natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zpráva za 2008 se soustředila zejména na výkon, který ECB podala v souvislosti s finanční a hospodářskou krizí.
The report on 2008 dealt mainly with the performance of the ECB in the financial and economic crisis.
Tato skutečnost se doposud bohužel nezměnila.
Unfortunately, this background hasn’t changed since.
Ekonomická, finanční a stále častěji také politická opatření jsou přijímána zejména s ohledem na hospodářskou krizi.
Still, economic, financial and to an increasing part political actions are widely dominated by the crisis.
Výroční zpráva ECB za rok 2009 se proto stále zabývá zejména reakcí ECB na krizi, hledáním východiska a otázkami řízení.
The ECB annual report 2009 therefore still deals primarily with the ECB’s reaction to the crisis, the exit strategy and governance topics.
Finanční krize
The financial crisis
Finanční a hospodářská krize začala přibližně před dvěma roky v souvislosti s krizí na americkém trhu s hypotékami pro méně bonitní klienty a dosáhla svého prvního vrcholu kolapsem banky Lehman Brothers a následným otřesem na finančních trzích.
The financial and economic crisis started about two years ago with the US sub-prime mortgage crises and reached a first peak with the clash of Lehman Brothers and the following turmoil in financial markets.
To, co bylo na začátku finanční krizí se později změnilo také na hospodářskou krizi, která zasáhla v druhé vlně reálnou ekonomiku.
Having been a financial crisis at first, it then turned into an economic crisis as well, hitting the real economy in a second surge.
Vlády, centrální banky a ECB musely řešit nejvážnější krizi od 30. let 20. století.
Governments, central banks and the ECB had to react to the severest crisis since 1930s.
HDP v eurozóně, ale i mimo ni se zmenšil, hospodářská aktivita na celosvětové úrovni ochabla a zvýšily se rozpočtové schodky.
The GDPs both within and without the euro area shrank, economic activity diminished worldwide and budgetary deficits increased.
Klesající daňové příjmy a vyšší výdaje na sociální zabezpečení se staly příčinou veřejného zadlužení, jehož snížení zpět na úroveň před vznikem krize může trvat celá léta.
Falling tax revenues and increased welfare spending due to the crisis brought about government debt that may take years to return to the before crisis level.
Další opatření v podobě rozpočtových stimulů k tomuto efektu přispěla, nebyla však jeho hlavní příčinou.
Additional budgetary stimulus measures contributed to this effect, but are not the main cause to the debts.
Údaje za rok 2009 však ukazují, že záruky bankovních pohledávek, kapitálové injekce a systémy podpory aktiv se osvědčily a oživení hospodářské aktivity v druhé polovině roku 2009 naznačilo konec hospodářské krize.
However, figures indicated in 2009 that guarantees for bank liabilities, capital injections and asset support schemes paid off and the revival of economic activity in the second half of 2009 indicated the end of the economic crisis.
V roce 2010 se očekával mírný růst.
There was a slight growth expected for 2010.
Mezitím rostoucí zadlužení přinutilo vlády v celé EU přistoupit k dalekosáhlým úsporným opatřením.
Meanwhile the increasing debt pushed governments all over the EU to decide on far reaching austerity packages.
Tyto balíčky opatření byly nezbytné a v některých případech přišly příliš pozdě.
These packages are necessary and in some cases were even overdue.
Vysoké zadlužení však výrazně omezuje schopnosti vlád jednat a v některých zemích existuje riziko, že ohrozí schopnost vlád podporovat hospodářské oživení.
However, the debt puts heavy restraints on governments’ capacity to act and in some countries risks to undermine government’s ability to promote economic recovery.
Hrozí tedy riziko, že do roku 2010 se finanční a hospodářská krize přemění v třetí vlně na krizi veřejného zadlužení.
By 2010, the financial and economic crisis risks therefore also to develop into a public debt crisis in a third surge of the crisis.
