natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ty pravomoci, které národní parlamenty ratifikací Smluv přenesly na Unii, by neměly být vykonávány výlučně Radou (tj. ministry jednotlivých členských zemí).
Those responsibilities which national parliaments, in ratifying the Treaties, have transferred to the Union should not be exercised by the Council (i.e. national ministers) alone.
Omezení pravomocí parlamentů na národní úrovni by mělo být kompenzováno nárůstem pravomocí Evropského parlamentu.
The loss of parliamentary powers at the national level should be offset by an increase in parliamentary power at European level.
Vzhledem ke skrovným a zjevně nedostatečným výsledkům Amsterodamské smlouvy a Niceské smlouvy v situaci, kdy se zdvojnásobil počet členských států, ale mělo také pokračovat prohlubování Unie, bylo čím dál tím víc zřejmé, že stávající způsob revize Smluv již nebyl schopen účinně reagovat na vývoj Evropy.
In the light of the mixed and clearly inadequate results achieved by the Treaties of Amsterdam and Nice, when set against the challenge posed by the doubling in the number of Member States, but also that of the further deepening of the Union, it became more and more apparent that the established method of revising the Treaties was no longer able to provide genuine responses to the issues raised by the development of Europe.
Parlament tento závěr jasně vyslovil již v roce 1997 ve svém usnesení ze dne 19. listopadu (na základě zprávy Íniga Méndeze de Viga a Dimitrise Tsatsose, viz poznámka pod čarou 8 ), které znamenalo skutečný začátek procesu politické reflexe, který na podnět německého předsednictví Rady vyvrcholil v roce 1999 vytvořením modelu konventu, poprvé použitém v souvislosti s vypracováním Listiny základních práv Evropské unie.
Parliament had already reached that conclusion, and outlined it clearly, in its resolution of 19 November 1997 (based on the report by Íñigo Méndez de Vigo and Dimitris Tsatsos, see footnote 8 above ) which marked the real starting point of the political review process which was to culminate, in 1999, in the establishment, at the instigation of the German Council Presidency, of the Convention model, one first employed in connection with the drafting of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
C 80, 10.3.2001, s. 85 a 86. , které otevírá cestu k nové reformě Smluv, která byla původně plánována na rok 2004.
OJ C 80, 10.3.2001, pp. 85 and 86. which paved the way for further reform of the Treaties, originally scheduled for 2004.
Tato reforma měla být připravena na základě „široké diskuse všech zúčastněných stran: zástupců národních parlamentů a celé veřejnosti (...) zástupců občanské společnosti atd.“, která měla probíhat v roce 2001 a měla vést k přijetí prohlášení „obsahujícího vhodné podněty k pokračování tohoto procesu“ na zasedání Evropské rady v Laekenu.
This reform was to be prepared for by 'wide-ranging discussions with all interested parties: representatives of national parliaments and all those reflecting public opinion (...) representatives of civil society, etc.', which was to take place in 2001 with a view to the adoption of a declaration 'containing appropriate initiatives for the continuation of this process' at the European Council in Laeken.
