natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Požadavek na sdělování informací pojistníkovi v jazyce členského státu závazku, stanovený v příloze III konsolidované směrnice o životním pojištění (viz bod 3. a) níže), se skutečně týká pouze informací uvedených v seznamu v příloze, a ty nezahrnují dokumentaci, kterou zmínili pan WEYER a pan SEYMOUR.
The requirement to communicate information to the policyholder in the language of the Member State of the commitment, laid down in Annex III of the consolidated Life Directive (see point 3. a.) below), indeed relates only to the information listed in the Annex, which does not include the documentation referred to by Mr WEYER and Mr SEYMOUR.
Písemné dokumenty a ústní svědectví, které výbor získal od irských a německých pojistníků, naznačují, že při svém úsilí dosáhnout odškodnění čelili zvláštním obtížím.
Written and oral evidence received by the committee from Irish and German policyholders suggests that they have faced particular difficulties in their efforts to obtain redress.
Protože většina dotčených pojistníků mimo Spojené království se nejprve obrátila na své příslušné vnitrostátní orgány, začíná tento oddíl stručným vymezením odpovědností hostitelských členských států z hlediska ochrany spotřebitele, které stanoví třetí směrnice o životním pojištění.
Since most of the aggrieved non-UK policyholders first turned to their respective national authorities, this section begins by briefly outlining the responsibilities of host Member States in terms of consumer protection as laid down in the Third Life Directive.
Následně jsou zkoumány úlohy a opatření, které plnily a přijímaly irské a německé regulační orgány ve vztahu ke společnosti Equitable Life, zvláště ve věci poskytnutí pomoci dotčeným pojistníkům.
Subsequently, the roles played, and actions undertaken, by Irish and German regulatory authorities in relation to Equitable Life are explored with particular reference to providing assistance to aggrieved policyholders.
a) Orgány dohledu v členském státě závazku
Supervisory authorities in the Member State of commitment
Úlohy a pravomoci orgánů hostitelského členského státu podle třetí směrnice o životním pojištění (3ŽP)
Role and powers of host Member State authorities under the 3rd Life Directive (3LD)
V dokumentu WE 41 Komise nastiňuje rozdělení pravomocí a odpovědností mezi orgány domovského a hostitelského členského státu podle 3ŽP.
In WE 41, the Commission outlines the division of powers and responsibilities between authorities of home and host Member States under the 3LD.
Na druhé straně si hostitelský členský stát ponechává pravomoci k dohledu nad provozováním činnosti na svém území.
On the other hand, the host Member State retains powers for supervising the conduct of business on its territory.
Za prvé, článek 32 3ŽP stanoví základní pravidlo, podle kterého právem platným pro smlouvy o životním pojištění musí být obecně právo země závazku, tj. země, ve které má pojistník obvyklé bydliště, aby bylo zajištěno, že smlouva se bude řídit právem, se kterým je pojistník seznámen.
Firstly, Article 32 of the 3LD lays down the basic rule that the law applicable to Life assurance contracts must, in general, be that of the country of commitment, i.e. the country where the policyholder has his/her habitual residence in order to ensure that the contract is governed by law with which the policyholder is familiar.
Kromě toho: „ Pokud pojistitel ze Společenství založí pobočku v jiném členském státě nebo poskytne služby do jiného členského státu, tento hostitelský členský stát může požadovat, aby byla dodržována jeho pravidla provozování činnosti, která jsou odůvodněna obecným zájmem.
Furthermore, " when a Community insurer establishes a branch in, or provides services into, another Member State , that host Member State may require that its conduct of business rules that are justified by the general good should be respected.
Kromě toho může hostitelský členský stát požádat o zpětné a nesystematické oznamování podmínek pojistných smluv, které používá pojistitel na jeho území „ pro účely ověření souladu s vnitrostátními předpisy týkajícími se pojistných smluv na životní pojištění”(článek 45)“ (WE 41
In addition the host Member State may ask for ex post and non-systematic notification of the policy conditions used by an insurer in its territory 'for the purpose of verifying compliance with national provisions concerning assurance contracts' (Article 45) " (WE 41
Strana 3. ).
