natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Do jaké míry a jak rychle by měly finanční instituce zvyšovat vlastní kapitál?
To what extent and how quickly should financial institutions increase their equity capital?
Mají-li banky tlumit budoucí rizika, budou muset mít na paměti především to, že budou muset být zabezpečeny odpovídající kapitálové rezervy.
To cushion the risks that lie ahead, banks will need to be especially mindful in ensuring that they have adequate capital buffers in place.
Z tohoto pohledu souhlasím s hlavní snahou plánované regulace ze strany Rady pro finanční stabilitu a Basilejského výboru pro bankovní dohled a jejím zavedením do roku 2012, a to za předpokladu, že zde budou uplatněna nezbytná přechodná období a zásady ochrany předchozího stavu (grandfathering).
In this perspective I agree with the main thrust of the envisaged regulation by the Financial Stability Board and the Basel Committee on Banking Supervision and its introduction in 2012, provided with indispensable transition periods and grandfathering principles.
Kromě toho je možné, že některé banky, zejména ty, které obdržely státní podporu, budou potřebovat zásadní restrukturalizaci, aby potvrdily svou dlouhodobou životaschopnost i v období, kdy již nebudou mít k dispozici žádnou podporu.
In addition, some banks, especially those which have received state support, may need fundamental restructuring in order to confirm their long-term viability when such support is no longer available.
To by mohlo zahrnovat zmenšování rozvah, jak budou upadat neperspektivní podniky, s ohledem na posilování schopnosti pro generování zisku.
This could involve the shrinking of balance sheets through the shedding of unviable businesses with a view to enhancing their profit-generating capacities.
Zároveň by banky měly plně využít výhody nedávného oživení své rentability k posílení svého kapitálového postavení, aby tak nezbytná restrukturalizace podniků a posilování schopnosti absorbovat šoky neovlivnily výrazně poskytování úvěrů hospodářství.
At the same time, banks should take full advantage of the recent recovery in their profitability to strengthen their capital positions, so that the necessary restructuring of businesses and the enhancement of shock-absorbing capacities do not impinge materially on the provision of credit to the economy.
Jak lze eliminovat narušení hospodářské soutěže, k němuž došlo v důsledku krize, a nápravná opatření, která přijaly vlády a centrální banky členských států?
How can the competitive disturbances that have developed following the crisis and rescue measures taken by the government and central banks of the Member States be eliminated?
Přestože vládní opatření na podporu finančního systému účinně zabránila zhoršování finanční krize, panuje obava, že sama podpůrná opatření mohou závažně narušit hospodářskou soutěž i) v rámci jednotlivých zemí, neboť vládní podpora a záchranná opatření zvýhodňují prospívající banky oproti bankám, které nemají k podpoře přístup, a ii) mezi zeměmi, je-li podpora jedné země velkorysejší než v jiných zemích.
Although government measures in support of the financial system have been effective in averting an escalation of the financial crisis, a concern exists that support measures could themselves create considerable distortions of competition (i) within countries, as government support and rescue schemes provide an advantage to benefiting banks relative to banks without access to support schemes and (ii) across countries when public support by one country is more favourable than in other countries.
Navzdory úsilí o harmonizaci podpůrných opatření EU s cílem tomuto narušení zabránit jsou zde některé důkazy, že k narušení hospodářské soutěže došlo.
Although the efforts for harmonisation of support measures in the EU have contained the distortionary effects, some evidence pointing to distortions of competition has appeared.
Evropská komise, která je odpovědná za sledování situace na trhu a posuzování opatření veřejné podpory členských států, dosud o žádném výrazném narušení neinformovala.
The European Commission, which is responsible for monitoring the situation in the market and reviewing Member States’ public support measures, has thus far not reported any instances of significant distortion.
Současně se však objevil náznak možného narušení v důsledku distribuce garantovaných státních dluhopisů.
At the same time, one indication of potential distortions emerges from spreads of government guaranteed bonds.
Jejich distribuce probíhá v bankách, které mají sice stejný rating, ale jsou řízeny z jiné země, odlišně.
These spreads diverge for banks with the same rating but which are head-quartered in different countries.
To naznačuje, že klíčovým činitelem pro tuto distribuci bylo nejlepší riziko, ale ukazuje to i na narušení, kterýmžto mohou „slabé banky ze silných zemí získat levnější finanční prostředky“.
