natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jiné obdržené stížnosti se týkaly občanů s jinou státní příslušností, kterým není umožněno stát se členy politické strany ve státě, kde mají nově bydliště.
Other complaints have been received about non-nationals being barred from joining a political party in their new State of residence.
Nejkřiklavější případy údajné diskriminace uváděné autory petic nalézáme v Lotyšsku a v Estonsku, kde 20 a 12 procent obyvatel, kteří jsou ruského původu, nejsou pro účely evropských a jiných voleb považováni za občany.
The most glaring cases raised by petitioners of alleged discrimination are found in Latvia and Estonia where as much as 20 per cent and 12 per cent, respectively, of the population which is Russian are regarded as 'non-citizens' for the purposes of the European and other elections.
Několik autorů petic z Itálie si přeje vyloučit všechny odsouzené zločince z kandidatury do Evropského parlamentu.
Several petitioners from Italy wish to exclude all convicted criminals from standing as a candidate to the European Parliament.
Obecným pravidlem v rámci EU však je, že jakmile byl trest odpykán nebo pokuta uhrazena, nic nebrání rehabilitaci, včetně účasti ve volbách.
The general rule across the EU, however, is that once a sentence has been served or a penalty paid there is no further bar to rehabilitation, including electoral participation.
Většina států nechává na politických stranách, a nakonec na voličích, aby uplatnili svůj úsudek, pokud jde o to, kdo by měl být zvolen do Parlamentu.
Most States leave it to political parties ‑ and ultimately, the voters ‑ to exercise their discretion as to who should be elected to parliament.
Nicméně na základě dalšího zkoumání by mohlo být možné zavést právo odvolání poslanců EP, kdy by poslanec odsouzený za trestný čin po svém zvolení do Evropského parlamentu mohl být odvolán na základě petice voličů.
Nevertheless, it may be possible, after further investigation, to introduce the right of recall of MEPs, whereby a Member convicted of a crime after his or her election to the European Parliament could be recalled by a petition of voters.
To by bylo zvláště vhodné v případě závažného zneužití veřejných finančních prostředků.
This would be particularly appropriate in a case of gross misuse of public funds.
Jiný autor petice nastolil problém, proč ve Spojeném království dědiční peerové, kteří zasedají ve sněmovně lordů, nemohou kandidovat ve volbách do EP.
Another petitioner has raised the issue of why in the United Kingdom hereditary peers who sit in the House of Lords are disqualified from standing for election as MEPs.
Byly doručeny i petice o zbavení osob volebního práva a) při hlasování v zemi původu po nějaké době a b) při hlasování v nové zemi pobytu ve vnitrostátních parlamentních volbách.
Petitions have also been received about the disenfranchisement of people (a) from voting after a period of time in elections in their country of origin, and (b) from voting in their new country of residence in national parliamentary elections.
Jak již bylo projednáváno, záležitost rozšíření volebního práva na vnitrostátní volby by vyžadovala změnu Smlouvy, a měla by proto být předmětem jednání konventu, který by měl posoudit vztah mezi občanstvím EU a volební reformou.
As discussed previously, the issue of widening the franchise to national elections would require a treaty change and should, therefore, be properly the subject of a Convention charged to consider the relationship between EU citizenship and electoral reform.
Konvent by měl být vyzván, aby posoudil všechny ostatní záležitosti uváděné autory petic v Parlamentu a OBSE/ODIHR.
The Convention should be invited to consider all the other issues raised by the Parliament's petitioners and by the OSCE/ODIHR.
Legitimita a účast ve volbách
Legitimacy and turnout
Evropský parlament si po právu přeje, aby jeho postavení bylo z hlediska veřejnosti význačné, aby se stal centrem nového evropského politického prostoru, všeobecně přijímaným fórem jednotného politického trhu, kde vznikají evropské právní předpisy a rozpočty a kde je výkonná moc hnána k odpovědnosti.
The European Parliament is correct to wish to have an enhanced standing in the eye of the public so that it becomes the focus of the new European political space, the accepted forum of the single political market: making European laws and budgets, and holding the executive to account.
Úsilí o politickou legitimitu je dodnes ochromováno neustále klesající účastí na volbách, kusými zprávami sdělovacích prostředků, lhostejností politických stran a dokonce i skrytou žárlivostí některých národních parlamentů na rostoucí pravomoci Parlamentu.
To date, the search for political legitimacy is being undermined by the continuing decline in turnout at elections, by scanty media reportage, by apathetic political parties and, even, by the latent jealousy of some national parliaments about its growing powers.
