natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soudní dvůr v bodě 81 prohlašuje, že zpráva Komise, ve které je uvedeno, že Komise byla spokojena s tím, jak Spojené království provádí příslušné právní předpisy, může být prvkem, který naznačuje, že porušení práva není dostatečně zjevné a závažné.
The Court suggests, in paragraph 81, that a Commission report indicating that it was satisfied with the implementation of the relevant legislation by the United Kingdom, may be a factor indicating that the breach is not sufficiently grave or manifest.
Ačkoli je však postoj institucí Společenství relevantním faktorem, lze pochybovat o tom, zda by měl mít členský stát, který porušil právo Společenství, právo těžit z neurčitých nebo umírněných vyjádření jednoho z orgánů Společenství, zvláště pokud vezmeme v úvahu, že koncepce provádění práva Společenství je dynamická a může se časem vyvíjet.
However, even though the position taken by the Community institutions is a relevant factor, doubts could be raised as to whether a Member State in breach of Community law should be entitled to benefit from equivocal or cautious pronouncements by one of the Community institutions, especially when one considers that the concept of implementation of Community law is a dynamic one, which may evolve in the course of time.
Pokud jde o společnost ELAS, hlavní chybou Spojeného království podle částí II a III této zprávy nebyla nesprávné provedení ve vnitrostátním právu, ale to, že státní správa neuplatňovala a nevymáhala ustanovení směrnice.
In relation to ELAS, the main failure of the UK, as established in Parts II and III of this report, was not incorrect transposition but failure by the administration to apply and enforce the provisions of the Directive.
Studie ES-3 objasňuje, že toto selhání se považuje za porušení práva Společenství, a proto se k němu odpovídajícím způsobem přistupuje.
ES 3 makes it clear that such failure is considered to be a breach of Community law and is therefore treated accordingly.
Faktory použité pro rozhodnutí o tom, zda je porušení závažné, jsou shodné s faktory uvedenými v odstavci výše ve věci nesprávného provedení ve vnitrostátním právu.
The factors used in determining whether the breach is serious are the same as the ones mentioned in the above paragraph in relation to incorrect transposition.
Studie ES-3 uvádí, že by bylo obtížné určit, zda bylo porušení pravidel společnost ze strany Spojeného království ve věci společnosti ELAS závažné.
ES 3 states, that it would be difficult to establish that the breach of Community rules by the UK authorities in relation to ELAS was serious.
Pouze to, že „orgány nešetřily a nesledovaly dohodu o zajištění, kterou společnost Equitable uzavřela v roce 1999“ , což zvláště kritizoval lord PENROSE
Only the " authorities' failure to examine and monitor the reinsurance agreement entered into by Equitable in 1999 ", which was particularly criticized both by Lord PENROSE
WE 16. a i Bairdova zpráva
WE 16. and in the Baird report
WE 17. , lze považovat za selhání dohledu, které „by mohlo být považováno za závažné porušení pro účely judikatury ve věci Francovich“ (ES-3
WE 17. may be considered to be a supervisory failure that " might be taken to constitute a serious breach for the purposes of Francovich " (ES 3
Strana 108. ).
Page 108. ).
Podobný názor vyjadřuje v dokumentu WE 71 právní firma, která pro společnost ELAS posuzovala skutkovou podstatu případných nároků vůči regulátorům: „Domníváme se, že existuje potenciálně pravděpodobný nárok na straně pojistníků z titulu porušení třetí směrnice o životním pojištění ve věci jednoho omezeného problému, jmenovitě pravděpodobně nadměrné hodnoty připsané smlouvě o zajištění v technických rezervách společnosti“ (WE 71).
A similar view is taken in WE 71 by the law firm who considered for ELAS the merits of possible claims against the regulators: " We consider there is a potentially arguable claim on the part of the policyholders for breach of the Third Life Directive, in respect of one limited issue, namely the arguably excessive value ascribed to the reinsurance treaty in the Society's technical provisions " (WE 71).
Pokud členský stát neprovede směrnici ve vnitrostátním právu nebo pokud správní orgán tuto směrnici v praxi neuplatňuje, musí být splněna i druhá uvedená podmínka odpovědnosti.
Where a Member State fails to transpose a Directive into national law, or an administrative authority fails to apply it in practice, the second condition for liability mentioned above must also be met.
Odpovědnost tedy vzniká pouze v případě, že výsledek předepsaný směrnicí zahrnuje přiznání práv jednotlivcům, a pokud je možné určit obsah těchto práv na základě ustanovení směrnice.
