natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(d) zavedení iniciativy občanů EU poskytne občanům možnost předkládat návrhy v otázkách, k nimž je podle jejich mínění nezbytné přijetí právního aktu Unie pro účely provedení Smluv;
(d) the introduction of an EU citizens' initiative will enable citizens to submit proposals on matters where they consider that a legal act of the Union is required for the purpose of implementing the Treaties;
4. vítá skutečnost, že Smlouva jasněji a viditelněji stanoví hodnoty, které jsou společné všem členským státům a na nichž je Unie založena, i cíle Unie a zásady, jimiž se řídí její činnost a vztahy s členskými státy:
Welcomes the fact that the Treaty establishes in a clearer and more visible way the values, common to all Member States, on which the Union is founded, as well as the objectives of the Union and the principles governing its action and its relations with Member States:
(a) jsou jasně vymezeny pravomoci Unie vůči členským státům, přičemž se vychází ze zásady, že veškeré pravomoci, které nejsou Smlouvami svěřeny Unii, náležejí členským státům;
(a) a clear delimitation of the competences of the Union vis-à-vis Member States is established, under the principle that all competences that are not conferred on the Union by the Treaties remain with the Member States;
(b) je kladen větší důraz na politiky, které jsou viditelně ve prospěch občanů: jsou zde nová ustanovení s obecnou působností týkající se podpory vysoké úrovně zaměstnanosti, záruky přiměřené sociální ochrany, boje proti sociálnímu vyloučení a vysoké úrovně všeobecného a odborného vzdělávání a ochrany zdraví, odstranění všech druhů diskriminace a podpory rovnosti žen a mužů; nová ustanovení zvyšují podporu udržitelného rozvoje a ochranu životního prostředí, včetně boje proti změně klimatu, a ochranu služeb obecného zájmu; hospodářská, sociální a územní soudržnost je znovu potvrzena jako cíl EU;
(b) there is a greater emphasis on policies that visibly benefit citizens: there are new provisions of general application concerning the promotion of a high level of employment, the guarantee of adequate social protection, the fight against social exclusion, a high level of education, training and health, the elimination of all kinds of discrimination and the promotion of equality between women and men; new provisions enhance the promotion of sustainable development and protection of the environment, including fighting climate change, and the respect of services of general interest; economic, social and territorial cohesion is reaffirmed as an objective of the Union;
(c) skončí nejasnosti s názvy „Evropské společenství“ a „Evropská unie“, protože se Evropská unie stane jediným právním subjektem a strukturou;
(c) the confusion between the “European Community” and “European Union” will end as the European Union becomes one single legal entity and structure;
(d) díky doložce solidarity mezi členskými státy mohou občané očekávat, že v případě teroristického útoku nebo přírodní či člověkem způsobené pohromy obdrží pomoc ze všech částí Unie;
(d) a solidarity clause between Member States provides citizens with an expectation of receiving support from all parts of the Union in the event of a terrorist attack or a natural or man-made disaster;
(e) je potvrzena specifičnost institucionální organizace Unie, jíž členské státy svěřují některé ze svých pravomocí, o nichž se domnívají, že budou lépe vykonávány s použitím společných mechanismů, přičemž k vyloučení veškerých pochybností jsou poskytnuty dostatečné záruky, že se Unie nestane centralizovaným všemocným „superstátem“:
(e) it confirms the specificity of the institutional organisation of the Union, to which Member States entrust certain of their competences that they consider to be better exerted through common mechanisms, while providing, for the avoidance of any doubts, sufficient guarantees that the Union will not become a centralised all-powerful superstate:
– povinnost respektovat národní identitu členských států, která spočívá v jejich základních politických a ústavních systémech, včetně místní a regionální samosprávy, a základní funkce státu, včetně zajištění územní celistvosti, udržení veřejného pořádku a ochrany národní bezpečnosti;
– the obligation to respect the national identities of Member States, inherent in their fundamental structures, political and constitutional, inclusive of regional and local self-government, as well as their essential State functions, including ensuring the territorial integrity of the State, maintaining law and order and safeguarding national security;
– zásady svěřených pravomocí (podle nichž jsou jedinými pravomocemi Unie ty, které jí jsou svěřeny členskými státy), subsidiarity a proporcionality;
– the principles of conferred powers (whereby the Union's only competences are those conferred on it by the Member States), subsidiarity and proportionality;
– účast samotných členských států v systému rozhodování Unie a schvalování všech jeho změn,
– the participation of the Member States themselves in the Union's decision-making system and in agreeing any changes to it;
– uznání práva kteréhokoliv členského státu, který si to přeje, vystoupit z Unie;
– recognition of the right of any Member State that wishes to do so to leave the Union;
Větší efektivita
Greater effectiveness