Je těžké nebýt deprimovaný skutečností, že celková účast ve volbách do Evropského parlamentu se soustavně snižuje ze 63 % v roce 1979 na 43,1 % v roce 2009.
It is hard not to be depressed by the fact that overall turnout in the European Parliamentary elections has fallen steadily from 63.0 per cent in 1979 to 43.1 per cent in 2009.
Snižující se účast ve volbách je v každém případě důkazem určitého nezájmu o evropské záležitosti.
On any measure, the falling turnout is evidence of a level of disengagement from European affairs.
Celkové údaje o volební účasti ovšem ukrývají velké rozdíly mezi jednotlivými zeměmi, které vyplývají z právních, historických a aktuálních okolností.
Nevertheless, the overall turnout figures disguise very large variations between countries stemming from their legal, historical and actual circumstances.
Délka členství v EU, výskyt korupce nebo například to, zda se blíží vnitrostátní všeobecné volby, způsobují velké rozdíly ve volební účasti.
The length of EU membership, the incidence of corruption, or the imminence of a national general election, for example, make a big difference to turnout.
V Belgii, na Kypru a v Lucembursku je účast ve volbách povinná.
In Belgium, Cyprus and Luxembourg voting is compulsory.
V roce 2009 byla volební účast v Lucembursku přes 90 %, zatímco na Slovensku to bylo méně než 20 %.
In 2009 the turnout in Luxembourg was over 90 percent, while in Slovakia it was under 20 per cent.
Významným faktorem je rozdíl mezi vnitrostátními a evropskými volebními zvyky: největším rozdílem v EU v roce 2009 bylo 25 %, což znamená, že jen dva ze tří voličů ve vnitrostátních volbách hlasovali ve volbách do Evropského parlamentu.
The important factor is the gap between national and European voting habits: the EU mean gap in 2009 was 25 per cent, meaning that of every three voters in national elections, only two turned out for the European Parliament.
V Nizozemsku byl poměr dva ku jedné.
In the Netherlands the ratio was two to one.
Viz studie Richarda Rose a Gabriely Borz, Variability in European Parliament Turnout: political causes and implications , Studies in Public Policy Number 466, Centre for the Study of Public policy, University of Aberdeen, 2010.
See the study by Richard Rose and Gabriela Borz, Variability in European Parliament Turnout: political causes and implications , Studies in Public Policy Number 466, Centre for the Study of Public policy, University of Aberdeen, 2010.
Může potíže s volební účastí vyřešit formální reforma volebního postupu?
Can a formal reform of the electoral procedure rectify the turnout problem?
Kritéria k zahájení nového kola reforem bychom si měli pečlivě stanovit.
Our criteria for initiating a new bout of reform should be carefully defined.
Neusilujeme o samoúčelnou jednotnost.
We are not seeking uniformity for uniformity’s sake.
I ve snaze o řešení problémů na vnitrostátní úrovni je zapotřebí být realisty.
In catering for perceived problems at the national level, our approach should be realistic.
Postupné změny vedly postupem času chtě nechtě k dosažení celé řady z cílů, které si poprvé vytkli zakladatelé Unie v 50. letech.
Gradualism, perforce, has worked over the years to bring forth many of the objectives first articulated by the founding fathers of the Union in the 1950s.
Tato reforma pravděpodobně nebude poslední: silné parlamenty se pohotově přizpůsobují měnícím se společenským a politickým okolnostem.
This reform is unlikely to be the last: strong parliaments adapt readily to changing societal and political circumstances.
V případě EU je tempo a rozsah budoucího rozšiřování velkou neznámou.
In the case of the EU, the pace and scale of future enlargement is a big unknown.
Snažit se určit konečný osud nadnárodní parlamentní demokracie v Evropě nyní, kdy neznáme budoucí velikost ani tvar Unie, by bylo opovážlivé.
Without knowing the future size and shape of the Union, it would be foolhardy to try to settle today the final destiny of post-national parliamentary democracy in Europe.
Nicméně natolik alespoň známe alternativní scénáře budoucnosti Evropy, abychom si byli jisti, že silný, vysoce důležitý, přímo volený Parlament by měl být – a bude – jádrem systému její veřejné správy.
But we know at least enough about the alternative scenarios for Europe’s future for us to be certain that a strong, vital, directly elected Parliament should be ‑ and will be ‑ at the heart of its system of governance.
Existuje významná nedokončená záležitost týkající se Protokolu o výsadách a imunitách.
There is important unfinished business concerning the Protocol on Privileges and Immunities.
Tento nástroj spadá do doby před téměř padesáti lety, kdy poslanci Evropského parlamentu byli zároveň poslanci svých vnitrostátních parlamentů a kdy bylo bezpochyby na místě, že vnitrostátní orgány odpovídaly za rozhodování, kdy a jak mají být poslanci EP vyňati z vnitrostátního práva.
