natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Více než milion drobných výrobců a pracovníků se sdružuje v 3000 základních organizací a jejich zastřešujících strukturách ve více než 50 zemích Jihu.
Over a million small-scale producers and workers are organized in as many as 3,000 grassroots organisations and their umbrella structures in over 50 countries in the South.
Jejich výrobky se prodávají v tisících specializovaných obchodů, tzv. obchůdků jednoho světa, supermarketů a dalších prodejních míst na Severu a stále častěji i v prodejnách v rozvojových zemích.
Their products are sold in thousands of specialised shops, so-called Worldshops, supermarkets and many other sales points in the North and, increasingly, in sales outlets in developing countries.
S prodejem výrobků vždy souvisí i informování o výrobě, výrobcích a jejich životních podmínkách.
The sale of products always went alongside with information on the production, producers and their conditions of living.
Hnutí spravedlivého obchodu tak hrálo průkopnickou úlohu při zvyšování informovanosti evropských spotřebitelů o sociálních, hospodářských a ekologických podmínkách výroby v rozvojových zemích.
Thus, the Fair Trade movement has played a pioneering role in raising the awareness of European consumers about the social, economic and environmental conditions of production in developing countries.
Kde to všechno začalo?
Where did it all begin?
K prvním náznakům spravedlivého obchodu došlo v Evropě na konci padesátých let dvacátého století, kdy organizace Oxfam ve Velké Británii začala ve svých obchodech prodávat řemeslné výrobky vytvořené čínskými uprchlíky.
The earliest traces of Fair Trade in Europe date from the late 1950s when Oxfam UK started to sell crafts made by Chinese refugees in Oxfam shops.
V roce 1967 byla v Nizozemsku vytvořena první organizace zaměřená na dovoz a v roce 1969 byl otevřen první „obchůdek třetího světa“.
In 1967, the first importing organisation was established in the Netherlands, followed by the opening of the first “Third World Shop” in 1969.
Obchůdky jednoho světa (nebo prodejny spravedlivého obchodu – Fair Trade shops, jak se nazývají v jiných částech světa) hrály v rámci hnutí spravedlivého obchodu velmi významnou roli.
Worldshops (or Fair Trade shops as they are called in other parts in the world) have played a crucial role in the Fair Trade movement.
Nejedná se pouze o prodejní místa, tyto obchůdky jsou velmi aktivní i při pořádání kampaní a šíření informací.
They constitute not only points of sales but are also very active in campaigning and awareness rising.
V šedesátých a sedmdesátých letech dvacátého století cítily nevládní organizace a sociálně motivovaní jedinci v mnoha zemích Asie, Afriky a Latinské Ameriky potřebu zřídit organizace pro spravedlivé uvádění výrobků na trh, které by poskytovaly poradenství, pomoc a podporu znevýhodněným výrobcům.
During the 1960s and 1970s, Non-Governmental Organisations (NGOs) and socially motivated individuals in many countries in Asia, Africa, and Latin America perceived the need for fair marketing organisations, which would provide advice, assistance and support to disadvantaged producers.
Na Jihu bylo vytvořeno mnoho organizací spravedlivého obchodu, které navázaly spojení s novými organizacemi spravedlivého obchodu na Severu.
Many such Southern Fair Trade Organisations were established and links were made with the new Fair Trade Organisations in the North.
Tyto vztahy byly založeny na partnerství, dialogu, transparentnosti a vzájemné úctě.
These relationships were based on partnership, dialogue, transparency and respect.
Cílem byla větší spravedlnost v mezinárodním obchodě.
The goal was greater equity in international trade.
Souběžně s tímto občanským hnutím se rozvojové země obracely na mezinárodní politická fóra, jako byla druhá Konference OSN o obchodu a rozvoji (UNCTAD) v roce 1968 v Dillí, aby sdělily výzvu „obchod, ne pomoc“.
