natgillin/translations-raw huggingface dataset:
- zavedením „evropského dědického osvědčení“, jež by povinně a až do dokázání opaku stanovilo uplatňované dědické právo, osoby, na něž se pozůstalost převádí, osoby pověřené spravováním pozůstalosti, jejich pravomoci a majetek tvořící pozůstalost, přičemž toto osvědčení by vydával orgán způsobilý v příslušném vnitrostátním právním systému k přidělování úřední hodnoty osvědčením,
- introducing a ‘European certificate of inheritance’ indicating, with binding effect and unless and until proven otherwise, the law applicable to the succession, the beneficiaries of the estate, the persons responsible for administering the estate and their powers and the property comprising the estate, to be issued by an authority empowered to issue or authenticate official documents under the relevant national legislation,
Toto dědické osvědčení, v němž bude uvedeno právo uplatňované na dědický případ, bude vypracováno podle standardního modelu, který bude stanoven v budoucím legislativním aktu, a bude představovat vhodný právní důvod pro zápis vzniku dědictví do úředních rejstříků dědictví členského státu, kde je majetek umístěn, s výhradou dodržení ustanovení tohoto členského státu s ohledem na fungování těchto rejstříků a následky informací obsažených v těchto rejstřících.
The certificate, which is to specify the law applicable to the succession, shall be drawn up in accordance with a standard model to be laid down in the future legal instrument and shall constitute appropriate title on the basis of which the acquisition of the property inherited may be entered in a public register of the Member State in which the property is located, without prejudice to compliance with the rules of that Member State on the functioning of such registers and the effects resulting from the information contained therein.
Dále by budoucí právní nástroj měl zajistit ochranu třetích osob jednajících z dobré vůle, které ze záslužných důvodů uzavřely právní úkon s osobou, která se jim na základě dědického osvědčení zdá být oprávněná pro disponování s majetkem tvořícím pozůstalost, a na ochranu jejich koupě, s výjimkou, když ví, že údaje v dědickém osvědčení nejsou správné nebo příslušný úřad zajistil zabavení nebo změny tohoto dědického osvědčení;
Furthermore, the future legal instrument should ensure protection for third parties acting in good faith who, for valuable consideration, have entered into a contract with the person who appears to be entitled to dispose of the property comprised in the estate on the basis of the certificate, thereby safeguarding the acquisition thereof, unless that person knows that the details given in the certificate are inaccurate or the competent authority has taken steps to revoke or amend the certificate;
Doporučení 8 (k právu země, kde se nachází majetek, – „lex loci rei sitae“– a k zásadě povinných dědických dílů)
Recommendation 8 (on the 'lex loci rei sitae' and the 'reserved portion' principle)
Evropský parlament se domnívá, že by budoucí právní nástroj měl:
The European Parliament considers that the future legal instrument should:
- zaručit koordinaci práva uplatňovaného na dědický případ s právem území, na kterém se nachází majetek tvořící dědictví, aby se právo území, na kterém se tento majetek nachází, uplatnilo především v souvislosti se způsobem získání majetku tvořícího pozůstalost a jakýchkoli jiných hmotných nároků, přijetím nebo odmítnutím dědictví a k tomu se vztahujícími formalitami v souvislosti s publicitou;
- ensure the coordination of the law applicable to the succession with the law of the place in which the property is situated, so as to make the latter applicable in particular as regards the procedures for acquiring the property comprised in the estate and any other tangible entitlements thereto, accepting or refusing the succession and the relevant formalities concerning publicity;
- zaručit, aby právo uplatňované na dědický případ neovlivnilo uplatnění jakéhokoli ustanovení státu, ve kterém se nachází určitá nemovitost, společnosti či jiné zvláštní kategorie majetku a jehož pravidla stanoví v případě takového majetku konkrétní postup v souvislosti s dědictvím, který zohledňuje hospodářská, rodinná či sociální hlediska;
- ensure that the law applicable to the succession does not affect the application of any provision of the State where certain immovable property, enterprises or other special categories of assets are located and whose rules institute a particular inheritance regime in respect of such assets on account of economic, family or social considerations;
- zabránit tomu, aby z důvodu možnosti volby uplatňovaného práva byla nejbližším příbuzným zesnulého upírána práva na přidělení povinného dílu, která jsou stanovena v zákoně objektivně uplatňovaném na dědický případ;
- ensure that the ability to choose the law applicable does not contravene the fundamental principles of reserving a proportion of the estate for the deceased person’s closest relatives laid down by the law objectively applicable to the succession;
Doporučení 9 (k fondům)
Recommendation 9 (on trusts)
Evropský parlament připomíná, že podle článku 295 Smlouvy o ES jsou za pravidla pro vlastnictví majetku odpovědné členské státy, a proto žádá, aby se přijímaný legislativní akt nevztahoval na fondy.