Hence, liability arises only where the result prescribed by the Directive entails the grant of rights to individuals and it is possible to identify the content of those rights on the basis of the provisions of the Directive.
Otázka naplnění této podmínky je věcí výkladu práva Společenství, a proto podle studie ES-3 spadá do výhradní pravomoci ESD.
Whether this condition is fulfilled is a matter of interpretation of Community law and therefore falls within the exclusive remit of the ECJ, according to ES 3.
Ve svém rozsudku ze dne 12. října 2004 ESD vyjasnil některé otázky spojené s odpovědností orgánů v bankovnictví podle harmonizačních směrnic EU v oblasti bankovního práva.
In its judgment of 12 October 2004, the ECJ clarified some issues pertaining to the liability of supervisory authorities in the banking sector under the EU harmonisation directives on banking law.
Soudní dvůr v podstatě došel k názoru, že ačkoli směrnice
The Court held essentially that, although the Directives
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů, první směrnice Rady 77/780/EHS ze dne 12. prosince 1977 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu (Úř. věst.
Directive 94/19/EC of the European Parliament and of the Council of 30 May 1994 on deposit-guarantee schemes, First Council Directive 77/780/EEC of 12 December 1977 on the coordination of the laws, regulations and administrative provisions relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (OJ 1977 L 322, p.
1977 L 322, s. 30); směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí (Úř. věst.
30); Council Directive 89/299/EEC of 17 April 1989 on the own funds of credit institutions (OJ 1989 L 124, p.
1989 L 124, s. 16); druhá směrnice Rady 89/646/EHS ze dne 15. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu a o změně směrnice 77/780 (Úř. věst.
16); Second Council Directive 89/646/EEC of 15 December 1989 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions and amending Directive 77/780 (OJ 1989 L 386, p.
Tyto směrnice byly nyní pozměněny a konsolidovány ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (Úř. věst.
These have now been amended and codified in Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (OJ 2000 L 126, p.
2000 L 126, s. 1). ukládají vnitrostátním orgánům řadu povinností v oblasti dohledu, „ani směrnice 94/19 o systémech pojištění vkladů ani jiné harmonizační směrnice pro bankovnictví ... nepřiznávají vkladatelům práva vůči orgánům dohledu v případě, že jsou jejich vklady nedostupné v důsledku špatného dohledu“ (ES-3
1). impose on the national authorities a number of supervisory obligations, " neither Directive 94/19 on deposit guarantee schemes nor any other banking harmonisation directives ... confer rights on depositors against supervisory authorities in the event that their deposits are unavailable as a result of defective supervision "(ES 3
Strana 101. ).
Page 101. ).
Kromě toho Soudní dvůr uvedl, že „pravidlo vnitrostátního práva, které stanoví, že orgán dohledu musí plnit své funkce pouze ve veřejném zájmu, a které vylučuje jednotlivce z nároků na odškodnění za škody vzniklé v důsledku špatného dohledu, je v souladu se směrnicemi EU v oblasti bankovnictví“ (ES-3
It furthermore held that " a rule of national law which provides that a supervisory authority must fulfil its functions only in the public interest and which precludes individuals from claiming compensation for damage resulting from defective supervision is compatible with the EU banking law Directives " (ES 3
Strana 105. ).
Page 105. ).
Studie ES-3 však upozorňuje, že tento rozsudek „nevylučuje možnost, aby ESD odvodil práva jednotlivce na základě jiných konkrétnějších ustanovení směrnic: implikovaná práva mohou ... vzniknout ... upřesněním povinností příslušných vnitrostátních orgánů v oblasti dohledu a sledování a rozsahu zájmů, k jejichž ochraně jsou zřízeny, v ustanoveních Společenství“ (ES-3
However, ES 3 points out that this judgement " does not preclude the possibility that the ECJ may derive individual rights on the basis of other, more specific, provisions of Directives: Implied rights may ... arise ... by specifying in Community provisions the supervisory and monitoring obligations of national competent authorities and the range of interests they are designed to benefit " (ES 3
Protože požadavky na dohled stanovené ve třetí směrnici o životním pojištění však zřejmě takto konkrétní nejsou, bylo by více než obtížné, aby dotčení pojistníci společnosti ELAS naplnili druhou podmínku odpovědnosti podle věci Francovich .
Since the supervisory requirements laid down in the Third Life Directive appear to lack this specificity, however, it would be more than difficult for aggrieved ELAS policyholders to establish the second condition for liability under Francovich .
