natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Předpis 4 těchto předpisů mění oddíl 15 zákona o pojišťovacích společnostech z roku 1982, který určuje rozsah uplatňování části II – Regulace pojišťovacích společností.
Regulation 4 of these regulations amends section 15 of the ICA 1982, which determines the scope of application of Part II – Regulation of Insurance Companies.
Předpis 4 stanoví, že část II zákona se mimo jiné vztahuje na „všechny společnosti Spojeného království, které vykonávají svou činnost v jiném členském státě, než je Spojené království".
Regulation 4 prescribes that Part II of the Act applies, amongst other things, to “all UK companies which carry on business in a Member State other than the United Kingdom ”.
Omezení pravomocí dohledu státního tajemníka bylo provedeno i předpisy o pojišťovacích společnostech (třetí směrnice o pojištění) z roku 1994.
The limitation of the supervisory powers of the Secretary of State was also implemented by the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Předpis 13 třetí směrnice o pojištění vložil do oddílu 15 zákona o pojišťovacích společnostech z roku 1982 článek 1A, který v zásadě vylučuje společnosti Evropského společenství z uplatňování části II zákona o pojišťovacích společnostech, pokud tyto společnosti vykonávají pojišťovací činnost prostřednictvím pobočky a pokud splnily požadavky specifikované v části I dodatku 2F zákona .
Regulation 13 of the Third Insurance Directives inserted paragraph 1A to section 15 of the ICA 1982, which basically excludes EC companies from the application of Part II of the Insurance Companies Act in so far as those companies are carrying on insurance business through a branch and have complied with the requirements specified in Part I of Schedule 2F to the Act.
Konkrétněji, předpisy 15 a 16 upravují oddíly 34 a 35 zákona o pojišťovacích společnostech z roku 1982, čímž správně omezují pravomoc státního tajemníka kontrolovat hodnotu, povahu a umístění aktiv společností Evropského společenství působících na jeho území.
More specifically, Regulations 15 and 16 modify sections 34 and 35 of the ICA 1982, rightly limiting the Secretary of State’s power to control the value, nature and localisation of the assets of the EC companies operating in their territory.
Pravidla výpočtu technických rezerv: Pravidla Spojeného království pro oceňování dlouhodobých závazků jsou stanovena v předpisech o pojišťovacích společnostech z roku 1994.
Rules on the calculation of technical provisions : UK rules on the valuation of long-term liabilities are set out by the Insurance Companies Regulations 1994.
Hlavní zásady pro stanovení výše závazků jsou uvedeny v předpise 64, který stanoví toto: „Určení výše dlouhodobých závazků (jiných než závazků, které byly splatné již před datem ocenění) se provádí na základě pojistně-matematických zásad, které věnují náležitou pozornost rozumným očekáváním pojistníků a vytvářejí vhodné rezervy na všechny závazky na základě obezřetných předpokladů, které zahrnují přiměřené marže pro nepříznivé odchýlení příslušných faktorů.
The main principles for valuing the amount of the liabilities are set out in Regulation 64, which provides as follows: “The determination of the amount of long-term liabilities (other than liabilities which have fallen due for payment before the valuation date) shall be made on actuarial principles which have due regard to the reasonable expectations of policy holders and shall make proper provision for all liabilities on prudent assumptions that shall include appropriate margins for adverse deviation of the relevant factors.
Určení bere v úvahu všechny potenciální závazky stanovené podle pojistných podmínek pro každou stávající smlouvu a využívá pojistné zaplacené po datu ocenění.
The determination shall take account of all prospective liabilities as determined by the policy conditions for each existing contract, taking credit for premiums payable after the valuation date.
(3) Aniž je dotčena obecnost článku 1 výše, stanoví se výše dlouhodobých závazků v souladu s předpisy 65 až 75 níže a vezme v úvahu mimo jiné tyto faktory: všechna garantovaná plnění včetně garantovaných hodnot odbytného, právně zaručené, oznámené nebo přiznané prémie, na něž mají pojistníci již smluvní nárok buď kolektivně, nebo jednotlivě, všechny opce, které má pojistník podle smlouvy, výdaje včetně provizí, jakákoli práva podle smluv o zajištění v souvislosti s dlouhodobými obchody, diskreční poplatky a odpočty, pokud nepřekračují rozumná očekávání pojistníků."
(3) Without prejudice to the generality of paragraph (1) above, the amount of the long-term liabilities shall be determined in compliance with each of regulations 65 to 75 below and shall take into account, inter alia, the following factors: all guaranteed benefits, including guaranteed surrender values; vested, declared or allotted bonuses to which policyholders are already either collectively or individually contractually entitled; all options available to the policyholder under the terms of the contract; expenses, including commissions; any rights under contracts of reinsurance in respect of long-term business; discretionary charges and deductions, in so far as they do not exceed the reasonable expectations of policyholders”.
