb ekosystému v EU do roku 2020 a pokud možno obnovení rovnováhy systémů;
3) Halting the loss of biodiversity and ecosystem services in the EU by 2020 and restoring them insofar as possible;
4) zastavení ztráty biologické rozmanitosti a služeb ekosystému v EU do roku 2020 a pokud možno obnovení rovnováhy systémů, a zapojení EU do odstranění nejzávažnějších příčin ztráty celosvětové biologické rozmanitosti.
4) Halting the loss of biodiversity and ecosystem services in the EU by 2020 and restoring them insofar as possible, and stepping up the EU’s contribution to averting global biodiversity loss
Na základě tohoto sdělení a výsledku veřejné konzultace by měl být předložen do konce roku návrh nové strategie EU pro biologickou rozmanitost, včetně legislativních návrhů.
This communication and the outcome of the public consultation is expected to give rise to the publication of a proposal for a new EU biodiversity strategy, including legislative proposals, before the end of the year.
Kromě toho odsouhlasila Evropská rada pro životní prostředí dne 15. března nový hlavní cíl „zastavit ztrátu biologické rozmanitosti a degradaci služeb ekosystému v EU do roku 2020 a pokud možno obnovit rovnováhu systémů, zatímco bude posílen příspěvek EU k odstranění nejzávažnějších příčin ztráty celosvětové biologické rozmanitosti.“
Furthermore, the March 15 European Environment Council agreed to a new headline target to ‘halt the loss of biodiversity and the degradation of ecosystem services in the EU by 2020, and restore them in so far as feasible, while stepping up the EU contribution to averting global biodiversity loss.’
k provádění právních předpisů EU, jejichž cílem je zachování biologické rozmanitosti
on the implementation of EU legislation aiming at the conservation of biodiversity
Navrhovatelka: Isabella Lövin
Rapporteur: Isabella Lövin
3. domnívá se, že ochrana biologické rozmanitosti moří má zásadní význam, neboť posiluje odolnost ekosystému a mimo jiné tak napomáhá ke zmírnění dopadů změny klimatu;
Considers that the protection of marine biodiversity is essential, since it leads to increased ecosystem resilience, and thus inter alia helps to alleviate climate change impacts;
17. zdůrazňuje, že je třeba přijmout další kroky v oblasti integrované správy pobřežních zón (ICZM) a územního plánování námořních prostor, které by mohly být významnými prvky participačního ekosystémového přístupu a zajistit zachování a udržitelnou správu mořských a pobřežních zdrojů při respektování přírodních procesů a míry únosnosti ekosystému;
Stresses the need for further action in the field of Integrated Coastal Zone Management (ICZM) and Maritime Spatial Planning as these could be important elements of a participatory ecosystem approach, ensuring the conservation and sustainable management of marine and coastal resources and respecting natural processes and ecosystem carrying capacity;
20. vyzývá EU, aby zajistila na úrovni EU a na celosvětové úrovni spravedlivý přístup; zdůrazňuje rovněž, že je třeba zachovat a rozšířit uplatňování zásady „znečišťovatel platí“ a zásady plného hrazení nákladů;
Calls on the EU to ensure that equity is safeguarded at the European and global level; further stresses the need to safeguard and extend the application of the ‘polluter pays’ principle as well as the full-cost recovery principle;
Petiční výbor vyzývá Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto poznámky, návrhy a doporučení:
The Committee on Petitions calls upon the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety, as the committee responsible, to incorporate the following comments, suggestions and recommendations in its motion for a resolution:
6. jako příklady, kdy výbor obdržel důležité petice, avšak dosud nepřiměl Komisi, aby řádně vymáhala uplatňování směrnic EU, uvádí tyto: plynovod Nordstream vedený po dně Baltského moře, v souvislosti s nímž Parlament přijal důležitou zprávu týkající se jeho případného dopadu na životní prostředí a citlivé ekosystémy, a dopad masivní urbanizace ve Španělsku na životní prostředí, zejména v pobřežních a ostrovních oblastech;
Gives as examples cases where important petitions have been received but where the Committee has so far failed to obtain the agreement of the Commission to enforce properly the application of EU directives: the Nordstream Baltic Sea gas pipeline, on which Parliament adopted an important report regarding the potential impact on the environment and fragile ecosystems; the environmental impact of massive urbanisation in Spain and its impact on the environment in coastal and island regions;
10. kritizuje snahy politických orgánů v členských státech bránit dotčeným místním obyvatelům v přístupu k informacím o dopadu projektů na životní prostředí, které se zřetelně stupňují, což je v rozporu s Aarhuskou úmluvou, jež je součástí právních předpisů EU;
Criticises the apparently increasing tendency of political authorities in the Member States to withhold access to information on the environmental impact of projects from the local citizens concerned, which is contrary to the Aarhus Convention as incorporated into EU law;
13. domnívá se, že povinnost prokázat, jak bude zajištěna ochrana životního prostředí a jeho biologické rozmanitosti, by při zvažování nového rozvoje infrastruktury měla být ukládána politickým orgánům v členských státech, a nikoli občanům, kteří se ochrany svých práv na základě uvedené směrnice dovolávají prostřednictvím peticí;
Considers that the onus should be placed on the political authorities in Member States to demonstrate how they intend to preserve the environment and its biodiversity when entertaining the idea of new infrastructure developments, rather than on citizens who, through their petitions, appeal for their rights under the directives to be protected;