natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jde o desátou výroční zprávu EU o lidských právech ve světě: tato jedinečná zpráva, kterou vypracovala Rada po konzultacích s ostatními orgány Unie, pokrývá období od 1. července 2007 do 30. června 2008.
This is the Union’s tenth annual report on the state of human rights in the world, covering the period from 1 July 2007 to 30 June 2008 in a single text and drawn up with the Council after consultations with the other Union institutions.
První z těchto zpráv byla předložena v roce 2000.
The first of these reports was presented in 2000.
Od té doby se zlepšil jak rozsah zprávy, tak kvalita informací, které jsou v ní obsaženy, a jejich hodnocení.
Since then, the reports have become bulkier and the quality of their information and evaluations has improved.
Toto zlepšení je důsledkem nejen přirozeného zrání každoročně předkládané zprávy, které umožnilo zavádět postupně opravy, rozšiřovat rozsah a zlepšovat strukturu a obsah, ale také a zejména té skutečnosti, že ve výroční zprávě se odráží postupný rozvoj činnosti EU v oblasti lidských práv.
This is not only because, as is natural, this annual exercise has matured over the years, with progressive corrections, extensions and improvements to its structure and content, but also and above all because this annual report reflects the development over time of the EU’s actions in the field of human rights.
Výroční zpráva odráží postupný kvantitativní i kvalitativní nárůst činnosti EU v oblasti upevňování, ochrany a podpory lidských práv ve světě a umožňuje hodnotit tento komplexní proces, kterému se samozřejmě nevyhnuly rozpory.
The EU’s action in affirming, defending and promoting human rights in the world has expanded both quantitatively and qualitatively, and the Annual Report has reflected and evaluated that process, which is inevitably complex and cannot be totally free of contradictions.
Cíle a dopad zprávy
Objectives and repercussions of the report
Zpráva má dva základní cíle.
The objectives of the report are essentially twofold.
Na jedné straně vypracovat základní referenční dokument, na jehož základě by bylo možné seznámit se s činností uskutečňovanou v průběhu roku, diskutovat o ní a hodnotit ji, případně s cílem zlepšit, opravit a rozšířit následně činnost.
Firstly, it is intended to supply a documentary reference basis making possible awareness, discussion and evaluation of the year’s actions, with the aim where relevant of improvement, correction and expansion in respect of future operations.
Na druhé straně je třeba, jak uvádí sama zpráva, „informovat co nejširší okruh veřejnosti v Evropě i za hranicemi Unie o činnosti EU na podporu lidských práv na celém světě“.
Secondly, it is intended, as the report itself stresses, to ‘inform the widest possible audience, both in Europe and beyond the frontiers of the Union, of the EU’s actions to promote human rights worldwide’;
V tomto smyslu se jedná o výroční referenční dokument, který je určen všem subjektům, jejichž činnost se nějakým způsobem, přímo či nepřímo, týká současné konkrétní situace v oblasti lidských práv ve světě, nebo subjektů, na něž dopadají důsledky nepříznivé situace v této oblasti: veřejné mínění; vlády, parlamenty a správní orgány, stejně jako vnitrostátní a mnohostranné instituce; nevládní organizace a obecně nestátní subjekty, které společně vytvářejí počínající globální občanskou společnost ve světě.
It is thus an annual reference document, addressed to all those whose actions in one way or another, directly or indirectly, influence the configuration of the existing concrete situation concerning human rights in the world, as also to those who suffer from a hostile situation: public opinion; governments, parliaments and administrations, and national and multilateral institutions; and NGOs and non-state actors in general, in their capacity as elements of an embryonic global civil society;
Zveřejnění výroční zprávy je třeba považovat za významnou událost.
The yearly publication of this report should be considered an important event.
Dosud tomu tak však není, alespoň ne do té míry, jak by se očekávalo, a to z čistě objektivních a racionálních důvodů, nikoli proto, že by se jednalo pouze o zbožné přání.
However, that is still not the case, or at least not to the extent that it should be - and that on purely objective and rational grounds that have nothing to do with wishful thinking.
Výroční zpráva dosud nezískala důležitost, kterou by si mezi četnými činnostmi, iniciativami, prohlášeními, hlavními směry, zprávami a texty nejrůznějšího původu, jež vypracovávají orgány EU, zasluhovala, a nemá odpovídající dopad.
Among the seemingly endless activities, initiatives, declarations, guidelines, reports and documents of the most varied nature that emanate from the Union institutions, the Annual Report has yet to achieve the profile and resonance due to it.