This instrument dates back almost fifty years to a time when Members of the European Parliament were also Members of their national parliaments, and when it was no doubt appropriate that national authorities were responsible for deciding when and how MEPs should be exempted from national law.
V době, kdy došlo ke shodě na statutu poslanců v roce 2005, byl však Parlament toho názoru, že Protokol by měl být revidován tak, aby byl v souladu s aktuálním statusem Parlamentu jako nezávislého, přímo voleného a plně odpovědného shromáždění.
At the time of the agreement on the Members' Statute in 2005, however, Parliament took the view that the Protocol should be revamped to accord with the Parliament's contemporary status as an independent, directly elected and fully responsible assembly.
Vyskytla se řada případů, kdy byl v rozporu vnitrostátní režim a režim EU, co se týče ověřování pověřovacích listin poslanců EP a při obsazování uvolněných mandátů, což ukázalo skutečné nesrovnalosti v právním postavení poslanců EP v jejich 27 různých domovských státech.
There have been a number of instances of conflict between the national and EU regimes concerning the verification of the credentials of MEPs and for the filling of vacancies which have exposed real discrepancies over the legal position of MEPs in their 27 different home states.
Parlament by nyní měl mít možnost zakročit proti zbavení poslance EP mandátu státem, pokud je vnitrostátní právo v rozporu s aktem nebo právem Evropské unie;
Parliament should now be enabled to take action against the withdrawal of a mandate of an MEP by a State where and in so far as national law is in conflict with the Act or the law of the European Union;
jako s nedílnou součástí vyjednané shody na statutu poslanců Rada souhlasila, že bude revidovat veškeré důsledky, které by status mohl mít, pokud jde o primární právo.
As an integral part of the negotiated agreement on the Members' Statute, Council agreed to review any consequences the Statute might have in terms of primary law.
Do dnešního dne nedošlo v této věci k pokroku.
To date, there has been no progress on this matter.
Nyní, po Lisabonu, je potřeba, aby tyto důležité otázky byly zařazeny na program konventu, který by byl pověřen zvážit veškeré aspekty parlamentní reformy.
What is needed now, after Lisbon, is for these important questions to be placed on the agenda of a Convention tasked to consider all aspects of parliamentary reform.
Nerovnost mezi ženami a muži a etnická nevyváženost
Gender and ethnic imbalance
Počet žen v řadách poslanců EP se od prvních voleb v roce 1979 více než zdvojnásobil a nyní dosahuje 35,5 procent z celkového počtu.
The number of women MEPs has more than doubled since the first elections in 1979, and now stands at 35.5 per cent of the total.
I zde je vidět výrazné rozdíly mezi státy.
Here again, there are marked variances among States.
V parlamentu zvoleném v roce 2009 mají mezi poslanci EP většinu žen Finsko a Švédsko, méně než třetinu žen mezi poslanci EP mají Slovinsko, Litva, Irsko, Itálie, Polsko, Česká republika a Lucembursko, Malta nemá žádnou ženu.
In the 2009 Parliament, Finland and Sweden have a majority of women MEPs; less than a third of MEPs from Slovenia, Lithuania, Ireland, Italy, Poland, the Czech Republic and Luxembourg are women; and Malta has none.
Nenavrhujeme zavádět kvóty na nápravu nerovnosti mezi ženami a muži.
We do not propose to impose quotas to redress the gender imbalance.
Ovšem politické strany by měly být podporovány v tom, aby jejich cílem bylo mít v roce 2014 nejméně 40 procent žen, jak bylo doporučeno parlamentním shromážděním Rady Evropy.
However, political parties should be urged to aim for a target of there being at least 40 per cent of women in 2014, as recommended by the Parliamentary Assembly of the Council of Europe.
Je třeba poznamenat, že téměř ve všech státech je zastoupení žen lepší v Evropském parlamentu, než ve vnitrostátních parlamentech.
It should be noted that in almost all States, women’s representation is better in the European Parliament than it is in the national parliaments.
Situace, pokud jde o etnické menšiny, je mnohem horší.
The position with regard to ethnic minorities is much worse.
Mezi poslanci EP je velmi málo Asiatů a příslušníků afro-karibské komunity.
There are very few Asian or Afro-Caribbean MEPs.
Má-li se občanství EU stát pro přistěhovalecké komunity a jejich potomky realitou, musí politické strany u svých předních kandidátů zajistit patřičnou etnickou pestrost.
If EU citizenship is to be made a reality for immigrant communities and their descendants, the political parties must ensure a decent mix of ethnicity among their top candidates.
