natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Takto stanovená terminologie nebude sloužit jen jako základ následné analýzy, ale je použita v celé zprávě.
The concept and terminology thus established will not only serve as basis for the subsequent analysis undertaken in this part but applies throughout the entire report.
To má zvláštní význam pro část II, která zkoumá provádění směrnic o pojištění a jeho sledování ze strany Evropské komise, a rovněž pro části III a IV zprávy.
This is of particular relevance to Part II, where the implementation of the insurance directives and its monitoring by the EC are examined, and also to Parts III and IV of the report.
Je rovněž nezbytné připomenout povinnosti a odpovědnosti jednotlivých aktérů podle práva EU.
It is also necessary to recall the duties and responsibilities of the various actors according to EU law.
Tato část dále obecně určuje postupy a nástroje Komise používané v současné době při sledování provedení ve vnitrostátním právu právních předpisů EU a jejich praktického provádění.
This part goes on to identify, in general terms, the current practice followed and instruments used by the Commission in monitoring both transposition of EU legislation and its application on the ground.
Přitom uvádíme některé hlavní překážky a obtíže v tomto ohledu, a to zejména na základě ústních svědectví, která před výborem proslovili zástupci Komise a akademičtí odborníci.
In doing so, reference is made to some of the major obstacles and difficulties encountered in this respect, mainly by drawing from oral evidence presented to the committee by Commission representatives and academic experts.
Zvláštní důraz je kladen na řízení o nesplnění povinnosti jakožto hlavní nástroj práva Společenství pro nápravu nesprávného provádění právních předpisů EU členskými státy.
Particular emphasis is laid on infringement procedure as the main tool under Community law to remedy incorrect implementation of EU legislation by the Member States.
Výbor pak zjišťuje určité systematické a jiné nedostatky přístupu Komise ke sledování provádění.
The committee then identifies certain systematic and other weaknesses in the Commission's approach to monitoring implementation.
Vychází rovněž z analýzy jednání Komise při sledování provádění třetí směrnice o životním pojištění ve vztahu ke společnosti Equitable Life, uvedené v části II této zprávy.
This is based also on the analysis of the Commission's performance in monitoring the implementation of the Third Life Directive in relation to Equitable Life, which is set out in Part II of this report.
Konečně výbor zdůrazňuje potřebu komplexnějšího přístupu k zajištění účinného provádění právních předpisů EU a určuje řadu nezbytných prvků takového přístupu.
Finally, the committee emphasises the need for a more comprehensive approach to ensuring effective implementation of EU legislation and identifies a number of necessary elements of such an approach.
Výbor předkládá řadu doporučení, jak tyto zjištěné nedostatky zlepšit.
The committee puts forward a number of recommendations on how to improve these perceived weaknesses.
Provádění právních předpisů EU - obecné pozadí
The implementation of EU legislation - general background
Před provedením analýzy je nezbytné vyjasnit terminologii použitou v této zprávě, zejména klíčové termíny a definice, které jsou někdy užívány a vykládány různými způsoby.
Before undertaking the analysis, it is necessary to clarify the terminology used in this report, particularly as the key terms and definitions, which are sometimes used and interpreted in different ways.
Pro účely této zprávy a vyšetřování výboru EQUI jsou použité definice v souladu s posledními usneseními Evropského parlamentu o provádění právních předpisů Společenství následující:
For the purposes of this report and the EQUI committee's investigation, the definitions used, in line with the European Parliament's latest Resolutions on implementation of Community Law, are as follows:
§ Provedení ve vnitrostátním právu: proces transponování právních předpisů EU (např. směrnice) do vnitrostátních právních předpisů;
§ Transposition: the process of transcribing EU law (e.g. a directive) into national legislation;
§ Uplatňování: proces každodenního uplatňování a vymáhání transponovaných předpisů EU ze strany vnitrostátních orgánů a/nebo regulátorů (někdy uváděn i jako „vymáhání“, viz níže);
§ Application: the process of applying and enforcing transposed EU law on a day-to-day basis by the national authorities and/or regulators (also known sometimes as 'enforcement', see below);
§ Provádění: tento širší pojem obsahuje provedení ve vnitrostátním právu i uplatňování.
§ Implementation: this wider concept encompasses both transposition and application.
Právo Společenství požaduje, aby byly právní předpisy EU prováděny účinně, včas a úměrně (v některých případech se však termín používá v užším smyslu jako synonymum „uplatňování“);
It is a requirement of Community law that EU legislation should be implemented in an effective, timely and proportionate manner (however, in some instances, it is used in a more restrictive manner, as a synonym for 'application');
§ Prováděcí opatření/ustanovení/pravidla: zákony, pravidla, předpisy, fragmenty nebo články vnitrostátního práva, které provádějí právo EU;
§ Implementing measures/provisions/rules: the laws, rules, regulations, fragments or articles of national law that give effect to EU law;
§ Vymáhání: někdy se používá jako synonymum pro uplatňování, častěji ale odkazuje na proces nápravy nebo změny nesprávného uplatňování vnitrostátního práva a implikuje existenci chyby nebo anomálie ve způsobu, jakým je vnitrostátní právo uplatňováno, který musí vnitrostátní orgány napravit, v případě potřeby i donucovacím opatřením.