Zásady uvedené v předpise 64 jsou, jak se zdá, ve shodě se zásadami, které jsou stanoveny ve směrnici, avšak s doplňujícím odkazem, který směrnice neuvádí, na potřebu dbát rozumných očekávání pojistníků.
The principles referred to in Regulation 64 appear to be in line with those prescribed by the Directive, with an additional reference, not mentioned by the Directive, to pay due regard to the reasonable expectations of policyholders.
„Pojistně-matematické zásady“ jsou stanoveny ve dvou pokynech vypracovaných Sborem pojistných matematiků a Pojistně-matematickým ústavem, GN1 a GN8, které jsou označeny jako „praktický standard“, což znamená, že jsou pro jmenované pojistné matematiky vlastně závazné.
The “actuarial principles” are set out in two Guidance Notes prepared by the Faculty and the Institute, GN1 and GN8, which are designated as “practice standard”, meaning they are in effect mandatory for Appointed Actuaries.
Směrnice i právní předpisy Spojeného království výslovně uvádějí, že obezřetná prospektivní matematická metoda pro závazky pojišťovny musí brát v úvahu všechny budoucí závazky stanovené pojistnými podmínkami pro každou stávající smlouvu, včetně garantovaných plnění, prémií a smluvních opcí pro pojistníky.
Both the Directive and UK legislation explicitly mention that a prudent prospective actuarial valuation of an assurance’s liabilities must take into account all future liabilities as determined by the policy conditions for each existing contract, including guaranteed benefits, bonuses and contractual options for policyholders.
Naopak, směrnice dále specifikuje, že pokud je výše odbytného ze smlouvy garantována, musí být výše matematické rezervy pro smlouvu neustále alespoň taková, jako je odbytné garantované v dané době.
In turn, the Directive further specifies that, where the surrender value of a contract is guaranteed, the amount of the mathematical provision for the contract at any time must be as great as the value guaranteed at that time.
Právní předpisy Spojeného království toto ustanovení nekopírují, ale zahrnují konkrétní oddíl o rezervách na opce pojistníků, který stanoví toto: „(1) Rezerva se vytváří na základě obezřetných předpokladů s cílem pokrýt růst závazků způsobených tím, že pojistníci uplatňují opce podle své smlouvy.
UK legislation does not replicate this provision but includes a specific Regulation on reserves for policyholders’ options, which provides as follows: “(1) Provision shall be made on prudent assumptions to cover any increase in liabilities caused by policyholders exercising options under their contracts.
(2) Pokud smlouva zahrnuje opci, s jejíž pomocí by pojistník mohl zajistit garantovanou hotovostní platbu do dvanácti měsíců po dni ocenění, je rezerva na tuto opci v takové výši, aby bylo zajištěno, že hodnota uvedená ve smlouvě nebude nižší než částka nutná pro poskytnutí plateb, které by musely být uskutečněny v případě, že by byla opce uplatněna.“
(2) Where a contract includes an option whereby the policyholder could secure a guaranteed cash payment within twelve months following the valuation date, the provision for that option shall be such as to ensure that the value placed on the contract is not less than the amount required to provide for the payments that would have to be made if the option were exercised.”
Předpisy 65 až 75 předepisují konkrétnější kritéria pro určení výše závazků: Předpis 65 ve shodě se směrnicí 3ŽP předepisuje, že dlouhodobé závazky musí být v zásadě stanoveny pro každou smlouvu zvlášť prospektivním výpočtem.
Regulations 65 to 75 prescribe more specific criteria on the determination of the amount of liabilities: Regulation 65 prescribes, in line with the 3LD that, in principle, long-term liabilities must be determined separately for each contract by a prospective calculation.
Předpis povoluje výjimečné použití aproximačních nebo zobecňujících hodnot a použití retrospektivní metody, přičemž pro obě výjimky platí stejné podmínky jako ty, které jsou stanoveny ve směrnici.
The regulation allows the exceptional use of appropriate approximations and generalisation and the use of the retrospective method, subjecting both exceptions to the same conditions as those prescribed by the Directive.
Předpis nařizuje, že v případě potřeby musí být vyčleněny další částky na obecná rizika, která nejsou individualizována, a nařizuje též, že metoda výpočtu nesmí podléhat z roku na rok svévolným změnám.
The regulation prescribes that, where necessary, additional amounts must be set aside for general risks not individualised and also prescribes that the method of calculation must not be subject to arbitrary changes from year to year.