Dopad výroční zprávy závisí především na faktoru, který vůbec nesouvisí s jejím vypracováváním, dokonce ani s vlastními činnostmi EU v oblasti lidských práv ve světě.
In the first place, the impact of the Annual Report depends on a factor which has nothing to do with its preparation, or, indeed, with the state of the EU’s human rights interventions in the world.
EU může ovlivňovat prosazování, ochranu a dosažení lidských práv v celosvětovém měřítku, pouze pokud je její činnost v této oblasti v rámci vnitřních politik příkladná.
The Union will only be able to wield influence regarding the defence, protection and expansion of human rights worldwide if it sets an example in its own internal policies.
Jak uvádí zpráva, jde o základní otázku „důvěryhodnosti na mezinárodní scéně“.
In the words of the report, this is a basic matter of ‘credibility on the international stage’.
Obsah výroční zprávy by měl být maximálně jasný a v případě potřeby by měl obsahovat kritiku či sebekritiku.
The Annual Report should, as far as its content is concerned, be as clear as possible and should include self-criticism and criticism where necessary.
Váha a prestiž výroční zprávy, stejně jako její skutečný vliv, závisejí ve velké míře na její přesnosti a věrohodnosti.
Its authority, prestige and capacity to influence will depend essentially on the rigour and honesty with which it is drawn up.
Pokud zpráva nabídne vyvážený pohled a hodnocení, jejichž cílem bude nalézt řešení, která budou zároveň nekompromisní a důsledná, a vyhne se nevhodnému vměšování, bude účinnější, než pokud bude obsahovat konkrétní prvky nebo souvislosti konfrontační a rozporuplné povahy.
If effectiveness is the goal, it will be more successfully pursued through less stress on circumstantial or conjunctural conflicts and controversies and more stress on approaches and assessments that are convincing and grounded in fact while also being solid and rigorous; anything smacking of unnecessary interference is best avoided.
Její formu by bylo třeba zjednodušit, aby se usnadnila její sdělovací funkce, její příprava a čtení: úvodní a závěrečná část by měly být rozsáhlejší, aby se vyrovnal jejich poměr k ostatním částem, které obsahují více výkladu a jsou podrobnější.
The report’s form needs to be simplified for maximum ease of communication, handling and reading: the introduction and conclusions should be longer, so as to strike a better balance with the more long-winded analytic parts.
Měly by se vypracovat stručné výtahy a obecné souhrny, s nimiž lze snáze seznámit sdělovací prostředky a veřejnost.
There should be abstracts or executive summaries, which would be more digestible for the media and the public.
Zveřejnění výroční zprávy by mělo být co velice významnou událostí.
The public presentation of the Annual Report should be treated as a solemn occasion.
Publicitou této zprávy by se měly zabývat tiskové a komunikační plány obsahující zvláštní programy koordinované odděleními a odbory jednotlivý orgánů EU.
Its publicisation should be organised on a basis of press and communication plans, with specific programmes coordinated by the various EU institutions.
Tyto programy by měly prosazovat zvláště výrazné a interaktivní zastoupení na internetu.
These programmes should particularly stress a powerful and interactive Internet presence.
Rovněž by bylo třeba pravidelně provádět empirický průzkum dopadu a hodnocení výročních smluv EU v oblasti lidských práv ve světě, ve sdělovacích prostředcích, na mezinárodní politické scéně, ve vnitrostátních a mezinárodních institucích, v orgánech zabývajících se ochranou lidských práv, a mezi veřejností.
There should also be regular empirical studies of the nature of the impact and reception of the EU’s annual reports on human rights in the world, covering the media, the international political scene, national and international human rights bodies and organisations, and public opinion.
Situace žen, násilí páchané na ženách, vraždění žen
Situation of women, violence against women and feminicides
Pokud jde o problematiku práv žen, zpráva musí odrážet situaci, která je dosud nevyvážená a neuspokojivá.
Concerning women’s rights issues, the report can only be the reflection of a situation which is still fragmentary and unsatisfactory.
Tato situace je v rozporu s obecně rozšířeným přesvědčením, že ženy jsou hlavní obětí diskriminace a nerovnost, týrání a násilí, a to prakticky na celém světě.
This is in contradiction to the general consensus to the effect that, almost everywhere in the world, the first victims of discrimination, inequality, harassment and violence are women.
Uvedené skutečnosti nemohou nadále zůstat obsaženy v hodnocení a činnostech „mainstreamingu“ v oblasti lidských práv, protože vyžadují zvláštní účinné přístupy a specificky zaměřené akce.
Here, it is not enough to promote mainstreaming approaches and campaigns in the human rights field: what is needed is a matter of firmly conceived specific approaches and targeted actions.
