natgillin/translations-raw huggingface dataset:
5. poznamenává, že bude-li definována soudržná evropská bezpečnostní politika, musí jí instituce EU a členské státy hájit na mezinárodní úrovni; to je zvlášť důležité v případě členských států, které jsou zároveň členy Rady bezpečnosti OSN, a veškerých členských států, které se účastní jednání o mezinárodních úmluvách týkajících se mezinárodních trestných činů (jako je úmluva OSN a Rady Evropy o terorismu nebo o počítačové kriminalitě, obchodu s lidmi, korupci, praní špinavých peněz atd.); členské státy musí též podporovat zastoupení EU nebo Společenství ve správních orgánech agentur OSN (jako je UNDOC nebo UNHCR);
Notes that a coherent ESS, once defined, ought to be defended by the EU institutions and the Member States at the international level; this is of particular importance in the case of Member States that are also members of the UN Security Council and of all Member States when negotiating international conventions dealing with international crimes (such as the UN and COE convention on terrorism or on cyber crime, trafficking in human beings, corruption, money laundering, etc.); the Member States should also promote the formal representation of the EU or of the Community in the administrative bodies of the UN Agencies (such as UNDOC or UNHCR);
10. připomíná svůj návrh z října 2002 na zahájení komplexní reformy nástrojů spolupráce policejních a soudních orgánů, včetně revize úmluvy o Europolu s cílem sladit ji s vyššími standardy a pokročilejšími metodami demokratické kontroly policejních orgánů členských států; připomíná, že taková komplexní reforma by se měla postupně zaměřovat na komunitarizaci příslušných nástrojů, posílení soudní kontroly vykonávané Evropským soudním dvorem a na financování uvedených nástrojů z rozpočtu Společenství, a to ještě před nabytím účinnosti Ustavní smlouvy;
Recalls its suggestion from October 2002, of launching a comprehensive reform of the instruments of police and judicial cooperation, including a revision of the Europol Convention to bring it into line with the higher standards and methods of democratic control of the police forces of the Member States; recalls that comprehensive reform should gradually aim to communitarise these instruments, to strengthen judicial control by the Court of Justice and to fund the instruments through the Community budget, even before the entry into force of the Constitutional Treaty;
10, prvním pododstavci úmluvy o Europolu a ve zvláštních zprávách, jako je zpráva o terorismu; v těchto zprávách by měly být uvedeny hlavní cíle, kterých je třeba dosáhnout na národní i evropské úrovni ve vztahu k přeshraničním trestným činům, a měly by být předkládány Evropskému parlamentu k projednání na výročním zasedání uvedeném v článku 39 Smlouvy o založení EU; poté by měly být zveřejněny společně se stanovisky Evropského parlamentu, národních parlamentů a orgánu Eurojust (Evropská jednotka pro soudní spolupráci) a jakýmikoli poznámkami a připomínkami jednotlivých členských států;
Considers the Europol reports on organised crime insufficient and suggests that, from 2007, Europol should, in close cooperation with the Member States, collect, on a continuous decentralised basis, data on trends in international crime on the territories of the Member States; this data should be incorporated in the Europol annual reports referred to in Article 28(10), first subparagraph, of the Europol Convention and in special reports such as the report on terrorism; the reports should refer to the primary objectives to be achieved at European and national level regarding cross-border crimes and should be forwarded to the European Parliament for the annual debate referred to in Article 39 of the EU Treaty; the reports should then be published, together with the opinions of the European and national Parliaments and Eurojust and any observations and appraisals from individual Member States;
- zřízení integrovaných a koordinovaných opatření krizového řízení na úrovni Evropské unie pro krize s přeshraničním dopadem v rámci EU,
– set up integrated and coordinated EU crisis-management arrangements for crises with cross-border effects within the EU,
- zřízení „programu solidarity“ s ohledem na teroristické hrozby a útoky,
– establish “a Solidarity Programme” addressing the consequences of terrorist threats and attacks,
- zhodnocení dostupných kapacit členských států v rámci civilní ochrany v případě útoku ,
– assess the capabilities that Member States could make available to the Civil Protection Mechanism in the event of an attack,
- rozvoj kapacit civilní ochrany, včetně společných cvičení a koordinace informování veřejnosti a zlepšování dostupnosti lékařských zdrojů,
– develop civil protection capabilities, including joint exercises and coordination of public information, and improved availability of medical resources,
- přijetí Evropského programu pro ochranu kritických infrastruktur s možnými předshraničními dopady,
– adopt a European Programme for critical infrastructure protection with potential trans-boundary effects,
- posílení mechanismu rychlé reakce, pokud jde o spolupráci mezi příslušnmi orgány v oblasti policejního vyšetřování;
– strengthen the rapid response mechanism for cooperation between the competent authorities in police investigation;
zdůrazňuje, že všechny tyto činnosti jsou zásadně důležité pro rozvíjení koherentní a úplné evropské bezpečnostní strategie a měly by být postaveny na pevný právní základ, který zahrnuje Evropský parlament jako tvůrce právních předpisů a jako rozpočtový orgán a podléhá kontrole národních parlamentů.