Parallel to this citizen movement, the developing countries were addressing international political forums such as the second UNCTAD conference (United Nations Conference on Trade and Development) in Delhi in 1968, to communicate the message “Trade not Aid”.
Tento přístup se zaměřuje na vytvoření spravedlivých obchodních vztahů s rozvojovými zeměmi, namísto toho, aby se malá část bohatství nabytá Severem vracela zpět ve formě rozvojové pomoci.
This approach put the emphasis on the establishment of equitable trade relations with developing countries, instead of returning a small part of the wealth acquired in the North in the form of development aid.
Řemesla a potraviny
Crafts and food
Zpočátku obchodovaly organizace spravedlivého obchodu zejména s výrobci řemeslných výrobků, a to zejména proto, že byli v kontaktu s misionáři.
At the beginning, Fair Trade Organisations traded mostly with handicrafts producers, mainly because of their contacts with missionaries.
Řemesla často poskytují rodinám dodatečný příjem.
Often, crafts provide “supplementary income” to families.
Většina ze severních organizací spravedlivého obchodu se zaměřovala na nákup těchto řemeslných výrobků a jejich prodej prostřednictvím obchůdků jednoho světa.
Most of the Northern Fair Trade Organisations focused on buying these crafts and sold them through Worldshops.
V roce 1973 byla do Evropy dovezena první „spravedlivě obchodovaná“ káva od družstev drobných zemědělců v Guatemale.
In 1973, the first “fairly traded” coffee was imported to Europe from cooperatives of small farmers in Guatemala.
Prodej v běžných obchodech prostřednictvím značení výrobků spravedlivého obchodu
Going mainstream through Fair Trade labelling
V osmdesátých letech dvacátého století vznikl nový způsob, jak oslovit širokou veřejnost.
In the 1980s, a new way of reaching the broad public was developed.
Výrobky, při jejichž nákupu, obchodování a prodeji byly splněny podmínky spravedlivého obchodu, mohou získat značku, která je odliší od běžných výrobků na pultech obchodů a umožní každé společnosti zapojit se do spravedlivého obchodu.
Products bought, traded and sold respecting Fair Trade conditions would qualify for a label that would make them stand out among ordinary products on store shelves, and would allow any company to get involved in Fair Trade.
V roce1988 byla v Nizozemsku vytvořena značka „Max Havelaar“.
In 1988, the “Max Havelaar” label was established in The Netherlands.
Tento koncept byl úspěšný – do jednoho roku získala takto označená káva tržní podíl téměř tři procenta.
The concept caught on: within a year, coffee with the label had a market share of almost three percent.
V následujících letech byly podobné neziskové organizace pro značení výrobků spravedlivého obchodu založeny v dalších evropských zemích a v severní Americe.
In the ensuing years, similar non-profit Fair Trade labelling organisations were set up in other European countries and in North America.
V roce 1997 byla vytvořena celosvětová asociace Fairtrade Labelling Organizations International – FLO (organizace pro značení výrobků spravedlivého obchodu).
In 1997, the worldwide association, Fairtrade Labelling Organizations International, was created.
Asociace FLO je v současnosti odpovědná za stanovování mezinárodních standardů spravedlivého obchodu, za certifikaci výroby a kontrolu obchodování podle těchto standardů a za značení výrobků.
FLO is now responsible for setting international Fair trade standards, for certifying production and auditing trade according to these standards and for the labelling of products.
Vedle potravin a potravinových výrobků vytvořila asociace FLO standardy pro květiny, semennou bavlnu a sportovní míče.
Additional to food and food products, FLO has developed standards for flowers, seed cotton and sports balls.
Značení výrobků spravedlivého obchodu pomohlo tomu, že se tyto výrobky dostaly do běžných obchodů.
Fair Trade labelling indeed has helped Fair Trade to go into mainstream business.
V současné době se dvě třetiny výrobků spravedlivého obchodu prodávají v běžném stravovacím odvětví a maloobchodu.