Reakce ECB na krizi
The ECB ’ s response to the crisis
ECB pokračovala ve své politice z roku 2008 a zaměřovala se na udržení míry inflace těsně pod hranicí 2 % a zvýšení likvidity na trzích.
The ECB continued its policy from 2008, aiming for an inflation rate below, but close to 2%, while increasing liquidity in the markets.
ECB proto v roce 2009 snížila úrokové sazby na 1 % a pokračovala v nestandardních opatřeních zahájených v roce 2008.
The ECB therefore adjusted interest rates down to 1% and continued the non standard measures introduced in 2008 throughout the year 2009.
Mezi pět klíčových prvků zvýšené podpory úvěrů patřily pevná sazba s plným přidělením, rozšíření seznamu aktiv způsobilých k zajištění úvěrových operací, delší splatnost pro refinanční operace, likvidita v zahraniční měně a podpora finančních trhů prostřednictvím cíleného avšak rozsáhlého programu nákupu krytých dluhopisů.
The five key elements of the enhanced credit support were fixed rate full allotment, an expansion of the list of collateral, longer maturities for refinancing operations, liquidity provisions in foreign currencies, and financial market support through a measured but significant covered bond purchase program.
Tato opatření se ve velké míře osvědčila a zachránila mnoho finančních institucí před krachem.
These measures proved to be widely successful and kept many financial institutions from collapse.
Likvidita nicméně neměla vždy dopad na reálnou ekonomiku, a tudíž se nepodařilo plně využít potenciálu, který měla opatření ECB s ohledem na oživení ekonomiky.
However, liquidity was not always passed on to real economy, therefore not unfolding the full recovery potential of the ECB’s measures.
Přestože některé banky zaujaly zdrženlivý přístup, hlavním příčinou tohoto jevu byla zejména menší poptávka v oblasti úvěrů z důvodu snížení hospodářské aktivity, k němuž došlo v důsledku krize.
In spite of the fact that some banks might have been reluctant, this was however mostly due to a decreased demand of credit in consequence of the diminished economic activity following the crisis.
Vzhledem k tomu, že přijatá opatření byla opatřeními nestandardními, nebylo možné s jejich uplatňováním počítat v dlouhodobém výhledu.
As these measures were non standard measures they were not supposed to be applied on a longer term.
Ve většině případů se opatření přestávají uplatňovat postupně a tam, kde tomu tak není, je třeba zastavení uplatňování obezřetně načasovat.
In most cases, the phasing out comes naturally, where this is not the case, a careful timing is needed.
Uplatňování opatření musí být ukončeno postupně a v souladu s potřebami trhu, přičemž ECB začala takto postupovat již v prosinci 2009.
Phasing out must be done gradually and according to the needs of the markets - as it was already begun by the ECB in December 2009.
Je nezbytné proces koordinovat s vnitrostátními vládami členských států s ohledem na jejich programy a ukončení těchto programů, a to zejména proto, že finanční krize v Řecku a dalších zemích eurozóny otevřela novou etapu vývoje krize.
A close coordination with the national governments of member states concerning their programs and their cutting back of these programs is needed; especially since the financial crisis in Greece and other euro countries opened a new chapter in the development of this crisis.
Finanční stabilita a HMU
Financial stability and the EMU
Důvody toho, co se odehrává v Řecku a dalších zemích eurozóny, jsou samozřejmě velice složité, problémy však vznikly ve velké míře na vnitrostátní úrovni a jejich příčinou bylo neprovedení vnitřních strukturálních reforem.
The events in Greece and other countries in the euro area have of course complex causes, but the problems are to a large extent home-made, resulting from missing internal structural reforms.
Tyto události se však týkají celé eurozóny - nejen proto, že země mají povinnost poskytnout pomoc, ale také vzhledem k tomu, jaký dopad mají problémy některých zemí na euro obecně a na euro jakožto jednotnou měnu v rámci celé eurozóny.