Další nedávný rozsudek ve věci žaloby upisovatelů pojištění Lloyd’s proti vládě Spojeného království ukazuje stejným směrem (viz WE-FILE 24 a WE-FILE 25).
Another recent judgment in a case brought by underwriting names at Lloyd’s against the UK Government points into the same direction (see WE-FILE 24 and WE-FILE 25).
Požadovali od vlády Jejího Veličenstva náhradu škody za ztráty upisovatelů pojištění „v důsledku“ toho, že vláda neprovedla směrnici 73/239/EHS o pojištění
They claimed against Her Majesty's Government damages for losses incurred by the Names 'in consequence' of the Government's failure to implement Insurance Directive 73/239/EEC
Navrhovatelé argumentovali tím, že tím, že směrnice o pojištění nebyla provedena ve vnitrostátním právu Spojeného království, nemohli využít výhody výsledků předepsaných směrnicí mimo jiné pro „podmínky, které měly platit pro povolení a sledování pojišťoven Lloyd's; pro třídy pojištění, které takové pojišťovny mohou uzavírat; požadavky na technické rezervy a míru solventnosti takových pojišťoven a ověřování takových požadavků“.
The claimants argued that, in failing to implement the Insurance Directive into domestic UK law, they had not had the benefit of the results prescribed by the Directive relating to, amongst other things, 'the conditions to which the authorisation of insurance undertakings at Lloyd's was to be subject, and monitoring of the same; the classes of business such undertakings are permitted to write; requirements as to the technical reserves and solvency margin of such undertakings; and the verification of such requirements'.
Nejvyšší soud Spojeného království shledal, že práva, která podle argumentace navrhovatelů svěřovala směrnice, se v podstatě rovnala právu na provádění směrnice o pojištění.
The UK High Court found that the rights which the claimants argued that they were granted by the Directive in fact amounted to a claim to the right to implementation of the Insurance Directive.
Na rozdíl od této záležitosti se ve věcech Francovich a Brasserie du Pecheur předpokládalo, že směrnice měla být, ale nebyla provedena ve vnitrostátním právu, a vyžadovalo se, aby bylo určeno právo, které mělo být navrhovateli nutně přiznáno, aby mohl dosáhnout výsledků požadovaných směrnicí.
In contrast to this matter, Francovich and Brasserie du Pecheur assumed that the Directive should have been but had not been transposed into national law and required that a right could be identified which should necessarily have been granted to the claimant to achieve the results required by the Directive.
Nejvyšší soud došel k závěru, že tyto účely neměly nic společného se sporem, který hodlali upisovatelé pojištění Lloyd's vést, a proto žalobu zamítl.
The High Court concluded that those purposes had nothing to do with the complaint that the Lloyd's names sought to pursue and therefore rejected the claim.
Konečně musí podle rozsudku ve věci Francovich existovat přímá příčinná souvislost mezi nesplněním povinnosti ze strany státu a škodou způsobenou poškozenému.
Finally, under Francovich, there must be a direct causal link between the breach of the obligation resting on the State and the damage sustained by the injured party.
Podle studie ES-3 „by největší překážkou [úspěchu žaloby na náhradu škody na základě věci Francovich] bylo určení příčinné souvislosti u ztráty, kterou utrpěli konkrétní pojistníci, a výpočtu náhrady škody“ (ES-3
According to ES 3, " the greatest obstacle [for action in damages based on Francovich to succeed] would be to determine causation with any loss suffered by specific policyholders and the calculation of damages " (ES 3
288 odst.
Action for damages under Articles 235 and 288(2) ECT
2 Smlouvy o ES
Article 288(2) ECT
Pokud občané, firmy nebo členské státy utrpí škodu v důsledku chyby zaměstnanců Evropského společenství, lze podat žalobu na náhradu škody u Soudu prvního stupně (jednotlivci a firmy) nebo u Soudního dvora (členské státy).
Where citizens, firms or Member States sustain damage by reason of fault committed by European Community staff, legal action for damages may be filed at the Court of First Instance (individuals and firms) or at the Court of Justice (Member States).
Tato odpovědnost není upřesněna a je na Soudním dvoru, aby její rozsah vyložil.
This liability is not specified and it has been a matter for the Court to interpret its ambit.