(a) oblasti, v nichž budou zástupci vlád zasedající v Radě rozhodovat kvalifikovanou většinou, nikoli jednomyslně, se podstatně rozšíří, což Unii složené z 27 členských států umožní fungovat ve více oblastech, aniž by byla blokována právem veta;
(a) the areas in which the governments meeting in the Council decide by qualified majority voting rather than by unanimity will increase substantially, thus enabling the Union of twenty-seven Member States to function in more areas without being blocked by vetoes;
(b) nový systém dvojí většiny při hlasování usnadní přijímání rozhodnutí v Radě;
(b) a new system of double majority voting will facilitate reaching decisions in the Council;
(c) Evropská rada se stane plnoprávným orgánem Evropské unie a její předsednictví rotující každých šest měsíců bude nahrazeno funkcí předsedy voleného členy Evropské rady na dobu dva a půl roku, což umožní větší soulad při přípravě a kontinuitě její práce;
(c) the European Council will become a fully-fledged institution of the European Union, and its six-month rotating presidency will be replaced by a President elected by its members for a two-and-a-half-year term, thus allowing for more coherence in the preparation and continuity of its work;
(d) počínaje rokem 2014 se počet členů Komise sníží na dvě třetiny počtu členských států, což Komisi usnadní práci, a navíc bude ještě zjevnější, že komisaři zastupují evropské zájmy, a ne zájmy svých zemí původu, přičemž rovnoprávnou účast všech členských států i nadále zajistí systém rotace;
(d) the number of members of the Commission will be reduced, as of 2014, to 2/3 of the number of Member States, thus making it easier for the Commission to act and making it even clearer that Commissioners are representatives of European interests and not of those of their countries of origin, while a rotation system will continue to ensure equal participation of all Member States;
(e) významně se zvýší viditelnost a potenciál Unie jako globálního aktéra:
(e) the Union's visibility and capacity as a global actor will be significantly enhanced:
– dvě funkce – vysoký představitel Unie pro zahraniční politiku a komisař pro vnější vztahy – které se překrývají a způsobují nejasnosti, budou sloučeny, čímž vznikne funkce místopředsedy Komise / vysokého představitele pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, který bude předsedat Radě pro zahraniční věci a bude moci jménem Unie jednat o otázkách, k nimž Unie zaujala společný postoj, což zajistí větší koherentnost vnější činnosti Unie,
– the Union's Foreign policy High Representative and the Commissioner for External Relations - two posts causing duplication and confusion - will be merged, creating a Vice President of the Commission/High Representative for Foreign Affairs and Security Policy who will chair the Foreign Affairs Council, and be able to speak for the Union on those subjects where the latter has a common position, thus ensuring more coherence in the external action of the Union;
– bude ustavena jednotná služba pro vnější činnost složená z úředníků Komise a Rady a národních diplomatických služeb, kterou může Rada zřídit pouze se souhlasem Komise a po konzultaci s Parlamentem; tato vnější služba bude řízena místopředsedou Komise / vysokým představitelem a má zajistit větší konzistentnost ve vytváření a provádění zahraniční politiky Unie;
– there will be a single external action service composed of civil servants of the Commission and the Council and of the national diplomatic services, which can be established by the Council only with the assent of the Commission and after consulting Parliament; this external service will be headed by the High Representative and is intended to ensure greater consistency in the development and implementation of the Union's foreign policy;
– bude posílena schopnost Unie vytvářet společné struktury v oblasti bezpečnostní a obranné politiky, mimo jiné začleněním doložky o poskytnutí vzájemné pomoci a podpory v případě ozbrojeného napadení, což posílí pocit bezpečí na straně občanů, ale současně bude zajištěna i nezbytná pružnost při zohledňování různých přístupů členských států k těmto otázkám;
– the Union's capacity to develop common structures in the field of security and defence policy will be reinforced, inter alia by the insertion of a clause providing for mutual aid and assistance in the event of armed aggression, thereby enhancing citizens' sense of security, while ensuring the necessary flexibility to cater for differing approaches of Member States to such matters;
(f) budou vyjasněny rozdíly mezi legislativními a výkonnými nástroji a nová definice aktů v přenesené pravomoci zjednoduší a zefektivní legislativu Unie;
(f) the distinction between legislative and executive instruments will be clarified, and a new definition of delegated acts will make it possible to simplify and streamline the legislation of the Union;
(g) ruší se pilířová struktura, což umožní jednotný postup v různých oblastech činnosti Unie se zjednodušenými mechanismy a nástroji, i když specifická povaha zahraniční a bezpečnostní politiky vyžaduje specifické postupy v těchto oblastech;
(g) the pillars structure is abandoned, allowing for unity of action in the different fields of activity of the Union with simplified mechanisms and instruments, although the specific nature of foreign and security policy implies specific procedures in these domains;