Pokud jde o specifické politiky a činnost EU zaměřené na lidská práva žen, narážíme však na nedostatek, který je třeba odstranit.
There is a gap which has to be filled in terms of the development of specific EU policies and actions for the human rights of women.
Tento nedostatek odráží i zpráva, která místo toho, aby hodnotila jednotlivé tematické okruhy, poskytuje v této oblasti pouze malé množství informací a neúplné hodnocení.
This gap is reflected in the report, whose thematic analyses do not contain much concrete information or analysis in that area.
Proto je třeba přivítat skutečnost, že francouzské předsednictví ve druhém pololetí roku 2008 učinilo situaci žen novou akční prioritou Evropské unie v oblasti lidských práv a zdůraznilo zvláště nutnost řešit tragickou situaci vytvářenou násilím páchaným na ženách.
In this context, it is important to welcome the new priority status given by the French presidency in the second half of 2008 to women’s issues in the context of the EU’s action in the field of human rights, stressing, in particular, the need to tackle the tragic phenomena of violence against women and feminicide;
Evropský parlament musí věnovat obzvláštní pozornost tomu, aby se tyto návrhy uskutečnily v podobě účinných opatření, aby v budoucích výročních zprávách o lidských právech zaznamenala činnost EU významný pokrok dosažený v oblasti lidských práv žen.
The EP must be particularly attentive and alert with a view to ensuring that these good intentions are translated into real actions, thus enabling future annual human rights reports to register significant progress by the EU on the human rights of women.
Nikoli bezvýznamnou součástí této změny orientace by měla být reforma používaných výrazů, která by odstranila sexistické konotace; například tím, že by se v maximální možné míře nahradil výraz „ derechos del hombre “ (v překladu „práva muže“) výrazem „ derechos humanos “ (v překladu „lidská práva“) v těch jazycích Unie, které dosud z historických důvodů zachovávají tento rozdíl.
One component - not to be undervalued - of such an approach should be a reform of language so as to remove all sexist connotations; for example, wherever possible expressions of the type ‘rights of man’ should be replaced by ‘human rights’ in those Union languages where, for historical reasons, such a distinction persists.
Snaha o všeobecné zrušení trestu smrti
Towards abolition of the death penalty worldwide
Naše generace musí usilovat o celosvětové definitivní odstranění barbarského a neudržitelného přežitku, který představuje trest smrti.
Those alive today need to seek the final abolition everywhere in the world of the barbarous, intolerable and archaic phenomenon that is the death penalty.
Po vzoru minulých generací, kterým se podařilo téměř úplně odstranit otroctví, musíme usilovat o to, aby se ukončilo provádění trestu smrti na celém světě, což je z historického hlediska možné a v dnešní době uskutečnitelné.
Just as our forbears succeeded in eradicating slavery almost everywhere, today we must fight to put an end to capital punishment worldwide, as a goal that is historically possible and achievable in our time.
Evropská unie musí zůstat v čele tohoto moderního boje, projevit co největší politickou vůli a přinášet nové podněty vycházející z „Obecných zásad politiky Evropské unie vůči třetím zemím týkajících se trestu smrti“, které byly přijaty v roce 1998 a revidovány v roce 2008
In this latter-day struggle, it is for the EU to keep up its vanguard action, with all possible political will and fresh impetus, on the basis of the EU policy guidelines concerning third countries and the death penalty, adopted in 1998 and revised in 2008
Rok, který hodnotí výroční zpráva, umožňuje posouzení důležitých kroků, které byly podniknuty v celosvětovém procesu definitivního překonávání trestu smrti.
Over the year covered by the report, significant steps were taken as regards the global objective of ending the death penalty forever.
Na jedné straně EU vytrvale, ačkoli ne vždy úspěšně, pokračovala v řešení problematiky trestu smrti v celkem 47 zemích
Persistently albeit with varying results, the EU has continued to make representations on the subject, with the 47 countries that unfortunately still have capital punishment
Afghánistán, Bělorusko, Brunej, Burundi, Čad, Egypt, Etiopie, Fidži, Ghana, Grenada, Guatemala, Guinea-Bissau, Indie, Írán, Irák, Japonsko, Jemen, Jižní Korea, Kanada, Kazachstán, Keňa, Kongo, Kongo (Brazzaville), Kuvajt, Kyrgyzstán, Libérie, Libye, Madagaskar, Malawi, Maroko, Namibie, Niger, Papua, Palau, Rovníková Guinea, Rusko, Saúdská Arábie, Spojené arabské emiráty, Spojené státy americké, Súdán, Sýrie, Tanzanie, Tchaj-wan, Togo, Turkmenistán, Uzbekistán a Zambie. , v nichž bohužel tento trest dodnes existuje.
