natgillin/translations-raw huggingface dataset:
13. žádá také, aby vojenští a civilní zaměstnanci a humanitární pracovníci zapojení do reakce na katastrofu nebo humanitární akce jednali v souladu se zásadami neutrality, nezávislosti a nestrannosti;
Calls also for military and civilian personnel, and humanitarian workers involved in disaster response or humanitarian operations, to act in accordance with the principles of neutrality, independence and impartiality;
16. připomíná, že zásady a osvědčené postupy v oblasti humanitární pomoci, které byly přijaty v červnu 2003, zdůrazňují, že je nezbytné podporovat předkládání účtů a pravidelné vyhodnocování mezinárodních reakcí na humanitární krize včetně účinnosti dárců, a zdůrazňuje, že tato hodnocení musí podléhat širším konzultacím, zejména s humanitárními subjekty;
Recalls that the principles and good practices in the field of humanitarian aid adopted in June 2003 emphasise the need to encourage the rendering of accounts and the regular assessment of international responses to humanitarian crises, including the performance of donors, and stresses that these assessments must be the subject of wider consultation, particularly with humanitarian actors;
Společný rámec pro poskytování pomoci
A joint framework for the delivery of aid
· Kvalita pomoci
· The quality of aid
18. připomíná, že skutečné a trvalé začlenění – a, je-li to možné, i zapojení – příjemců do správy podpory představuje jeden ze základních předpokladů k zajištění kvality humanitární reakce, zejména v případě dlouhodobých krizí;
Recalls that genuine and continuous involvement – and if possible participation – of beneficiaries in the management of aid is one of the essential conditions for the quality of humanitarian responses, particularly in the case of long-term crises;
20. vyzývá k harmonizaci metod, které jednotlivé subjekty využívají, a vybízí Úřad OSN pro koordinaci humanitárních záležitostí (OCHA), aby nadále usiloval o vymezení společného metodologického rámce, který upřednostní účinný a rychlý zásah a trvale co nejvíce zapojí místní zúčastněné strany, včetně nestátních subjektů;
Calls for harmonisation of the methodologies used by the various parties involved and encourages the UN Office for Coordination of Humanitarian Affairs (OCHA) to continue working towards the definition of a common methodological framework which prioritises effective and speedy intervention and permanently involves, as far as possible, the local stakeholders, including non-state stakeholders;
23. vybízí Komisi, aby i nadále zvažovala potenciální negativní dopady humanitární pomoci na oblasti, kde je poskytována, zejména o případné destabilizaci hospodářských a sociálních struktur a důsledcích pro přirozené životní prostředí; dále ji vyzývá, aby vytvořila vhodné strategie, které umožní tyto dopady zohledňovat již ve fázi tvorby projektu;
Encourages the Commission to continue its thinking about the potential negative impact of humanitarian aid on the areas where it is provided – particularly the possible destabilisation of economic and social structures and the impact on the natural environment – and calls on it to devise appropriate strategies to make it possible to take this impact into account from the project design stage;
· Rozmanitost a kvalita partnerství
· Diversity and quality of partnerships
· Koordinace na mezinárodní a evropské úrovni
· I nternational and European-level coordination
28. vítá iniciativy, jejichž cílem je zajistit větší míru soudržnosti různých evropských nástrojů pro řešení krizí, a s potěšením přijímá sloučení humanitární pomoci a civilní ochrany pod jedno generální ředitelství; trvá však na tom, aby jejich mandáty, úlohy a zdroje nadále zůstaly formálně odděleny;
Welcomes initiatives to achieve greater consistency among the various European crisis-response instruments, and the fact that humanitarian aid and civil protection have been placed under the responsibility of a single directorate-general; insists, however, that a formal separation be maintained between the respective remits, roles and resources;
30. připomíná, že by vnější strategie Evropské unie pro práva dítěte měla být založena na hodnotách a zásadách stanovených ve Všeobecné deklaraci lidských práv, zejména v článcích 3, 16, 18, 23, 25, 26 a 29, a v Úmluvě OSN o právech dítěte a jejích opčních protokolech;
Recalls that the European Union’s external strategy on children’s rights should be based on the values and principles defined in the Universal Declaration of Human Rights, in particular Articles 3, 16, 18, 23, 25, 26 and 29, and the UN Convention on the Rights of the Child and its Optional Protocols;
Využití civilní ochrany a vojenských prostředků a kapacit
Use of military and civil protection capabilities
Zásady MCDA: zásady pro využití vojenských prostředků a prostředků civilní ochrany na podporu humanitární činnosti OSN při složitých krizích; březen 2003.