(h) činnost v oblasti svobody, bezpečnosti a práva bude mít ambicióznější cíle a účinnější postupy, nebude už používat samostatné mezivládní nástroje a postupy a bude podléhat soudní kontrole, což je příslibem hmatatelného pokroku v otázkách spravedlnosti, bezpečnosti a přistěhovalectví;
(h) action in the area of freedom, security and justice will have more ambitious goals and more effective procedures, no longer using separate intergovernmental instruments and procedures, and will be subject to judicial review, thus promising tangible progress with regard to justice, security and immigration issues;
(i) jsou jasněji definovány cíle a pravomoci Unie v oblasti změny klimatu, práv dětí, evropské politiky sousedství, humanitární pomoci, energetiky (včetně odkazu ve Smlouvě na solidaritu mezi členskými státy v této oblasti), vesmíru, výzkumu, cestovního ruchu, sportu, veřejného zdraví a civilní ochrany; společná obchodní politika je uznána jako oblast ve výlučné pravomoci Unie;
(i) the Union’s objectives and competencies in the fields of climate change, children’s rights, European Neighbourhood Policy, humanitarian aid, energy (including a reference in the Treaty to solidarity between Member States in this domain), space, research, tourism, sport, public health and civil protection are defined in a clearer way; common commercial policy is recognised as an exclusive competence of the Union;
(j) v celé řadě jiných záležitostí bude možné používat účinnější způsoby rozhodování, jakmile k tomu bude politická vůle;
(j) for a number of other matters, it will become possible to apply more efficient methods of decision-making as soon as there is the political will to do so;
(k) existuje větší prostor pro flexibilní režimy, pokud některé členské státy nebudou chtít nebo moci provádět některé politiky zároveň s ostatními státy;
(k) there is more room for flexible arrangements when not all Member States are willing or able to go ahead with certain policies at the same time;
– vzdát se ústavního přístupu a některých jeho prvků, např. představy Unie vycházející z vůle svých občanů a členských států, jediného a strukturovaného textu, jasnější terminologie k označení legislativních nástrojů, zakotvení vlajky a hymny ve Smlouvě a označování „vysokého představitele“ jako „ministra zahraničí“;
– abandon the constitutional approach and certain of its features, such as the notion of a Union based on the will of its citizens and Member States, a single and structured text, the clearer terminology to designate legislative instruments, the anchoring in the Treaty of the flag and the anthem and the use of the title “Foreign Minister” instead of “High Representative”;
– odložit provádění důležitých částí nové smlouvy, např. vstupu v platnost nového systému hlasování v Radě (doprovázeného zvláštními ustanoveními o odkladu hlasování známými jako tzv. ioanninský kompromis), a doplnit do řádného legislativního postupu v některých oblastech pravomocí jako „záchrannou brzdu“ určité omezující mechanismy;
– postpone the implementation of important elements of the new Treaty, such as the entry into force of the new voting system in the Council (accompanied by special provisions for postponing votes known as the “Ioannina compromise”), and add restrictive mechanisms like “emergency brakes” to the ordinary legislative procedure in some areas of competence;
– začlenit do Smlouvy opatření specifická pro určité členské státy, např. rozšíření ujednání o možné účasti na oblast policejní spolupráce a spolupráce v trestních věcech u dvou členských států, protokol omezující vliv Listiny základních práv na vnitrostátní právní předpisy dvou členských států a přidělení jednoho parlamentního křesla navíc jednomu členskému státu jako výjimku ze zásady klesající proporcionality;
– incorporate into the Treaty measures specific to particular individual Member States, such as the extension of the opt-in arrangements in relation to cooperation in police and criminal matters for two Member States, the protocol limiting the effect of the Charter on the domestic law of two Member States and the extra parliamentary seat attributed to a Member State in derogation of the principle of degressive proportionality;
– upravit znění některých částí Smlouvy nebo protokolů a prohlášení k ní připojených, což znamenalo neodůvodněný posun k negativnímu tónu, který vyvolává dojem nedůvěry vůči Unii a jejím orgánům, a vysílá tak směrem k veřejnosti špatný signál;
– modify the wording of several passages of the Treaty, or of the protocols and declarations annexed to it, entailing an unjustified shift to a negative tone, which gives an impression of mistrust vis-à-vis the Union and its institutions and thus sends a wrong signal to the public;
10. připomíná svůj požadavek, aby orgány EU a vnitrostátní orgány vyvinuly v souladu se zásadou upřímné spolupráce veškeré úsilí k tomu, aby byli evropští občané o obsahu Smlouvy srozumitelně a objektivně informováni;
Reiterates its request that all possible efforts be deployed, both by EU institutions and national authorities in accordance with the principle of sincere cooperation, in order to inform European citizens clearly and objectively about the content of the Treaty;
Život je jako příboj na moři.