Currently, over two-thirds of Fair Trade products are sold by mainstream catering and retailing.
ke spravedlivému obchodu a rozvoji
on Fair Trade and development
2. připomíná, že jednou z podmínek pro spravedlivý obchod je svobodné podnikání a otevřené trhy, a poznamenává, že volný a spravedlivý vícestranný obchodní systém je prospěšný a opravdu nezbytný pro rozvoj chudých zemí;
Recalls that one of the conditions for fair trade is free entrepreneurship and open markets, and notes that a free and fair multilateral trading system is beneficial and indeed necessary for the development of poor countries;
7. vyzývá Komisi, aby podporovala obchodní mechanismy, které výrobcům umožňují, aby se tam, kde to je možné, podíleli na určování ceny;
Calls on the Commission to support trade mechanisms that allow producers, where feasible, to be involved and participate in price determination;
10. vyzývá Komisi, aby provedla studii, jež by zkoumala, jak by se spravedlivý obchod mohl stát vzorem udržitelné obchodní politiky schopné povzbuzovat vyvážený obchod mezi Severem a Jihem, a odhalila obchodní překážky, které mají na chudé po celém světě nejcitelnější dopad;
Calls on the Commission to undertake a study to examine how Fair Trade could develop into a model for sustainable trade policy which would be capable of stimulating balanced North-South trade, and identify the obstacles to trade which impact most seriously on the world's poor;
14. vyzývá Komisi, aby koordinovala činnosti související s problematikou spravedlivého obchodu vyvíjené příslušnými odděleními v rámci Komise;
14 Calls on the Commission to coordinate Fair Trade related activities between the relevant services within the Commission;
17. připomíná, že zejména regionální veřejnoprávní orgány značně investují do trhu s výrobky; vyzývá proto tyto orgány, aby při zadávání veřejných zakázek věnovaly výrobkům spravedlivého obchodu zvláštní pozornost.
Recalls that public-law regional authorities in particular make major investments in the product market; consequently calls on these bodies, in their calls for tender, to give special consideration to Fair Trade products.
Jörg Leichtfried 25.1.2005
Jörg Leichtfried 25.1.2005
Francisco Assis, Jean-Pierre Audy, Daniel Caspary, Christofer Fjellner, Erika Mann, David Martin, Javier Moreno Sánchez, Georgios Papastamkos, Godelieve Quisthoudt-Rowohl, Tokia Saïfi, Peter Šťastný, Zbigniew Zaleski, Johan Van Hecke
Francisco Assis, Jean-Pierre Audy, Daniel Caspary, Christofer Fjellner, Erika Mann, David Martin, Javier Moreno Sánchez, Georgios Papastamkos, Godelieve Quisthoudt-Rowohl, Tokia Saïfi, Peter Šťastný, Zbigniew Zaleski, Johan Van Hecke
Spravedlivý obchod a rozvoj
Fair Trade and Development
Výbor(y) požádaný(é) o stanovisko(s) Datum oznámení na zasedání
Committee(s) asked for opinion(s) Date announced in plenary
Frithjof Schmidt 5.10.2005
Frithjof Schmidt 5.10.2005
Margrete Auken, Margrietus van den Berg, Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Thierry Cornillet, Michael Gahler, Hélène Goudin, Glenys Kinnock, Gay Mitchell, Luisa Morgantini, José Javier Pomés Ruiz, Horst Posdorf, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Feleknas Uca and Mauro Zani.