Poté, co během přípravy mezivládních konferencí
Parliament, for its part, after having sought to work in partnership with the national parliaments during the preparations for successive IGCs
Postačí zde zmínit pouze římskou konferenci („Assises“) zahrnující národní parlamenty (Konference parlamentů Evropského společenství, která se konala od 27. do 30. listopadu 1990), interinstitucionální konference konané paralelně s mezivládními konferencemi o hospodářské a měnové unii a politické unii, které vyvrcholily návrhem Maastrichtské smlouvy, účastí zástupců EP na práci Reflection Group před amsterodamskou mezivládní konferencí a na práci této mezivládní konference a jejich následné zapojení jako pozorovatelů do skupiny ustanovené pro přípravu mezivládní konference v Nice. usiloval o partnerskou spolupráci s národními parlamenty, Parlament sám jako první navrhl
Mention need be made here only of the Rome ‘Assises’ involving the national parliaments (Conference of the Parliaments of the European Community, held from 27 to 30 November 1990), the interinstitutional conferences held in parallel with the IGCs on Economic and Monetary Union and Political Union, which culminated in the drafting of the Maastricht Treaty, the participation by Parliament representatives in the work of the Reflection Group prior to the Amsterdam IGC, followed by their involvement in the proceedings of the IGC itself, and, finally, their involvement as observers in the group set up to prepare the Nice IGC. , was the first to propose
Usnesení ze dne 25. října 2000 (zpráva Oliviera Duhamela o konstitucionalizaci Smluv) potvrdilo usnesení ze dne 31. května 2001 (zpráva Méndeze de Viga/Segura o Smlouvě z Nice a jejím hodnocení a budoucnosti Evropské unie). – opíraje se o předchozí zkušenost s vypracováním Listiny základních práv Evropské unie
Resolution of 25 October 2000 (report by Olivier Duhamel on the constitutionalisation of the Treaties), confirmed by the resolution of 31 May 2001 (Méndez de Vigo/Seguro report on the assessment of the Treaty of Nice and the future of the European Union). , on the basis of the precedent set when the Charter of Fundamental Rights of the European Union was drawn up
Myšlenka přijmout podobnou listinu, jaká se později stala částí II Ústavní smlouvy, byla poprvé představena německým předsednictví Rady, které zajistilo její přijetí na zasedání Evropské rady v Kolíně nad Rýnem ve dnech 3. a 4. června 1999.
The idea of adopting such a Charter, which later became Part II of the Constitution, was first put forward by the German Council Presidency, which secured its acceptance by the Cologne European Council of 3 and 4 June 1999.
Způsob vypracování nové listiny byl také stanoven na tomto zasedání Evropské rady, a poté upřesněn na následujícím zasedání, které se konalo v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999.
The method of drafting the Charter was also laid down at that European Council meeting, then clarified at the following meeting held in Tampere on 15 and 16 October 1999.
Bylo rozhodnuto ustanovit „orgán“, dodatečně označený jako Konvent, sdružující čtyři složky, stejné jako v pozdějším Konventu o budoucnosti Evropy, ovšem bez účasti kandidátských zemí. – svolat Konvent skládající se ze zástupců hlav států a vlád členských států, národních parlamentů, Evropského parlamentu a Komise, do jehož práce by se jako řádní členové zapojili zástupci vlád a parlamentů kandidátských zemí.
It was decided to establish a ‘body’ - subsequently termed ‘Convention’ - bringing together the four component parts of the Convention on the Future of Europe, but without the involvement of the applicant States. , the convening of a Convention comprising representatives of the Heads of State and Government of the Member States, the national parliaments and the European Parliament and the Commission and with the involvement, as full members, of representatives of the governments and parliaments of the applicant States.
Konvent o Listině základních práv totiž prokázal, že takový orgán je schopen vypracovat návrh, který může získat podporu hlav států a předsedů vlád.
The Convention on the Charter of Fundamental Rights demonstrated that a body of this kind was able to prepare a draft text likely to secure the approval of the Heads of State or Government.
Evropská rada na svém zasedání v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001 přijala „prohlášení z Laekenu o budoucnosti Evropské unie“
The Laeken European Council of 14 and 15 December 2001, by adopting the 'Laeken declaration on the future of European Union'
Dokument SN 300/1/01 REV 1, příloha 1, s. 19. a navázala na výše uvedený podnět tím, že vymezila způsoby organizace a činnosti Konventu, a zejména určila podmínky jeho mandátu a otázky, které na něm budou předloženy k diskusi.
SN 300/1/01 REV 1, Annex 1, p.
Výsledek, kterého Konvent dosáhl, potvrdil opodstatněnost volby této metody vzhledem k tomu, že po 16 měsících práce se Konventu podařilo předložit text vzniklý na základě dohody a po intenzivních diskusích, které čerpaly také z bezprostředního dialogu s občanskou společností.