MCDA Guidelines : Guidelines on the Use of Military and Civil Defence Assets to support United Nations Humanitarian Activities in Complex Emergencies, March 2003.
Zásady z Osla : zásady pro využívání zahraničních prostředků vojenské a civilní ochrany při přírodních katastrofách; listopad 2007. ;
Oslo Guidelines : Guidelines on the Use of Foreign Military and Civil Defence Assets in Disaster Relief, November 2007. ;
34. opětovně potvrzuje, že využití prostředků civilní ochrany při humanitárních krizích musí vycházet z potřeb, doplňovat humanitární pomoc a být s ní v souladu a že v případě přírodních katastrof tyto prostředky mohou přispět k humanitární činnosti, pokud jsou používány v souladu se zásadami, které pro tuto oblast stanovil Meziagenturní stálý výbor;
Reaffirms that the use of civil protection resources in humanitarian crises must be needs-based and must complement and be consistent with humanitarian aid, and points out that, in the case of natural disasters, such resources can make a certain contribution to humanitarian action, if employed in line with Inter-Agency Standing Committee (IASC) principles on the subject;
Kontinuita pomoci
Continuity of aid
· Snižování rizika katastrof a změna klimatu
· Disaster risk reduction and climate change
· Propojení pomoci, obnovy a rozvoje
· Linking emergency aid, rehabilitation and development
Evropská unie, skládající se z Evropské komise a členských států, je nejvýznamnějším světovým dárcem humanitární pomoci.
The European Union, through the Commission and the Member States combined, is the world’s largest donor of humanitarian aid.
Její příspěvky činí více než 40 % oficiální mezinárodní humanitární pomoci.
Its contribution represents more than 40% of all official international humanitarian assistance.
Prostřednictvím generálního ředitelství pro humanitární pomoc (GŘ ECHO), poskytla Evropská komise v roce 2009 humanitární pomoc přibližně 115 milionům osob ve více než 70 zemích, jejíž celková výše dosahovala 950 milionů EUR.
In 2009, via its directorate-general for humanitarian aid (DG ECHO), the Commission provided a total of EUR 950 million to approximately 115 million people in more than 70 countries.
Humanitární politika Evropské unie je názornou ukázkou závazku EU ve prospěch obyvatel třetích zemí, kteří potřebují pomoc a nacházejí se v situacích, kdy jsou mimořádně zranitelní.
The Union ’ s humanitarian policy is the practical expression of its commitment to supporting people in third countries in need of assistance when they are at their most vulnerable.
Dne 18. prosince 2007 podepsali předsedové Rady Evropské unie, Evropského parlamentu a Evropské komise humanitární konsensus, který představuje zásadní pokrok.
The European Consensus on Humanitarian Aid, signed on 18 December 2007 by the Presidents of the Council of the European Union, the European Parliament and the Commission, represents a significant step forward.
Zavazuje Evropskou unii k úzké spolupráci v této oblasti a ke sdílení společné vize humanitární pomoci.
It commits the Union to close cooperation around a shared vision of humanitarian aid.
Podtrhuje ochotu Evropské unie k úzké spolupráci v této oblasti s cílem dosáhnout její optimální účinnosti, hájit a prosazovat základní humanitární zásady lidskosti, neutrality, nestrannosti a nezávislosti a důsledně působit ve prospěch dodržování mezinárodního humanitárního práva.
The Consensus underscores the will of the EU to cooperate closely in this field in order to be as effective as possible, to defend and promote the basic humanitarian principles of humanity, neutrality, impartiality and independence and actively to advocate the observance of international humanitarian law.
Závazky, které z konsensu vyplývají, se týkají členských států i Evropské komise.
The commitments that follow from the Consensus apply to both the Member States and the Commission.
Pro usnadnění provádění humanitárního konsensu byl připraven akční plán na období pěti let, který byl přijat v květnu roku 2008.
In order to promote implementation of the Consensus, a five-year action plan was drawn up and was adopted in May 2008.
Jeho bod č. 33 výslovně ukládá vypracování revize akčního plánu v polovině období, což je analýza, která je předmětem této zprávy.
Action no 33 in the action plan specifically provides for a mid-term review – which is the subject of this report.
Za prvé by bylo vhodné uvést, že toto hodnocení je obtížné z důvodu nedostatku konkrétních informací o tom, které činnosti již byly uskutečněny a které ne.
It should be noted at the outset that, for want of specific information about actions undertaken or yet to be taken, this stock-taking exercise is not easy.
Analýza výsledků akčního plánu rovněž utrpěla skutečností, že v některých odvětvích chybí konkrétní ukazatele.