Předpis 69 o úrokových sazbách, které se používají při výpočtu současné hodnoty budoucích plateb pojišťovnou nebo pro ni, stanoví obezřetnostní normy odpovídající normám, které jsou stanoveny ve směrnici.
Regulation 69 on rates of interest to be used in calculating the present value of future payments by or to an insurance company sets out prudential standards equivalent to those laid down by the Directive.
Totéž platí o předpisech 68 a 71 o částkách vyčleněných na výdaje.
The same is true of Regulations 68 and 71 on allowances for expenses.
Ve shodě se směrnicí vyžadují domácí právní předpisy, aby společnost sdělovala příslušnému orgánu takové informace v rámci požadovaných informací na podporu žádosti o povolení činnosti.
In line with the Directive, domestic legislation requires the company to disclose such information to the competent authority as part of the requested information to support an application for an authorisation to operate.
Další informace o této záležitosti lze najít ve výroční oceňovací zprávě pojistného matematika, která je na žádost k dostání pojistníkům a akcionářům a pro účely kontroly je přístupná veřejnosti v příslušném obchodním rejstříku .
Further information on this is found in the actuary’s annual valuation report, which is available on request to policyholders and shareholders and open to public inspection at the appropriate Companies House.
Povinnost pravidla týkajícího se odpovídajících aktiv: Směrnice 3ŽP brání členským státům, aby požadovaly od společnosti umístění jejích aktiv v konkrétním členském státě.
Matching rule obligation : The 3LD prevents Member States from requiring companies to localise their assets in a particular Member State .
Rovněž povoluje domovskému členskému státu, že může pravidla pro umisťování aktiv zmírnit.
It also allows the home Member State to permit relaxations of the localisation of assets rules.
Právní předpisy Spojeného království zahrnují nařízení, která za určitých okolností od pojišťovacích společností požadují, aby některé ze svých aktiv nebo všechna svá aktiva umístily na konkrétním místě.
UK legislation does include regulations which, under particular circumstances, do require assurance undertakings to localise some or all of their assets in a particular place.
Za prvé, předpis 31 předpisů o pojišťovacích společnostech z roku 1994 nařizuje, že aktiva, která kryjí závazky v librách šterlinků, musí být držena v Evropském společenství, a aktiva, která kryjí závazky v jakékoli jiné měně, musí být držena v Evropském společenství nebo v zemi dané měny.
Firstly, Regulation 31 of the Insurance Companies Regulations 1994 prescribes that the assets that cover liabilities in sterling must be held in the EC and the assets that cover liabilities in any other currency must be held in the EC or in the country of that currency.
Za třetí, oddíly 39 a 40 zákona dávají státnímu tajemníkovi za určitých okolností pravomoc vyžadovat, aby společnost Spojeného království umístila v Evropském společenství aktiva rovnající se celkové výši nebo specifikované části výše jejích domácích závazků a aby nad ně uvalila určitý druh ochrany.
Thirdly, sections 39 and 40 of the Act afford the Secretary of State, under certain circumstances, the power to require a UK company to localise in the EC assets equal to the whole or a specified proportion of the amount of its domestic liabilities and to impose some kind of custody over them.
Oddíl 27 nařizuje, že společnost musí mít dostatek aktiv v konkrétní měně pro pokrytí svých závazků v této konkrétní měně, pouze pokud závazky společnosti v této konkrétní měně přesáhnou 5 procent jejích celkových závazků.
Regulation 27 prescribes that the company must hold sufficient assets in a particular currency to cover the company’s liabilities in that particular currency only if the company’s liabilities in that particular currency exceed 5% of its total liabilities.
Podle směrnice naopak není žádný pětiprocentní prostor před „aktivací“ povinnosti ohledně odpovídajících aktiv, ale nejedná se o odchýlení od povinnosti ohledně odpovídajících aktiv podle směrnice, jelikož sama směrnice dává členským státům možnost zavést odchylky od této povinnosti.
According to the Directive, by contrast, there is no 5% leeway before the matching obligation is triggered, but this is not a departure from the Directive’s matching obligation because the Directive itself allows Member States to introduce exceptions to that obligation.
Tento článek spojují s případem ELAS dva aspekty: za prvé ustanovení o „veškerých činnostech“ spojené s volitelnou tvorbou rezerv na diskreční prémie, a za druhé otázka rozumných očekávání pojistníků, která se zde opět objevují.
There are two aspects connecting this article to the ELAS case: first, the ‘entire business’ argument, linked to the optional reserving of discretionary bonuses, and second, the issue of PRE, which appears once again.