There is a tide in the affairs of men,
Když chytneš příliv, ke štěstí tě žene,
Which, taken at the flood, leads on to fortune;
zmeškáš-li ho, tvá bídná plavba bude
Omitted, all the voyage of their life
jen plná nástrah a ty ztroskotáš.
Is bound in shallows and in miseries.
My jsme teď právě na vrcholu vlny
On such a full sea are we now afloat;
a můžeme buď proudu využít,
And we must take the current when it serves,
či padnout ke dnu.
Or lose our ventures.
Proces budování společné Evropy se příliš nepodobá „dlouhé klidné řece“ z francouzského přísloví („la vie est un long fleuve tranquille“).
The European integration process is anything but plain sailing.
Čelíme tedy zvláštní situaci, která nám umožňuje vyřešit klasickou debatu o tom, zda lze dvakrát vstoupit do jedné řeky.
We thus find ourselves in the singular position of having to answer the age-old question of whether one can step into the same river twice.
Naše odpověď na tuto otázku zní „ano“, neboť pouze takto můžeme Parlamentu napovědět, jak, řečeno se Shakespearem, jehož verše toto vysvětlující prohlášení uvádějí, „můžeme buď proudu využít, či padnout ke dnu“.
And the answer must be 'yes', as this is the only way that we will be able to provide Parliament with guidance in how, in the words of William Shakespeare, to 'take the current when it serves', so as not to 'lose our ventures'.
Od založení prvního Evropského společenství (uhlí a oceli: Pařížská smlouva ze dne 18. dubna 1951
Since the first European Community (Coal and Steel: Paris Treaty of 18 April 1951
Belgii, Německo, Francii, Itálii, Lucembursko a Nizozemsko. , se proces evropské integrace rozšířil na 27 evropských států
Belgium, Germany, France, Italy, Luxembourg and the Netherlands. , was established, the European integration process has been extended to embrace 27 European States
K původní šestce se přidaly tyto země: Dánsko, Irsko a Spojené království v roce 1973, Řecko v roce 1981, Španělsko a Portugalsko v roce 1986, Rakousko, Finsko a Švédsko v roce 1995, Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko v roce 2004, Bulharsko a Rumunsko v roce 2007. a jeho působnost se rozšířila na nové oblasti prostřednictvím založení Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii / Euratom (Římské smlouvy ze dne 25. března 1957
The following countries have joined the first six: Denmark, Ireland and the United Kingdom in 1973, Greece in 1981, Spain and Portugal in 1986, Austria, Finland and Sweden in 1995, the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia in 2004, and Bulgaria and Romania in 2007. and has seen its scope expand to cover new areas through the establishment of the Economic Community and the Atomic Energy Community/Euratom (Treaties of Rome of 25 March 1957
Vstoupily v platnost dnem 1. ledna 1958. ) a následně Evropské unie (Maastrichtská smlouva ze dne 7. února 1992).
Entry into force: 1 January 1958. ) and, subsequently, the European Union (Maastricht Treaty of 7 February 1992).
Od té doby, co v roce 1979 proběhly všeobecné volby do Evropského parlamentu, Parlament vytrvale usiloval o demokratizaci a větší efektivitu a transparentnost fungování budoucí Evropské unie.
Ever since the first European elections by universal suffrage in 1979, Parliament has consistently sought to democratise and make more effective and transparent the workings of what was to become the European Union.