A further problem in analysing the results of the action plan is the absence of specific indicators in certain sectors.
V průběhu příprav této zprávy jsme také nabyli dojmu, že s humanitárním konsensem nejsou kromě humanitárních subjektů ostatní příliš seznámeni, a že je tudíž nutné vyvinout značné úsilí o jeho větší zviditelnění a lépe s ním obeznámit členské státy, další orgány a vojenské subjekty.
In the course of preparing the report we also realised that, outside the bodies involved in humanitarian work, there is still little awareness of the European Consensus on Humanitarian Aid and that a major effort is therefore required to raise the profile of the Consensus and make the Member States, other institutions and military bodies more familiar with it.
Tato zpráva nám kromě formálních záležitostí umožňuje znovu nahlédnout na současný stav humanitární pomoci a na základní body konsensu, které mají dle našeho názoru zásadní význam.
This report is not only a formal exercise but also an opportunity to reflect on humanitarian aid today and on key points in the Consensus which we consider to be fundamentally important.
· Evropský konsensus ve značně proměnlivé situaci
· The European Consensus on Humanitarian Aid in a context of profound change
V uplynulých letech došlo v humanitárním prostředí k výrazným změnám, což ještě více poukazuje na význam důsledného a zesíleného uplatňování humanitárního konsensu.
The humanitarian context has changed profoundly in recent years, making it all the more important that the European Consensus on Humanitarian Aid be applied rigorously and energetically.
Co se týče vývoje humanitárních podmínek, na prvním místě je třeba zmínit značný nárůst přírodních katastrof co do počtu i jejich síly, což je především způsobeno dopady klimatických změn.
In this changing context, the first factor to highlight is the significant increase in the number and severity of natural disasters caused, particularly, by the impact of climate change.
Je tudíž nezbytné posílit snahy v oblasti snižování rizika katastrof a poskytovat – mimo výše zmíněnou pomoc – podporu kapacitám místních komunit v oblasti přípravy na katastrofy.
This implies a need to invest greater efforts in disaster risk reduction and to provide support – in addition to one-off aid – for communities’ own disaster-preparedness capabilities.
Máme politické závazky – strategii EU a akční plán z Hyogo –, stále však přetrvávají nedostatky v jejich uskutečňování.
Political undertakings to this effect have been made – in the form of the EU strategy and the Hyogo action plan – but their implementation remains incomplete.
Jedná se o úplné začlenění snižování rizika katastrof do politik rozvojové a humanitární pomoci.
Disaster risk reduction needs to be fully integrated into policies for development aid and humanitarian aid.
K výše uvedenému je třeba dodat, že narůstá počet složitých krizí, zejména vnitřních konfliktů, a že se mění povaha konfliktů, které jsou často doprovázeny masovými přesuny obyvatel (uprchlíci, vnitřně přesídlené osoby) a rostoucím násilím, jež je na nich pácháno.
Further factors are the increasing incidence of complex crises, especially internal conflicts, and the changing nature of conflicts, many of which entail the displacement of huge numbers of people (refugees and internally displaced persons), as well as increased violence against civilians.
Stále častěji dochází k porušování mezinárodního humanitárního práva a situace na postižených územích je stále vážnější.
Violations of international humanitarian law are increasingly common and the situation in the field is deteriorating.
Obzvláště šokující způsob porušování mezinárodního humanitárního práva je skutečnost, že sexuální násilí je stále častěji používáno jako válečná zbraň.
One particularly shocking aspect of such violations is the increasing use of sexual violence as a weapon of war.
Značné úsilí by se mělo zaměřit na začlenění aspektu pohlaví a ochrany proti sexuálnímu násilí do humanitárních souvislostí.
Major efforts ought to be focused on incorporating gender and protection against sexual violence into humanitarian responses.
Kromě toho je v některých případech humanitárním subjektům znemožněn přístup k obyvatelstvu postiženému krizí a z celosvětového hlediska lze s politováním konstatovat, že humanitární prostor se v rostoucí míře zužuje.
There are also cases where humanitarian organisations’ access to people in crisis situations is impeded, and the general trend towards erosion of the ‘humanitarian space’ is to be deplored.
Je třeba bez ustání usilovat o obhajobu a ochranu humanitárního prostoru.
We must continue doggedly to argue for the preservation of that ‘humanitarian space’.
Zvláštní pozornost by měla být věnována nejzranitelnějším skupinám, jako jsou ženy, děti a násilně vysídlené osoby (vnitřně přesídlené osoby a uprchlíci).