The European Parliament points out that the rules on property ownership come under the competence of the Member States, pursuant to Article 295 of the Treaty, and therefore requests that the legislative act to be adopted should not apply to trusts.
Tento nástroj by měl ovšem specifikovat, že pokud je fond součástí dědictví, nebrání skutečnost, že se na případ dědictví uplatní právo uvedené v dotyčném nástroji, tomu, aby se na správu fondu uplatnilo jiné právo, a naopak skutečnost, že se na tento případ uplatňuje právo upravující fondy, by neměla bránit tomu, aby se na případ dědictví mohlo uplatnit právo podle přijímaného legislativního nástroje.
However, that instrument should specify that when a trust is created as a result of death, the fact that the law specified by the instrument in question applies to the succession does not prevent another law from being applicable to management of the trust and that, by the same token, the fact that the law governing the trust applies to it should not prevent the law governing the succession by virtue of the future legislative act from being applicable to it.
Doporučení 10 (k „exequatur“)
Recommendation 10 (on 'exequatur')
Evropský parlament navrhuje Komisi, aby v případě přijímaného legislativního aktu, s ohledem na uznávání a výkon rozhodnutí, byl využit systém nařízení (ES) č. 44/2001, které vyžaduje exequatur pouze v případě, pokud rozhodnutí vydané soudci v jednou členském státě musí být provedeno na základě exekučního řízení v jiném členském státě.
The European Parliament suggests to the Commission that the legislative act to be adopted should, with regard to the recognition and enforcement of decisions, reproduce the system established by Regulation (EC) No 44/2001, which requires ‘exequatur’ only in the event of a ruling made by the courts in one Member State having to be enforced on the basis of enforcement proceedings in another Member State;
Pokud má být ovšem proveden zápis do veřejného rejstříku, mělo by být při zohlednění velmi rozdílných pravidel v různých členských státech stanoveno, že k rozhodnutí musí být přiloženo „Potvrzení o shodě“ s veřejným pořádkem a závaznými předpisy členského státu vykonávajícího řízení, které – podle standardního formuláře – vystavuje místní soudní úřad;
However, if a decision is to be entered in public registers, provision should be made, in view of the widely differing rules in the various Member States, for that decision to be accompanied by a ‘certificate of conformity’ with public policy and the imperatives of the Member State addressed, issued - in accordance with a standard form - by a local judicial authority;
Doporučení 11 ( k veřejným nástrojům)
Recommendation 11 (on public instruments)
Evropský parlament se domnívá, že je třeba upravit stejné následky pro veřejné listiny týkající se dědictví, které musí být zejména uznány ve všech členských státech, pro účely doložení skutečností a prohlášení, u nichž příslušný orgán potvrzuje, že k nim došlo v jeho přítomnosti, pokud to stanoví zákony původního členského státu.
The European Parliament considers that it is appropriate to regulate similar effects for public instruments relating to succession, which, in particular, should be recognised in all the Member States, by means of proof of the facts and of declarations by issuing authorities that the instruments were drawn up in their presence, where the law of the Member State of origin so provides;
Podle článku 57 nařízení (ES) Rady č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 musí veřejná listina splňovat všechny podmínky pro svou průkaznost, které jsou nutné v původním členském státě, a nebude uznána, pokud by její uznání mělo zřejmé následky neslučitelné s veřejným pořádkem členského státu vykonávajícího nařízení.
In accordance with the provisions of Article 57 of Council Regulation (EC) 44/2001 of 22 December 2000, the document must meet all the requirements of authenticity laid down in the Member State of origin, and will not be recognised if its recognition would produce an effect manifestly contrary to public policy in the Member State addressed.
Pokud má být dále veřejná listina v souladu s prováděním soudního rozhodnutí zapsána do veřejného rejstříku, je nutné stanovit, že k listině samotné bude přiloženo „Potvrzení o shodě“ s veřejným pořádkem a závaznými předpisy členského státu vykonávajícího řízení, které – podle standardního formuláře – vystavuje úřad, jež je pro sestavení této listiny příslušný v posledním jmenovaném státě.