recalls that all these activities are of fundamental importance to the development of a coherent and complete ESS and should be pursued on a sound legal basis which involves the European Parliament as a legislator and budgetary authority and comes under the scrutiny of the national parliaments.
ODŮVODNĚNÍ ZPRAVODAJE
RAPPORTEUR’S EXPLANATORY NOTE
Evropská bezpečnostní strategie, přijatá Evropskou radou v prosinci 2003, nastiňuje velmi obecně působnost Unie a jejích členských států v oblasti zvyšování vnitřní a vnější bezpečnosti Unie.
The European Security Strategy (“ESS”) adopted by the European Council in December 2003 outlines a very general scope for the Union and its Member States in improving the Union’s internal and external security.
Je třeba ocenit, že evropská bezpečnostní strategie uznává, že řada sociálních faktorů – včetně chudoby, podvýživy, nemocí a zhroucení ekonomiky – spoluvytváří ovzduší nestability a zvyšuje bezpečnostní hrozby, neboť mohou být často příčinou regionálního konfliktu a selhání států, v jejichž důsledku stále více lidí toleruje organizovaný zločin a terorismus.
The ESS, to its credit, recognises that a number of social factors – including poverty, malnutrition, disease, and economic collapse – all contribute to a climate of instability and increased security threats, as they can often lead to regional conflict and failed states and, as a consequence, fuel support or tolerance for organised crime and terrorism.
V rámci evropské bezpečnostní strategie je určeno pět v současnosti „největších hrozeb“ pro Evropu: (a) Terorismus; (b) Šíření zbraní hromadného ničení; (c) Regionální konflikty (které mohou vést k projevům extremismu, organizovaného zločinu a terorismu, neboť jsou jimi ohroženy menšiny, základní svobody a lidská práva); (d) Selhání států; a (e) Organizovaný zločin.
The ESS identifies five “key threats” against Europe today: (a) Terrorism; (b) Proliferation of Weapons of Mass Destruction; (c) Regional Conflicts (which, according to the ESS, by threatening minorities, fundamental freedoms, and human rights, can lead to extremism, organised crime and terrorism); (d) State Failure; and (e) Organised Crime.
V rámci evropské bezpečnostní strategie se též poznamenává, že v boji proti těmto hrozbám je nutné společně využít všechny dostupné prostředky (včetně ekonomických, humanitárních, občanských, diplomatických a soudních nástrojů, nástrojů tajných služeb, policejních, obchodních, rozvojových, kulturních a jiných nástrojů), a že vojenské řešení by mělo být pouze jednou z mnoha variant účinného boje proti nebezpečím ohrožujícím Evropu.
In addressing these threats, the ESS explicitly recognises that a whole host of means (including economic, humanitarian, civilian, diplomatic, judicial, intelligence, police, trade, development, cultural, and others) should be utilised in conjunction with each other, and that military means may be only one of many methods to be used in an effective European threat-averting strategy.
V evropské bezpečnostní strategii se dále poznamenává, že snaha o zajištění bezpečnosti v sousedních státech Evropské unie může velkou měrou přispět k řešení regionálních hrozeb, avšak globální hrozby musí být odstraňovány prostřednictvím účinných mnohostranných struktur, kde „evropskou prioritou je posílení Organizace spojených národů a poskytnutí dostatečných prostředků této organizaci, aby mohla plnit své povinnosti a účinně jednat."
The ESS further notes that the pursuit of building security in the Union’s neighbourhood can largely help in addressing regional threats, whereas threats of a global nature must be tackled through effective multilateral structures where “strengthening the United Nations, equipping it to fulfil its responsibilities and to act effectively, is a European priority”.