Afghanistan, Belarus, Brunei, Burundi, Canada, Chad, Congo (DRC), Congo (Brazzaville), Egypt, Equatorial Guinea, Ethiopia, Fiji, Ghana, Grenada, Guatemala, Guinea-Bissau, India, Iran, Iraq, Japan, Kazakhstan, Kenya, Kuwait, Kyrgyzstan, Liberia, Libya, Madagascar, Malawi, Morocco, Namibia, Niger, Palau, Papua New Guinea, Russia, Saudi Arabia, South Korea, Sudan, Syria, Taiwan, Tanzania, Togo, Turkmenistan, United Arab Emirates, the US, Uzbekistan, Yemen, and Zambia. .
Rovněž byla učiněna veřejná prohlášení o trestu smrti, zejména před ohlášenými popravami mladistvých v Íránu.
A number of public statements were also made on the issue, notably following the announcement of executions of minors in Iran.
V květnu 2008 vyjádřila EU své znepokojení nad obnoveným používáním trestu smrti v USA a vyzvala k okamžitému opětovnému přijetí moratoria de facto v této zemi.
In May 2008 the EU expressed its consternation at the renewed wave of executions in the US and called for the immediate restoration of a de facto moratorium there.
S uspokojením bylo přijato oznámení, že v roce 2008 byl zrušen trest smrti ve Rwandě a Uzbekistánu, stejně jako v roce 2007 ve státě New Jersey (USA).
It welcomed the announced abolition of the death penalty in Rwanda and Uzbekistan (2008), and in the American state of New Jersey (2007).
Plenární zasedání Valného shromáždění OSN přijalo dne 18. prosince 2007 rezoluci o moratoriu na výkon trestu smrti, která je výsledkem práce meziregionální koalice členských států OSN, v níž jménem EU působilo Portugalsko.
The plenary of the UN General Assembly adopted a resolution calling for a moratorium on the death penalty at its session of 18 December 2007, following the work of an interregional coalition of UN member states, within which the EU was represented by Portugal.
Jak uvádí zpráva, jde o velmi významnou událost, která „představuje vyvrcholení dlouhodobého úsilí EU na půdě OSN zaměřeného proti trestu smrti a historický úspěch v tomto boji“.
This is a development of major importance; as the Annual Report stresses, it represents the culmination of prolonged efforts by the EU and is also a turning-point in the worldwide campaign against capital punishment at the UN.
Ačkoli se nemůžeme spokojit s dosaženými výsledky
The progress achieved towards abolition of the death penalty, though not sufficient to satisfy us
Podle zprávy Amnesty International bylo v roce 2007 ve 24 zemích popraveno přinejmenším 1 252 osob a nejméně 3 347 osob v 51 zemích bylo k trestu smrti odsouzeno.
According to Amnesty International’s 2007 report, that year saw at least 1252 executions in 24 countries and 3347 death sentences in 51 countries.
88 % z celkového počtu poprav, o nichž existují informace, se uskutečnilo v pěti zemích: v Číně (alespoň 470), v Íránu (alespoň 317), Saudské Arábii (alespoň 143), Pákistánu (alespoň 135) a v USA (42). , úspěchy v boji za zrušení trestu smrti jsou povzbudivé, protože ukazují, jak účinná může být EU, pokud vyjadřuje jednotný názor a vyvíjí soustavné a koordinované úsilí.
88 % of all recorded executions took place in five countries: China (at least 470), Iran (at least 317), Saudi Arabia (at least 143), Pakistan (at least 135) and the US (42). , is encouraging as evidence of the powerful effectiveness which the EU can have when it speaks with a single voice and acts in persistent and coordinated fashion.
Průběh dialogu a konzultací o lidských právech a jejich znaky
Dialogues and consultations on human rights: development and characteristics
V roce, o němž výroční zpráva pojednává, se zvýšil počet strukturovaných dialogů a konzultací o lidských právech, které se v různé formě pravidelně konají mezi EU a třetími zeměmi.
The year covered by the report witnessed an increase in the number of structured consultations and dialogues on human rights carried out in diverse forms between the EU and third countries on a regular basis.
Rozmanitost forem tohoto dialogu je samozřejmě nutná vzhledem k různosti a komplexní povaze stran, které se jich účastní.
However, this does not mean that the Union’s approach should vary according to the nature of the partner or the interests at stake in the relationship.