19. , followed up this initiative by setting out the organisational arrangements for the work of the Convention and, above all, defining its terms of reference and the issues that it would be called upon to discuss.
Parlament měl zásluhou práce Výboru pro ústavní záležitosti významný vliv na vytváření návrhu Ústavní smlouvy
Thus, the Convention on the Future of Europe (chairman: Valéry Giscard d’Estaing; vice-chairmen: Giuliano Amato and Jean-Luc Dehaene) was given the task of drawing up a preliminary draft Constitution to serve as the basis for the work of the IGC which was to follow.
Usnesení ze dne 16.
The outcome of the Convention confirmed that the choice of this method had been a wise one, since it led to the presentation, after 16 months’ work, of a consensus-based text informed by intense debates which also drew on close dialogue with civil society.
2000: Duffova/Voggenhuberova zpráva o schválení návrhu Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst.
Decision of 14 November 2000: Duff/Voggenhuber report on approval of the draft Charter of Fundamental Rights of the European Union (OJ C 223, 8.8.2001, p.
2002: Duffova zpráva o dopadu návrhu Listiny základních práv Evropské unie a jejím budoucím statutu (Úř. věst.
Resolution of 23 October 2002: Duff report on the impact of the Charter of Fundamental Rights of the Union and its future status (OJ C 300E, 11.12.2003, p.
2001: Leinenova/Méndez de Vigova zpráva o zasedání Evropské rady v Laekenu a o budoucnosti Unie (Úř. věst.
Resolution of 29 November 2001: Leinen/Méndez de Vigo report on the Laeken European Council and the future of the Union (OJ C 153, 27.6.2002, p.
2001: Poosova zpráva o reformě Rady (Úř. věst.
Resolution of 25 October 2001: Poos report on the reform of the Council (OJ C 112, 9.5.2002, p.
2002: Carnero Gonzálezova zpráva o právní subjektivitě Evropské unie (Úř. věst.
Resolution of 14 March 2002: Carnero González report on the legal personality of the European Union (OJ C 47, 27.2.2003, p.
2002: Napolitanova zpráva o vztazích mezi Evropským parlamentem a národními parlamenty v rámci evropské integrace (Úř. věst.
Resolution of 7 February 2002: Napolitano report on relations between the European Parliament and the national parliaments in European integration (OJ C 284, 21.11.2002, p.
2002: Lamassoureova zpráva o rozdělení pravomocí mezi Evropskou unii a členské státy (Úř. věst.
Resolution of 16 May 2002: Lamassoure report on the division of competences between the European Union and the Member States (OJ C 180, 31.7.2003, p.
2002: Bourlangesova zpráva o typologii aktů a hierarchii právních předpisů v Evropské unii (Úř. věst.
Resolution of 17 December 2002: Bourlanges report on the typology of acts and the hierarchy of legislation in the European Union (OJ C 31, 5.2.2004, p.
2003: Napolitanova zpráva o úloze regionálních a místních orgánů v evropské integraci (Úř. věst.
Resolution of 14 January 2003: Napolitano report on the role of regional and local authorities in European integration (OJ C 38E, 12.2.2004, p.
2003: o návrhu Smlouvy o Ústavě pro Evropu a stanovisku Evropského parlamentu ke svolání mezivládní konference (Úř.věst.
Resolution of 24 September 2003 on the draft Treaty establishing a Constitution for Europe and the European Parliament’s opinion on the convening of the Intergovernmental Conference (IGC) (OJ C 77E, 26.3.2004, p.
C 77E, 26.3.2004, s. 255). , z něhož bylo mezivládní konferencí pozměněno jen velmi málo ustanovení.
255). , only a very few provisions of which would be modified by the IGC.
Proces ratifikace však bohužel neproběhl tak, jak jsme mohli doufat, a záporná odpověď voličů v referendech ve Francii a v Nizozemsku vedla k odlišnému uchopení celé problematiky.