This suggests that sovereign risk has been a key driver of these spreads but it also points to a distortion whereby ‘weak banks from strong countries obtain cheaper funding’.
Na přeshraniční hospodářskou soutěž může mít negativní dopad i zvýšené pojištění vkladů.
Enhanced deposit insurance is also likely to have distortionary effects on cross-border competition.
Programy garantovaných státních dluhopisů i zvýšené pojištění vkladu sice během několika měsíců pravděpodobně skončí, čímž bude odstraněn hlavní zdroj narušení hospodářské soutěže, současně však nelze vyloučit, že dočasné dopady na faktory ovlivňující hospodářskou soutěž mohou mít dlouhodobý dopad na konkurenceschopnost trhu.
However, both government guaranteed bond programmes and enhanced deposit insurance are likely to be phased out over the coming months, thereby eliminating the main sources of competitive disturbances, while it cannot be ruled out that temporary impacts on factors of competition could have a long-lasting impact on market competition.
Další mírný náznak, že se úroveň hospodářské soutěže v odvětví bankovnictví v zemích eurozóny možná změnila, lze vyčíst ze skutečnosti, že transverzální rozptyl retailových bankovních půjček a úrokových sazeb z vkladů se ve druhé polovině roku 2008 podstatně zvýšil a na vysokých hodnotách se udržel (z historického hlediska) po celý rok 2009.
Another tentative indication that the degree of competition in the banking sector across euro area countries may have changed can be gauged from the fact that cross-country dispersion of retail bank loan and deposit rates markedly increased in the second half of 2008 and have remained high (from a historical perspective) throughout 2009.
Kromě idiosynkratických faktorů dotýkajících se jednotlivých bank nelze vyloučit to, že tento vývoj může do určité míry odrážet změny v přeshraniční hospodářské soutěži způsobené rozdíly ve státních podpůrných opatřeních, které se přes své účinky na náklady financování v jednotlivých bankách přenášejí na úrokové sazby, jež banky nabízejí svým klientům z řad soukromých osob.
Apart from reflecting idiosyncratic factors affecting individual banks, it cannot be excluded that this development to some extent also reflects effects on cross-border competition triggered by differences in government support measures, which, via their effects on individual banks’ cost of funding, are being transmitted to the interest rates offered to banks’ retail customers.
Přesto musím dodat, že empirické důkazy naznačují, že i v době finanční krize fungoval přenos prostřednictvím politicky určovaných sazeb na úrokové sazby retailových bank v eurozóně široce v souladu s historickým vývojem.
That being said, empirical evidence suggests that even during the financial crisis the pass-through of policy rates to retail bank interest rates in the euro area has functioned broadly in line with historical experiences.
Navíc ani z průzkumu poskytování půjček bankami Eurosystému nevyplývá, že by hospodářská soutěž, či její nedostatek, byly hlavním faktorem vypozorovaného skutečného zpřísnění úvěrových standardů v bankách eurozóny od třetího čtvrtletí roku 2007.
In addition, information from the Eurosystem’s Bank Lending Survey also does not suggest that competition (or lack thereof) has been a major factor in the observed net tightening of euro area banks’ credit standards since Q3 2007.
Podpůrná opatření centrální banky v rámci Eurosystému se zaměřují na bankovní sektor jako celek a jako taková představují menší riziko, že budou diskriminační.
Central bank support measures within the Eurosystem aim at the banking sector as a whole and as such entail fewer risks of entailing discriminatory treatment.
Ačkoli nemusí být nutně bez rizik určitého narušení trhu, riziko, že tato opatření přinesou narušení v oblasti hospodářské soutěže v oblasti bank, je – alespoň v krátkodobém výhledu – omezeno na minimum.
Although they are not necessarily free from risks of introducing certain market distortions, the risk of these measures introducing distortions in the field of bank competition is limited, at least in the short run.
To platí jak pro běžné refinanční operace, které Eurosystém nabízí měnovým finančním institucím v eurozóně, tak i pro nestandardní opatření zavedená během finanční krize.
This applies to both the standard refinancing operations offered by the Eurosystem to euro area Monetary Financial Institutions (MFIs) and to the non-standard measures introduced during the financial crisis.
Z mezinárodního pohledu se nestandardní opatření měnové politiky zavedená v Eurosystému od října 2008 poněkud liší od opatření, která zavedly centrální banky v jiných oblastech, a tím by mohly mít dopad na rovné podmínky bank na celém světě (a rovněž mezi bankami v eurozóně a mimo ni).
