natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Závěrem lze říci, že nehledě na jisté aspekty, vzhledem k nimž není možno předběžně stanovit, do jaké míry budou navrhované změny účinné, se Lisabonské smlouvě podařilo ujasnit a zvýšit možnosti orgánů při zachování „metody Společenství“ a institucionální rovnováhy, která by měla Unii umožnit reagovat na novou situaci vzniklou v souvislosti s rozšířením a uplatnit se v mezinárodním kontextu.
It may thus be concluded that, despite certain aspects with regard to which it is not possible to judge in advance how effective the proposed changes will be, the Treaty of Lisbon succeeds in clarifying and enhancing the capacity of the institutions whilst preserving the 'Community method' and the institutional balance, which should enable the Union to respond to the new situation arising from enlargement and assert itself in the international arena.
Akty a postupy: koherentnější, přesnější a přehlednější systém, nikoli však systém dokonalý
Acts and procedures: a more coherent, precise and comprehensible system
Nová smlouva přináší podstatný pokrok, pokud jde o zjednodušení a racionalizaci rozhodovacích postupů a nástrojů činnosti.
The new Treaty brings about significant progress in terms of simplification and rationalisation of decision-making procedures and instruments for action.
Přínosy, pokud jde o účinnost těchto procesů, jejich demokratickou legitimitu a transparentnost, jsou zřejmé.
The gains as regards the efficiency of procedures and their democratic legitimacy are obvious.
EP považuje tento krok zpět, který znamená značnou ztrátu transparentnosti, za velmi politováníhodný.
Parliament can only criticise this backward step, which entails a significant loss of transparency.
Termíny, které používala Ústava, byly jednoduché a jasné a označení „evropský“ přidané ke každé z těchto kategorií občanům jasně ukazovalo, co je jejich obsahem, protože tyto pojmy odpovídaly terminologii používané ve většině členských států (zákon je souborem předpisů schválených Parlamentem, nařízení je souborem předpisů schválených výkonným orgánem nebo orgánem místní správy), a znamenalo tak konec dosavadních nepřesností a zmatků v terminologii.
The terms provided for in the Constitution were simple and clear, and the designation 'European' added to each category would have enabled the public to understand precisely what was meant, since the terms correspond to the terminology used in most Member States (a law is a set of rules emanating from parliament, a regulation is a set of rules adopted by the executive or a local administration), putting an end to the confusion and terminological imprecision which have prevailed until now.
Zůstává tedy zachován neprůhledný jazyk, z něhož občané získávají dojem byrokratické moci bez jakékoli transparentnosti, a navíc jazyk klamný, jehož nejnápadnějším paradoxem – přinejmenším pro země, které tuto terminologii používají – je to, že se legislativní akt bude nazývat „nařízením“.
The result is thus the retention of language which is both obscure, being likely to make ordinary citizens think first of a bureaucratic, non-transparent authority, and misleading, the most glaring paradox (at least for those countries which use this terminology) being that of calling a legislative act a 'regulation'!
Navzdory výše uvedeným terminologickým problémům zavádí nová smlouva také hierarchii norem .
Despite the terminological problems outlined above, the new Treaty also establishes a hierarchy of instruments .
Jasně je stanovena přednost legislativních aktů před prováděcími akty.
The supremacy of legislative acts over executive acts is clearly stipulated.
Ačkoli obecně platí, že provádění evropských rozhodnutí je v pravomoci členských států, je jasně stanoveno, že Komise může fungovat jako evropský výkonný orgán, který má pravomoc přijímat nezbytná opatření k provádění legislativních aktů na evropské úrovni, zatímco Rada má výkonnou pravomoc pouze výjimečně v případech, které jsou ve Smlouvě výslovně uvedeny, nebo pokud je tak stanoveno v legislativních aktech s náležitým odůvodněním.
And although the general rule is that implementation of European decisions is a matter for the Member States, the Commission is clearly recognised as the European executive, with the duty to take the necessary measures to implement legislative acts at European level, whilst the Council only exceptionally assumes executive responsibilities, in those cases where the new Treaty expressly so determines, or when legislative acts, stating due reasons, so specify.