Furthermore, when a public instrument is to be entered in public registers it should be specified, as stated in the case of judicial decisions, that the document has to be accompanied by a ‘certificate of conformity’ with public policy and the imperatives of the Member State addressed, issued - in accordance with a standard form - by the authority competent to draw up the instrument in that country.
Doporučení 12 (k evropské síti rejstříků závětí)
Recommendation 12 (on the European network of registers of wills)
Evropský parlament nakonec usiluje o založení evropské sítě národních rejstříků závětí spojením vnitrostátních rejstříků, aby došlo ke zjednodušení v oblasti vyhledávání a ověřování ustanovení týkajících se posledních vůlí zesnulých.
The European Parliament hopes that, eventually, a European network of national registers of wills will be set up by linking up existing national registers, to simplify the task of finding and ascertaining the content of a deceased person’s will.
Nejen tato statistika, ale zejména potřeba odstranit překážky, se kterými se při získávání dědictví setkávají ti, kteří na něj mají právo, volají po nástroji Společenství týkajícím se problematiky dědictví.
The potential advantage of a Community instrument relating to succession is due not only to that statistic, but also – and above all – to the need to remove the difficulties faced by heirs seeking to take possession of their inheritance.
Obtíže vznikly na základě toho, že mezi systémy mezinárodního soukromého práva a hmotného práva členských států existují v současné době značné rozdíly, které způsobují překážky při uplatňování svobody pohybu a vlastnického práva.
These difficulties are due to the significant differences at present between private international law systems and the Member States’ substantive law, which create obstacles to the exercise of freedom of movement and the enjoyment of the right to own property.
65 písm. b) Smlouvy o ES ovšem Evropskému společenství přiznává pravomoc přijímat opatření zaměřená na „podporu slučitelnosti kolizních norem platných v členských státech a předpisů pro řešení kompetenčních sporů“.
Article 65(2)(b) of the EC Treaty, however, recognises that the European Community is competent to adopt measures ‘promoting the compatibility of the rules applicable in the Member States concerning the conflict of laws and of jurisdiction’.
Ve skutečnosti je možné vymezit pokyny, kterými se zákonodárce Společenství má řídit v případech dědictví a závětí:
It is possible to lay down two general guidelines which the Community legislature should follow in relation to succession and wills:
a) za prvé: budoucí nástroj bude muset obsahovat jednoduché a jasné předpisy mezinárodního soukromého práva, které zohlední zvláštnosti a tradice velkých souborů právních systémů existujících v členských státech, aby bylo možno uskutečnit účinnou koordinaci vnitrostátních právních systémů zapojených do problematiky daného dědictví;
(a) firstly, the future instrument should establish simple and clear rules on private international law which take account of the special features and traditions of the principal types of legal systems in the Member States in order to ensure effective coordination between the national legal systems jointly involved in any given transnational succession;
b) za druhé: v rámci Společenství bude třeba zavést nové a spolehlivé nástroje, které budou zaměřené na další zjednodušení.
(b) secondly, new and reliable Community instruments must be drawn up for the purpose of further simplifying the situation.
Co se týče prvního bodu, úloha budoucího nástroje Společenství bude spočívat především v harmonizaci kritérií příslušnosti v souvislosti s dědictvím.
From the first point of view, the future Community act must begin by harmonising the criteria for awarding jurisdiction with regard to succession.
Mimo jiné bude nepochybně potřeba ujasnit obvyklé bydliště zesnulého v době smrti, což umožní svěřit pravomoc rozhodnutí o sporech týkajících se dědictví soudci státu, ve kterém de cujus žil, na jehož území se obvykle nachází většina majetku a kde pobývají dědicové.
The criteria in question should of course include the habitual residence of the deceased at the time of his death, which has the advantage of conferring jurisdiction to settle any disputes that may arise on the courts of the State in which the deceased lived and in whose territory, as a general rule, most of the estate is situated and the heirs reside.
K tomuto kritériu příslušnosti by mohlo být jako alternativa a aby se zabránilo tomu, že nové řízení bude příliš přísné a nákladné, přidáno kritérium obvyklého bydliště zúčastněné osoby.