Unfortunately, the ratification procedure took an unexpected turn: the ‘no’ votes in the referendums in France and the Netherlands forced a rethink.
Na zasedání Evropské rady v červnu 2005 bylo vyhlášeno tzv. období reflexe (mělo trvat nejméně rok), které mělo být využito k tomu, aby se ve všech členských státech vedla diskuse, „do níž se zapojí jak občané, občanská společnost, sociální partneři a národní parlamenty, tak politické strany“.
The European Council held in June 2005 ordered a period of reflection, to last at least one year, which was to be used to enable a broad debate to be held in all the Member States 'involving citizens, civil society, social partners, national parliaments and political parties'.
I evropské orgány byly vyzvány, aby do této diskuse přispěly.
The European institutions were also invited to make their contribution.
Mezitím pokračovala ratifikace, v některých případech i prostřednictvím referenda.
In the meantime, further ratifications have been carried out, some by means of referendums.
Parlament plně dostál svým odpovědnostem v této oblasti.
For its part, Parliament has fulfilled all its responsibilities in this area.
Od samého počátku se vyslovoval pro zahájení rozsáhlého veřejného dialogu na evropské úrovni o hlavních otázkách evropské integrace a odmítal jakékoli pokusy prosadit uplatňování vybraných částí Ústavní smlouvy (tzv. cherry picking).
From the outset, it supported the idea of initiating an in-depth public debate at European level on the main issues at stake in the European integration process and rejected any attempt to push through the selective implementation of the Constitutional Treaty (cherry picking).
Parlament přispěl k veřejné diskusi zvláště tím, že dal podnět ke konání „meziparlamentních fór“, na nichž by se diskutovalo o tématech, která jsou pro budoucnost Evropy klíčová.
Parliament made its own particular contribution to the public debate by proposing that ‘interparliamentary forums’ should be held to discuss issues fundamental to the future of Europe.
Do zasedání Evropské rady v červnu 2007 byla uspořádána celkem 3 fóra, a na zasedání pak bylo rozhodnuto o tom, že bude znovu svolána mezivládní konference
A total of three forums were held in the period leading up to the June 2007 European Council at which the decision was taken to reconvene the IGC
Další zasedání se konalo 3. a 4. prosince 2007, již po dosažení politické shody ohledně Lisabonské smlouvy. .
A fourth took place on 3 and 4 December 2007, after the political agreement on the Treaty of Lisbon had already been reached. .
Tato fóra upevnila mezi volenými zástupci občanů celé Unie přesvědčení, že problémy, na které měla být Ústavní smlouva odpovědí, s neúspěchem její ratifikace nezmizely a že – třebaže v jiné podobě – jsou institucionální inovace, které tato smlouva obsahovala, jako celek nezbytně nutné, má-li být Unie schopna čelit výzvám, které ji čekají ve stále globalizovanějším světě.
These forums helped to strengthen, among the elected representatives of the citizens of all the Member States, the conviction that the problems to which the Constitutional Treaty was intended as a response had not simply disappeared following the failure of the ratification process and that, although perhaps in a different form, the institutional changes it incorporated were overall still vitally needed in order to enable the Union to address the challenges awaiting it in an ever more globalised world.
Za německého předsednictví se otázka institucionální reformy znovu stala ústředním bodem agendy Unie.
The German Presidency saw institutional issues return to the top of the Union agenda.
Zvolený postup přirozeně nemohl plně uspokojit ty, kteří zažili atmosféru dialogu a transparentního jednání v Konventu, která byla natolik „nakažlivá“, že se přenesla i na jednání mezivládní konference v roce 2004.
The procedure employed inevitably disappointed those who had experienced the atmosphere of dialogue and transparency which had marked the Convention, an atmosphere which had spilled over to the 2004 IGC, moreover.