Podstatné je, že ve vztahu k cílům evropské bezpečnosti se v evropské bezpečnostní strategii zdůrazňuje, že EU musí odpovídajícím způsobem využívat veškeré dostupné prostředky za účelem „rozšiřování řádné zprávy, podpory sociálních a politických reforem, odstraňování korupce a zneužívání moci, zavádění vlády práva a ochrany lidských práv".
Significantly, regarding Europe’s security goals, the ESS stresses that the EU must appropriately utilise all the means available to it in “spreading good governance, supporting social and political reform, dealing with corruption and abuse of power, establishing the rule of law and protecting human rights”.
Takový postup je vysoce důležitý, neboť se, podle názorů vyjádřených v evropské bezpečnostní strategii, jedná o „nejlepší způsob, jak posílit mezinárodní pořádek“."
This is of paramount importance, according to the ESS, as these are “the best means of strengthening the international order.”
Evropská bezpečnostní strategie však neodkazuje na závazky EU týkající se lidských práv a základních svobod, jež musí dodržovat při uplatňování evropské bezpečnostní strategie.
However, the ESS makes no reference to the human and fundamental rights obligations of the EU when implementing ESS actions.
Konečně, evropská bezpečnostní strategie se ve velmi omezeném a nedostatečném rozsahu zabývá zvláštními pravomocemi Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci.
Finally, with regard to the specific competencies of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs, the ESS references are few and far between.
V rámci evropské bezpečnostní strategie byla s uspokojením přijata nedávná opatření, včetně přijetí evropského zatykače, kroků zaměřených na omezení finančních zdrojů určených na podporu terorismu a dohody mezi EU a USA o vzájemné právní pomoci.
The ESS notes with satisfaction recent measures, including the adoption of the European Arrest Warrant, steps to attack terrorist financing, and the EU-US agreement on mutual legal assistance.
Konečně, zpráva o evropské bezpečnostní strategii obsahuje závěr, který není dále rozveden, že „v boji proti organizovanému zločinu a terorismu je nezbytná lepší spolupráce mezi vnější aktivitou a politikami v oblasti spravedlnosti a domácích věcí."
Finally, the ESS Report also concludes, without elaboration, that “better co-ordination between external action and Justice and Home Affairs policies is crucial in the fight both against terrorism and organised crime.”
(Zpravodaj AFET bere toto ustanovení na vědomí, poznamenává však v této souvislosti, že „se v rámci evropské bezpečnostní strategii dostatečně neřeší propojení obou koncepcí jednotného boje proti bezpečnostním hrozbám.")
(The AFET Rapporteur takes note of this provision but notes, appropriately, the “sparsity of content within the ESS on linking the two concepts to coherently address threats”.)
Z pohledu Evropské unie ze zprávy AFET vyplývá, že se pomalu, ale jistě zlepšuje spolupráce mezi členskými státy (na úrovni hlav států, ministrů obrany i velitelů národních armád) za účelem posílení vnější bezpečnosti.
From the European Union point of view, the AFET Report indicates a slow but sure improvement in the cooperation among Member States (whether on the level of heads of state, Defence ministers, or heads of national armies) towards the goal of strengthening external security.
Vzájemná součinnost politické, institucionální a operační roviny v této oblasti může nepochybně přispět k postupnému zvyšování schopnosti Unie vytvořit skutečnou společnou obrannou politiku, jak je nastíněna v Ústavní smlouvě.
Indeed, the interaction between the political, the institutional and the operational layers in this domain has arguably created a momentum which could increase the Union’s gradual ability to establish a real common defence policy as outlined in the Constitutional Treaty.
Naopak, podpůrné faktory a politická vůle charakteristická pro budování vnější bezpečnosti jsou v případě snahy o vytvoření důvěryhodné a demokraticky odpovědné vnitřní bezpečnostní politiky velmi slabé nebo zcela chybí, přestože Ústavní smlouva (jež by měla nabýt účinnosti v listopadu 2006) předpokládá uzavření doložky o solidaritě v případě teroristických útoků nebo přírodních katastrof.
By contrast, the push factors and political will present in external security-building are either weak or non-existent as far as the establishment of a credible and democratically accountable internal security policy is concerned, even as the Constitutional Treaty (which is planned to enter into force in November 2006) foresees a solidarity clause in case of terrorist attacks or natural catastrophes.
Tato situace byla kritizována v závěrečné zprávě pracovní skupiny X „svoboda, bezpečnost a spravedlnost" k Ústavě, jež z velké části potvrdila, že " ... stávající operační spolupráce není dostatečně účinná, průhledná a odpovědná," ještě podrobněji byl tento problém zdůrazněn v analýze zpracované Evropskou radou po útocích v Madridu a v nedávném pětiletém plánu přijatém v Haagu.