However, the whole euro area is concerned by these events - not only by being obliged to help, but also by the effects the problems of some euro counties have on the euro as a whole and as the currency of the whole euro area.
Kromě toho, problémy sice vznikly zejména na vnitrostátní úrovni, původně však Hospodářská a měnová unie měla vyvíjet určitý tlak na členské země, aby prováděly reformy.
Besides, the problems might be home-made to a large extend, but originally, the Economic and Monetary Union (EMU) was supposed to put a certain pressure for reform on member states.
Příslušné země promeškaly příležitost provést reformy ve svých rozpočtech, HMU je však k tomu také nepřiměla.
The relevant countries missed their opportunities to impose reforms on their own but they were not forced to do so by the EMU either.
HMU tedy nikdy nefungovala zcela tak, jak bylo původně plánováno, Pakt stability a růstu nebyl vždy plně respektován a to, co se na první pohled jevilo jako zanedbatelné porušení předpisů, se v průběhu času projevilo jako zcela zásadní porušení celého paktu.
Thus, the EMU did not entirely work the way it was planned to do, the principles of the Stability and Growth Pact were not always respected and what seemed to be slight infringements at first side turned out to have undermined the whole pact severely over time.
Domnívám se, že tento problém je třeba napravit a Pakt stability a růstu a je třeba posílit.
I consider that this needs to be repaired; the Stability and Growth Pact needs to be strengthened.
Kromě toho krize odhalila skutečnost, že HMU nebyla v minulosti patřičně vyvážená.
In addition, the crisis revealed the fact that the EMU has been badly balanced in the past.
Nedostatečná integrace hospodářských politik v měnové unii, jež měla politický podtext, umožnila neřízený vznik hospodářské nerovnováhy mezi zeměmi eurozóny a ponechala eurozónu bez předem definovaného systému krizového řešení, v důsledku čehož je rychlé a jednoznačné řešení problémů, jako je krize v Řecku, velice obtížné.
The politically founded lack of integration of economic policies in the monetary Union made the unchecked evolvement of substantial economic imbalances between the euro area countries possible and left the euro area without a predefined crisis management mechanism which in turn makes a rapid and strong response to a challenge like the Greek crisis difficult.
Je třeba tyto nesrovnalosti v eurozóně vyřešit, aby se podařilo překonat tuto krizi a zabránit vzniku další.
The euro area will need to solve this imbalance to stem this crisis and to prevent a new one.
Reforma dohledu
Supervisory reform
Krize navíc ukázala, že trhy jsou náchylné systematickému riziku, které nebylo pod kontrolou.
Additionally, the crisis showed that markets are prone to systemic risk which was yet unchecked.
EU proto provádí reformu systému dohledu, která spočívá ve zřízení Evropského výboru pro systémová rizik (ESRB), jenž bude odpovědný za makroobezřetnostní dohled nad finančním systémem v rámci EU.
The EU is therefore reforming its supervisory arrangements, establishing a European Systemic Risk Board (ESRB) which will be responsible for the macro-prudential oversight of the financial system within the EU.
Kromě toho Evropský systém orgánů finančního dohledu (ESFS) zřídí další tři evropské orgány dohledu, které nahradí stávající dohlížecí výbory.
Second, The European System of Financial Supervisors (ESFS) will establish three new European Supervisory Authorities that will replace the existing supervisory committees.
Tyto důležité kroky, jež odstraní nedostatky v dohledu, které vyšly během krize najevo, vítám.
I welcome these important steps which will close the gap in supervision that became so clear in this crisis.
ECB bude úzce zapojena do činnosti ESRB tím, že mu bude poskytovat analytickou, statistickou, administrativní a logistickou podporu, a členové Generální rady ECB budou také členy Generální rady ESRB.
The ECB will be closely involved in the work of the ESRB by providing analytical, statistical, administrative and logistical support and by the participation of the members of the General Council of the ECB in the General Board of the ESRB.