Page 3. ).
Komise stanoví pokyny k uplatnění koncepce obecného zájmu v odvětví pojišťovnictví prostřednictvím interpretačního sdělení
The Commission provides guidance on the application of the concept of the general good in the insurance sector through an interpretative Communication
Interpretační sdělení Komise o svobodě poskytování služeb a obecném zájmu v pojišťovnictví (2000/C 43/03). .
Commission Interpretative Communication on the freedom to provide services and the general good in the insurance sector (2000/C 43/03). .
Právo domovských členských států použít své předpisy v obecném zájmu je zmíněno na několika místech 3ŽP, například ve věci reklamy, kdy článek 47 stanoví, že „ pojistitelé mohou v hostitelském státě propagovat své služby s výhradou pravidel pro formu a obsah této reklamy, přijatých z důvodu obecného zájmu” .
The right of home Member States to apply their rules in the interest of the general good is referred to in several places in the 3LD, for instance as regards advertising, where it is stipulated in Article 47 that " insurers can advertise their products in the host country subject to any rules governing the form and content of such advertising adopted in the interest of the general good ".
3ŽP rovněž stanoví požadavky na minimální informace, které musí být pojistníkovi poskytnuty před uzavřením smlouvy a po celou dobu platnosti smlouvy (viz článek 36 ve spojení s přílohou III).
The 3LD also lays down requirements in terms of minimum information that must be provided to the policyholder before the contract is concluded and throughout the term of the contract (see Article 36 in connection with Annex III).
Provádění požadavků stanovených v článku 36 ve spojení s přílohou III směrnice proto spadá do pravomoci a odpovědnosti členského státu závazku. „Právo země pobočky bude proto udávat obsah a formu informací poskytovaných zákazníkům pobočky a bude použito k posouzení každého obvinění z nesprávného prodeje“ (pan TERTÀK, H1).
The law of the country of the branch will thus dictate the content and form of the information to be provided to customers of the branch and would be used to assess any allegation of mis-selling " (Mr TERTÀK, H1).
Příloha III stanoví, že informace musí být poskytnuty písemně a (obvykle) v úředním jazyce členského státu, ve kterém má pojistník bydliště.
Annex III stipulates that the information must be provided in writing and (normally) in an official language of the Member State where the policyholder has his/her residence.
Proto bych řekl, že je společnou odpovědností domovského i hostitelského státu ujistit se, že činnost je provozována řádně.
This, I would argue, is a joint responsibility of the home and the host to make sure that the business is being carried on properly.
Pojistník má však jistě právo na informace ve svém vlastním jazyce v souladu s podmínkami směrnice“ (pan BEVERLY, H7).
But certainly, the policyholder is entitled to information in his own language, in accordance with the terms of the directive " (Mr BEVERLY, H7).
Pokud hostitelský členský stát zjistí, že pojišťovna nedodržuje platná právní ustanovení, měl by nejprve společnost vyzvat, aby své chování napravila.
When the host Member State establishes that an insurance undertaking is not complying with the legal provisions applicable, it should first call on the undertaking to correct its behaviour.
Pokud jde o odpovědnost za vyřizování stížností pojistníků, Komise uvádí: „Vzhledem k důležité úloze dané členskému státu závazku při správě informací pro pojistníky, včetně informací o opatření pro vyřizování stížností, a vzhledem k právu hostitelského státu požadovat uplatnění jeho předpisů pro provozování činnosti odůvodněných obecným zájmem, má Komise za to, že členský stát závazku je povinen převzít určitou odpovědnost za přijímání a zpracování stížností a poradenství stěžovatelům.