More specific attention should be directed at the most vulnerable groups of people, including women, children and people who have been forcibly displaced (whether internally or as refugees).
Podle údajů vysokého komisaře OSN pro uprchlíky dosahoval na konci roku 2009 celkový počet násilně vysídlených osob 43,3 milionu.
At the end of 2009, according to the UN High Commission for Refugees, there were 43.3 million forcibly displaced persons throughout the world.
Navíc podle dětského fondu UNICEF umírá každý den více než 22 tisíc dětí mladších pěti let, a to zejména z důvodu podvýživy a ozbrojených konfliktů, a více než jeden milion dětí se stává sirotky nebo jsou odloučeny od svých rodin.
In addition, UNICEF estimates that more than 22 000 children under the age of five die every day as the result of malnutrition and war, and there are more than a million orphans and children separated from their families.
V posledních letech dochází též k tomu, že do reakcí na humanitární krize se v rostoucí míře zapojují nehumanitární subjekty (vojenské, civilní ochrana, atd.).
Recent years have also seen non-humanitarian (e.g. military and civil protection) bodies increasingly involved in the response to humanitarian crises.
Tato aktivita může mít pozitivní dopad, jedná-li se o přírodní katastrofy velkého rozsahu, může však způsobit problémy, dojde-li ke složité krizi, v níž vážně hrozí záměna humanitárního a politického programu.
While such involvement may be positive in the case of responses to large-scale natural disasters, it can cause problems in the case of complex crises where there is a major risk that political and humanitarian agendas will be confused.
Vazba mezi civilními a vojenskými subjekty se přesto stala nevyhnutelnou realitou, zejména rozšířením „integrovaných misí“ pod záštitou Organizace spojených národů, jejichž cílem je zavedení celosvětové strategie.
Nonetheless, the civil-military link has become an unavoidable reality, particularly with the increasing number of ‘integrated missions’ under the auspices of the UN, which is concerned with implementing a global strategy.
Takto nevyjasněné role vojenských sil a humanitárních subjektů přispívají k narůstající nejistotě humanitárních pracovníků a postiženého obyvatelstva.
The confusion of roles between armed forces and humanitarian organisations makes for increasing insecurity on the part of both humanitarian personnel and the populations affected.
Je zásadní, aby se politické, vojenské či humanitární subjekty, které působí na stejném území, lépe znaly, aby lépe komunikovaly, navzájem respektovaly své role a mandáty a nezasahovaly si do nich.
It is essential that political bodies and military or humanitarian organisations active in the same working environment should learn more about one another and engage in dialogue, while having regard to – and not compromising – their respective roles and remits.
Nedávné humanitární katastrofy na Haiti a v Pákistánu znovu prokázaly, že je nezbytné posílit schopnost EU reagovat na katastrofy účinným, koordinovaným a přehledným způsobem.
The recent humanitarian disasters in Haiti and Pakistan demonstrated once again the need to improve the EU’s disaster-response capability in terms of effectiveness, coordination and visibility.
Zpráva tedy prosazuje vyvinutí evropské schopnosti pohotově reagovat (evropské jednotky civilní ochrany), což je myšlenka, kterou původně předložil Michel Barnier poté, co Asii zasáhla vlna tsunami, a již Evropský parlament převzal a mnohokrát zmiňoval.
The report therefore advocates the establishment of a European rapid response capability (European civil protection force), a concept launched by Michel Barnier following the 2004 tsunami in south-east Asia and repeatedly urged by Parliament.
Tato schopnost by měla umožnit optimalizaci dostupných nástrojů, jejichž efektivita a viditelnost by narostla, přičemž cílem je prostřednictvím lepší koordinace dosáhnout okamžité mobilizace všech nezbytných prostředků.
This capability should constitute an optimisation of the tools already available, which would become more effective and visible, the aim being to enable, through closer coordination, the immediate mobilisation of all necessary resources.
Je naprosto zřejmé, že využívání této schopnosti musí vycházet z potřeb, doplňovat humanitární pomoc a být s ní v souladu.
Obviously the use of such a capability will have to be based on need and it will have to complement and be consistent with humanitarian aid.
Je třeba, aby využití prostředků civilní ochrany bylo v souladu s mezinárodními zásadami, které jsou stanoveny v Evropském konsensu.
When civil protection resources are used, it must be in accordance with the international guidelines as set out in the European Consensus.
· Vývoj humanitárního institucionálního prostředí na evropské úrovni
· The changing institutional context of humanitarian work at European level
Od doby, kdy byl přijat akční plán, došlo na úrovni Evropské unie k institucionálním změnám, na počátku roku 2009 byla například založena pracovní skupina pro humanitární a potravinovou pomoc (COHAFA) v rámci Rady Evropské unie.