Přijetím prvního návrhu Smlouvy o Evropské unii (známého podle zpravodaje jako „Spinelliho“ návrh) dne 14. února 1984 Parlament zahájil reformní proces, který pokračoval následujících dvacet let a vedl k Jednotnému evropskému aktu
By adopting, on 14 February 1984, the first draft Treaty establishing the European Union (known as the ‘Spinelli’ draft, after its rapporteur), Parliament initiated a reform process which was to continue for the following 20 years and lead to the drafting of the Single European Act
Lucemburská smlouva ze dne 17. února 1986, která vstoupila v platnost dnem 1. července 1987. , Maastrichtské smlouvě
Luxembourg Treaty of 17 February 1986, which came into force on 1 July 1987. , the Maastricht Treaty
Podepsána dne 7. února 1992, vstoupila v platnost dnem 1. listopadu 1993. , Amsterodamské smlouvě
Signed on 7 February 1992, came into force on 1 November 1993. , the Treaty of Amsterdam
Podepsána dne 2. října 1997, vstoupila v platnost dnem 1. května 1999. , Niceské smlouvě
Signed on 2 October 1997, came into force on 1 May 1999. , the Treaty of Nice
Podepsána dne 26. února 2001, vstoupila v platnost dnem 1. února 2003. , Smlouvě o Ústavě pro Evropu
Signed on 26 February 2001, came into force on 1 February 2003. , the Treaty establishing a Constitution for Europe
Podepsána v Lisabonu dne 13. prosince 2007. .
Signed in Lisbon on 13 December 2007. .
Ve všech fázích se Parlament spolu s Výborem pro institucionální záležitosti, který se v roce 1999 stal Výborem pro ústavní záležitosti, aktivně účastnil přípravných jednání a posuzoval výsledky různých mezivládních konferencí
At each stage, with the Committee on Institutional Affairs, which in 1999 became the Committee on Constitutional Affairs, providing the driving force, Parliament played an active part in the preparatory talks and assessed the outcome of the various Intergovernmental Conferences (IGCs)
1984: Spinelliho zpráva a návrh Smlouvy (Úř. věst.
. resolution of 14 February 1984: Spinelli report and draft Treaty (OJ C 77, 19.3.1984, p.
usnesení ke zprávě D.
- Maastricht Treaty
Martina ze dne
. resolutions on the report by D. Martin of
usnesení ze dne 17.
- Treaty of Amsterdam
- Niceská smlouva
- Treaty of Nice
usnesení k Dimitrakopoulosově/Leinenově zprávě ze dne 18. listopadu 1999 (Úř. věst.
. resolutions on the Dimitrakopoulos/Leinen report of 18 November 1999 (OJ C 189, 7.7.2000, p.
Již od začátku tohoto procesu Parlament prosazoval vyjasnění a posílení ústavního základu Evropské unie, potřebu, která se stávala stále naléhavější pod tlakem postupného rozšiřování, které mohlo ohrozit politickou dimenzi integračního procesu.
Right from the start of this process, it advocated clarifying and enhancing the constitutional basis for the European Union, a need which became more and more acute under the pressure of successive enlargements, given their capacity to jeopardise the political dimension of the integration process.
Za prvé se snažil vyjasnit a v případě nutnosti posílit pravomoci a odpovědnosti Evropské unie.
First, it has sought to clarify and where necessary strengthen the competences and responsibilities of the European Union itself.
Vytrvale prosazoval, že pravomoci by měla Unie získat a vykonávat na základě „zásady subsidiarity“, tj. měla by plnit pouze ty úkoly, které je možno účinněji plnit společnými politikami než samostatným postupem jednotlivých členských států.
Parliament has consistently argued that powers should be attributed to, and exercised by, the Union on the basis of the ‘principle of subsidiarity’, i.e. it should exercise those responsibilities - but only those responsibilities - that can be carried out more effectively by common policies than by the Member States acting separately.
Kritizoval především postup jednomyslnosti v Radě a argumentoval tím, že pokud bylo rozhodnuto provádět určitou politiku společně, nedává smysl udělovat každému členskému státu Unie právo zablokovat rozhodnutí.
Parliament was particularly critical of the practice of unanimity in the Council, arguing that, where agreement has been reached to run a policy jointly, it makes no sense to give a blocking power to each of the component States of the Union.
Vyslovoval se též pro posílení role Komise při provádění politik, pokud byly jednou schváleny a jsou předmětem řádného dohledu a kontroly.
It has also pleaded for a stronger role to be given to the Commission in carrying out policies once they have been agreed, subject to proper scrutiny and control.
Za třetí požadoval lepší demokratickou kontrolu a větší odpovědnost na úrovni EU.
Third, it has made the case for better democratic control and accountability at European level.