To prevent the new rules from being excessively rigid and expensive to implement, the criterion of habitual residence could be supplemented by an alternative criterion, that of the place of residence of the defendant.
Ke zjednodušení řízení v případech mezinárodního dědictví a k zabránění fenomému forum shopping harmonizace předpisů v souvislosti s určování soudní příslušnosti nestačí.
Harmonising the rules on jurisdiction is not sufficient to simplify the rules on transnational succession and avoid the phenomenon of ‘forum shopping’.
Tohoto výsledku bude moci být dosaženo až tehdy, pokud všechny orgány pověřené zabývat se daným případem dědictví, a to i v případě, že pocházejí z odlišných členských států, budou uplatňovat stejná pravidla hmotného práva.
That objective can only be achieved if all the authorities competent to intervene in relation to a given succession, although belonging to different Member States, apply the same substantive law provisions.
Taková situace nastane, až všude bude dosaženo harmonizace pravidel v oblasti konfliktu zákonů, tedy pravidel, která určují, jaký zákon je třeba v daném případě uplatnit.
This can happen only if, at the same time, measures are taken to harmonise the rules on conflict, in other words the rules which establish which law applies in a given case.
Na mezinárodní úrovni bylo dosaženo shody ohledně potřeby jediného zákona, který by řešil všechna hlediska problematiky dědictví, od otevření dědictví až po převod dědictví, bez ohledu na povahu a umístění majetku, který toto dědictví tvoří.
Sufficient consensus has been reached at international level on the need to make a single legal system responsible for regulating all aspects of the succession, from the time it is opened to the transmission of the estate, regardless of the nature and location of the properties of which it is comprised.
Zpravodaj se domnívá, že tento zákon musí být zákonem země obvyklého bydliště zesnulého v době úmrtí; takto bude v řadě případů dosaženo shody mezi odpovědným soudem a uplatňovaným zákonem, což umožní rychlé a účinné vyřešení dědických sporů.
Your rapporteur considers that the law in question should be the law of the country which was the habitual residence of the deceased at the time of his death; this would ensure that, in many instances, the court with jurisdiction and the applicable law would coincide, which would help to ensure that any disputes concerning the succession were rapidly and effectively resolved.
Vedle tohoto kritéria je ovšem také potřeba dát v souvislosti se zákonem uplatňovaným v případě dědictví zůstaviteli (de cujus) možnost výběru mezi vnitrostátním zákonem jeho země a zákonem země, ve které pobývá v době, kdy o této věci rozhoduje.
In addition to that criterion, however, it would be appropriate to allow the testator to choose which body of law should govern the succession, the law of the country of which he is a national or the law of his habitual residence at the time the choice is made.
Budoucí nástroj bude však muset rovněž zajistit účinnost zákona uplatňovaného v případech dědictví a sladit předpisy tohoto zákona s ustanoveními zákona území, kde se nachází majetek.
But the future instrument should also seek to ensure the effective application of the law applicable to the succession and coordinate the requirements of that law with the provisions of the law of the place where the property is situated.
V případě prvního bodu je třeba zdůraznit, že zákony některých členských států (například britské a rakouské) svěřují vyrovnání nebo převod dědictví subjektu uvedenému v samotném zákoně nebo pověřenému veřejným orgánem.
On the first point, we should highlight the fact that the laws of some Member States (for example English and Austrian law) make an individual (the executor) designated by the law itself, or by a public authority, responsible for administering and/or transmitting the estate .
V současné době se však tyto subjekty při uplatňování zvláštních pravomocí setkávají v jiných členských státech než tam, kde je uplatňováno dědické právo, s obtížemi.
At present, such executors encounter problems when attempting to exercise their specific powers in Member States other than those whose law is applicable to the succession.
Budoucí nástroj Společenství tedy bude muset výslovně určit, že pravomoci těchto subjektů musí být uznány ve všech členských státech a že se vztahují na všechen majetek, který tvoří dědictví, ať už je jakékoli povahy a kdekoli umístěný.
The future Community instrument should explicitly provide that the powers of these persons (executors) should be recognised in all the Member States and apply to all the property involved in the succession, whatever its nature and wherever it is located.
Pokud se týká druhého bodu, budoucí nástroj bude muset zohlednit způsob uplatnění pravidla lex rei sitae , které, jak víme, řeší případy převodu majetku.