Margrete Auken, Margrietus van den Berg, Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Thierry Cornillet, Michael Gahler, Hélène Goudin, Glenys Kinnock, Gay Mitchell, Luisa Morgantini, José Javier Pomés Ruiz, Horst Posdorf, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Feleknas Uca and Mauro Zani.
ke společnému postoji Rady ohledně přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby a zrušuje směrnice Rady 82/714/EHS
on the Council common position with a view to the adoption of a directive of the European Parliament and of the Council laying down technical requirements for inland waterway vessels and repealing Council Directive 82/714/EEC
PE 371.855v02-00
PE 371.855v02-00
o společném postoji Rady ohledně přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby a zrušuje směrnice Rady 82/714/EHS
on the Council common position with a view to the adoption of a directive of the European Parliament and of the Council laying down technical requirements for inland waterway vessels and repealing Council Directive 82/714/EEC
– s ohledem na společný postoj Rady (13274/1/2005 – C6‑0091/2006 ),
– having regard to the Council common position (13274/1/2005 – C6‑0091/2006 ),
C 341, 9.11.1998, s. 34 a Úř. věst.
34 and OJ C 54, 25.2.2000, p.
C 54, 25.2.2000, s. 79 . k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě ( KOM(1997)0644 )
79. on the Commission proposal to Parliament and the Council ( COM(1997)0664 )
– s ohledem na pozměněný návrh Komise (KOM(20000419)
– having regard to the amended Commission proposal ( COM(2000)0419 )
– s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro dopravu a cestovní ruch ( A6‑0208/2006 ),
– having regard to the recommendation for second reading of the Committee on Transport and Tourism ( A6‑0208/2006 ),
Komise v prosinci 1997 předložila návrh
In December 1997 the Commission submitted a proposal
Účelem návrhu je sladit technické požadavky Společenství s přísnějšími předpisy, jimiž se řídí plavba na Rýnu, a zavést jednotný systém pro celou síť evropských vodních cest.
The proposal aims at aligning the Community technical requirements on the advanced standards governing navigation of the Rhine with a view to establishing a single scheme for the entire network of European waterways.
Předpokladem pro vytvoření vnitřního trhu a rozvoj volné vnitrozemské plavby na všech vodních cestách EU je sladění, příp. rovnocennost technických předpisů a bezpečnostních norem nejvyššího standardu.
The internal market and the development of free inland navigation on all waterways in the EU require the harmonisation or equivalence of technical and safety requirements according to the highest standards.
Tato podmínka platí, jak pro volnou přepravu zboží, tak i pro zaručení bezpečnostních, environmentálních a sociálních norem na vysoké úrovni.
This will further both the free movement of goods and high safety, environmental and social standards.
Zároveň se sladěním technických předpisů a vzájemným uznáváním osvědčení na Rýnu a v rámci Společenství zlepší podmínky pro spravedlivou hospodářskou soutěž a díky ní se na vnitřním trhu vytvoří stejné výchozí podmínky pro vnitrozemskou plavbu.
At the same time the harmonisation of technical requirements and the mutual recognition of certificates on the Rhine and in the EU will improve the conditions for fair competition and establish a genuine level playing field in inland waterway transport in the single market.
Evropský parlament přijal dne 20. října 1998 v prvním čtení legislativní zprávu
On 20 October 1998 the European Parliament adopted at first reading a legislative report
Poté, co dne 1. května 1999 vstoupila Amsterodamská smlouva v platnost, se změnil právní základ a pro odvětví dopravy byl zaveden postup spolurozhodování.
Following the entry into force of the Treaty of Amsterdam on 1 May 1999, the legal basis changed and the codecision procedure was introduced for the transport sector.
Evropský parlament potvrdil dne 16. září 1999 své stanovisko, které přijal v prvním čtení
On 16 September 1999 the European Parliament confirmed its opinion at first reading
Kromě toho mají být v rámci rozhodování ve výborech vzaty v potaz budoucí úpravy technických požadavků, které budou vycházet z technického pokroku a budou se řídit výsledky práce mezinárodních organizací.
COM(2000)0419 , 19 July 2000. , which took over the amendments tabled by the European Parliament to the original proposal.
V této souvislosti je třeba jmenovat zvláště Ústřední komisi pro plavbu na Rýně (CCNR).