As regards responsibility for dealing with complaints by policyholders, the Commission states the following: " Given the important role given to the Member State of the commitment in the management of policyholder information, including information on the arrangements for handling complaints, and given the right accorded to the host State to require the application of its conduct of business rules justified by the general good, the Commission considers that the Member State of the commitment is obliged to assume a certain responsibility for the reception and processing of complaints and the guidance of complainants.
Pokud se stížnost týká věci, která je jasně odpovědností orgánu domovského státu (finanční dohled), lze ji snadno předat tomuto orgánu“ (WE 41
If the complaint relates to a matter (financial supervision) which is clearly the responsibility of the home State authority, it can easily be passed on to that authority " (WE 41
V dokumentu WE-CONF 18
In WE-CONF 18
Strana 8. je uveden názor, že země závazku „měla vždy svou úlohu při poradenství pro své občany, zejména vzhledem k jazykovému problému“, a protože „spotřebitelé se přirozeně obracejí o radu ke svému místnímu orgánu“.
Page 8. the view is taken that the country of commitment " always had a role to play in advising its citizens, not least given the problem of language " and because " consumers naturally look to their local authority to advise them ".
Vzhledem k tomuto rozštěpení odpovědností Komise zdůrazňuje význam dobré výměny informací respektive účinné spolupráce mezi orgány dohledu hostitelského a domovského členského státu.
Given this split of responsibilities, the Commission emphasises the importance of good exchange of information and effective cooperation between the supervisory authorities of host and home Member State, respectively.
Odrazem toho bylo přijetí Sienského protokolu (WE 55) v roce 1997 orgány dohledu členských států EU.
This is reflected by the adoption of the 'Siena Protocol' (WE 55) in 1997 by supervisory authorities of EU Member States.
Protokol určuje pravidla chování ve věci výměny informací a spolupráce mezi orgány dohledu při provádění směrnice o pojištění.
The protocol determines rules of behaviour with regard to exchange of information and cooperation between supervisory authorities in the application of Insurance Directives.
Komise však ve své Bílé knize o politice finančních služeb v letech 2005–2010
The Commission acknowledges, however, in its White Paper on Financial Services Policy 2005-2010
Číslo KOM není k dispozici. uznává nutnost jasněji definovat úlohy a odpovědnosti domovských/hostitelských orgánů dohledu.
no COM number available. the need define the roles and responsibilities of home/host supervisors in greater clarity.
Irští finanční regulátoři
Irish financial regulators
V Irsku bylo příslušným orgánem v době, kdy společnost ELAS provozovala pobočku, ministerstvo podnikání, obchodu a zaměstnanosti (Department of Enterprise, Trade and Employment, DETE), nežli byl v květnu 2003 zřízen Irský regulační úřad pro finanční služby (Irish Financial Services Regulatory Authority, IFSRA).
In Ireland, the competent authority during the time ELAS operated a branch was the Department of Enterprise, Trade and Employment (DETE) before the Irish Financial Services Regulatory Authority (IFSRA) was established in May 2003.
Paní O'DEA však v dokumentech WE 65 a WE 80 tvrdí, že IFSRA je „odpovědný pouze za opatření, která sám přijal od 1. května 2003“ .
Ms O'DEA, however, claims in WE 65 and WE 80 that IFSRA is " responsible only for actions taken by it since 1 May 2003 ".
Při setkání s delegací výboru v Dublinu dne 6. října paní O'Dea upřesnila, že IFSRA nese odpovědnost pouze za „pokračující opatření“, například povolení udělená do roku 2003.
During the meeting with the committee delegation in Dublin on 6 October Ms O'Dea specified that IFSRA would only be responsible for 'continuing actions' such as for instance authorisations granted prior to 2003.
Výbor se následně úřadu IFSRA písemně dotázal, kdo, pokud ne IFSRA, je orgánem odpovědným za opatření irského regulátora vůči společnosti ELAS, která byla „ukončena“ před zřízením úřadu IFSRA.