This situation was denounced in the Working Group X “Freedom, Security and Justice” final report to the Convention which broadly acknowledged that “ ... current operational collaboration lacks efficiency, transparency and responsibility,” and became even more pronounced in the analysis of the European Council after the Madrid attacks and in the recent Hague five-year plan.
Uvedený rozpor mezi plány a skutečností při řešení záležitostí z oblasti vnitřní bezpečnosti není překvapující, neboť uspořádání vnitřní bezpečnosti vždy bylo (a stále zůstává) pro Evropské instituce „zapomenutou oblastí“.
This gap between aspirations and reality in dealing with internal security matters is not surprising, as the internal security order has been treated from the beginning (and still is) as a “forbidden area” for the European Institutions.
Z toho vyplývá, že pokud má Unie vytvořit politiku vnitřní bezpečnosti plně respektující její demokratické hodnoty a potřeby jejích obyvatel, musí odpovídajícím způsobem řešit kulturní, právní a institucionální překážky, které blokují oblast evropské bezpečnosti.
Having said that, it is beyond doubt that the cultural, legal and institutional barriers presently blocking the European security area will have to be appropriately addressed if the Union is ever to establish an internal security policy that fully respects its democratic values and of the demands of its citizens.
Takzvaný „pragmatický“, tj. nekoordinovaný přístup je slepou uličkou, jak vyplývá z našich zkušeností s Europolem, Schengenským systémem a Agenturou pro vnější hranice.
A so-called “pragmatic” or piecemeal approach in this domain is a false shortcut, as is currently arguably demonstrated by our experience with Europol, the new Schengen System and the External Borders Agency.
Vytvoření Europolu bylo dohodnuto již před uzavřením Amsterodamské smlouvy, tato dohody však již nebyla nikdy aktualizována, Schengenský systém byl vytvořen pro účely kontroly vnějších hranic, členské státy ho však nyní hodlají přeměnit na víceúčelový policejní nástroj, aniž by znovu definovaly jeho účel, a Agentura pro vnější hranice by měla zahájit svou činnost během několika měsíců, aniž by však byla řádně zohledněna potřeba jejího napojení na policejní služby.
In fact, Europol was negotiated before the Amsterdam Treaty but was not updated thereafter, the Schengen System was created for controlling external borders but now the Member States plan to transform it into a multi-purpose police tool, without a redefinition of its mission, while the External Borders Agency will be operational in a few months, but without having taken into due account the links needed with police services.
Není tudíž překvapující, že vzhledem k neexistenci dlouhodobé perspektivy a možné součinnosti mezi těmito iniciativami se situace dále zesložiťuje, a vznikají vážné obavy ve vztahu k demokratické odpovědnosti, ochrany základních práv a účinnosti uvedených nástrojů.
So it is not surprising that the lack of a long term perspective and of possible interactions between these initiatives has created an even more confusing situation that raises serious questions of democratic accountability, protection of fundamental rights, and efficiency.
Zpravodaj se domnívá, že strategie vnitřní bezpečnosti (více než oblast vnější bezpečnosti) musí být založena na silném politickém závazku a pevnějším právním rámci, jak je stanoveno v Evropské ústavě.
From the Rapporteur’s point of view, the internal security strategy (more than the external security domain) can only be founded on a strong political commitment and on a more solid legal framework, as provided for by the European Constitution.
Při jakémkoli jednání o vnitřní politice nebo jiné spolupráci musí být kladen zvláštní důraz na základní občanská práva, zakotvená v Ústavě.
Particular emphasis must be given to the respect of citizens’ fundamental rights, as enshrined in the Constitution, within any discussion of internal police or other cooperation.
Než nabude Ústava účinnosti, může Unie pouze pokračovat v přípravných pracích v souladu s návrhy uvedenými doporučení Evropského parlamentu týkající se budoucího vývoje v oblasti svobody, bezpečnosti a spravedlnosti.
Before the Constitution’s entry into force, the Union can only continue the preparatory work according to what has already been suggested in the EP recommendation on the future of the Freedom Security and Justice Area.