Ustanovení o „veškerých činnostech“ a volitelná tvorba rezerv na diskreční prémie
Entire business' argument and optional reserving of discretionary bonuses
Článek 18 požadoval, aby Spojené království zajistilo, že společnost Equitable Life vytvoří v souvislosti s veškerými činnostmi dostatečné technické rezervy, včetně matematických rezerv, pomocí dostatečně obezřetné prospektivní matematické metody (tento článek tudíž znovu opakuje požadavek „veškerých činností“, který je již výslovně uveden v článku 8).
Article 18 required the UK to ensure that Equitable Life established sufficient technical provisions, including mathematical provisions, in respect of its entire business, using a sufficiently prudent prospective actuarial valuation (this article therefore reiterates the ‘entire business’ requirement, already mentioned explicitly in Article 8).
Ani směrnice, ani právní předpisy Spojeného království nijak dále nerozvádějí význam výrazu „obezřetný výpočet“, který je nechán úsudku pojistného matematika.
Neither the Directive nor UK legislation elaborate any further on the meaning of "prudent valuation", which is left for actuarial judgement.
To je důležitý bod vzhledem k tomu, že to, co společnost ELAS udělala, bylo vytvoření rezerv pro připisované prémie
This is an important point, given that what ELAS did was to build up reserves for reversionary bonuses
Podle WE 79 netvořila společnost ELAS rezervy dostatečně obezřetně pro budoucí garantované prémie, na něž měli držitelé investičních pojistek podle smlouvy nárok, ani nevytvořila rezervu na záruky ve smlouvách (jako garantované anuitní sazby). (již oznámené prémie, které jsou smluvním plněním), ale nevytvořila rezervu na budoucí připisované prémie a cílové bonusy, které jsou ponechány na uvážení pojišťovně.
WE 79 claims that ELAS did not even reserve prudently enough for future guaranteed bonuses to which holders of investment policies were contractually entitled nor did they make proper provision for guarantees in the contracts (such as GARs). (those already declared bonuses which are contractual benefits) but did not reserve for future reversionary bonuses and terminal bonuses, which are given at the discretion of the insurance company.
Podle některých přijatých dokumentů byl tento nedostatek rezerv jednou z příčin pádu společnosti
According to some of the evidence received, this lack of reserving was one of the reasons for the company's downfall
Horní sněmovna rozhodla, že společnost ELAS nemá podle svých stanov diskreční právo přijmou odlišnou bonusovou politiku podle toho, zda se pojistník s opcí garantované anuitní sazby (GAR) rozhodl využít místo aktuálních sazeb garantované sazby.
The House of Lords ruled that ELAS did not have discretion under its articles of association to adopt a differential bonus policy according to whether a policy holder with a guaranteed annuity rate option (GAR) decided to take benefits at guaranteed rates rather than current rates.
To znamenalo, že ELAS nemohla snížit konečné prémie vyplacené svým pojistníkům s garantovanými anuitními sazbami a musela jim vyplatit to, co jim slíbila.
This meant that ELAS could not reduce the size of the final bonuses paid to its GAR policyholders and had to pay them what had been promised.
Ale ELAS na to neměla peníze: v průběhu let neměla náležité rezervy na konečné prémie a závazky GAR, čímž vytvořila stále narůstající schodek aktiv.
But ELAS had no money to do so: it had not properly reserved for final bonuses and GAR liabilities throughout the years, creating an ever-growing asset shortfall.
Vytvoření náležitých rezerv mohla předejít rozsahu katastrofy nebo ho mohla zmírnit. .
Proper reserving might have avoided or reduced the extent of the catastrophe. .
Význam těchto prémií a jejich spojení s otázkou garantovaných anuitních sazeb je obšírně vysvětlen v části I (úvod) a v části III (otázky regulace).
The importance of these bonuses and their link to the GAR issue is explained at length in Part I (Introduction) and Part III (Regulatory issues).
Směrnice pouze vyžaduje, aby budoucí závazky zahrnovaly kromě všech garantovaných plnění prémie, na něž mají pojistníci již nárok buď kolektivně, nebo jednotlivě, ale tyto prémie jsou popsány – právně zaručené, oznámené nebo přiznané.
The Directive only requires that future liabilities include, apart from all guaranteed benefits, bonuses to which policyholders are already either collectively or individually entitled, however those bonuses are described - vested, declared or allotted.
Ani právní předpisy Spojeného království, ani směrnice nevyžadují vytvoření další technických rezerv, zejména na budoucí připisované prémie a cílové bonusy, které jsou spíše ponechány na uvážení pojišťovny, než že by byly výsledkem smluvního závazku.