Aby bylo zaručeno, že nová smlouva bude mít velkou šanci na úspěch, konaly se diskuse o znovunastolení otázky reformy Smluv nejprve na bilaterální úrovni, mezi předsednictvím a jednotlivými členskými státy.
In an effort to guarantee real chances of success, the discussions on the relaunching of the reform of the Treaties were initially held bilaterally, between the Presidency and each of the Member States.
Poznamenejme však, že EP se od první chvíle účastnil konzultací se „šerpy“
It should be noted that the EP was involved in the consultations from the outset through the work of the 'sherpas'
Označení používané pro dva zástupce každého členského státu, EP a Komise, kteří se účastnili této předběžné fáze konzultací.
Name given to the two representatives from each Member State and from the EP and the Commission who took part in this preparatory phase of the talks.
Za EP to byli Klaus Welle, vedoucí kanceláře předsedy Parlamentu Hanse-Gerta Pötteringa, a José Luís Pacheco, člen sekretariátu Výboru pro ústavní záležitosti. , a mohl tedy přispět k vypracování mandátu, který německé předsednictví předložilo Evropské radě v červnu 2007.
Parliament's 'sherpas' were Klaus Welle, the Head of President Hans-Gert Pöttering's Cabinet, and José Luís Pacheco, a member of the secretariat of the Committee on Constitutional Affairs. and was thus able to make its contribution to the drafting of the mandate which the German Presidency submitted to the June 2007 European Council.
V případě Parlamentu šlo o zástupce na úrovni sekretariátu, které jmenoval přímo předseda Parlamentu, a byl vytvořen ad hoc postup informování/konzultací mezi předsedou Parlamentu, předsedou Výboru pro ústavní záležitosti a koordinátory politických skupin v tomto výboru.
Since those 'sherpas' were appointed directly by the President of Parliament from among the staff of the Secretariat, an ad hoc information/consultation procedure was established involving the President, the chairman of the Committee on Constitutional Affairs and the political group coordinators from that committee.
Díky těmto přípravným pracem mohla být na zasedání Evropské rady v červnu 2007 svolána nová mezivládní konference, která měla znovu jednat o reformě Smluv, a také byl definován velmi jasný, přesný a podrobný mandát, který portugalskému předsednictví umožnil řídit práci mezivládní konference velmi efektivně a rychle.
This preparatory work enabled the June 2007 European Council to convene a new IGC to resume the process of reforming the Treaties and also to lay down a very clear, precise and detailed remit, on the basis of which the Portuguese Presidency was able to conduct the proceedings of the IGC quickly and effectively.
Tato mezivládní konference byla zahájena 23. července během zasedání Rady ve složení pro všeobecné záležitosti a fungovala v zásadě na dvou úrovních: na ministerské úrovni, kde Parlament zastupovali tři poslanci - Elmar Brok, Enrique Barón Crespo a Andrew Duff, a na úrovni skupiny právníků, jejichž práci připravila právní služba Rady a mezi nimiž byli rovněž zástupci EP a Komise.
The IGC, which opened on 23 July 2007, at the meeting of the General Affairs Council, essentially operated on two levels: at ministerial level, with Parliament represented by three Members – Elmar Brok, Enrique Barón Crespo and Andrew Duff; and at the level of the group of legal experts, whose work had been prepared by the Council Legal Service and on which Parliament and the Commission were also represented.
Práce této skupiny právníků byla rozhodující proto, aby mezivládní konference dospěla v tak krátkém čase k dohodě.
The work of the group of legal experts proved decisive in helping the IGC reach an agreement so quickly.
Druhou klíčovou otázkou, která ještě zůstávala otevřená, bylo složení EP po volbách v roce 2009; tato otázka sice přímo nevyplývala ze Smlouvy, ale stala se jednou z největších hrozeb dosažení dohody, neboť Itálie se ostře postavila proti návrhu rozhodnutí vypracovanému EP na žádost Evropské rady.