Cílem navrhovaných pozměňovacích návrhů ke Kuhneově zprávě je:
The suggested amendments to the Kuhne report are aimed at:
· Zvýšit legitimitu a účinnost evropské bezpečnostní strategie a minimalizovat související negativní důsledky, jež by mohly ohrozit evropskou bezpečnost, tím, že EU zajistí, aby bylo při jakémkoli řešení bezpečnostních hrozeb plně respektováno mezinárodní právo a závazky spojené s ochranou lidských práv a základních svobod.
· Enhancing the legitimacy and effectiveness of ESS and minimising negative spill-over effects that could undermine European security, by ensuring that, when acting to avert security threats, the EU ensures that international law and fundamental and human rights obligations are fully respected.
· Posílit legitimitu činnosti Evropské unie v této oblasti zavedením skutečně demokratické kontroly vykonávané Evropským parlamentem a národními parlamenty.
· Reinforcing the legitimacy of European Union action in this domain by establishing real democratic control by the European and the national parliaments.
· Posílit soulad mezi Evropskou unií a členskými státy na mezinárodním fóru, při sjednávání mezinárodních dohod, nebo při účasti na mezinárodních fórech o svobodě, bezpečnosti a spravedlnosti.
· Reinforcing the coherence between European Union and Member States in international fora, when negotiating international agreements or participating in fora dealing with freedom, security and justice.
· Definovat plán evropské vnitřní bezpečnosti, který musí být chápán jako doplněk národních bezpečnostních strategií, s jasně stanovenou pravomocí evropských agentur (jako je Europol) za účelem zvýšení průhlednosti a demokratické odpovědnosti dané politiky a aktivit.
· Defining a European internal security plan to be understood as a complement to national security strategies, with a clear role for European Agencies (such as Europol), in order to enhance transparency, democratic accountability for policy and actions.
· Vybudovat uvnitř Komise centrální varovný systém, jehož prostřednictvím by bylo možné shromažďovat relevantní informace nezbytné pro předcházení a boj proti přeshraničním hrozbám.
· Building a central alarm system inside the Commission which could collect the appropriate information for preventing and combating transboundary threats.
Výbor(y), který(é) byl(y) požádán(y) o stanovisko Datum postoupení
Committees asked for its opinion Date announced in plenary
ITRE 28.
ITRE 28.10.2004
ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady o minimálních podmínkách pro provádění nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě
on the Council common position for adopting a directive of the European Parliament and of the Council on minimum conditions for the implementation of Council Regulations (EEC) Nos 3820/85 and 3821/85 concerning social legislation relating to road transport activities
PE 353.323v02-00
PE 353.323v02-00
– s ohledem na společný postoj Rady (11336/1/2004 – C6‑0249/2004 ),
– having regard to the Council common position (11336/1/2004 – C6‑0249/2004 ),
Texty přijaté 20.4.2004, P6_TA(2004)0306 . k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě ( KOM(2003)0628 )
Texts Adopted, 20.4.2004, P6_TA(2004)0306 . on the Commission proposal to Parliament and the Council ( COM(2003)0628 )
– s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro dopravu a cestovní ruch ( A6‑0073/2005 ),
– having regard to the recommendation for second reading of the Committee on Transport and Tourism ( A6-0073/2005 ),
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních předpisů v silniční dopravě a nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě jsou významná pro vytvoření společného trhu pozemní dopravy, bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a pracovní podmínky.
(1) Council Regulations (EEC) No 3820/85 of 20 December 1985 on the harmonisation of certain social legislation relating to road transport and (EEC) No 3821/85 of 20 December 1985 on recording equipment in road transport are important for the creation of a common market for inland transport services, for road safety and for working conditions.
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních předpisů v silniční dopravě a nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a také směrnice 2002/15/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě* jsou významné pro vytvoření společného trhu pozemní dopravy, bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a pracovní podmínky.
(1) Council Regulations (EEC) No 3820/85 of 20 December 1985 on the harmonisation of certain social legislation relating to road transport and (EEC) No 3821/85 of 20 December 1985 on recording equipment in road transport , and Directive 2002/15/EC of the European Parliament and the Council of 11 March 2002 on the organisation of the working time of persons performing mobile road transport activities 1 are important for the creation of a common market for inland transport services, for road safety and for working conditions.
Bringt einen Teil des Änderungsantrags 1 aus erster Lesung wieder ein ( P5_TA-PROV(2004)0306 ).
Incorporates part of Amendment 1 from first reading ( P5_TA-PROV(2004)0306 ).
Bod odůvodnění 5 a) (nový)
Recital 5 a (new)