Přestože odbornost ECB bude pro ESRB jistě přínosem, přetrvávají určité pochybnosti o nezávislosti ECB v budoucnu.
Even though the ESRB will certainly benefit from the expertise of the ECB this involvement leaves some doubts about the future independence of the ECB.
Otázka odpovědnosti při přijímání rozhodnutí v novém systému zůstává otevřená.
Questions of liability for decisions in the new system remain open.
Je třeba položit si otázku, jak naložíme s možností, že by doporučení, na němž se podílela ECB, mělo negativní dopad, nebo jak zajistíme, aby si ECB v rámci nového systému zachovala nezávislost.
We need to ask ourselves how we will deal with the possibility that a recommendation to which the ECB contributed will turn out badly and how we will make sure that the ECB remains independent in the new system.
Nové úkoly svěřené ECB a týkající se ESRB by neměly jakkoli omezit nezávislost ECB.
The new tasks conferred upon the ECB with regard to the ESRB should not compromise the independence of the ECB in any way.
Otázka nezávislosti obecně, ale také konkrétně ve vztahu k ESRB, zůstane jistě na pořadu jednání v dalších měnových dialozích, v neposlední řadě s ohledem na nový statut evropské instituce, který ECB získala v prosinci 2009 vstupem Lisabonské smlouvy v platnost.
The question of independence in general as well as with regards to the ESRB in specific will certainly remain a topic for upcoming Monetary Dialogues, not least due to the new status of an EU institution conferred to the ECB by the entry into force of the Lisbon Treaty in December 2009.
S ohledem na nový statut a větší důležitost Evropského parlamentu jakožto spolutvůrce právních předpisů, které vyplývají z Lisabonské smlouvy, bych uvítal další posílení odpovědnosti ECB tím, že by o kandidátech na funkci člena Generální rady ECB navržených Radou hlasoval Evropský parlament.
Given this new status and the increased importance of the European Parliament as co-decider due to the Lisbon Treaty, I would like to see the accountability of the ECB even strengthened by subjecting the candidates for the Executive Board of the ECB proposed by the Council to a vote by the European Parliament.
Takové hlasování v Parlamentu by ve výběru nejlepších kandidátů ještě více zohlednilo kritéria jako jsou kvalifikace a zkušenosti.
Such a vote in the Parliament would also put even more emphasis on criteria like qualification and experience in the procedure of choosing the best candidates.
Reforma v oblasti tvorby právních předpisů:
Regulatory reform
Kromě reformy systémů dohledu EU v současné době také provádí revizi finančního regulačního rámce s cílem vypracovat rozsáhlá doporučení na základě zkušeností získaných v průběhu krize.
In addition to the reform of the supervisory architecture, the EU is currently undertaking a revision of its financial regulatory framework to draw lessons from the crisis on a large scale.
Součást revize je řada návrhů Evropské komise týkající se dokončení obezřetnostních opatření, řízení krizí a regulace stínového bankovního systému.
This includes a number of proposals of the European Commission to complete prudential arrangements, to manage the crisis and to regulate the shadow banking sector.
Zde patří zvýšení bankovního kapitálu, zavedení dynamických opatření, zvýšená pozornost věnovaná likviditě, rámec pro sekuritizace, regulace derivátů a bonusů, dohled nad ratingovými agenturami, zavedení fondů pro řešení problémů bank a další.
Amongst these there are an increase in bank capital, the introduction of dynamic provisions, giving greater consideration to liquidity, a framework for securitisation, the regulation of derivatives and bonuses, the supervision of credit rating agencies or the introduction of a bank resolution fund and others more.
Velká řada z těchto návrhů je vítána, nicméně nepovažuji všechny za nezbytné a jsem toho názoru, že některé mohou být potenciálně dokonce na škodu a mohou vést k přílišné regulaci.
Many of these proposals are to be welcomed, but I would consider not all as necessary, some might even have the harmful potential and a tendency of over-regulation.