Vytvoření kategorie nařízení v přenesené pravomoci , která umožňují přenést pravomoc z legislativního orgánu (Evropského parlamentu a Rady) na Komisi, přispěje k zefektivnění činnosti Unie, protože legislativní orgán se nebude muset zabývat technickými detaily, které může rychle a lépe řešit výkonný orgán; přenesení pravomocí je doprovázeno nezbytnými zárukami kontroly ze strany legislativního orgánu (zejména prostřednictvím dvou postupů, které mu umožňují buď zablokovat přijetí opatření Komisí, nebo rozhodnout o zrušení přenesení pravomoci), přičemž je zajištěna úplná rovnost mezi Evropským parlamentem a Radou
The creation of a category of delegated regulations , which involve power being delegated by the legislative authority (the European Parliament and the Council) to the Commission, will make the Union's action more efficient, as there will be no need for the legislature to concern itself with technical details which can be dealt with more quickly and appropriately by the executive; delegation of powers is accompanied by the requisite guarantees of scrutiny by the legislative authority (in particular by means of two mechanisms which make it possible either to block the adoption of a measure by the Commission or to revoke the delegation of powers), and complete equality between the European Parliament and the Council is ensured
Postupy, které již byly uplatněny prostřednictvím interinstitucionální dohody o revizi systému komitologie, kterou v roce 2006 vyjednali za EP Richard Corbett a Joseph Daul [uzavření interinstitucionální dohody v podobě společného prohlášení o návrhu rozhodnutí Rady, kterým se mění rozhodnutí 1999/468/ES o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (nový regulační postup s přezkumem)]. .
Each of the two arms of the legislative authority may revoke the delegation decision at any time; in addition, a delegated regulation proposed by the Commission can enter into force only if neither of the two institutions makes objections within the time limit provided for by the law or framework law delegating the power of regulation.
Vzniká tedy hierarchie norem, v jejímž rámci jsou – jednoduše řečeno – nařízení, směrnice a rozhodnutí legislativními akty, zatímco prováděcí nařízení a směrnice jsou prováděcími akty, které se přijímají za účelem uplatnění legislativních aktů.
These scrutiny arrangements are not exhaustive, moreover. .
Rozhodnutí pak mohou mít buď vysloveně politický charakter (například rozhodnutí Rady o zavedení hlasování kvalifikovanou většinou v určité oblasti), nebo se může jednat o jednotlivé prováděcí akty.
We are thus faced with a hierarchy of instruments in which regulations, directives and decisions (not defined any more closely) are legislative acts, implementing regulations and directives are acts adopted by the executive to implement legislative acts, whilst decisions can also be either eminently political acts (the decision by the Council to use a 'bridging clause', for example) or individual implementing acts.
Nové legislativní postupy : Lisabonská smlouva klade jednoznačně důraz na řádný legislativní postup (který odpovídá stávajícímu postupu spolurozhodování); je to legislativní postup par excellence , zatímco ostatní druhy postupů jsou chápány jako výjimky („zvláštní legislativní postupy“), které musí být výslovně stanoveny ve Smlouvách.
The new legislative procedures : the Treaty of Lisbon clearly places the emphasis on the ordinary legislative procedure (which corresponds to the existing codecision procedure); this is the legislative procedure par excellence , to which the other types of legislative procedure are conceived as exceptions (‘special legislative procedures’) which must be explicitly provided for in the Treaties.
Řádný legislativní postup má tyto hlavní rysy: právo iniciativy má Komise (kromě některých otázek v oblasti prostoru svobody, bezpečnosti a práva, kde Komise toto právo sdílí alespoň s 1/4 členských států), ke schválení dochází postupem spolurozhodování mezi Evropským parlamentem a Radou (několik malých změn, kterými byl změněn starý postup spolurozhodování, bylo učiněno právě proto, aby byla zdůrazněna úplná rovnost mezi těmito dvěma orgány) a Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
The main features of the ordinary legislative procedure are as follows: the power of initiative rests with the Commission (except in the case of certain matters relating to the area of freedom, security and justice, where the Commission shares it with at least one-quarter of the Member States), there is codecision involving the European Parliament and the Council (some small changes which have been made to the old codecision procedure are intended precisely to stress the complete equality between the two institutions), and the Council adopts its decision by a qualified majority.
Bohužel existuje stále mnoho případů, na něž se vztahují zvláštní legislativní postupy , kdy jeden orgán schvaluje určitý akt za účasti jiného orgánu, přičemž se tato účast může pohybovat od souhlasu po pouhou konzultaci, a někdy není výběr tohoto typu postupu ničím jiným než výsledkem ústupků, ke kterým došlo v průběhu jednání mezivládních konferencí.