V souladu s tím musí být před možnou náhradou škody splněny tyto podmínky:
Accordingly, the following conditions must be satisfied before an award of damages can be made:
· musí existovat nezákonné jednání instituce Společenství nebo jejího zaměstnance při výkonu jejich funkcí;
· There must be an unlawful act by a Community institution or by a member of its staff in the exercise of his functions;
· musela vzniknout skutečná újma;
· Actual harm must have been suffered;
· musí existovat příčinná souvislost mezi jednáním instituce Společenství a vzniklou škodou.
· There must be a causal link between the act of the Community Institution and the damage sustained.
Společenství nemůže vzniknout odpovědnost, pokud dotčená instituce zjevně a závažně nepřekročila meze výkonu svých pravomocí.
The Community cannot incur liability unless the institution concerned has manifestly and gravely disregarded the limits to the exercise of its powers.
Viz spojené věci C-104/89 a C-37/90 a věc C-352/98).
See joined Cases C-104/89 and C-37/90 and Case C-352/98).
Zjištění chyby, které by se za obdobných okolností správní orgán při vynaložení běžné řádné péče nedopustil, podpoří závěr, že jednání instituce Společenství bylo nezákonné natolik, že Společenství vznikla odpovědnost.
A finding of an error which, in analogous circumstances, an administrative authority exercising ordinary care and diligence would not have committed will support the conclusion that the conduct of the Community institution was unlawful in such a way as to render the Community liable.
Viz věc T-178/98.
See Case T-178/98.
Dotčení pojistníci společnosti ELAS mohli podat žalobu na náhradu škody podle článku 288 na základě argumentu, že Komise neplnila řádně své funkce a povinnosti podle Smlouvy při sledování a uplatňování právních předpisů platných pro společnost EL (tzn. třetí směrnice o životním pojištění ve Spojeném království).
Aggrieved ELAS policyholders could lodge an action for damages under Article 288 based on the argument that the Commission failed to properly fulfil the functions and duties conferred to it by the Treaty in relation to monitoring the application of the EL law (i.e. the Third Life Directive in the UK).
Tato žaloba však zřejmě představuje pouze teoretickou možnost, protože pro ni výbor během tohoto šetření neshledal žádné přesvědčivé důkazy (viz část II zprávy).
However, such action appears to constitute only a theoretical possibility, since the committee has found no conclusive evidence during this inquiry that that was the case (see part II of the Report).
Avšak i pokud by Komise svou povinnost nesplnila, bylo by pochybné, zda by toto nesplnění naplnilo výše uvedenou podmínku nezákonnosti.
However, even if the Commission had failed in its duty, it would be questionable whether this failure would satisfy the condition of unlawfulness referred to above.
Kromě toho se lze domnívat, že řádné provádění právních předpisů EU je především odpovědností členských států.
Moreover, one may take the view that the correct application of EU legislation is primarily the responsibility of Member States.
Pokud má být členský stát považován za primárně odpovědný, bylo by přiměřenější, aby náhradu škody platil tento stát a nikoli Společenství; pak by navrhovatel musel žádat o odškodnění u vnitrostátních soudů, nežli by se mohl jeho nárokem dále zabývat ESD.
If the Member State is to be considered primarily liable so that it would be reasonable for it rather than the Community to pay compensation, then the applicant would have to pursue his remedy in the national courts before the ECJ can further entertain his claim.
Viz věci 5, 7, 13–24/66, věc 96/71).
See Cases 5, 7, 13-24/66, Case 96/71).
Dne 1. února 2001 Evropská komise uvedla do provozu síť mimosoudního urovnávání sporů v oblasti finančních služeb, která má podnikům a spotřebitelům pomoci řešit spory na vnitřním trhu rychle a účinně tak, že jim pomůže vyhnout se zdlouhavému a nákladnému soudnímu řízení, pokud to bude možné.
On 1 February 2001, the European Commission launched an out-of-court complaints network for financial services to help businesses and consumers resolve disputes in the internal market rapidly and efficiently by avoiding, where possible, lengthy and expensive legal action.
Tato síť nazvaná FIN-NET je určena zvláště k usnadnění mimosoudního řešení spotřebitelských sporů v případech, kdy je poskytovatel usazen v jiném členském státě EU, než ve kterém žije spotřebitel.
This network, called FIN-NET, has been designed particularly to facilitate the out-of-court resolution of consumer disputes when the service provider is established in an EU Member State other than that where the consumer lives.
Dnes síť spojuje jednotlivé vnitrostátní mechanismy, které se týkají buď konkrétně finančních služeb (např. služby ombudsmana pro bankovnictví a pojišťovnictví) nebo obecně řešení spotřebitelských sporů.