It also provided, by way of the comitology procedure, for account to be taken of future adjustments to the technical requirements in the light of technical progress and of the work of other international organisations, particularly the Central Commission for the Navigation of the Rhine (CCNR).
Práce na tomto návrhu byla v Radě na dlouhou dobu pozastavena kvůli otázce udělování povolení pro plavbu na Rýně plavidlům s osvědčením Společenství.
Discussions on this proposal in the Council bodies remained at a standstill for a long period because of the question of the possibility of admitting craft with Community certificates to navigation on the Rhine.
Tuto možnost dříve pravidla stanovená Ústřední komisí pro plavbu na Rýně nepřipouštěla.
The possibility of such approval was initially ruled out owing to the rules of the Central Commission for the Navigation of the Rhine (CCNR).
Situace se však změnila poté, co komise CCNR dne 27. listopadu 2002 schválila změnu Mannheimského zákona (dodatkový protokol 7).
However, the situation altered when the CCNR adopted an amendment to the Convention of Mannheim (Additional Protocol 7) on 27 November 2002.
Tímto krokem byl vytvořen právní základ pro plavbu na Rýně s osvědčením, které vydaly jiné orgány než komise CCNR, tzn. i Evropské společenství.
This created a legal basis for certificates issued by other bodies than the CCNR – thus including the European Communities – to be admitted to navigation on the Rhine.
Tato změna vstoupila v platnost dne 1. prosince 2004 poté, co byl dodatkový protokol ratifikován všemi pěti smluvními státy CCNR.
After all five Member States of the CCNR had ratified this additional protocol, it entered into force on 1 December 2004.
Díky tomu bylo možné znovu zahájit revizi příslušného textu.
This development made it possible to reopen discussions on the text of the Directive.
Rada dospěla dne 10. prosince 2004 k částečné politické dohodě o základním znění návrhu směrnice.
On 10 December 2004 the Council reached a partial political agreement on the main text of the draft directive.
Orgány Rady se několik měsíců nato dohodly i na znění příloh.
A few months later the Council bodies were also able to reach agreement on the text of the annexes.
Po revizi celého textu právníky lingvisty přijala Rada dne 23. února 2006 společný postoj
Following the revision of the whole text by legal and linguistic experts, the Council adopted its common position on 23 February 2006
Společný postoj Rady 13274/1/05REV1 ze dne 23.2.2006. .
Common position of the Council 13274/1/05REV1 of 23 February 2006. .
Práce kvůli velkému rozsahu a složitosti příloh trvala velmi dlouho.
Owing to the length and complexity of the annexes this work took a very long time.
První čtení v Parlamentu
Parliament’s first reading
Evropský parlament ve své zprávě T4-0606/1998 ze dne 20. října 1998 přijala tato významná rozhodnutí:
The most important of the amendments tabled by the European Parliament in its report T4-0606/1998 of 20 October 1998 were the following:
· Zdůraznil, že vedle sebe existují různé technické předpisy, a sice pravidla pro plavbu na Rýně a směrnice 82/714/EHS, kterou se stanovují technické požadavky na plavidla vnitrozemské plavby, přičemž je nutné přiblížit technické požadavky na úrovni Společenství přísnějším normám, kterými se řídí plavba na Rýně.
· Highlighting the simultaneous existence, for inland waterway vessels, of the technical requirements of the Rhine navigation regime on the one hand, and of Directive 82/714/EEC on the other, and the need for the EU’s technical requirements to be aligned with the higher standards of navigation on the Rhine.
· Upravil rozsah její působnosti tím, že ji vztáhl na lodě pro osobní přepravu více jak 12 cestujících.
· Adjusting the scope of the directive to include passenger vessels transporting more than 12 passengers.
· Přijal zvláštní pravidla pro osobní plachetnice.
· Adoption of special rules for passenger sailing vessels.
Komise tyto pozměňovací návrhy do značné míry převzala do svého nového návrhu, který předložila dne 19. července 2000.