§ Enforcement: sometimes used also as a synonym for application but more frequently makes reference to the process of correcting or reversing the mis-application of national law, implying the existence of a malfunction or anomaly in the way national law is being applied, which must be corrected by the national authorities, if need be by coercive action.
Po vymezení tohoto základního rámce budeme analyzovat, do jaké míry právo EU zakládá povinnosti členských států.
Having established these brief points of reference, we will analyse to what extent EU law creates obligations for Member States.
Následující část této analýzy se zaměřuje na směrnice a nikoli na nařízení či jiné právní nástroje, vzhledem k tomu, že směrnice jsou nejobecnějším druhem právních předpisů EU a nynější vyšetřování případu společnosti ELAS se konkrétně týká provádění směrnice, a to třetí směrnice o životním pojištění
The subsequent focus of this analysis is on Directives and not Regulations or other legal instruments, given that the former are the most common type of EU law and that the current investigation into the ELAS case hinges particularly on the implementation of a directive, the Third Life Directive
Směrnice a povinnosti členských států: judikatura ESD
Directives and Member States’ obligations: ECJ jurisprudence
Podle článku 249 Smlouvy o ES jsou směrnice závazné, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, avšak volbu formy a prostředků provádění ponechávají vnitrostátním orgánům.
Under Article 249 of the EC Treaty, directives are binding as to the result to be achieved but leave to the national authorities the choice of form and methods for their implementation.
Na rozdíl od nařízení směrnice ukládají povinnost dosahovat určitého výsledku a nikoli povinnost určitým způsobem jednat; dávají členským státům pružnost při volbě metody jejich provedení ve vnitrostátním právu, a tak teoreticky usnadňují začlenění norem Společenství do vnitrostátního práva a dodržování různých vnitrostátních právních tradic.
In contrast to regulations, directives impose obligations of result and not obligations of conduct; they allow Member States flexibility in choosing the method of their transposition into national law, thus in theory facilitating the integration of Community norms into domestic law and respecting the various national legal traditions.
Tato teoretická možnost má skutečně z politického hlediska určité výhody: někdo tvrdí, že směrnice zajišťují účinnost, protože ponechávají prostor vlastnímu uvážení ve věci provádění, a pro členské státy je tedy snadnější se na nich shodnout.
This theoretical facility does indeed have some advantages in political terms: It is argued by some that directives provide for efficiency because they leave some discretion with regard to implementation and so are easier for Member States to agree upon.
Mnoho právních předpisů EU by nebylo přijato, kdyby nebyly předloženy v podobě směrnic.
Much of EU law would not have been adopted if it had not been presented in the form of a directive.
Výhoda směrnic spočívá v tom, že jsou velmi pružným nástrojem a členské státy je mohou snadněji začlenit do svých různorodých právních soustav.
Directives have the advantage of being a very flexible instrument and Member States can incorporate them more easily into their diverse legal systems.
Tato pružnost a různé formy a metody provedení ve vnitrostátním právu jsou podle judikatury Evropského soudního dvora v souladu s právem Společenství.
This flexibility and the different forms and methods of transposition are compatible with Community law, according to the case law of the European Court of Justice.
Soudní dvůr navíc dokonce potvrdil, že mohou existovat výjimečné případy, kdy není přijetí konkrétních právních opatření nezbytné, například, pokud existuje „ jasná a přesná shoda “ mezi směrnicí a stávajícími vnitrostátními právními předpisy.
Moreover, the Court has even acknowledged that there may be exceptional cases where the adoption of specific legislative measures is not indispensable, for instance, when there is a “ clear and precise conformity ” between a directive and existing national legislation.
Svoboda volby metod a forem neosvobozuje členské státy od závazných účinků směrnice, „ pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo “.
The freedom of choice on the methods and forms does not exempt Member States from the binding effects of a directive “ as to the results to be achieved ”.
Při posuzování vhodnosti a souhlasu prováděcích opatření klade Soudní dvůr zvláštní důraz na účel směrnice.
In assessing the suitability and conformity of implementing measures, the Court places particular emphasis on the purpose of the directive.
Klíčovou otázkou je to, zda dotčený členský stát přijal všechna nezbytná opatření pro zajištění plné účinnosti směrnice v souladu s cílem, o který směrnice usiluje .
The crucial issue is whether the Member State in question has adopted all the necessary measures to ensure the full effectiveness of the directive in accordance with the objective which the latter pursues .
Viz věc 14/83 von Colson a Kaman [1984] Recueil 1891, bod 15.
See Case 14/83 von Colson and Kaman [1984] ECR 1891, paragraph 15.