Taking instead an international perspective, the non-standard monetary policy measures introduced by the Eurosystem since October 2008 differ somewhat from measures introduced by central banks in other jurisdictions and hence the level-playing field across global banks (and also between euro area and non-euro area banks) might have been affected.
Je však třeba zohlednit, že opatření přijatá centrálními bankami na celém světě v souvislosti s krizí byla vytvořena s cílem zohlednit specifické podmínky finančních a hospodářských struktur, které v jejich hospodářství převažují.
However, it has to be borne in mind that the measures undertaken by central banks around the world in the context of the crisis were tailored to the specificities of the financial and economic structures prevailing in their economies.
Operační rámce světových centrálních bank na celém světě se navíc lišily už i před finanční krizí.
Moreover, operational frameworks across global central banks differed also prior to the financial crisis.
A konečně jakékoli narušení rovných podmínek v mezinárodním obchodě způsobené krizovými opatřeními centrální banky by mělo zmizet, jakmile tato opatření budou ukončena, a nelze tedy očekávat, že bude mít dlouhodobý dopad na hospodářskou soutěž v oblasti bank.
Finally, any distortions to the international level-playing field implied by the central bank crisis-measures should evaporate once these measures are terminated and thus should not be expected to have any long-lasting impact on bank competition.
Zatímco narušení hospodářské soutěže byla v zásadě široce obsáhnuta, dalším jevem způsobujícím obavy a plynoucím z podpůrných opatření je narušení pobídek.
While competitive distortions appear in principle to have been largely contained, the distortions of incentives present another important concern arising from the support measures.
Zejména byla záchranná opatření určena v prvé řadě velkým a systémově důležitým bankám, jejichž krach by mohl ohrozit stabilitu finančního systému.
More specifically, the rescue measures have been primarily in support of large and systemically important banks whose failure may have threatened the stability of the financial system.
Proto mohly tyto banky následně těžit z vnímání skrytých záchranných státních záruk na trhu, což jim umožnilo realizovat výnosné, třebaže rizikové, projekty bez patřičné tržní kázně.
Consequently, these banks may be benefiting from market perceptions of an implicit bail-out guarantee from the government, allowing them to pursue profitable but risky business without the appropriate market discipline.
Bylo předloženo několik návrhů, které se měly vypořádat s tímto problémem institucí, které jsou „příliš velké na to, aby zkrachovaly“.
Several proposal have been put forward to deal with this so-called ‘too-big to fail’ issue.
Jak lze přimět/podnítit finanční instituce k tomu, aby omezily svou chuť riskovat?
How can financial institutions be forced/ incentivised to reduce their risk appetite?
Připravovaná reforma regulace týkající se posílení odolnosti finančního systému poskytne bankám několik prvků, které je budou vést k obezřetnému řízení rizika.
The ongoing regulatory reform on strengthening the resilience of the financial system will contain several elements that will provide incentives for prudent risk management for banks.
Pobídky k omezení chuti riskovat zvýší v této souvislosti návrhy, které předložil Basilejský výbor v roce 2009, neboť uloží povinnost, aby bylo kryto komplexnější pokrytí rizik (například přírůstkové riziko selhání v rámci obchodního portfolia a zavedení kapitálové sazby úvěrového rizika protistrany pro deriváty, repo obchody a financování cenných papírů) kapitálem vyšší jakosti, což je nákladnější.
In this context the Basel Committee proposals issued in 2009 will increase incentives for reduced risk appetite by requiring a more comprehensive coverage of risks (e.g. incremental default risk in the trading book and the introduction of a counterparty credit risk capital charge for derivatives, repos and securities financing) to be covered by higher quality capital, which is more costly.
Zavedení harmonizovaného rámce likvidity bude vedle toho bankám ukládat, aby samy sebe financovaly za použití stabilnějších zdrojů financování a na strukturálním základě.
Moreover, the introduction of a harmonised liquidity framework will require banks to finance themselves using more stable funding sources on a structural basis.
A konečně byly schváleny zásady řádného odměňování, které odradí od nadměrného riskování na úkor dlouhodobé výnosnosti a obezřetného řízení rizik.
Finally, principles of sound compensation have been agreed that will discourage excessive risk-taking at the expense of long-term profitability and prudent risk management.