Regrettably, there are still too many cases in which special legislative procedures apply, whereby one institution adopts an act with the participation of the other institution - which may range from consent to mere consultation - and in some cases it is difficult to see the choice of this type of procedure as anything but the result of concessions made during the negotiations at the Intergovernmental Conferences.
Ve třech případech může Evropský parlament schválit legislativní akt (nařízení) se souhlasem Rady
There are three cases in which the European Parliament may enact legislative acts (regulations) with the consent of the Council.
Naproti tomu v 28 případech schvaluje legislativní akty Rada
In contrast, there are 28 cases in which provision is made for Council legislative acts
Legislativní akt obsahující roční rozpočet podléhá zvláštnímu postupu společného rozhodování Evropského parlamentu a Rady ( viz bod 8 níže ).
The legislative act containing the annual budget is subject to a special procedure for joint decision-making by the European Parliament and the Council ( cf. point 8 below ).
Přes tyto výjimky je Lisabonská smlouva bezpochyby zřetelným pokrokem, pokud jde o účinnost a demokratickou legitimitu evropské legislativy.
Despite these exceptions, the Treaty of Lisbon undeniably represents distinct progress in terms of the efficiency and democratic legitimacy of European law-making.
Tento pokrok je doprovázen podobným pokrokem s ohledem na schvalování mezinárodních dohod, které Unie uzavírá, a to díky širšímu uplatňování hlasování kvalifikovanou většinou v Radě a požadavku na nutnost získání souhlasu Evropského parlamentu (např. u dohod o provádění společné obchodní politiky).
This progress is accompanied by similar advances regarding the adoption of the international agreements concluded by the Union, thanks to the extension of the application of the qualified majority voting procedure in the Council and the requirement that the consent of the European Parliament should be obtained (for example on agreements implementing the common commercial policy).
Finanční prostředky Unie
The Union 's finances
Jednou z otázek, která vyvolala největší diskusi, a to jak v Konventu, tak i na mezivládní konferenci v roce 2004, byla reforma systému financování Unie, zejména postupu schvalování rozpočtu.
One of the questions which gave rise to most debate, both at the Convention and at the 2004 Intergovernmental Conference, was reform of the Union's system of finance, particularly the budgetary procedure.
Šlo o institucionalizaci systému, který v budoucnu umožní přiměřené, transparentní a demokratické financování Unie a upevní pravomoci Evropského parlamentu jakožto jedné složky rozpočtového orgánu tím, že mu dá rozhodující slovo při schvalování celého rozpočtu, a to včetně výdajů, které byly dosud označovány jako „povinné“, jako jsou např. výdaje na společnou zemědělskou politiku a společnou rybářskou politiku.
It was a matter of institutionalising a system which in future would make it possible to finance the Union adequately, transparently and democratically, and particularly for the European Parliament to consolidate its powers as an arm of the budgetary authority by giving it a decisive say on the whole of the EU budget, including expenditure hitherto classified as 'compulsory', such as expenditure on the common agricultural policy and the common fisheries policy.
Konečný výsledek, ačkoli je vcelku pozitivní, byl do určité míry změněn na mezivládní konferenci, která nepřijala všechny návrhy Konventu.
The final result, although positive overall, to some extent represented a change of emphasis by the 2004 Intergovernmental Conference, which did not entirely accept the Convention's proposals.
Při jednáních v roce 2007 se však tato otázka vůbec nedostala na pořad jednání.
By contrast, this subject was never discussed during the 2007 negotiations.
