natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Na základě již přijatých operačních programů se ve zprávě uvádí, že v průměru 64 % zdrojů v rámci cíle konvergence a 80 % v rámci cíle konkurenceschopnost bude vyhrazeno na investice do „lisabonských“ výdajů, což odpovídá přibližně 210 miliardám eur, tzn. o 55 miliard eur víc než v předchozím období.
On the basis of the operational programmes already received, the report indicates that on average 64% of convergence objective resources and 80% of competitiveness objective resources will be allocated to investment in Lisbon objectives, which corresponds to some 210 billion euros, representing 55 billion euros more than in the previous period.
Není pochyb o tom, že politika soudržnosti má skutečný pákový účinek na konkurenceschopnost a růst dané oblasti, zejména prostřednictvím rozvoje partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem, územní součinnosti v oblasti zaměstnanosti, inovace a výzkumu, kde může dojít snadno ke spolupráci mezi malými a středními podniky a univerzitami a místními rozvojovými strukturami.
There is no doubt that the cohesion policy has a real leverage effect on the competitiveness and growth of an area, with, inter alia, the development of public-private partnerships and territorial synergies in favour of employment, innovation and research, within which SMEs can easily cooperate with universities and local development structures.
Pokud je však nutné, aby politika soudržnosti přispěla k financování inovace a výzkumu v rámci Lisabonské strategie, je k zajištění vyrovnaného rozvoje území nezbytný pružný přístup při poskytování fondů.
But, while cohesion policy must make its contribution to innovation and research in the framework of the Lisbon Strategy, a flexible approach to earmarking funds is needed in order to ensure balanced development of territories.
Pokud bychom politiku soudržnosti považovali za finanční nástroj Lisabonské strategie, neumožnilo by to dosáhnout cílů politiky soudržnosti, ani lisabonských cílů.
This because to regard cohesion policy as a financial instrument of the Lisbon Strategy would mean that neither the objectives of cohesion policy nor those of the Lisbon Strategy were achieved.
Politika soudržnosti nemůže být považována za prostý nástroj dosažení cílů ostatních odvětvových politik, je to politika Společenství se silnou evropskou přidanou hodnotou, která má svůj vlastní vnitřní smysl spočívající v soudržnosti.
Cohesion policy cannot be seen as a mere tool for achieving the objectives of other sectoral policies; rather, it is a Community policy of high European added value with its own raison d’être – cohesion.
Vzhledem ke slabým výsledkům politiky soudržnosti, které se objevily při přezkumu v polovině období, ale také vzhledem k tomu, že je tato politika silně omezována evropským rozpočtem v EU-27, není jejím prvotním cílem zajistit EU nejkonkurenceschopnější znalostní ekonomiku na světě.
Given the weak results brought to light by the mid-term review, but also because it is subjected to serious constraints under the European budget in a Europe of 27, the cohesion policy does not have as its first objective the goal of making Europe the most competitive knowledge-based economy in the world.
To je jedním z důvodů, proč se o strukturálních politikách nesmí uvažovat roztříštěně a na základě jednotlivých témat, ale proč musí být součástí integrovaného přístupu s ostatními politikami Unie a s veřejnými politikami, které vedou členské státy.
This is one of the reasons why structural policies must not be situated within a perspective that is compartmentalised by topic, but rather within an approach that is integrated with the other policies of the Union and the public policies pursued by the Member States.
Přijetí Územní agendy a Lipského protokolu na zasedání ministrů v Lipsku ve dnech 24.–25. května 2007 je významným krokem k podpoře integrovaného přístupu.
The adoption of the European Territorial Agenda (ETA) and the Leipzig Charter on Sustainable European Cities at the ministerial meeting in Leipzig on 24 and 25 May 2007 was an important step in promoting the integrated approach.
Je žádoucí, aby se jejich cíle projevily v přijetí konkrétního akčního programu, jehož cílem bude lépe začlenit územní rozměr do všech veřejných politik, na úrovni Společenství i států.
Their objectives should be achieved through the adoption of a programme of concrete action and implementation, such that the territorial dimension will be better integrated into all public policies, both Community and national.
Zachování cíle územní soudržnosti
Continuing to steer towards territorial cohesion
Politika soudržnosti se musí soustředit na základní cíl územní soudržnosti a nemůže se zaměřit (jak předpokládá původní systém poskytování úvěrů) na regiony s nejvyšším potenciálem růstu produktivity a zaměstnanosti, čímž by mohlo dojít k odsunutí regionů s omezeným potenciálem růstu, které zároveň nejsou již způsobilé pro cíl konvergence, na okraj.