The Commission essentially took over these amendments in its new proposal of 19 July 2000.
Tímto byla do přílohy II vložena nová kapitola 15a týkající se osobních plachtových plavidel.
For example a new Article 15a on passenger sailing vessels was inserted in Annex II.
Kromě toho Komise použila nový postup rozhodování ve výborech v souladu s nařízením 1999/468/ES.
The Commission also adopted the new comitology procedure of Decision 1999/468/EC.
Rada rovněž při přijímaní společné pozice v dostatečném rozsahu zohlednila stanovisko Evropského parlamentu přijaté v prvním čtení.
The Council also took account of the European Parliament's opinion at first reading in adopting its common position.
Společný postoj Rady
The Council’s common position
Nejdůležitější změny navržené Radou v rámci společného postoje jsou tyto:
The main amendments proposed by the Council in its common position are:
· Článek 3, který stanovuje povinnosti osvědčení: V důsledku rozsáhlé přípravné diskuse mezi Evropskou komisí a členskými státy EU, které jsou smluvními stranami CCNR, se znění tohoto článku mírně změnilo.
· Article 3 on “Obligation to carry a certificate”: as a result of in-depth preparative discussions between the European Commission and the EU Member States which are members of the CCNR, the wording of this article was changed slightly.
Zaručuje rovnocennost technických požadavků obsažených v příloze II směrnice a v upraveném zákoně o plavbě na Rýně.
It provides for the equivalency between the technical requirements as defined in Annex II of the Directive and the technical requirements laid down in application of the Revised Convention for Navigation on the Rhine.
· Článek 19 (projednávání ve výboru) byl změněn v zájmu zohlednění všeobecného ustanovení, které se týká práce výboru v souladu s článkem 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
· Article 19 ("Committee procedure”) was modified so as to follow the general rules for Committee procedures according to Articles 3 and 7 of Decision 1999/468/EC.
· Do textu byly vloženy tři nové přílohy, č. 7, 8, a 9, které jsou výsledkem práce společné pracovní skupiny sestavené z odborníků členských států EU, CCNR a Evropské komise.
· Three new annexes (Nos. 7, 8 and 9) have been inserted into the text.
Tyto přílohy zohledňují technický pokrok a vývoj, který je výsledkem práce jiných mezinárodních organizací, především CCNR.
These are the result of work in a joint working party of experts from the EU Member States, the CCNR and the Commission, and take account of technical progress and developments in the work of other international organisations, particularly the CCNR.
Vaše zpravodajka tyto změny považuje za přijatelné.
Your rapporteur considers that these amendments are acceptable.
Jsou buď nutné (např. nová pravidla v rámci postupu rozhodování ve výboru nebo aktualizované přílohy), nebo je lze zdůvodnit velkým zájmem některých členských států (např. článek 5 a 27) a nezavádí změny v oblasti bezpečnosti.
They are either necessary (e.g. new rules in the comitology procedure, updated annexes) or justifiable, because they are of great importance to particular Member States (e.g. Articles 5 and 27) and will not lead to any reduction in safety.
Kromě toho bylo dostatečně přihlédnuto ke změnám navrženým Parlamentem v prvním čtení.
In addition, sufficient account has been taken of the amendments tabled by Parliament at first reading.
N ávrh Vaší zpravodajky na postup ve druhém čtení
Action at second reading: your rapporteur's proposal
Vaše zpravodajka se domnívá, že je velmi žádoucí, aby byly v co nejkratší době přijaty všeobecně platné technické předpisy pro celou síť vodních cest Společenství, které by zaručily volnou hospodářskou soutěž a bezpečnost v odvětví vnitrozemské plavby a zejména sladění předpisů.
Your rapporteur regards it as particularly desirable that general technical requirements applicable to the whole Community inland waterways network should be adopted speedily in order to ensure free competition and safety in the internal waterways sector, and in particular to guarantee the harmonisation of these requirements at an early date.