The committee subsequently asked IFSRA in writing, which is the authority, if not IFSRA, that is responsible and accountable for those actions of the Irish regulator in relation to ELAS which were 'completed' before the establishment of IFSRA.
Na to úřad IFSRA neodpověděl.
IFSRA failed to reply.
Viz korespondence mezi vyšetřovacím výborem a IFSRA ve WE 80.
See correspondence between the Committee of Inquiry and IFSRA in WE 80.
Proto se zdá, že žádný irský orgán nepřebírá odpovědnost za opatření, která irský regulátor přijal vůči společnosti ELAS do roku 2003.
Thus it appears that no Irish authority assumes responsibility for actions undertaken by the Irish regulator in relation to ELAS before 2003.
Ohledně regulace společnosti Equitable Life v Irsku paní O'DEA ve svědectví H4 i dokumentu WE 61 zdůraznila odpovědnost britských orgánů za finanční a obezřetnostní dohled nad irskou pobočkou podle 3ŽP.
With regard to the regulation of Equitable Life in Ireland, Ms O'DEA emphasised both in H4 and in WE 61 the UK authorities' responsibility for financial and prudential supervision of the Irish branch according to the 3LD.
Ve věci regulace provozování činnosti uvedla: „ Ze šetření spisů, které nám byly postoupeny, se zdá, že v té době byla jedinými uplatňovanými pravidly pravidla „obecného zájmu“ stanovená ve směrnici.
In terms of conduct of business regulation she stated the following: " At the time, from an examination of the files that were passed to us, it appears that the only rules that were imposed were the ‘general good’ rules set out in the directive.
Členské státy mohly uplatnit další pravidla provozování činnosti, jak například učinilo Spojené království.
Member States were free to apply additional conduct of business rules as, for example, the UK did.
Irsko v té době neuplatnilo dodatečná pravidla provozování činnosti, ale myslím si, že tam bylo použito slovo „povinen“.
Ireland did not apply additional conduct of business rules at that time, but I think the word ‘obliged’ was used there.
Irsko ani žádný jiný členský stát EU nebyly povinny tak učinit a myslím si, že Spojené království bylo tehdy velmi neobvyklou výjimkou “ (H4).
There was no obligation on Ireland, or on any other EU Member State, to do that and I think the UK probably would have been particularly unusual at the time " (H4).
Výbor se od úřadu IFSRA snažil získat další informace o tom, zda byla v té době v platnosti nějaká jiná irská pravidla provozování činnosti, například ohledně nesprávného prodeje, a dostal tuto odpověď (WE 80): „Zákonný akt 360 z r. 1994 ... stanoví, že pojistitelé musí dodržet specifikované právní předpisy včetně zákona o informování spotřebitele z r. 1978, zákona o prodeji zboží a dodávce služeb z r. 1980 a právní předpisy o spotřebitelských úvěrech přijaté státem.
The committee sought to obtain further information from IFSRA as to whether at all any Irish conduct of business rules at all were applicable at the time, for instance in relation to mis-selling, and received the following response (WE 80): " Statutory Instrument 360 of 1994 ... provide[s] that insurers are required to comply with specified legislation, including the Consumer Information Act of 1978, the Sale of Goods and Supply of Services Act 1980 and consumer credit legislation adopted by the State.
Tyto požadavky byly a jsou soudně vymahatelné...“ .
These requirements were and are enforceable through the Courts... ".
Z dokumentu WE-CONF 9 se zdá, že britský regulátor o těchto pravidlech nikdy nebyl informován.
From WE-CONF 9 it appears that the British regulator was never notified of these rules.
Po hlavních událostech ve společnosti Equitable, konkrétně dne 1. února 2001, byla pravidla provozování činnosti v životním pojištění v Irsku stanovena předpisy pro poskytování informací v životním pojištění z r. 2001.
After the main events at Equitable, namely on 1 February 2001, conduct of business rules specific to the life insurance were imposed in Ireland through the Life Insurance Provision of Information Regulations 2001.
Podle oznámení zaslaného britskému regulátorovi dne 29. července 2002 (tzn. po uzavření irské pobočky ELAS dne 8. července 2002) tyto předpisy stanoví „sdělení informací jednotlivým klientům kupujícím životního pojištění v prodejním místě“ (WE-CONF 9).
According to the notification papers sent to the British regulator on 29 July 2002 (i.e. after the closure of ELAS Irish branch on 8 July 2002), they provide for " disclosure of information at point of sale to individual purchasers of life assurance " (WE-CONF 9).
Paní O'DEA informovala výbor, že postavení irských spotřebitelů se dále zlepšilo po nedávném zavedení Kodexu ochrany spotřebitele (který nahradil prozatímní Kodex chování pojišťoven vypracovaný v roce 2003), který mimo jiné stanoví podrobné požadavky na množství a druh informací, které mají být poskytovány spotřebitelům (viz H4 a WE 61).
Ms O'DEA informed the committee that the position of Irish consumers has been further improved since through the recent introduction of Consumer Protection Code (replacing an interim Code of Conduct for Insurance Undertakings set up in 2003) that lays down, among other things detailed requirements as to the amount and type of information to be provided to consumers (see H4 and WE 61).
Úřad IFSRA ve svědectví H4 dodal, že „připravuje správní sankční postupy, které mu umožní ukládat sankce firmě, která se dopustila závažného porušení kodexu“ .
IFSRA added in H4 that it is " developing administrative sanctions procedures which will allow us to impose sanctions on a firm which has committed a serious breach of the code ".
Během schůzky dne 6. října 2006 v Dublinu se delegace výboru snažila od úřadu IFSRA zjistit, zda byl irský finanční regulátor v kontaktu se svými britskými protějšky ve věci situace společnosti Equitable Life a možných důsledků pro irské pojistníky během kritického období v letech 1998 až 2000, a požadovala kopie příslušné korespondence mezi irskými a britskými regulátory.
During the meeting on 6 October 2006 in Dublin, the committee delegation also sought information from ISFRA as to the whether the Irish Financial Regulator had been in contact with their UK counterparts concerning Equitable Life's situation and possible implications for Irish policyholders during the critical period between 1998 and 2000 and requested copies of relevant correspondence between Irish and UK regulators.
Paní O'Dea řekla, že „lze předpokládat, že taková korespondence existovala“ , ale tvrdila, že úřad IFSRA ji nesmí poskytnout, protože pravděpodobně obsahuje informace, které musí být podle směrnice EU o životním pojištění považovány za důvěrné.
Ms O'Dea said that one " may assume that there has been such correspondence " but claimed that IFSRA would not be allowed to disclose it, because it would contain information that is to be regarded as confidential under the EU Life Directive.
Výbor trval na své žádosti v následném dopise úřadu IFSRA.
The committee maintained its request in a subsequent letter to IFSRA.
Úřad IFSRA odpověděl takto: „provedeme nyní přezkum informací obsažených ve spisech, které máme v držení, abychom našli veškerou příslušnou korespondenci týkající se období specifikovaného ve vašem dopise; následně musíme před poskytnutím spisů získat povolení od orgánů Spojeného království a společnosti Equitable Life“ (viz WE 80).
IFSRA replied, stating that " we will now conduct a review of the information contained on the files in our possession with a view to identifying any suitable correspondence relating to the period specified in your letter; permission must then be obtained from the UK authorities and Equitable Life prior to any disclosure " (see WE 80).
Z písemných dokumentů, které výbor
Written evidence received by the committee
Viz například WE 3. přijal, vyplývá, že někteří irští pojistníci se obrátili s žádostmi o odškodnění k úřadu IFSRA.
See for instance WE 3. suggests that some Irish policyholders turned to IFSRA for redress.
To potvrzuje paní O'DEA v dokumentu WE 80: „V té době nebyly žádné stížnosti [od předchůdce IFSRA].
This is confirmed by Ms O'DEA in WE 80: " No complaints were received at that time [by IFSRA's predecessor].
Podle paní O'DEA však irský regulátor obecně nemá pravomoc rozhodovat o stížnostech spotřebitelů na finanční firmu, ani přiznávat odškodnění zákazníkům, protože tyto pravomoci jsou svěřeny irskému ombudsmanovi pro finanční služby (viz níže).
However, according to Ms O'DEA, the Irish regulator generally does not have the power to adjudicate on consumer complaints against a financial firm nor to award compensation to customers, since these powers have been vested in the Irish Financial Services Ombudsman (see below).
Irský regulátor uvedl, že se přesto snažil irským pojistníkům pomoci.
The Irish regulator indicated that it has nevertheless sought to assist Irish policyholders.
Za prvé, paní O'DEA řekla, že úřad IFSRA odkázal stěžovatele na dobrovolný systém irského ombudsmana v oblasti pojišťovnictví.
Firstly, Ms O'DEA indicated that IFSRA referred complainants to the voluntary Insurance Ombudsman of Ireland Scheme.
Kromě toho na žádost tehdejšího irského ministra podnikání, obchodu a zaměstnanosti úřad IFSRA „provedl přezkum záležitostí, které předložili irští pojistníci, aby zjistil, jak by bylo možné zlepšit jejich situaci“ (paní O'DEA, H4).
Furthermore, at the request of the then Irish Minister for Enterprise Trade and Employment, IFSRA " undertook a review of matters raised by Irish policyholders in order to identify how their position could be improved " (Ms O'DEA, H4).
Přezkum nezjistil žádné možnosti, které by vedly ke zlepšení situace irských pojistníků.
The review did not identify any means of improving the situation of Irish policyholders.
Pan TREACY (H4) uvedl: „pokusili jsme se v podstatě poskytnout co nejvíce informací: učinili jsme prohlášení jménem pojistníků a zjišťovali jsme informace od různých systémů odškodnění, společnosti samotné a britského regulátora a pokud to bylo možné, předávali jsme tyto informace pojistníkům jak individuálně, tak zveřejněním na naší internetové stránce“ (pan TREACY, H4).
Mr TREACY (H4) stated that " we have tried essentially to provide as much information as we could: we made representations on policyholders' behalf and sought information from the various compensation schemes, the Society itself and the UK regulator and we passed on that information, where it was possible, to the policyholders both individually and by placing it on our website " (Mr TREACY, H4).
Konstatoval: „naše úloha ... byla omezena na poskytování informací a pomoc při navazování kontaktů“ .
He concluded that " our role ... has ... been limited to the provision of information and assistance in making contacts ".
V tomto ohledu byla podle paní O'DEA (H4) spolupráce s britskými orgány dobrá.
In this respect, the cooperation received from the UK authorities was good, according to Ms O'DEA (H4).
Souhrnně paní O'DEA (H4) zdůraznila, že úřad IFSRA „vynaložil veškeré úsilí ..., v mezích [své] pravomoci, aby pomohl ... dotčeným spotřebitelům v Irsku“ .
Summarising, Ms O'DEA (H4) stressed that ISFRA " has made every effort ..., within the limits of [its] powers, to assist ... consumers affected in Ireland ".
Cela řada irských pojistníků však považovala úroveň pomoci poskytnuté jejich vnitrostátním finančním regulátorem za neuspokojivou (viz zejména vyplněné dotazníky s přílohami v dokumentu WE-FILE 33 a sdělení pana TROYE, WE-FILE 4; sdělení pana DUGGAN, WE-FILE 14; sdělení paní KNOWD, H2).
Many Irish policyholders, however, regarded the level of assistance provided by their national financial regulator as unsatisfactory (see in particular the completed questionnaires with annexes in WE-FILE 33 as well as Mr TROY, WE-FILE 4; Mr DUGGAN WE-FILE 14; Ms KNOWD, H2).
Němečtí finanční regulátoři
German financial regulators