On the second point, the future instrument will have to take account of the lex loci rei sitae (‘law of the place where the property is situated’) which generally governs the transfer of title to property.
Aby se zamezilo zbytečné duplikaci činností, je třeba, aby přijímaný nástroj upřesňoval, že v případě nabytí a využívání zděděného majetku nacházejícího se v jiném členském státě než tam, kde je uplatňován dědický zákon, bude třeba uplatňovat ustanovení zákona území, kde se majetek nachází, pouze v případě, že tento zákon vyžaduje dodatečné formality či úkony s ohledem na uplatňovaný dědický zákon.
In order to avoid unnecessary duplication of effort, the instrument to be adopted should make it clear that, for the purpose of acquiring and enjoying inherited property situated in a State other than that whose law applies to the succession, it is necessary to follow the rules of the law of the place where the property is situated only if that law requires further formalities or actions in addition to those required by the law applying to the succession.
Správa a převod zdroje příjmů bude například spadat pod lex rei sitae , pokud toto pravidlo vyžaduje za tímto účelem zásah orgánů příslušných k tomuto pravidlu, s tím, že tyto orgány nebo osoby jimi jmenované budou muset ke stanovení dědických práv uplatnit lex successionis .
For example, the administration and transfer of a given source of income will be regulated by the lex loci rei sitae if that law requires the intervention of its national authorities, since those authorities, or the persons designated by them, must apply the lex successionis for the purpose of determining the rights of those involved in the succession.
Pokud je uplatňováno francouzské dědické právo – které se, jak víme, v tomto směru řídí systémem saisine (podle kterého dědicové přebírají oprávnění automaticky při otevření případu dědictví) – , zatímco část majetku zahrnutého v celkovém dědictví se nachází v Itálii, bude třeba dodržovat ustanovení italského zákona, který, na rozdíl od zákona francouzského, k oprávnění dědit vyžaduje přijetí dědictví.
Moreover, if the law applicable to the succession is French national law, which uses the system of saisine (whereby heirs assume that status automatically as soon as the succession is opened, and can take possession of the property), but part of the estate is situated in Italy, it will be necessary to comply with the provisions of Italian law, according to which, in contrast to French law, heirs only assume that status on acceptance of inheritance.
Vliv pravidla lex rei sitae je zvláště silný, pokud v majetku, ze kterého se dědictví skládá, figuruje majetek zapsaný ve veřejných rejstřících (zejména nemovitý majetek).
The lex loci rei sitae plays a particularly influential role where the estate includes property entered in a public register (in other words, in most cases, immovable property).
Důsledkem zapsání údajů o majetku ve veřejných rejstřících je to, že v těchto rejstřících mohou být zapsány pouze listiny označené v zákoně státu, pod který tento rejstřík spadá, a pod podmínkou, že obsah těchto listin odpovídá tomuto zákonu.
One aspect of the inclusion in public registers of information concerning the property is the fact that the only acts which may be entered in those registers are those specified by the law of the State under whose authority the register is kept, and the content of those acts must meet the requirements of the law in question.
Obecně vzato není důvod odchylovat se v souvislosti s uznáváním a uplatňováním rozhodnutí a veřejných listin od zásad, které vyplývají z platného práva Společenství, které, jak víme, vyžaduje exequatur pouze v případě, kdy tyto listiny tvoří základ exekučního řízení v jiném členském státě (srov. články 38 a následující a 57 a následující nařízení (ES) č. 44/2001).
In general there is no reason to depart, for the purpose of recognition and enforcement of decisions and public acts, from the principles governing existing Community law, which, as we have seen, requires exequatur only if the acts in question form the basis of enforcement proceedings in another Member State (see Articles 38 et seq. and 57 et seq. of Regulation (EC) No 44/2001).
Konstatování, že předmětem rozhodnutí a veřejných listin může být zejména v souvislosti s dědictvím majetek zapsaný ve veřejných rejstřících, stejně tak jako potřeba zachovat koherenci listin, které by mohly být převedeny do těchto rejstříků, nicméně vyžaduje, aby byl přepis či zápis podroben předběžné kontrole, kterou provede orgán členského státu, kterému je listina určena.
However, given that judicial decisions and public acts relating to succession are more likely than those relating to other matters to be concerned with property entered in public registers, and given the need to ensure consistency in the acts that may be entered therein, it is probably appropriate to make the entry of any such act in a register dependent on prior checking by an authority of the State of destination.