Tato opatření, budou-li přijata společně a řádně provedena, mohou výrazně přispět k zabránění „krátkodobosti“ a k eliminaci nesprávných praktik při řízení rizik, jichž jsme byli v minulosti svědky.
These measures if taken together and properly implemented can significantly contribute to deterring short-termism and eliminating the flawed risk management practices we observed in the past.
Co považujete za nejnaléhavější aspekty v právních předpisech týkajících se finančních služeb, které budou dokončeny po Akčním plánu pro finanční služby?
What do you see as the most pressing issues in financial services legislation which remain to be completed after the Financial Services Action Plan?
Jedno z hlavních poučení z finanční krize zní, že pro společné problémy, které se vztahují k úzkým vzájemným vazbám mezi finančními trhy na celém světě, je třeba nalézt společná řešení.
One of the main lessons from the financial crisis is that the close interconnections existing between financial markets across the globe pose common problems that have to be addressed in an appropriate way with a concerted action.
Proto by agenda regulace pro EU, jak tomu ostatně již v minulosti bylo, měla řádně reagovat na podněty a doporučení na mezinárodní úrovni, a zejména v rámci skupiny G20, jejíž význam byl během finanční krize patrný.
Therefore, as it has been already the case, the regulatory agenda for the EU should properly respond to the initiatives and recommendations being put forward at international level, and in particular by the G20, whose importance has emerged during the financial crisis.
Akční plány a doporučení ze strany G20 již uvedly v praxi značné množství zásadní práce týkající se režimu regulačního dohledu a finanční stability od institucí, jako je Rada pro finanční stabilitu a Basilejský výbor pro bankovní dohled, což je v kontextu EU velmi důležité.
The action plans and recommendations by the G20 have already triggered a substantive amount of important work on the regulatory supervisory and financial stability arrangements from international bodies such as the Financial Stability Board and the Basel Committee on Banking Supervision for the banking sector which is of particular relevance in the EU context.
Budeme-li uvažovat o významnějších otázkách, které by měly být řešeny prostřednictvím regulačních iniciativ, můžeme je rozdělit na dvě skupiny.
When considering the more important issues that should be addressed through regulatory initiatives we can distinguish between two main set of issues.
Zaprvé jsou to regulační iniciativy týkající se posílení obezřetnostního rámce vyplývající z mezinárodních iniciativ.
First, regulatory initiatives related to the enhancement of the prudential framework stemming from international initiatives.
Dokončení reformního programu Basilejského výboru, a jeho následné provádění v Evropě, je pro dosažení odolnějšího bankovního systému, který je schopen podpořit zdravý dlouhodobý hospodářský růst, bez zasahování do fungování trhu a hospodářského ozdravení, klíčové.
The completion of the Basel Committee reform programme, and the subsequent implementation in Europe, is critical to achieving a more resilient banking system that can support sound economic growth over the longer term, without impinging on the functioning of the market and economic recovery.
Kromě toho bych rád v souvislosti s mezinárodními reformami zdůraznil čtyři důležité aspekty:
Moreover, within the context of international reforms I wish to underline the importance of four issues:
a) potřebu dosažení mezinárodního konsenzu v souvislosti s řešením problémů systémově důležitých finančních institucí (SIFI).
a) The need to reach an international consensus related to the solutions to the problems created by the systemically important financial institutions (SIFIs).
Je třeba se shodnout na konkrétním regulačním postupu, který by měl být pro tyto systémově důležité finanční instituce přijat, a na tom, jaké by se měly použít dodatečné kontrolní postupy k zajištění účinného sledování jejich činnosti a rizik.
There is a need to agree on the specific regulatory approach that should be adopted for the SIFIs and what should be the additional supervisory procedures in order to ensure an effective monitoring of their activities and risks.
Nedávné sdělení ECB ohledně systémově důležitých finančních institucí, vypracované jako příspěvek pro Výbor pro finanční služby, řeší komplexně hlavní cíle regulace těchto institucí a opatření, která by bylo možné přijmout v zájmu snížení rizika jejich krachu, a zabývá se i tím, jak měřit následky takového krachu: „Regulace má tyto dva cíle: i) posilovat schopnost institucí absorbovat šoky a snižovat možnost, aby se systémově důležité finanční instituce podílely na systémovém riziku, přičemž bude zvláštní pozornost věnována potenciálu pro šíření a efektům přelévání; ii) zmírňovat problém subjektivní ochoty vystavovat se nebezpečí (morální hazard), a s tím spojených záchranných záruk.