Neither UK regulations nor the Directive require the establishment of additional technical reserves especially for future reversionary bonuses and terminal bonuses which are given at the discretion of the insurance company rather than as the result of a contractual obligation.
Směrnice 3ŽP (oddíl 1.D) nechává pro regulátora členského státu rezervu na tyto diskreční budoucí prémie jako otevřenou možnost (tvorba rezerv na „ budoucí bonusy všeho druhu“).
The 3LD leaves open as an option (section 1.D) for the Member State regulator the requirement to reserve for these discretionary future bonuses (reserving of “future bonuses of all kinds”) .
Nicholas BELLORD tvrdí, že to bylo záměrné, když říká (H2), že „ když se navrhovala třetí směrnice o životním pojištění, zjistilo se, že byly navrhovány přísnější požadavky ohledně rezerv a že delegace Spojeného království tyto přísnější požadavky podporovala.
Nicholas BELLORD claims that this was deliberate, as he states (H2) that " w hen it came to the third life directive being drafted, it was found that stricter reserving requirements were being proposed and the UK delegation was supporting these stricter requirements.
Avšak ministerstvo financí a regulátoři si uvědomili, že pokud by tato směrnice postupovala vpřed tak, jak byla navržena, mohla by odhalit pravdu o společnosti Equitable, a tudíž nápad zmařili tím, že prosadili, že tvorba rezerv bude dobrovolná (...).
However, the Treasury, the regulators, realised that, if this directive went ahead as drafted, it might reveal the truth about Equitable and therefore they scotched the idea by making the reserving optional (…).
Existovala tak možnost náležitě tvořit rezervy, ale regulátoři Spojeného království ji úmyslně nevyužili".
So the option existed to have proper reserving but the UK regulators deliberately did not take advantage of that option."
Navíc jiný výklad (WE Conf 11) argumentuje, že pokud směrnice vyžaduje dostatečné technické rezervy v souvislosti s veškerými činnostmi, je to přesně to, co to znamená bez jakékoli dvojsmyslnosti, tj. technické rezervy se musí vypočítat nejen v souvislosti se smluvními plněními, ale i v souvislosti s budoucími připisovanými prémiemi a cílovými bonusy.
In addition, another interpretation (WE Conf 11) argues that when the Directive requires sufficient technical provisions in respect of its entire business, that is exactly what it means without any ambiguity, i.e., the technical provisions need to be calculated not only in respect of its contractual benefits but also of its future reversionary bonuses and terminal bonuses.
Lord Penrose (WE 16) tuto věc ještě zdůrazňuje, když říká, že regulátor se zaměřoval výhradně na míry solventnosti a nebral žádný ohled na narostlý cílový bonus, a to s tím důsledkem, že dohled by měl zahrnovat ověření veškerých činností společnosti, a nikoli jen její solventnost (viz rovněž podobné argumenty v oddíle o článku 8).
Lord Penrose (WE 16) reinforces this point when he says that the regulator was focused exclusively on solvency margins and took no account of accrued terminal bonus, with the implication that supervision should include verification of a company's entire business and not just its state of solvency (see also similar arguments in the section on Article 8).
V různých dokumentech uvedených výše postupuje uvažování takto: je pravda, že možnost obsažená v oddíle 1.D nenutí regulátora k tomu, aby požadoval rezervy na „budoucí prémie všeho druhu“ (např. diskreční prémie), diskreční prémie jsou však stále nedílnou součástí „veškerých činností“ společnosti, tj. opce existuje, ale nezprošťuje orgány Spojeného království maximálního respektování litery a cíle směrnice.
According to the various pieces of evidence mentioned above, the line of reasoning goes as follows: it is true that the option contained in section 1.D does not force the regulator to require reserving of “future bonuses of all kinds” (e.g., discretionary bonuses); however, discretionary bonuses are still an integral part of the company's ‘entire business’, viz.: the option exists does not exonerate the UK authorities from doing their utmost to respect the letter and the aim of the directive.
Dokumenty, které výbor přijal, napovídají, že tím, že regulátor v celkové analýze finančního zdraví společnosti nebral v úvahu narostlé cílové bonusy (diskreční prémie) a že se zaměřoval výhradně na míry solventnosti, ignoroval povinný pojem „veškerých činností“ a asi i literu a cíl článku 18.
Evidence received by the committee suggests that by not taking into account accrued terminal bonuses (discretionary bonuses) in its overall analysis of the financial health of the company and by focusing exclusively on solvency margins, the regulator disregarded the obligatory concept of ‘entire business’ and, possibly, did not respect the letter and the aim of Article 18.