To by však nemělo být důvodem k tomu, aby Unie zaujímala odlišné přístupy v závislosti na tom, s kterou stranou jedná a o jaké zájmy ve vzájemných vztazích jde.
While one cannot be totally idealistic, it is desirable that the Union should seek to be as coherent as possible and avoid lapsing into Realpolitik , with all the adverse consequences which that involves.
Aniž bychom podléhali utopiím, je nezbytné požadovat maximální koherenci Unie, která by v této oblasti zabránila přílišnému uplatňování „silové politiky“, jejíž důsledky jsou nevyhnutelně negativní.
This need for coherence concerns two fields.
V první řadě jde o koherentní přístup orgánů EU a jednotlivých členských států, které musí dbát na co největší jednotu svých cílů, hodnot a postupů.
First, it is important to ensure coherence between the Union institutions and the Member States, while the latter should maintain the highest possible degree of unity in terms of objectives, values and attitudes.
Ačkoli je to politováníhodné, v mnoha případech nepostačuje ke zlepšení pouhé poukázání na problémy nebo vyjádření protestu, v některých případech může tento krok vést dokonce k reakci, která situaci zhorší.
It is unfortunately the case that in many cases condemning or protesting alone will not improve matters and may even be counterproductive.
Musíme být v naší činnosti, v iniciativách a reakcích vždy důslední, a to jak ve fázi definování, tak při jejich provádění, a hodnocení předvídatelných důsledků musí vždy být jedním ze základních požadavků pro přijetí rozhodnutí.
We need to be aware at all moments of the likely consequences of our actions, initiatives and reactions, in such a way as to make the evaluation of those consequences, in terms of definition and application, an integral part of decision-making.
Posláním EU je být mocností, která spíše přesvědčuje, než donucuje, a toto rovněž odpovídá její povaze.
The EU is, both by choice and by its nature, a power more oriented to persuasion than to imposition.
Ve zprávách schválených EP, které vypracovala předsedkyně podvýboru pro lidská práva Hélène Flautre
The reports adopted by Parliament and drawn up respectively by Hélène Flautre
http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+REPORT+A6-2008-0309+0+DOC+PDF+V0//CS&language=CS a poslankyně Elena Valenciano
http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+REPORT+A6-2008-0309+0+DOC+PDF+V0//ES&language=ES , chair of the Subcommittee on Human Rights, and Elena Valenciano
http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/pr/667/667365/667365cs.pdf a které se týkají dopadu činností spojených s dialogy o lidských právech se třetími zeměmi, se požaduje zlepšení informačních mechanismů, konzultace a zapojení EP do těchto dialogů a dále racionalizace používání sankcí EU vůči třetím zemím tak, aby závazky v oblasti lidských práv, které jsou obsaženy v různých formách dohod mezi EU a jejími partnery, nemohly být ohroženy porušováním lidských práv, aniž by se dostavila reakce a následoval postup, který bude v souladu s jasnými a transparentními kritérii, jež umožní objektivně situaci posoudit.
http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/pr/667/667365/667365es.pdf called for the improvement of the mechanisms for the information, consultation and participation of Parliament in the dialogues, as well as the rationalisation of EU sanctions against third countries, so as to ensure that in cases of abuses that violate the human rights provisions included in the various types of agreement between the EU and its partners there is always a response backed up by coherent action grounded in clear and transparent criteria permitting an objective assessment.
Důležitými kritérii v oblasti lidských práv, která se dotýká konkrétního utrpení mnoha lidí ve světě, nesmí být ani snaha o okamžitý efekt, který bude mít upozornění na situaci, zejména z hlediska politického či mediálního, ani udržování falešného realismu, který o situaci mlčí pouze s ohledem na státní zájmy a důvody.
The main criteria in the field of human rights - a matter which concerns the real suffering of large number of people in the world - should not include either seeking immediate effect for a denunciation, especially where it is of political character and relayed by the media, or preserving a false realism which hushes things up and obeys only government interests or raison d ’ etat .
Je třeba usilovat o konkrétní pozitivní dopad z hlediska krátkodobého, střednědobého i dlouhodobého, který bude mít komplexní a soustavná činnost, jejíž důležitou součástí jsou různé dimenze dialogu, koalice, přesvědčování, a pokud je to potřebné, jasná a důsledná opatření a nátlak, které mohou případně dospět až k sankcím nebo k obrácení se na mezinárodní soud.
What should be aimed at is to ensure a concrete and positive impact, in the short, the medium and the long term, by means of a complex and continuous action including the various dimensions of dialogue, alliances, persuasion, and, where necessary, firm and coherent measures and pressures which may if required lead to sanctions or recourse to international legal instruments.