Z diskuse je zřejmé, že zbývá značný počet podstatných otázek týkajících se volebního postupu, jejichž případné účinné řešení by zajistilo větší jednotnost voleb do Parlamentu v budoucnosti, než jak tomu bylo v minulosti, a mělo by přinést výhody z hlediska soudržnosti, legitimity, účinnosti a plurality.
It is clear from this discussion that there remain a significant number of important questions of electoral procedure which, if addressed effectively, would make the elections to the Parliament more uniform in the future than they have been in the past and should bring benefits in terms of cohesion, legitimacy, efficiency and pluralism.
Zpravodaj je rád za podnět účastníků semináře o Občanství a volebním postupu , který se konal v Bruselu ve dnech 25.–26. března 2008.
The rapporteur is grateful for the stimulus provided by the participants in a workshop on Citizenship and Electoral Procedure , held in Brussels on 25-26 March 2008.
Podklady dodali Betty de Hart, Dieter Gosewinkel, Sara Hagemann a Simon Hix, Eva Østergaard-Nielsen, Ken Ritchie a Jo Shaw.
Papers were contributed by Betty de Hart, Dieter Gosewinkel, Sara Hagemann & Simon Hix, Eva Østergaard-Nielsen, Ken Ritchie and Jo Shaw.
Tyto příspěvky a shrnutí diskuse lze najít na:
These papers and a summary of the discussion can be found at:
Již jsme signalizovali náš názor, že je nezbytné a žádoucí, aby konvent v souvislosti s volební reformou demokraticky a komplexně uvážil celý soubor vzájemně propojených záležitostí, jako je volební právo, volební účast, složení, výsady a systém hlasování.
We have already signalled our view that a Convention on electoral reform is both necessary and desirable to consider in a democratic and comprehensive manner the complex set of interrelated issues of franchise, turnout, composition, privileges and voting system.
V každém případě by bylo užitečné revidovat alespoň různé používané vnitrostátní volební systémy s cílem sladit zřetelnější rozdíly a anomálie.
It would be useful in any case ‑ and if nothing else ‑ to review the different national electoral systems in use with a view to ironing out the more obvious dissimilarities and anomalies.
I když hlavním cílem volební reformy musí být podpora zvýšení volební účasti, vyskytnou se některé návrhy, například snížení věku pro účast ve volbách, které možná nepovedou k dosažení tohoto cíle, ale které mají nicméně nějakou vnitřní hodnotu.
While it must be a major objective of electoral reform to encourage increased turnout, there will be some proposals ‑ for example, reducing the voting age ‑ which may not be conducive to achieving that goal but which, nevertheless, have some intrinsic merit.
Nejdůležitějším cílem je rozšířit u těchto voleb evropskou dimenzi tak, aby se veřejné mínění a média zapojily do politické volby týkající se budoucnosti Evropské unie.
The critical goal is to enhance the European dimension to these elections so that public opinion and the media engage in making political choices about the future of the European Union.
Tady bude rozhodující úloha evropských politických stran.
Here the role of the European political parties will be critical.
Bez životaschopných politických stran na federální úrovni chybí základní pilíř demokracie.
Without viable political parties at the federal level, an essential sinew of democracy is missing.
Proto se navrhuje, aby k 751 poslancům EP voleným tradiční cestou z celonárodních a regionálních volebních obvodů byl Parlament volený v roce 2014 rozšířen ještě o 25 poslanců EP, kteří budou voleni v jediném volebním obvodu zahrnujícím celou EU.
That is why it is proposed that, in addition to the 751 MEPs elected in the traditional way from national and regional constituencies, a supplement of 25 MEPs is added to the next Parliament in 2014 to be elected from a single, pan-EU constituency.
Za výběr kandidátů, sestavení kandidátky a vzájemný souboj o hlasy budou odpovídat evropské politické strany.
It is the European political parties which would be responsible for selecting the candidates, ordering their list, and competing with each other for votes.
Hlasování pro kandidátku EU bude pochopitelně dobrovolné a každému voliči bude ve volební místnosti poskytnut druhý hlasovací lístek.
Voting for the EU-wide list will, of course, be optional, with a second ballot paper being offered to each voter in the polling stations.
Lze očekávat, že využívání této možnosti časem poroste tak, jak si voliči budou zvykat na nové dimenze politiky a jak budou politické strany zkušenější ve vedení kampaně na úrovni celé EU.
One might expect the take-up of this option to grow over time as the electorate became accustomed to the new dimension to politics and the political parties became skilled at campaigning on an EU-wide basis.