Konvent navrhoval třístupňový model, který byl jednoduchý a vyvážený:
The Convention had proposed a three-stage model which was simple and balanced:
- Rada by o základních rysech a o stropu vlastních zdrojů
- the Council would continue to decide unanimously (with the subsequent approval of the Member States in accordance with their respective constitutional rules) on the essential features and on the own-resources ceiling
Konvent na druhé straně navrhoval, aby byla opatření k realizaci systému vlastních zdrojů schválena zákonem Rady na základě hlasování kvalifikovanou většinou se souhlasem Parlamentu. i nadále rozhodovala jednomyslně (s následným schválením členskými státy v souladu s jejich příslušnými ústavními zvyklostmi); EP by měl pouze právo být konzultován;
The Convention, on the other hand, proposed that the measures for the implementation of the own-resources system should be adopted by a Council law adopted by a qualified majority, with the approval of Parliament. ; the EP would only have the power to deliver an opinion;
- Evropský parlament a Rada by společně rozhodovaly o finančním výhledu, který by byl v Ústavě zakotven pod názvem „víceletý finanční rámec“ (poté, co by Ústava vstoupila v platnost, by Rada kvalifikovanou většinou rozhodovala již o prvním finančním rámci);
- the European Parliament and the Council would decide jointly on the Financial Perspective, which would be constitutionalised under the name 'multiannual financial framework' (the Council would decide by a qualified majority as from the first financial framework after the entry into force of the Constitution);
- oba orgány by společně rozhodovaly o ročním rozpočtu: po prvním čtení v každém z těchto orgánů, které by mohlo vést ke svolání dohodovacího výboru, by měl Parlament v případě neshody poslední slovo za předpokladu, že by pro schválení byla velká většina poslanců; v opačném případě by převážil postoj Rady.
- the two institutions would decide jointly on the annual budget: after a first reading in each institution, which could lead to the convening of a conciliation committee, Parliament would have the last word in the event of disagreement, provided that it could muster a very large majority in favour of its position; otherwise, the Council's position would prevail.
To znamenalo, že by si členské státy podržely rozhodovací pravomoc při stanovování částky a povahy příjmů Unie, obě složky rozpočtového orgánu by musely souhlasit s plánováním výdajů a v případě neshody ohledně ročního rozpočtu by mohl mít Evropský parlament rozhodující slovo v otázce celkových výdajů (přičemž by se upustilo od rozlišování povinných a nepovinných výdajů), i když v mezích stropů stanovených ve finančním rámci.
This meant that the Member States would continue to hold the key to determining the amount and nature of the Union's revenue, that the two arms of the budgetary authority would have to agree on the programming of expenditure and that, in the event of disagreement on the annual budget, the European Parliament could have the last word on overall expenditure (the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure being dropped), albeit within the limits of the ceilings imposed by the financial framework.
Ve skutečnosti by to znamenalo, že by oba orgány měly silnou motivaci dohodnout se.
In practice, the two institutions would thus have been strongly encouraged to reconcile their views.
Mnoha členským státům se tento vyvážený systém nelíbil a po celou dobu mezivládní konference v roce 2004 byly předkládány návrhy, které někdy dokonce zásadním způsobem napadaly stávající pravomoci Evropského parlamentu v této oblasti a představovaly riziko zničení myšlenky finanční demokracie v Unii.
A large number of the Member States were unhappy with this balanced system, and throughout the 2004 Intergovernmental Conference proposals were submitted which in some cases even represented a serious assault on the European Parliament's existing powers in this field and ran the risk of destroying the idea of financial democracy in the Union.
Především díky úsilí zástupců Evropského parlamentu a italského a irského předsednictví se podařilo nalézt kompromis, který zachovává nejdůležitější práva Parlamentu v této oblasti.
Thanks particularly to the efforts of the representatives of the European Parliament and the Italian and Irish Presidencies, a compromise was found which preserves Parliament's key rights in this field.
Tento kompromis nebyl v roce 2007 zpochybněn.
This compromise was not called into question in 2007.
Jediné změny, které byly provedeny v této kapitole, byly způsobeny politováníhodným odklonem od terminologie stanovené Ústavou
The only changes made to this chapter stem from the regrettable decision to abandon the terminology for legislative acts provided for in the Constitution
- návrhy Konventu týkající se vlastních zdrojů byly zachovány;
- the Convention's proposals on own resources were accepted;
- finanční rámec musí vždy schválit oba orgány, ale Rada bude rozhodovat jednomyslně do té doby, než Evropská rada rozhodne o tom – rovněž jednomyslně –, že Rada může rozhodovat kvalifikovanou většinou;
- the financial framework must always be adopted by the two institutions, but the Council will take decisions unanimously until the European Council, also acting unanimously, rules that the Council may decide by a qualified majority;
- roční rozpočet musí být také schválen společně Evropským parlamentem a Radou, ale v případě neshody mezi těmito orgány se postup vrací zpět na začátek a Komise předkládá nový návrh rozpočtu
- the annual budget is also adopted jointly by the European Parliament and the Council, but in the event of disagreement between the two institutions the procedure must begin again with the submission by the Commission of a new draft budget
Jedná se o obecné pravidlo.
This is the general rule.
V určitém případě má EP i nadále možnost prosadit své stanovisko velmi výraznou většinou.
In one specific case Parliament can continue to impose its standpoint, through a very large majority.
Tato možnost je však v podstatě spíše jen teoretická. .
But this is a fairly theoretical possibility. .
Toto řešení zachovává, jak již bylo uvedeno, základní aspekty rozpočtových pravomocí Evropského parlamentu: Parlament získává rozhodující slovo, pokud jde o rozpočet jako celek, protože se již nerozlišují povinné a nepovinné výdaje.
As has already been said, this solution preserves the European Parliament's most important budgetary powers: Parliament is given a decisive voice on the whole of budget, in view of the abolition of the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure.
Zachování požadavku jednomyslnosti při schvalování víceletého finančního rámce je však vážnou komplikací budoucích jednání o této záležitosti, neboť snižuje motivaci orgánů dosáhnout vzájemné dohody, což bylo hlavním důvodem, proč Konvent tento návrh předložil.
But the retention of the unanimity requirement for the adoption of the multiannual financial framework will seriously complicate future negotiations on the subject and provide less encouragement for the budgetary conciliation between the institutions which was the rationale underlying the Convention's proposal.
SFEU obsahuje veškerá ustanovení týkající se změn, které byly provedeny v politikách Unie, s výjimkou obecných pravidel vnější činnosti a ustanovení týkajících se SZBP, která se nacházejí v SEU.
The provisions dealing with changes to Union policies are, with the exception of the general rules governing external action and the provisions on the CFSP, which form part of the TEU, contained in the TFEU.
Část třetí obsahuje ustanovení týkající se „vnitřních politik a činností Unie“, část čtvrtá „přidružení zámořských zemí a území“ a část pátá „vnější činnosti Unie“.
Part III incorporates the provisions dealing with the 'Internal policies and actions of the Union', Part IV those dealing with 'The association of the overseas countries and territories', and Part V those dealing with 'The external action of the Union'.
Nová smlouva v zásadě pouze zavádí změny v postupech spojených s ustanoveními stávajících Smluv, která se uplatňují na provádění sektorálních politik, a to především pokud jde o právní základ činnosti Unie v každé oblasti.
The new Treaty essentially confines itself to incorporating procedural changes into the provisions of the current Treaties concerning the definition and implementation of sectoral policies, particularly the legal bases for the Union's action in each field.
Je možné se domnívat, že mnohá z těchto ustanovení by mohla být zjednodušena či přizpůsobena změnám, ke kterým došlo od doby, kdy byla přijata.
The view might perhaps be taken that many of these provisions could have been simplified or adjusted in the light of the changes which have occurred since they were drafted.
Avšak mandát, který Evropská rada dala Konventu, jej neopravňoval k celkové revizi těchto ustanovení, mezivládní konference z roku 2004 tak také neučinila a v průběhu procesu znovuzahájených jednání v roce 2007 politické podmínky neumožňovaly tuto velmi obtížnou otázku opět otevřít.
But the fact is that the mandate which the European Council conferred on the Convention at the time did not empower it to revise these provisions in depth, the 2004 IGC did not undertake any such revision, and, when negotiations were resumed in 2007, the political climate was not conducive to any fresh consideration of this very complex issue.
Změny, které byly provedeny v politikách Unie, jsou tudíž především důsledkem strukturálních, institucionálních a procesních změn, které zavedla nová smlouva, jako je zrušení tzv. „pilířů“, vymezení pravomocí Unie, orgány, rozhodovací postupy a právní nástroje.
Accordingly, the changes made to the provisions governing Union policies are essentially the result of the structural, institutional and procedural revisions introduced by the new Treaty, concerning, for example, the abolition of the 'pillars', the definition of the Union's competences, the institutions, the decision-making procedures and legal instruments.
Pokud jde o samotný obsah politik, nezavádí Smlouva mnoho nových změn a k nejpodstatnějším z nich dochází v oblasti prostoru svobody, bezpečnosti a práva (v hrubých rysech bývalý „třetí pilíř“) a vnějších vztahů, především společné zahraniční a bezpečnostní politiky.
As regards the substance of the policies per se, there are few new developments, the area of freedom, security and justice (essentially the former third pillar) and external relations, particularly the common foreign and security policy, being the fields where the changes are most sensitive.