Sdílím obavy, pokud jde o procyklickou povahu regulačních, obezřetnostních, účetních a fiskálních předpisů, domnívám se však, že bychom neměli zapomínat na velice úzké propojení mezi finanční a reálnou ekonomikou.
I share concerns about the pro-cyclical aspects of our regulatory, prudential, accounting and taxation rules, but in my opinion, we should not forget about the very close link between financial and real economy.
Kdykoli regulujeme finanční ekonomiku, což je v mnoha ohledech nezbytné, má to dopad také na reálnou ekonomiku.
Whenever we regulate financial economy - which is in many aspects necessary - this will also affect real economy.
Kromě toho bychom neměli zapomínat, že finanční ekonomika má celosvětovou povahu stejně jako finanční a hospodářská krize.
Second, we should also keep in mind that the financial economy is a global one and the financial and economic crisis is a global one.
Musíme proto zlepšit odolnost finančního systému na celosvětové úrovni a poučit se v celosvětovém měřítku, aby se zlepšila kvalita řízení rizik a transparentnost finančních trhů.
We therefore need to reduce the fragility of the financial system on global level and lessons from the crisis need to be drawn on global level to improve the quality of risk management and the transparency of financial markets.
K tomu je zcela nebytná mezinárodní a zejména transatlantická spolupráce.
International and above all transatlantic cooperation is therefore crucial.
Domnívám se, že Evropský parlament by měl tuto skutečnost zohlednit, až bude provádět podrobné a nezávislé hodnocení všech návrhů reformy regulačních systémů.
I think, the European Parliament should have this in mind, while having a close and independent look on all proposals for regulatory reform.
Revize finančního regulačního rámce společně se strukturální reformou, jejímž cílem je zajistit, aby hospodářská unie dosáhla stejného úspěchu jako měnová unie, eurozónu posílí.
The revision of the financial regulatory framework together with a structural reform process to make economic union a comparable success to monetary union will strengthen the euro area.
Jedná se o těžký úkol, budeme-li však úspěšní a podaří-li se nám tímto způsobem oživit hospodářský růst, může eurozóna z krize vyjít ještě silnější, než byla předtím.
This is a big challenge, but if we succeed and manage to revive economic growth in this way, the euro area can come out of the crisis even stronger than it was before.
Žádost Estonska o přijetí eura je dobrým znamením a poukazuje na důvěru v euro, která existuje i v době stávající krize.
The request of Estonia to adopt the euro is a good sign and shows the confidence in the euro that still exists even in this time of crisis.
Kromě toho, eurozóna se může od Estonska, jehož hospodářská výkonnost je i v průběhu krize obdivuhodná, přiučit.
Furthermore, the euro area may even learn from Estonia, whose economic performance during and in spite of the crisis is rather remarkable.
Přestože toto rozšíření eurozóny vítám, rád bych znovu připomněl, že splnění Maastrichtských kritérií je základním předpokladem členství v eurozóně a musí tomu tak být i nadále při dalších rozšířeních, stejně jak tomu bylo v případě Estonska.
Even though I welcome this enlargement of the euro zone, I would like to recall that the compliance to the Maastricht criteria is a precondition for euro membership and needs to be kept as such for any future enlargement, like it was for Estonia.
Zejména v dnešní době, kdy je euro vystavováno velkému nátlaku na celosvětových trzích, měli bychom Maastrichtská kritéria používat jako stavební kámen HMU a společné měny eura.
Especially today where the euro has come under heavy pressure on the global market, we should commit to the Maastricht criteria as the backbone of the EMU and the euro.
Potenciál eura se stal zjevným v roce 2009, kdy se tato měna vzhledem k oslabení amerického dolaru začala považovat za případnou novou vedoucí měnu v celosvětovém měřítku.
The potential of the euro became clear in 2009 when it was, in view of the weakness of the USD, even considered as a possibility for a new global lead currency.