Máme-li podpořit nadnárodní charakter Evropského parlamentu, je důležité vyhnout se zároveň odcizení voličů tím, že budeme pouze zdůrazňovat velikost Unie a pociťovaný odstup Bruselu od každého jednotlivého občana.
If we are to enhance the transnational character of the European Parliament, it would be important at the same time to avoid the alienation of voters by only accentuating the large size of the Union and the perceived distance of ‘Brussels’ from the individual citizen.
Jak ukazují dlouhodobé výsledky Eurobarometru a dalších průzkumů veřejného mínění, voliči jsou jen málokdy dobře informováni o správním systému EU.
As persistent Eurobarometer and other opinion polls suggest, the electorate is scarcely well informed about the EU’s system of governance.
Voliči mají tendenci ztotožňovat se nejlépe s menšími volebními obvody.
Voters tend to identify best with smaller electoral districts.
Pozitivně reagují i na možnost vybrat si mezi hlasováním en bloc pro předem určenou stranickou kandidátku na jedné straně a možností vyznačit preferenci jednotlivého kandidáta ze stranické kandidátky na straně druhé.
They also respond positively to being able to exercise a choice between voting merely en bloc for a preordained party list, on the one hand, and, on the other, being able to indicate a preference for an individual candidate from the party list.
Lze učinit taková opatření, abychom reagovali na obě tyto možnosti.
Action can be taken to address both of those issues.
Proto se ve zprávě navrhuje zaprvé závazné vytvoření regionálních územních volebních obvodů v rámci větších států a zadruhé povinné použití systému preferenční polootevřené kandidátky.
That is why the Report proposes, first, the mandatory creation of regional, territorial constituencies within the larger States and, second, the compulsory use of the preferential semi-open list system.
To jsou hlavní návrhy uvedené ve zprávě.
These are the key proposals in the Report.
Jejich cílem je rozšíření demokratické legitimity Evropského parlamentu posílením myšlenky evropského občanství.
They are designed to broaden the democratic legitimacy of the European Parliament by strengthening the idea of European citizenship.
Dodají evropským politickým stranám důvod k existenci, který v tomto okamžiku nemají.
They will give the European political parties a raison d'être that they do not have at the moment.
Vhodně doplní reformy zavedené již Lisabonskou smlouvou, pokud jde o zastupitelskou a participativní demokracii.
They will usefully complement the reforms introduced already by the Lisbon treaty with respect to representative and participatory democracy.
Návrhy uvedené v této zprávě se tedy v souhrnu týkají reforem zaměřených na:
In summary, therefore, the proposals raised in this Report include reforms to:
4. zavedení pravidelné revize rozdělení 751 mandátů v každém volebním období Parlamentu před následujícími volbami, které dodržuje zásadu sestupné poměrnosti, a případně shodu s matematickým vzorcem, který musí být ještě dohodnut;
Introduce a regular review of the distribution of the 751 seats during each Parliamentary mandate in time for the next elections which respects the principle of degressive proportionality and, maybe, accords with a yet-to-be-agreed mathematical formula;
Postup reformy
The process of reform
Zde navrhovaný reformní balíček vyžaduje vytvoření řady nástrojů primárního práva EU na základě různých postupů.
The package of reforms proposed here requires a number of instruments of EU primary law to be made according to different procedures.
(b) Revize Protokolu o výsadách a imunitách vyžaduje tentýž postup.
(b) Revision of the Protocol on Privileges and Immunities necessitates the same procedure.
(c) Přerozdělení 751 mandátů před následujícími volbami vyžaduje jednomyslné rozhodnutí Evropské rady o návrhu se souhlasem Parlamentu.
(c) The redistribution of the 751 seats in time for the next elections requires a unanimous decision of the European Council on a proposal and with the consent of the Parliament.
Případně se však může jevit jako vhodnější z hlediska transparentnosti připojit ke smlouvám nový protokol o volebním postupu, který by nahradil původní právní předpis a zahrnoval by všechny různé prvky primárního práva, o nichž se zde hovořilo.
Alternatively, it may, however, be thought more suitable for reasons of transparency to introduce a new protocol to the Treaties on the electoral procedure which would replace the original legislation and incorporate all the different elements of primary law discussed here.
Jakmile by byly zde navrhované základní reformy provedeny, bylo by třeba v řádném termínu vytvořit prováděcí právní předpisy, například na zřízení nového volebního orgánu EU.
Once the basic reforms proposed here are carried, implementing legislation will be required in due course, for example, to establish the new EU electoral authority.
Tyto reformy způsobí dopad na rozpočet EU i jednotlivých států.
There will be budgetary consequences both for the EU and States as a result of these reforms.