Since the action plan was adopted a number of institutional changes have taken place at EU level, including, for example, the establishment in early 2009 of the Council’s Working Party on Humanitarian Aid and Food Aid (COHAFA).
Tato pracovní skupina se stala důležitým fórem a doplňkovým nástrojem, který upevňuje institucionální strukturu evropské humanitární politiky prostřednictvím pravidelných výměn na politické úrovni.
COHAFA has become a useful forum and an additional tool, strengthening the institutional structure of European humanitarian policy through regular exchanges at political level.
Zároveň je však třeba posílit její úlohu z hlediska uplatňování zásad a osvědčených humanitárních postupů a co se týče koordinace a provádění konsensu.
Its role ought to be reinforced, however, with regard to application of humanitarian principles and good practices as well as coordination and implementation of the Consensus.
Dále bychom měli vzít na vědomí, že došlo ke sloučení portfolií civilní ochrany a humanitární pomoci v rámci GŘ ECHO, což přispěje k posílení koordinace a celkové soudržnosti nástrojů řešení krizí v případě katastrofy.
Also noteworthy is the linkage of the civil protection and humanitarian aid portfolios in DG ECHO, a development which will make for closer coordination and better overall consistency in the use of crisis-management tools in response to disasters.
Zpravodajka toto sbližování vítá, avšak s tím, že chceme-li uhájit identitu a specifika obou nástrojů, je třeba zachovat jasné vymezení rolí, mandátů a rozpočtových linií.
While the rapporteur welcomes the linkage, it is nonetheless necessary to maintain a clear demarcation of the roles, remits and budget lines of the respective instruments, in order to preserve their individual identities and specific features.
Nařízení o humanitární pomoci (ES) č. 1257/96, které vstoupilo v platnost v roce 1996, bude mít svůj vlastní právní základ poté, co bude v rámci postupu spolurozhodování přezkoumáno.
Thus, when Council Regulation (EC) No 1257/96 of 20 June 1996 concerning humanitarian aid is revised under the codecision procedure it will have its own legal basis.
Lisabonská smlouva taktéž zavedla Evropskou službu pro vnější činnost a v průběhu roku 2010 byla vedena řada rozprav o jejím praktickém provedení.
The Lisbon Treaty also provided for the creation of the European External Action Service (EEAS), and establishing the service has been the subject of much discussion throughout 2010.
Výbor pro rozvoj Evropského parlamentu v průběhu jednání obhajoval nezávislost generálního ředitelství ECHO a zasazoval se o to, aby se nestalo součástí Evropské služby pro vnější činnost, čímž se zamezilo jakékoli potenciální manipulaci humanitární pomoci.
During these negotiations, Parliament’s Committee on Development has been concerned to defend the independence of DG ECHO, preventing it from becoming part of the EEAS and thus avoiding any possible instrumentalisation of humanitarian aid.
S tím zcela konkrétně souvisí nutnost objasnit rozdělení úkolů vysoké představitelky EU Catherine Ashtonové a komisařky pro mezinárodní spolupráci, humanitární pomoc a řešení krizí Kristaliny Georgievové.
In this specific context, the division of tasks between Catherine Ashton, Vice-President of the Commission/ High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy, and Kristalina Georgieva, the Commissioner responsible for international cooperation, humanitarian aid and crisis response, must be clarified.
· Výzvy, které je třeba vyřešit, a další postup
· Challenges and the way ahead
Konsensus je prvním společným dokumentem o politice humanitární pomoci od roku 1996, kdy bylo přijato nařízení o humanitární pomoci.
The European Consensus on Humanitarian Aid is the first common document on humanitarian aid policy to have been produced since the adoption of the 1996 regulation.
Humanitární konsensus je základním nástrojem, který si uchovává svůj význam především v humanitárním prostředí, kde dochází k neustálým změnám.
It is a fundamentally important tool which is more relevant than ever against the background of profound change in humanitarian affairs.
Zpravodajka zastává názor, že odpověď na humanitární výzvy lze nalézt v důsledném uplatňování humanitárního konsensu a jeho akčního plánu.
The rapporteur takes the view that humanitarian challenges can be met through rigorous application of the Consensus and the associated action plan.
Přezkum akčního plánu v polovině období je jedinečnou příležitostí k posílení činností v oblastech, které si zaslouží větší pozornost:
The mid-term review of the action plan offers a unique opportunity to step up efforts in a number of areas that merit more attention, including: