natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nemělo vhodné pracovníky a ti, kteří byli činní na úrovni oborového dohledu, neměli zejména kvalifikaci na to, aby do procesu jakkoli významně přispěli.
It had inadequate staff, and those involved at line supervisor level in particular were not qualified to make any significant contribution to the process.
Regulátoři divize pojištění v zásadě záviseli na GAD, kde dostávali rady ohledně matematických rezerv, implicitních prvků, technických záležitostí obecně a rozumných očekávání pojistníků, a sami osobně neměli konkrétní příslušné dovednosti ani zkušenosti pro nezávislé posouzení pozice společnosti v tomto ohledu.
Insurance division regulators were fundamentally dependent on GAD for advice on the mathematical reserves, implicit items, technical matters generally, and PRE, and were not individually equipped with specific relevant skills or experience to assess independently the Society's position in these respects.
Vzhledem k objemu práce k vyřízení, která sahala nad rámec pravidelných kontrol výkazů, měli úředníci s vyšším postavením málo příležitostí zapojit se do běžné regulace“, přičemž dodává, že „v té době byla identifikována potřeba větších prostředků pro regulaci“.
Given the volumes of work to be handled, which extended far beyond the regular scrutiny of returns, higher-grade officers had little opportunity to become involved in routine regulation", adding that " a need for greater regulatory resource had been identified at that time".
Na závěr říká, že „ pro veškeré praktické potřeby bylo důkladné zkoumání pojistně-matematického fungování firem nabízejících životní pojištění v rukou GAD, a to až do reorganizace v rámci FSA “. (bod 158)
He concludes saying that "for all practical purposes, scrutiny of the actuarial functioning of life offices was in the hands of GAD until the reorganisation under FSA was in place." (par.158)
Ačkoli lord Penrose potvrzuje, že „regulátoři si vysoce cenili pojistných matematiků GAD“, říká, že „často byli omezováni svým chápáním toho, co bylo v rámci širokých a špatně definovaných praktických norem přijatelné,“ a naznačuje, že „vláda požadovala mírný přístup k regulaci a v souladu s tím i k přiděleným zdrojům“.
Although Lord Penrose confirms that " GAD actuaries were held in high regard by the regulators" he says that " they were often inhibited by their understanding of what was acceptable within broad and ill-defined standards of practice", suggesting that " Government required a 'light touch' approach to regulation, and allocated resources accordingly ."
Dále naznačuje, že „ větší prostředky … by možná vylepšily šance na identifikaci problémů“, a ukazuje na politické klima Spojeného království, které převažovalo po většinu 90. let, kdy cílem vlády „bylo deregulovat, omezit regulační zátěž pro podniky, vyvarovat se zásahu do soukromých společností a nechat převládat tržní síly.“ (body 159, 160 a 161)
He further suggests that " increased resources ... might have improved the chances of identifying problems ", and hints at the UK political climate prevailing for most of the 1990s, when the Government's objective " was to deregulate, to reduce regulatory burdens on business, to avoid interference in private companies, and to let market forces prevail ." (par.159, 160 and 161)
Nakonec konstatuje, že „reformy byly zavedeny v legislativním rámci, který existoval, ale že ministři museli opakovaně rušit primární právní předpisy z této oblasti“, jelikož všeobecně převládal názor, že „dohled nad životními pojišťovnami je úspěšný, protože během dvaceti let došlo ke krachu pouze jedné bezvýznamné životní pojišťovny“.
Finally, he states that " reforms were introduced, within the legislative framework that existed, but that Ministers had repeatedly ruled out primary legislation in this area" as there had been a general perception that " life insurance supervision was a success, as there had been only one insignificant life company failure in twenty years ."
Částečně z tohoto důvodu „ministři nepřinesli prakticky žádné primární právní předpisy v oblasti regulace, za kterou neslo odpovědnost MPO,“, a dodává, že neviděl žádný "seznam žádoucích legislativních změn, které by identifikovaly základní strukturální reformu jako možný předmět právních předpisů“ (bod 162).
Partly for this reason "v irtually no primary legislation in the regulatory area for which DTI was responsible was taken forward by Ministers", adding that he saw no " wish list of legislative amendments that identified fundamental structural reform as a possible subject for legislation." (par.162)
Ve svém závěru lord Penrose tvrdí, že „v zásadě společnost sama byla původkyní své vlastní smůly.
In his conclusion, Lord Penrose argues that "principally, the Society was author of its own misfortunes.
Kapitola 19 strana 726. svého vyšetřování označuje v souvislosti s úlohou pojistných regulátorů Spojeného království toto:
Chapter 19, page 726. of his inquiry in relation to the role of the UK insurance regulators:
Lord Penrose skončil slovy, že „obrázek, který vzniká, je obrázek společnosti, která hluboce zasela finanční problémy a problémy spojené s managementem, které předcházely vzniku problému s garantovanými anuitními sazbami...
Lord Penrose concluded by stating that "the picture that emerges is of a Society that had deep-seated financial and management problems that pre-dated the emergence of the GAR problem ...
Rozsudek Horní sněmovny ve věci Hyman krizi urychlil, ale odpovědnost za ni nenesl sám.
The judgement of the House of Lords in Hyman precipitated a crisis, but was not solely responsible for it.
Ponaučení, která se objevila, jsou široká a týkají se povinností všech hlavních dotčených stran, představenstva, vedení, auditorů a regulátorů“.
The lessons that emerge are broad, and relate to the responsibilities of all main parties concerned, directors, management, auditors and regulators ."
Pro lepší zhodnocení plnění ustanovení práva Společenství regulátory životního pojištění ve Spojeném království a ostatních dotčených členských státech vyzval vyšetřovací výbor řadu odborníků a svědků, aby výboru poskytli ústní svědectví a písemné dokumenty o případu společnosti Equitable Life
In order better to assess the life insurance regulators' compliance with the Community law provisions in the UK and the other Member States concerned, the Committee of Inquiry invited a number of experts and witnesses to present the committee with oral and written evidence on the Equitable Life case
Připomínáme zkratky používané v této zprávě pro důkazy předložené výboru:
We recall the abbreviations used in this report for evidence submitted to the Committee :
Mezi pozvanými svědky byli jednotliví pojistníci a zástupci sdružení pojistníků, vládní představitelé, vyšší úředníci současných a minulých regulátorů životního pojištění ve Spojeném království, Irsku a Německu, zástupci Komise, pojistní matematici a odborníci na životní pojištění, důchodové pojištění a forenzní účetnictví, jakož i další odborníci či zúčastněné osoby včetně současného vedení společnosti Equitable Life.
Witnesses invited included individual policyholders and representatives of policyholder associations, government representatives, senior officers of present and past life insurance regulators in the UK, Ireland and Germany, representatives of the Commission, actuaries and experts in life insurances, annuities and forensic accounting, as well as other experts or stakeholders, including the current management of Equitable Life.
Podle údajů, které poskytl pan THOMSON, současný generální ředitel společnosti Equitable Life, „mělo v roce 2001 zhruba 1,5 mil. lidí podíl ve fondech s podílem na zisku společnosti; patřilo sem asi 8 000 pojistníků s podílem na zisku v Irsku a asi 4 000 pojistníků s podílem na zisku v Německu.
According to data provided by Mr. THOMSON, current Chief Executive of Equitable Life, in 2001 " roughly 1.5 million people had an interest in the Society's with-profits fund; this included about 8.000 with-profits policyholders in Ireland and about 4.000 with-profits policyholders in Germany .
Kromě toho bylo přibližně 6.500 mezinárodních pojistek, které prodala kancelář společnosti na Guernsey jedincům žijícím po celém světě, z nichž někteří budou v Evropě“ (WE47).
In addition there were approximately 6.500 international policies sold through the Society's Guernsey office to individuals resident throughout the world, some of whom will be in Europe "(WE47).
Pokud jde o mezinárodní pojistníky společnosti Equitable Life, nabídl pan SEYMOUR (WE53) přesnější údaje, když uvedl, že koncem 90. let měla společnost „13 405 pojistníků žijících mimo Spojené království ve 13 různých členských státech EU
Regarding Equitable Life's international policyholders, Mr. SEYMOUR (WE53) offered more precise data, stating that the Society had in the late 90s " 13.405 policyholders outside the UK , residing in 13 different EU Member States.
Celkem 12 425 pojistníků v členských státech EU (Irsko, Německo, Belgie, Rakousko, Dánsko, Finsko, Francie, Řecko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko, Španělsko, Švédsko) a 980 v britských državách (Normanské ostrovy, Ostrov Man, Gibraltar). ".
In all, 12.425 policyholders in EU Member States (Ireland, Germany, Belgium, Austria, Denmark, Finland, France, Greece, Italy, Luxembourg, Netherlands, Portugal, Spain, Sweden) and 980 in UK-dependencies (Channel Islands, Isle of Man, Gibraltar). "
Dokumenty prezentované dalšími svědky se zaměřily na řadu klíčových otázek, které lze seskupit takto:
The evidence presented by other witnesses focused on a number of key issues which can be grouped as follows:
Nedbalost při obezřetnostní regulaci a dohledu
Negligence in prudential regulation and supervision
Svědci (předkladatelé petic, postižení pojistníci nebo zástupci akčních skupin pojistníků) vyjadřovali podobné názory při zdůrazňování řady rozsáhlých obav a stížností na pojistné regulátory Spojeného království a na regulátory v dalších dotčených členských státech.
Converging views were expressed by witnesses (petitioners, affected policyholders or representatives of policyholders' action groups) in highlighting a number of wide-ranging concerns and complaints against the UK insurance regulators, as well as regulators in other Member States concerned.
V této konkrétní záležitosti předložili ústní svědectví a písemné dokumenty, které vyšetřovací výbor vzal v úvahu, Tom LAKE, John NEWMAN a Paul BRAITHWAITE za EMAG
On this specific issue, oral and written evidence considered by the Committee of Inquiry were submitted by Tom LAKE, John NEWMAN and Paul BRAITHWAITE on behalf of EMAG
The Equitable Life Action Group Ltd.
The Equitable Life Action Group Ltd.
Ve svých prohlášeních obviňovali – různou měrou – regulátory Spojeného království, že v souvislosti se společností Equitable Life nevykonávali náležitě své regulační funkce a že při obezřetnostním dohledu nad společností Equitable Life celá léta z nedbalosti nerozpoznali řadu jasných výstražných signálů a že na ně nereagovali.
In their statements they have - to different degrees - accused the UK regulators of failing to exercise properly their regulatory functions in respect of Equitable Life and of negligently failing, over a number of years, to recognize, and to react to, a number of clear warning signs in the prudential supervision of Equitable Life.
Ve svědectví H7 pan SEYMOUR tvrdil, že „podle článku 23 třetí směrnice o životním pojištění musí regulátor dohlížet na pojišťovnu, která má sídlo na jeho území, a musí přesně vědět, co se v ní děje – Zdůrazňuji jak „na“ jeho území, tak i činnost vykonávanou „mimo“ toto území.
In H7, Mr. SEYMOUR claimed that "Article 23 of the Third Life Directive requires that the regulator had to supervise and know thoroughly what was happening to an assurance business whose head office was in his territory – I stress both 'in' his territory as well as the business carried out 'outside' that territory.
Rovněž uvádí, že orgán dohledu musel provést „nápravu jakýchkoli nestandardních kroků, které by poškozovaly zájmy pojištěných osob“.
It also states that the supervisor had to “remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons”.
Paní KWANTES (H7), která zastupovala skupinu na podporu pojistníků, prohlásila, že „vláda Spojeného království byla na počátku 90. let jedním z hlavních stoupenců třetí směrnice o životním pojištění a velmi trvala na důkladné regulaci životního pojišťovnictví.
Representing a policyholders' support group, Ms. KWANTES (H7) claimed that " the UK government was one of the main backers of the Third Life Directive in the early 1990s and were very insistent on robust regulation of the Life Industry.
O deset let později se dozvídáme, že regulace byla jen „mírná“, ať už to znamená cokoli.
A decade later we are told that the regulation was only 'light touch', whatever that means.
Podle mého názoru buď regulujete, nebo neregulujete, mezi tím není nic“.
In my opinion you either regulate or you don't regulate, there is no half-way house."
V dokumentu WE7 pan NASSIM tvrdil, že „regulátoři strávili příliš mnoho času debatami nad okolnostmi, za kterých mohou používat své diskreční pravomoci, a když to pak celková situace vyžadovala, nikdy je nevyužili.
In WE7 Mr. NASSIM claimed that " the regulators spent over-much time debating the circumstances under which they might use their discretionary powers and in the event never used them when the overall situation required them to do so.
V důsledku toho nerozpoznali žádné z důležitých po sobě jdoucích stádií ve vývoji situace ani na ně nezareagovali“.
As a result they did not recognise or react to any of the important successive stages in the development of that position."
Ve svědectví H8 pan BAIN tvrdil, že „kvůli nedostatku dohledu si společnost Equitable Life mohla myslet, že si může dělat, co se jí zlíbí, protože působí v bezregulační zóně“.
In H8 Mr. BAIN claimed that " lack of supervision allowed Equitable Life to believe it could do whatever it liked, because it was operating in a regulation-free zone."
Pokud jde o kulturu komunikace ve společnosti Equitable Life, která měla pozornému regulátorovi pomoci najít její případné finanční slabiny, zdůraznilo memorandum doručené Finančnímu výboru Dolní sněmovny v lednu 2001
Referring to Equitable Life's communication culture, which should have allowed an attentive Regulator to eventually spot its potential financial weaknesses, a memorandum supplied to the House of Commons Treasury Committee in January 2001
Viz WE58, kde je více podrobností. , že „se společnost Equitable v minulosti nestyděla odhalit své relativně slabé krytí solventnosti, a naopak ho propagovala jako žádoucí výsledek toho, co pokládala za svůj chvályhodný přístup k pojistníkům a k vracení co nejvyšších podílů z výnosů z jejich pojistného.
see WE58 for more details. highlighted how " Equitable historically did not shy away from revealing its relatively thin solvency cover but, instead, promoted it as the desirable outcome of what it viewed as its virtuous approach to returning to policyholders as high as possible a proportion of the returns earned on their premiums.
Vzhledem ke značnému počtu zpráv na toto téma v médiích je podle nás pravděpodobné, že mnoho osob, kteří se staly pojistníky během posledních dvaceti let,…znalo filozofii společnosti EL spočívající v nenarůstání a neudržování podstatné nadměrné solventnosti.
Given the wide reporting of this in the media, we think it likely that many persons who became policyholders during the past two decades ... would have been aware of EL's philosophy on not accruing and maintaining substantial excess solvency.
Jádro věci ohledně relativně slabého krytí solventnosti společnosti EL spočívá v tom, že vždy byla více vystavena finančním nepřízním než většina ostatních životních pojišťoven, ať už měly podobu nepříznivých událostí na straně aktiv v případě špatných podmínek na investičních trzích nebo na straně závazků v případě neplánované inflace závazků způsobené prvky, jako je regulační zásah".
The point about EL's relatively thin solvency cover is that it always was going to be more exposed than most other life offices to financial adversity, whether in the form of bad news on the asset side in the event of poor investment market conditions, or on the liability side in the event of unplanned liability inflation brought on by issues such as regulatory intervention".
Pan LLOYD (H5), bývalý obchodní zástupce společnosti Equitable Life, měl pocit, že „ představenstvo Equitable Life nechalo na holičkách…“ i pracovníky zajišťující prodej.
The former Equitable Life sales representative Mr. LLOYD (H5) felt that even the Equitable's sales force were all " let down by the board of Equitable Life ...
V reakci na tato tvrzení uvedl zástupce FSA, pan STRACHAN
Replying to these allegations, the FSA representative Mr. STRACHAN
Ředitel odboru FSA pro významné maloobchodní skupiny.
Director of the Major Retail Groups Division at the FSA.
(H4), že stížnosti „odrážejí nepochopení toho, čeho regulátoři mohli nebo měli v případe, jako je Equitable Life, dosáhnout“.
(H4) considered the complaints "reflect a misunderstanding of what the regulators could or should have achieved in a case such as Equitable Life."
Tato klíčová zásada charakterizuje současný i minulý přístup Spojeného království k regulaci pojištění“.
This key principle characterises both the UK 's current and former approach to insurance regulation."
Tento postoj zopakoval pan MAXWELL
This position was echoed by the UK Treasury representative Mr. MAXWELL
Ředitel pro politiky finančních služeb na MF.
Director for Financial Services Policy at HMT.
(H4), zástupce ministerstva financí Spojeného království, který konstatoval, že „regulace není statická.
(H4) who stated that " regulation was not static.
Podobnou poznámku učinil pan McELWEE (H3), když prohlásil, že z technického hlediska „není krach na trhu neslučitelný s dobrým režimem dohledu“, a pan BJERRE-NIELSEN (H7), který řekl: „Myslím si, že jako regulátoři či orgány dohledu nejsme schopni zaručit, že nikdy nedojde k žádné krizi, pádu, krachu či stížnostem.“
A similar note had been struck by Mr. McELWEE (H3) when stating that from a technical point of view " market failure is not inconsistent with a good supervisory regime" and by Mr. BJERRE-NIELSEN (H7) saying " I do not think that we as regulators or supervisors are able to guarantee that there will never be any kind of crisis, collapse, failures or complaints. "
Zástupce Komise pan TERTÁK (H1), ředitel finančních služeb, odmítl komentovat jakékoli uznání efektivnosti či případných nedostatků bývalých či současných finančních regulátorů Spojeného království a místo toho zdůraznil svou úlohu v dohledu nad národním prováděním příslušných směrnic EU.
The Commission representative Mr. TERTÁK (H1), director for financial services, declined to comment on any appreciation of the effectiveness or possible shortcomings of former or current UK financial regulators, highlighting instead its role in the supervision of national implementations of the relevant EU Directives.
Avšak jak ve svědectví H7 zdůraznil zástupce Komise pan BEVERLY a ve svědectví H8 zopakoval komisař McCREEVY, Komise „nemohla – a neměla k tomu žádné prostředky – být regulátorem regulátorů“.
However, as emphasised by Commission representative Mr. BEVERLY in H7 and repeated by Commissioner McCREEVY in H8, the Commission " could not - and had no means to - be the regulator of regulators".
Christopher HEADDON, bývalý generální ředitel společnosti Equitable Life (a jmenovaný pojistný matematik), ve svém odmítnutí pozvání výboru na jedno ze slyšení vyjádřil (WE45) své „obavy ohledně objektivnosti členů výboru a způsobu, jakým jsou dokumenty prověřovány (nebo přesněji nejsou prověřovány).
Declining the committee's invitation to appear at one of the hearings, the former Equitable Life Chief Executive (and Appointed Actuary) Christopher HEADDON in WE45 aired his "concerns about the objectivity of the committee members and the way in which evidence is tested (or, more accurately, not tested).
Zjevný předpoklad členů výboru o obrovské chybě, jak je popsáno výše, by podle všeho utrpěl stejnou chybu.
The committee members’ apparent presumption of huge failing, as described above, would seem to suffer from the same failure.
Pojistníci nemohou snadno rozlišovat mezi snížením hodnoty pojistky způsobeným konkrétními událostmi ve společnosti a všeobecným snížením, které postihlo celé odvětví.
Policyholders cannot easily distinguish between a reduction in policy values caused by the particular events at the Society and the general reduction which affected the whole industry.
Vypadá to, že si mnoho z nich stěžuje spíše na omezená očekávání, než na nějakou skutečnou ztrátu související s trhem.
Many of them appear to be complaining of reduced expectations rather than any actual loss relative to the market.
Očekávání pojistníků s podílem na zisku v celém odvětví se však prudce snížila z důvodu investičních podmínek“.
However, with-profits policyholders across the industry have had their expectations sharply reduced due to investment conditions."
Ve svém závěru připustil, že „že bylo zcela pochopitelné, že jednotliví pojistníci nejsou nejspíš schopni tyto dvě věci rozuzlit“ , ale tvrdil, že zpráva lorda Penrosea je „veskrze špatná, protože se o to nepokusil ani on, a to navzdory tomu, že srovnání trhů měl výslovně ve své působnosti“.
In his conclusion, he conceded that it was "entirely understandable that an individual policyholder should not be able to disentangle those two things" but claimed that Lord Penrose's report was "deeply flawed because he made no attempt to do so either, despite having an explicit reference to market comparisons in his terms of reference."
1a) Tvrzení o provozních nedostatcích regulátorů Spojeného království
1a) Claims of operational shortcomings by UK regulators
Jak bylo oznámeno ve svědectví WS2, došly akademické studie k závěru, že finanční regulační systém Spojeného království před rokem 2001 byl „jasně nepřiměřený a postrádal soudržnost, což poškozovalo jeho efektivnost, jak prokazuje řada krachů větších bank a finančních skandálů v 80. a 90. letech, které otřásly finančním sektorem Spojeného království"
As reported in WS2, academic studies have come to the conclusion that the pre-2001 UK financial regulatory system was "clearly inadequate and lacking coherence, which undermined its effectiveness, as proven by a number of major bank failures and financial scandals in the 1980s and 1990s which rocked the UK financial industry."
V dokumentu WE7 pan Michael NASSIM rozebral podrobně tvrzení o chybách v činnosti regulátorů Spojeného království s tím, že „regulátoři nezasahovali žádným efektivním způsobem, ačkoli měli vědět, že takové vyplácení příliš vysokých prémií bude mít nevyhnutelné účinky.
In WE7, Mr. Michael NASSIM detailed allegations of operational failure by the UK regulators, stating that "the Regulators did not intervene in any effective way, although they should have known that such over-bonusing would have inevitable effects.
Jinými slovy, regulátor svou nečinností umožnil, aby byla společnost uvržena do vážného nebezpečí týkajícího se její solventnosti, a to jak bezprostředně, tak i v širší perspektivě.
In other words, the Regulator, by inaction, allowed the Society to be put in grave solvency peril, both in immediate terms and in constructive terms.
Ztráty stěžovatelů plynuly primárně z bezohledného chování vedení společnosti, které mělo v období 1973–1987 kritické důsledky.
The claimants’ losses flowed primarily from reckless behaviour by the Society’s management which over the period 1973-1987 had critical consequences.
Toto chování bylo takové, že spadalo přímo do rozsahu povinností a pravomocí regulátora sledovat, varovat a nutit k odvolání.
This behaviour was of a kind which fell squarely within the scope of the Regulator’s duties and powers to monitor, warn and compel retraction.
Regulátor nepodnikl žádné kroky, či spíše žádné efektivní kroky, a umožnil, aby chování společnosti usměrňovala pojistně-matematická nálepka místo její zákonné povinnosti.
The Regulator took no action or no effective action and allowed actuarial etiquette to guide its conduct instead of statutory duty.