A recent ECB note on SIFIs, elaborated as a contribution to the Financial Services Committee, addresses comprehensively the main objectives for the regulation on SIFIs and the measures that could be adopted to reduces the risk of failure of a SIFI and to measure the consequence of such failures: “There are two objectives of regulation: (i) increasing the shock-absorbing capacity of institutions and lowering a SIFI’s contribution to systemic risk, with special reference to the potential for contagion and spill-over effects; (ii) mitigating the moral hazard problem and the associated bail-out guarantee.
Lze skutečně říci, že opatření k dosažení jednoho cíle jsou prostředkem i při řešení cíle jiného.“
Indeed, it can be argued that actions addressing one objective are instrumental in achieving the other as well.»
b) řešení obezřetnostních rizik, jež představují exteritoriální finanční centra a jurisdikce, které odmítají spolupracovat.
b) Addressing prudential risks presented by offshore financial centres and non-cooperative jurisdictions.
V rámci Evropské unie provedly výbory pro dohled úrovně 3L3 doplňující mapování a identifikaci a vytvořily aktualizovaný seznam jurisdikcí, které odmítají spolupracovat a u nichž několik orgánů dohledu EU informovalo o přetrvávajících problémech.
Within the European Union, the 3L3 supervisory committees have carried out complementary mapping, identifying a consolidated list of non-cooperative jurisdictions, on which several EU supervisors have reported the existence of persistent problems.
Právní rámec EU by se nicméně měl obezřetnostními riziky ohledně jurisdikcí, které odmítají spolupracovat, zabývat, aby zajistil, že bude tato otázka ve všech členských státech řešena na harmonizovaném a soudržném základě, aby se tak zamezilo regulační arbitráži a s cílem udržovat rovné podmínky finančních institucí.
Nevertheless, the EU legal framework should address prudential risks presented by non-cooperative jurisdictions, in order to ensure all Member States deal with this issue in a harmonised and consistent way, in order to avoid regulatory arbitrage and to maintain the level playing field between financial institutions.
Směrnice o kapitálových požadavcích, směrnice o trzích finančních nástrojů i směrnice Solventnost II by měly zahrnovat zásady týkající se činnosti v jurisdikcích, které odmítají spolupracovat, přičemž by tyto činnosti byly omezeny (či dokonce zakázány) v případě, že by jurisdikce nespolupracovala s příslušnými orgány členského státu, nebo by bránila sdílení informací o exteritoriálních pobočkách pro účely dohledu.
The Capital Requirement Directive, the MiFID, as well as the Solvency II Directive, should include principles concerning activities in non-cooperative jurisdictions, restricting (or even forbidding) such activities whenever a jurisdiction does not cooperate with Member States competent authorities or if they obstruct the sharing of information on off-shores subsidiaries for consolidated supervision purposes.
Mimo normy Basilejského výboru, Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry a normy IAIS je v této souvislosti rovněž třeba připomenout doporučení nazvaná Konsolidované řízení rizika v souvislosti se zásadou poznej svého klienta, která vydal v říjnu 2004 Basilejský výbor a jež zavádějí komplexní soubor doporučení, jak pracovat s jurisdikcemi, které mají přísné právní předpisy týkající se bankovního tajemství či ochrany údajů, jež buď přímo, či ve svém důsledku zabraňují předání příslušných informací pro účely řízení rizik.
Besides the Basel, IOSCO and IAIS Standards, it is also worth mentioning in this regard the recommendations concerning 'Consolidated know-your-customer (KYC) risk management', issued by the Basel Committee on October 2004, which establishes a comprehensive set of recommendations to deal with jurisdictions that have rigorous bank secrecy or data protection laws that prevent, or can be interpreted as preventing, the transfer of relevant information for risk management purposes.
Uvedená doporučení předpokládají, že pokud se překážka při sdílení informací ukáže jako nepřekonatelná a neexistují žádné uspokojivé alternativní postupy, měl by domácí orgán dohledu dát orgánu hostitelského státu jasně najevo, že se banka může buď sama rozhodnout, nebo jí to domácí orgán dohledu uloží, aby dotčenou operaci uzavřela.
These recommendations foresee that if impediments to information sharing prove to be insurmountable, and there are no satisfactory alternative arrangements, the home supervisor should make it clear to the host that the bank may decide for itself, or be required by its home supervisor, to close down the operation in question.