Cohesion policy must concentrate on the fundamental objective of territorial cohesion, and cannot be centred (as it would be if appropriations were strictly earmarked) on the regions with the greatest potential for rising productivity and employment, which would risk marginalising regions with a limited potential for growth but not, on the other hand, eligible for the convergence objective.
Čtvrtá zpráva klade důraz na územní soudržnost v EU-27 a konstatuje, že k silné koncentraci hospodářské činnosti dochází v hlavních městech.
The fourth report gives a snapshot of territorial cohesion in the EU of 27, and notes a strong concentration of economic activity in the capitals.
V roce 2004 tak regiony hlavních měst vytvořily v průměru 32 % HDP země, třebaže v nichž žije 22 % obyvatelstva.
In 2004, for example, the capital-city regions generated an average of 32% of their countries’ GDP, while representing 22% of the population.
Tento jev je očividnější v nových členských státech, kde také zaznamenává nejsilnější nárůst.
This is a very noticeable phenomenon, and is most marked in the new Member States.
Zpráva analyzuje územní rozvoj na místní úrovni, kde urychlení rozvoje měst výrazně narušuje demografickou rovnováhu, se silným trendem k vytváření předměstí v evropských městech a k vylidňování venkovských oblastí.
The report analyses territorial developments at local level, where the acceleration of urbanisation is upsetting demographic balances, with a strong tendency to suburbanisation in Europe’s cities and to depopulation of rural areas.
Pokud se veřejné politiky nezmění, mohou se tyto územní rozdíly v budoucnosti ještě zhoršit.
If public policies remain unchanged, these territorial disparities can only become still more marked in the future.
Územní scénáře pro Evropu“, ESPON 2006. .
‘Scenarios on the Territorial Future of Europe (Territorial Futures)’, ESPON 2006. is highly relevant in this connection.
Umožňuje srovnat 2 scénáře dlouhodobého územního rozvoje.
It compares two long-term territorial development scenarios.
Scénář orientovaný pouze na konkurenceschopnost by přirozeně vyvolal silnější hospodářský růst a rozvíjel by nové technologie, ale vytvořil by vyšší náklady v oblasti životního prostředí a v sociální oblasti, které by mohly dlouhodobě vést k nedostatečné výkonnosti v oblasti hospodářství a v sociální oblasti.
One of the scenarios, which is geared to competitiveness alone, would be likely to engender stronger economic growth and the emergence of new technologies, but would bring with it higher environmental and social costs that would, in the long term, have unfavourable economic and social effects.
Naopak scénář orientovaný na soudržnost povede ke vzniku rozvleklejšího modelu, pokud jde o potenciál přitažlivosti a polarizace metropolitních oblastí.
On the other hand, a scenario geared towards cohesion gives rise to a more diffuse model as far as the attraction and polarisation potentials of metropolitan areas are concerned.
V centru Evropy i ve více či méně okrajových oblastech se může objevit několik dalších oblastí integrace s vysokým výkonem.
Several high-performing zones of integration could emerge, both in the heart of Europe and in the more outlying regions.
Tento model polycentrického rozvoje doprovází slabší hospodářský růst než při prvním scénáři, který bude mít ale lepší geografické rozložení, takže nebude docházet k polarizaci na omezeném území, populačním konfliktům a sociálním a environmentálním tlakům.
This polycentric-development model, while yielding weaker economic growth than the first scenario, is better distributed geographically, thus avoiding a polarisation within a restricted area of population conflicts and social and environmental pressures.
Proto je nutné zaměřit výdaje ještě účinněji na projekty, které přispívají ke zvýšení atraktivity všech území.
It is for this reason that expenditure needs to be steered even more effectively towards projects geared towards enhancing the attractiveness of all territories.
Nesmí se zapomínat na to, že velká výhoda Evropy v oblasti konkurenceschopnosti spočívá v její rozmanitosti.
We must not forget that one of Europe’s great advantages in terms of competitiveness is its diversity.
S ohledem na vyrovnaný a udržitelný rozvoj, v rámci něhož se zohledňují řádně určené územní potřeby, se toto nemůže opomíjet.
Balanced, sustainable development which takes account of properly identified territorial needs must not ignore this fact.
Regionální politika Unie musí být proto vedena v těsném partnerství s regionálními činiteli a ve spolupráci s ostatními vnitrostátními a evropskými politikami.
The Union’s regional policy must therefore be pursued in close partnership with the regional players and in coordination with other national and European policies.
V tomto ohledu se bude muset prověřit, zda systém zavedený Komisí, tj. strategické obecné zásady Společenství – národní strategický referenční rámec – operační programy, představuje nejlepší postup pro víceúrovňovou správu a zda správně zohledňuje územní potřeby.
In this context, it would be useful to see whether the architecture put in place by the Commission: Community strategic guidelines – national strategic framework of reference – operational programmes – represents the best possible way to achieve genuinely multi-level governance and proper identification of territorial needs.
Nové územní výzvy a rozpočet EU
New territorial challenges and the EU budget
Jak uvádí čtvrtá zpráva, jsou regionální a meziregionální rozdíly mnohem výraznější v EU než ve Spojených státech nebo v Japonsku.
The fourth report demonstrates that regional and interregional disparities are much more marked in the EU than in the United States or Japan.
I když takřka současný příchod 12 nových členských států značně pozměnil statistiky, jsou územní výzvy, před kterými stojíme, stále hrozivé, ať jde o hospodářský a technologický rozvoj, přístup k životu nebo jeho kvalitu.
Even though the virtually simultaneous arrival of 12 new Member States caused some turmoil in the statistics, there is no doubt that the territorial challenges to be met are formidable, whether in terms of economic and technological development, accessibility or quality of life.
Přidávají se k tomu nové výzvy, jež v nadcházejících letech ještě zesílí: koncentrace obyvatel ve městech, což s sebou přinese problémy s dopravními zácpami ve městech a otázky sociálně kulturního začlenění; demografické změny, které se projeví především stárnutím obyvatelstva; migrační přesuny; pokračující globalizace a zvýšení poptávky po zemědělských výrobcích; změny klimatu, které se v některých oblastech projeví snížením odolnosti vůči přírodním katastrofám a zvýšením cen energií.
Into this situation have come new factors, which will loom larger still in the years to come: urban concentration, bringing problems of congestion and issues of sociocultural integration in the cities; changing demographics, taking the form above all of an ageing population; migratory movements; continuing globalisation and increasing demand for agricultural products; climate change, leading to greater vulnerability to natural disasters for some regions, as well as rising energy prices.
Tyto nové výzvy vnášejí nový rozměr do územního rozvoje, přičemž je nutné zachovat strukturální politiky i po roce 2013.
These new challenges bring a new dimension to territorial development, making it essential that structural policies are maintained after 2013.
Je proto nezbytné nezaměřovat se pouze na nové členské státy, protože tyto výzvy jsou rovněž velmi významné pro patnáctičlennou EU a znamenají širší přístup než Lisabonská strategie.
It is necessary, therefore, not to focus exclusively on the new Member States, since these challenges are also very important for the EU of 15 and call for a broader approach than that of the Lisbon Strategy.
Závěry Čtvrté zprávy o budoucích výzvách, před kterými stojí politika soudržnosti, navíc dokazují, že je naprosto nezbytné kromě ukazatele, kterým je HDP na obyvatele, vypracovat nové ukazatele, které budou schopny lépe popsat územní situaci každého regionu a stupeň soudržnosti, jehož bylo na místě již dosaženo.
Furthermore, the fourth report’s conclusions on future challenges to be faced by cohesion policy prove that new indicators supplementing per-capita GDP must be devised, which will be better able to depict the territorial realities of each region and the degree of cohesion already in existence on the ground.
Je nezbytně nutné, aby strukturální politiky tyto nové výzvy obsahovaly a poskytly jim nutné zdroje, neboť úroveň územní soudržnosti bude čím dál více záviset na územních dopadech, které s sebou přináší, a na způsobu, jakým budou zohledněny v rámci veřejných politik.
It is essential that the structural policies should incorporate the new factors and allocate the necessary resources to them, since the level of territorial cohesion will depend increasingly on their territorial impact and on the way in which they are taken into account by public policy.
Je zajímavé, že se o politiku soudržnosti EU jako o prostředek zajištění vyrovnaného regionálního rozvoje nově a stále více zajímají i země, jako je Čína a Rusko.
It is interesting to note the new and growing attention being shown by countries such as China and Russia to the EU’s cohesion policy as a means of achieving balanced regional development.
Tato politika představuje přibližně třetinu výdajů rozpočtu EU a v roce 2008 se z ní stane nejvýznamnější položka rozpočtových výdajů.
The cohesion policy currently accounts for about one third of expenditure within the EU budget and, in 2008, it will become the largest item of budgetary expenditure.
Navzdory rozšiřování a novým územním výzvám se přitom objem fondů v poměru k HDP EU snižuje.
Nonetheless, despite enlargement and the new territorial challenges, the volume of funds is decreasing in relation to the EU’s GDP.
Podle odhadů Komise by v roce 2013 měly výdaje spojené se soudržností představovat pouze 0,35 % HDP, což by mělo odpovídat úrovni ze začátku 90. let.
According to the Commission’s estimates, by 2013 the expenditure linked to cohesion will represent only 0.35% of GDP, which would correspond to the level at the beginning of the 1990s.
Jak víme, politika soudržnosti je vzhledem k především účetnímu přístupu politik Společenství vystavena pokusům o „renacionalizaci“, ke kterým jsou určité členské státy obzvlášť vnímavé.
We know, of course, that cohesion policy is exposed to the temptations of renationalisation, to which some Member States seem particularly susceptible, in direct ratio to an attitude which views Community policies primarily in accounting terms.
Jak však ukazuje čtvrtá zpráva o soudržnosti, přidaná hodnota strukturálních programů přesahuje čísla.
And yet, as the fourth report on cohesion shows, the added value of the structural programmes cannot be seen in terms of figures alone.
Zpravodaj proto vítá přijetí Územní agendy v květnu tohoto roku, která představuje nezbytný plán pro dosažení toho, aby Rada a všechna předsednictví EU přijala územní soudržnost jako politickou prioritu.
Against this background, the rapporteur welcomes the adoption in May 2007 of the European Territorial Agenda, which provides an indispensable road-map for the emergence of a realisation, at the level of the Council and of every EU Presidency, of territorial cohesion as a political priority.
Pro budoucí období před rokem 2013 a především po něm je nutné, aby Evropská unie rozvíjela trvalou a dynamickou regionální politiku, jejímž cílem bude:
For the future, before and, above all, after 2013, a durable, dynamic regional policy is needed in the European Union:
- úspěšně provést konvergenci nových členských států, ale také zaručit územní rovnováhu v celé Evropě;
– in order to achieve convergence of the new Member States, while guaranteeing territorial balance throughout Europe
- být v souladu s Lisabonskou (a Göteborskou) strategii, ale také vytvářet protiváhu přílišné „lisabonizaci“, jejímž výsledkem by byly nové rozdíly;
– in order to accompany the Lisbon (and Göteborg) Strategy effectively, but also to counterbalance any excessive ‘lisbonisation’, which would be a factor of new disparities
- podpořit odvětvové politiky, ale především zaručit integrovaný přístup politik Unie;
– in order to support sectoral policies, but, first and foremost, guarantee an integrated approach in the Union’s policies
- vyvolat souhlasný přístup Evropanů k projektu výstavby Evropské unie a také předcházet krizovým situacím nebo přispívat k jejich řešení;
– in order to encourage Europeans to stand behind the construction of the European Union and also to enable Europe to prevent, or help deal with, crisis situations
- zmírňovat nejvážnější strukturální nedostatky v rámci Unie (nejvzdálenější regiony, ostrovy, horské oblasti, regiony dálného severu…) a rovněž čelit novým velkým výzvám: klima, energetika a udržitelný rozvoj, demografie, rozvoj měst…
– in order to remedy the most serious structural handicaps within the Union (very remote regions, mountainous areas, most northerly regions, etc.) and to meet major new challenges: climate change, energy and sustainable development, demography, urban development, etc.
- podporovat víceúrovňovou správu, od Evropy k regionům, a rozvíjet meziregionální, nadnárodní a přeshraniční spolupráci a učinit z územní soudržnosti prioritní cíl Společenství.
– in order to promote multi-level governance, of Europe and the regions, and to develop interregional, transnational and cross-border forms of cooperation, and make territorial cohesion a high-priority Community objective.
3. upozorňuje na významné zpoždění při provádění plateb určených na politiky v okruhu 1b (soudržnost), a to přesto, že Evropská unie je považuje za politické priority finančního rámce pro období 2007–2013;
Stresses the extent of the delays in payments for policies under heading 1b (Cohesion), given that this is supposed to be a political priority of the European Union under the financial framework for 2007-2013;
8. připomíná, že zpoždění při provádění strukturální politiky jsou mimo jiné důsledkem příliš striktních postupů a že je tedy třeba zvážit zjednodušení postupů a jasné rozdělení odpovědnosti a pravomocí mezi EU a členské státy;
Points out that the delays in implementing structural policy are due in part to the procedures being too rigid and that, consequently, consideration should be given to simplifying those procedures and clearly dividing responsibilities and competences between the EU and the Member States;
14. vyzývá Komisi, aby ve svých příštích zprávách analyzovala, do jaké míry přispěly jednotlivé nástroje a politiky, včetně politiky soudržnosti, k pokroku dosaženému v oblasti hospodářské a sociální soudržnosti; úspěchy a problémy je třeba analyzovat ve všech důležitých oblastech, zejména v oblastech Lisabonské strategie.
Calls on the Commission to analyse in its next reports the extent to which different instruments and policies, including cohesion policy, have contributed to the progress achieved in the field of economic and social cohesion; achievements and problems need to be analysed in all important fields, in particular that of the Lisbon strategy.
Výbor pro rybolov vyzývá Výbor pro regionální rozvoj jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
The Committee on Fisheries calls on the Committee on Regional Development, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
2. znovu opakuje význam společné politiky rybolovu (SPR) pro podporu společensko-ekonomické soudržnosti pobřežních společenství, místního rozvoje a kulturních tradic;
Reiterates the importance of the common fisheries policy (CFP) for the promotion of socio-economic cohesion in coastal communities, of local development and of cultural traditions;
5. vyzývá k tomu, aby strukturální politika EU pro odvětví rybolovu podporovala efektivním způsobem modernizaci a udržitelný rozvoj tohoto odvětví, zachování pracovních míst, přiměřené příjmy a zlepšování životních a pracovních podmínek rybářů;
Insists that EU structural policy for the fisheries sector must ensure the effective promotion of modernisation and sustainable development in the sector, job preservation, fair income levels and improved living and working conditions for fishermen;
7. je toho názoru, že SPR vyžaduje přidělení finančních zdrojů v patřičné výši, jež by odpovídaly potřebám odvětví rybolovu na úrovni Společenství, zejména pokud jde o drobný pobřežní rybolov, aby se účinně reagovalo na potřeby a výzvy, jimž toto odvětví čelí;
Considers that the existence of the CFP necessitates significant and appropriate funding at Community level for the fisheries sector, especially for small-scale coastal fisheries, with a view to responding effectively to the needs and challenges facing the sector;
10. je toho názoru, že politika soudržnosti představuje základní nástroj pro snižování regionálních asymetrií a sociálních nerovností, pro podporu skutečné konvergence a pro zvýšení růstu a zaměstnanosti a že rovněž umožní přerozdělit a vyrovnat náklady vnitřního trhu, zejména pokud jde o nejméně rozvinuté regiony; je toho názoru, že je tedy třeba posílit její financování z prostředků Společenství a zajistit, aby bylo řádně prováděno;
Believes that cohesion policy is a key instrument for promoting the reduction of regional asymmetries and social inequalities with a view to favouring real convergence and stimulating growth and employment, serving also as a factor of redistribution and compensation as regards the costs of the internal market, especially for the less-developed regions; considers, therefore, that it needs increased Community funding and guarantees of full implementation;
12. zdůrazňuje, že v souvislosti s vytvořením námořní politiky EU v budoucnu musí novým prioritám odpovídat nové finanční prostředky ve větším objemu, které nebudou mít negativní vliv na ERF.
Stresses, in the context of the proposed creation of an EU 'maritime policy', the principle that the new priorities should be matched with new and more generous financial resources, and that, consequently, the EFF must not be prejudiced.
Karin Resetarits , Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví
Karin Resetarits , Committee on Women’s Rights and Gender Equality
(*) Přidružené výbory – článek 47 jednacího řádu
(*) Procedure with associated committees – Rule 47 of the Rules of Procedure
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................22
EXPLANATORY STATEMENT..............................................................................................20
STANOVISKO Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví ...............................23
OPINION of the Committee on Women's Rights and Gender Equality(*) 22
STANOVISKO Hospodářského a měnového výboru .........................................29
OPINION of the Committee on Economic and Monetary Affairs ............28
STANOVISKO Výboru pro regionální rozvoj ......................................................32
OPINION of the Committee on Regional Development ..................................31
STANOVISKO Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci
OPINION of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs 35