The other key unresolved matter was the composition of the EP as from the parliamentary term starting in 2009, an issue which, although not deriving directly from the Treaty, had become one of the main obstacles to the conclusion of an agreement, since Italy was fiercely opposed to the proposal for a decision drawn up by the EP at the request of the European Council.
Ostatní otázky, o kterých se ještě diskutovalo – britské a irské výjimky týkající se bývalého třetího pilíře (tzv. opt-out a opt-in), zachování role EP při jmenování místopředsedy / vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku atd. – byly v podstatě všechny vyřešeny v posledních dnech před zasedáním Evropské rady, zejména na zasedání mezivládní konference na ministerské úrovni při příležitosti zasedání Rady ve složení pro všeobecné záležitosti 15. října v Lucemburku.
The other issues still under discussion – the British and Irish opt-outs/opt-ins on matters previously covered by the third pillar, the safeguarding of the EP's role in the appointment of the Vice-President/High Representative for Foreign Affairs and Security Policy, etc. – had practically all been dealt with in the final days leading up to the European Council, in particular at the meeting of the IGC at ministerial level held during the General Affairs Council which took place on 15 October 2007 in Luxembourg.
Hlavy států a vlád tak mohly v Lisabonu dospět k rychlé dohodě: mezivládní konference skončila přibližně v jednu hodinu ráno v pátek 19. října 2007.
In Lisbon the Heads of State or Government were thus able to reach an agreement quickly: the IGC came to an end towards 01.00 on Friday, 19 October 2007.
V druhé části tohoto vysvětlujícího prohlášení se chceme věnovat analýze důsledků a výhod (či nevýhod) Lisabonské smlouvy, která byla slavnostně podepsána dne 13. prosince 2007 v Lisabonu.
In the second part of this explanatory statement, we propose to consider the implications and the merits (or drawbacks) of the Treaty of Lisbon, which was officially signed on 13 December 2007 in Lisbon.
Co přináší nová smlouva ve srovnání s platnými smlouvami
How does the new Treaty represent a step forward by comparison with the Treaties in force?
Lisabonská smlouva obsahuje velké množství zásadních reforem a výrazných zlepšení oproti stávajícím smlouvám.
The Treaty of Lisbon incorporates a large number of significant reforms and improvements to the current Treaties.
Jedná se přirozeně o kompromis, který z pohledu Parlamentu znamená politováníhodný ústup od některých prvků zakotvených v Ústavě, odklad vstupu v platnost jiných prvků a konkrétní opatření zavedená pro uspokojení požadavků některých členských států.
It is, of course, a compromise and one which, in Parliament’s eyes, regrettably abandons some important provisions of the Constitution, delays the entry into force of other provisions and contains specific measures introduced to satisfy the demands of some Member States.
Byla to politická daň za to, že se podařilo vymanit se z krize, do které Unii uvrhlo „ne“ ve francouzském a nizozemském referendu.
This was the political price to be paid in order to end the crisis into which the 'no' votes in the French and Dutch referendums had plunged the Union.
Návrat k tradiční revizi Smluv a opuštění myšlenky přijmout Ústavu
The return to the traditional approach of revising Treaties and the abandonment of the idea of a Constitution
Návrat k tradiční metodě revize Smluv, tj. přijetím nové smlouvy, která obsahuje změny stávajících smluv, které zůstávají v platnosti, znamená opuštění myšlenky Ústavy jakožto jediné konsolidované smlouvy, která by nahradila všechny smlouvy současné.
The return to the traditional method of revising the Treaties, through the adoption of a new Treaty amending the current Treaties, which themselves remain in force, implies the abandonment of the Constitution as a single, consolidated Treaty which would replace the current Treaties in their entirety.
Otázka, která vzbudila tolik polemik, totiž zda jde o ústavu v pravém slova smyslu, nebo o smlouvu, ztratila tudíž smysl.
As a result, the question which has proved so controversial, that of whether the document was really a Constitution or a Treaty, is no longer relevant.