Today the network brings together different national schemes which either cover financial services in particular (e.g. banking and insurance ombudsmen schemes) or handle consumer disputes in general.
Zúčastněné systémy podepsaly dobrovolné Memorandum o porozumění (MoP)
Participating schemes have signed up to a voluntary Memorandum of Understanding (MoU)
Memorandum o porozumění o síti mimosoudního urovnávání přeshraničních stížností pro finanční služby v Evropském hospodářském prostoru. .
Memorandum of Understanding on a Cross-Border Out-of-Court Complaints Network for Financial Services in the European Economic Area. .
Memorandum stanoví podrobné pokyny, které by měly upravovat spolupráci v případech přeshraničních stížností.
The memorandum lays down detailed guidelines which should govern cooperation in cases of cross-border complaints.
Jeho ustanovení však nejsou pro strany právně závazná, a proto memorandum nezakládá žádná zákonná práva ani povinnosti.
However, its provisions are not legally binding on the Parties and it does not therefore create any legal rights or obligations.
FIN-NET doplňuje EEJ-NET (Evropská mimosoudní síť), která zřizuje obecnější síť alternativních mechanismů řešení sporů, které Komisi oznamují členské státy jako mechanismy uplatňující základní zásady obsažené v doporučení Komise č. 98/257/ES.
FIN-NET complements the EEJ-NET (European Extra-Judicial Network), which establishes a more general network of alternative dispute resolution mechanisms (ADRs) notified to the Commission by Member States as applying core principles contained in Commission Recommendation 98/257/EC.
V případě potřeby nejbližší služba připomene spotřebiteli, že je vhodné nejprve se obrátit se stížností na poskytovatele finančních služeb přímo, protože je to často podmínka, která musí být splněna předtím, než se mohou orgány pro řešení sporů stížnosti ujmout.
Where appropriate, the nearest scheme will remind the consumer of the advisability of first addressing complaints to the financial services provider directly, since this is often a precondition which must be fulfilled before dispute settlement bodies are able to take on board complaints.
Nejbližší služba bude rovněž spotřebitele varovat o případné existenci lhůty pro podání stížnosti k příslušné službě a možných lhůtách pro podání žalob u soudu“ .
The nearest scheme will also warn the consumer that there may be a time limit for submitting the complaint to the competent scheme and possible time limits for any legal actions before the courts ".
Odstavec 7 dává spotřebiteli možnost zvolit si jazyk svého jednání s příslušnou službou.
Paragraph 7 gives the consumer the possibility to choose the language in his dealings with the competent scheme.
Může použít buď pracovní jazyk příslušné služby nebo s ní jednat v jazyce smlouvy s poskytovatelem finančních služeb nebo v jazyce, ve kterém obvykle s poskytovatelem finančních služeb jednal.
He may either use the usual working language of the competent scheme or otherwise deal with it in the language either of his contract with the financial services supplier or in which he normally dealt with the financial services supplier.
8 bod 3 stanoví: „V rámci svých možností poskytne nejbližší služba příslušné službě informace o příslušných závazných pravidlech ochrany spotřebitele platných v zemi bydliště spotřebitele.
As regards the latter, paragraph 8(3) states the following: " Within the framework of its possibilities the nearest scheme provides the competent scheme with information on appropriate mandatory consumer protection rules in force in the consumer’s country of residence.
Příslušná služba by si měla tyto informace vyžádat zvláštní písemnou žádostí obsahující konkrétní dotazy týkající se dané věci.
The competent scheme should ask this information with a specific written request which includes concrete questions concerning the particular case.
Odpovědi na takové žádosti o informace z jiných služeb budou poskytovány co nejrychleji.“
Such requests for information from other schemes will be replied to as swiftly as possible. "
Pan DUCOULOMBIER ze sekretariátu FIN-NET při Evropské komisi ve svědectví H9 stručně vysvětlil způsob práce sítě: „Základní princip práce sítě je naprosto jednoduchý.
Mr DUCOULOMBIER from the European Commission's FIN-NET Secretariat in H9 explained the network's modus operandi in a nutshell: " The basic principle of the network is quite simple.
Ombudsman v zemi spotřebitele – tento ombudsman je uváděn jako „nejbližší služba“ – pak převede nárok spotřebitele k svému protějšku v zemi B, kdy zemí B je členský stát, ve kterém se nachází poskytovatel finančních služeb.
The ombudsman in the country of the consumer – this ombudsman is referred to as the ‘nearest scheme’ – would then transfer the consumer’s claim to his counterpart in country B, country B being the Member State in which the financial services provider is located.