Podle mého názoru není nezbytné, aby se z eura stala vedoucí měna v celosvětovém měřítku, oslabení této měny je však znepokojující.
In my opinion, the euro does not necessarily have to become the global lead currency, but the current weakness is disturbing.
Schodky veřejných financí, které již v roce 2009 vzrostly na 78,7 % HDP mají na euro velice negativní dopad.
The government deficits which increased to 78.7% of GDP already in 2009 weigh heavily on the euro.
Přesto se však domnívám, jak jsem již uváděl, že EU a eurozóna mohou z krize vyjít ještě silnější.
However, I believe, as I mentioned, that the EU and the euro area can come out of this crisis and even can come out stronger.
Je třeba vzít si správné ponaučení, je třeba provést znovu hodnocení HMU, potřebujeme transparentnější a lepší řízení rizik na finančních trzích a musíme si znovu získat důvěru veřejnosti.
We need to draw the right lessons, we need to rebalance the EMU, we need more transparency and a better risk management in the financial markets and we must rebuild public confidence.
Jedná se o skutečně nelehký úkol, EU však ve své minulosti vždy ukázala své nejlepší stránky v době, když byla nucena čelit krizi.
This is a huge challenge, but throughout its history, the EU has always proven to develop best when it faced challenges.
Tato krize tudíž představuje také příležitost.
This crisis therefore also presents an opportunity.
Měli bychom jí využít.
We should grasp this opportunity.
o činnosti Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU v roce 2009
on the work of the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly in 2009
– s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy (AKT) na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (dohoda o partnerství z Cotonou)
– having regard to the partnership agreement between the members of the African, Caribbean and Pacific group of states (ACP), of the one part, and the European Community and its Member States, of the other part, signed in Cotonou on 23 June 2000 (Cotonou Partnership Agreement)
– s ohledem na jednací řád Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU přijatý dne 3. dubna 2003
– having regard to the Rules of Procedure of the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly (JPA), adopted on 3 April 2003
C 231, 26.9.2003, s. 68. ve znění, které bylo naposledy pozměněno v Port Moresby (Papua- Nová Guinea) dne 28. listopadu 2008,
68. , as most recently amended in Port Moresby (Papua New Guinea) on 28 November 2008,
– s ohledem na evropský konsensus o rozvoji podepsaný dne 20. prosince 2005
– having regard to the European Union Consensus on Development, signed on 20 December 2005
L 378, 27.12.2006, s. 41 (pozměněno nařízením Komise(ES) č. 960/2009 ze dne 14.10.2009 Úř. věst L 270, 15.10.2009, s.8). ,
41 (amended by Commission Regulation (EC) No 960/2009 of 14.10.2009, OJ L 270, 15.10.2009, p.8). ,
– s ohledem na prohlášení z Kigali o dohodách o hospodářském partnerství na podporu rozvoje, které přijalo smíšené parlamentní shromáždění v Kigali (Rwanda) dne 22. listopadu 2007
– having regard to the Kigali Declaration for development-friendly Economic Partnership Agreements (EPAs), adopted by the JPA on 22 November 2007 in Kigali (Rwanda)
– s ohledem na luandské prohlášení o druhé revizi dohody o partnerství AKT-EU (dohoda o partnerství z Cotonou), které přijalo smíšené parlamentní shromáždění v Luandě (Angola) dne 3. prosince 2009
– having regard to the Luanda Declaration on the Second Revision of the ACP-EU Partnership Agreement (Cotonou Partnership Agreement) adopted by the JPA on 3 December 2009 in Luanda (Angola)
– s ohledem na komuniké z Georgetownu přijaté dne 26. února 2009 na karibském regionálním zasedání smíšeného parlamentního shromáždění v Georgetownu (Guayana)
– having regard to the Georgetown Communiqué adopted on 26 February 2009 in Georgetown (Guyana) at the JPA Caribbean regional meeting