Soudní dvůr zdůrazňuje, že členské státy jsou povinny zajistit plné a účinné uplatňování směrnice.
The Court stresses that Member States are under an obligation to ensure the full and effective application of a directive.
Ke splnění této povinnosti nestačí, aby členský stát pouze přijal nezbytné transpoziční právní předpisy.
To meet this obligation, it is not sufficient for a Member State merely to adopt the necessary transposing legislation.
Jinými slovy, provádění není z hlediska Soudního dvora jednorázovým úkonem čistě legislativní povahy.
In other words, implementation is not, in the eyes of the Court, a one-off task of a purely legislative nature.
Přijetí vnitrostátních opatření správně provádějících směrnici nevyčerpává účinky směrnice.
The adoption of national measures correctly transposing a directive does not exhaust the effects of the directive.
Členský stát je nadále povinen zajistit dodržování ustanovení směrnice i po přijetí prováděcích opatření:
The Member State remains bound to ensure compliance with the provisions of a directive even after the adoption of implementing measures:
„… přijetí vnitrostátních opatření správně provádějících směrnici nevyčerpává účinky směrnice.
“… the adoption of national measures correctly implementing a directive does not exhaust the effects of the directive.
Členské státy jsou nadále povinny skutečně zajistit plné uplatňování směrnice i po přijetí takových opatření.
Member States remain bound actually to ensure full application of the directive even after the adoption of those measures.
Jednotlivci jsou proto oprávněni dovolávat se před vnitrostátními soudy vůči státu ustanovení směrnice, která se z hlediska svého obsahu jeví jako bezpodmínečná a dostatečně přesná, kdykoli není plné uplatňování směrnice skutečně zajištěno, to znamená, nejen v případě, kdy směrnice nebyla provedena nebo byla provedena nesprávně, ale i v případě, že vnitrostátní opatření správně provádějící směrnici nejsou uplatňována tak, aby dosáhla výsledku, o který směrnice usiluje . ”
Individuals are therefore entitled to rely before national courts, against the State, on the provisions of a directive which appear, so far as their subject-matter is concerned, to be unconditional and sufficiently precise whenever the full application of the directive is not in fact secured, that is to say, not only where the directive has not been implemented or has been implemented incorrectly, but also where the national measures correctly implementing the directive are not being applied in such a way as to achieve the result sought by it . ”
Viz věc C-62/00, Marks & Spencer v.
See Case C-62/00, Marks & Spencer v .
Commissioners of Customs and Excise [2002] Recueil I-6325, bod 27.
Commissioners of Customs and Excise [2002] ECR I-6325, para 27.
Dále Soudní dvůr opakovaně došel k závěru, že směrnice jsou závazné pro všechny orgány členských států.
Further, the Court has repeatedly held that directives are binding on all the authorities of the Member States.
Směrnicí nejsou tudíž vázány jen zákonodárné orgány, ale i správní orgány odpovědné za každodenní uplatňování a vymáhání práva a vnitrostátní soudy.
Thus, not only the legislature is bound by a Directive but also the administrative agencies responsible for the day-to-day application and enforcement of the law and the domestic courts.
Záměrem je vyhnout se správní praxi nebo soudním výkladům, které by narušily ochranu zájmů stanovených směrnicí.
The intention behind this is to avoid administrative practices or judicial interpretations that undermine the protection of interests established by the directive.
V posledních letech Soudní dvůr kladl zvláštní důraz na řešení problému „druhé úrovně nesouladu”, to znamená situace, kdy ačkoli jsou vnitrostátní právní předpisy formálně v souladu s právem Společenství, jejich uplatňování nebo vymáhání je narušováno správní nebo soudní praxí.
In recent years, the Court has placed particular emphasis on tackling the problem of “second level non-compliance”, that is, the situation where, although domestic legislation is formally compatible with Community law, its application or enforcement is undermined by administrative or judicial practices.
Soudní dvůr rovněž došel k názoru, že vnitrostátní správní praxe může být předmětem vymáhacího opatření, pokud je do určité míry trvalé a obecné povahy.
The Court has also held that a national administrative practice can be the subject of an enforcement action when it is, to some degree, of a consistent and general nature.
Konečně, pokud směrnice přiznává jednotlivcům práva, musí být příslušné vnitrostátní právní předpisy dostatečně přesné a jasné, aby si dotčené osoby byly plně vědomy svých práv a případně měly možnost opírat se o ně před vnitrostátními soudy.
Finally, where a directive confers rights on individuals, the relevant domestic legislation must be sufficiently precise and clear so that the persons concerned are made fully aware of their rights, and, where appropriate, afforded the possibility of relying on them before national courts.
Viz věc C-59/89, Komise v.
See Case C-59/89, Commission v Germany .
Povinnost Komise sledovat provádění, která vyplývá ze Smlouvy
The Commission's obligation under the Treaty to monitor implementation
Smlouva dává Komisi úlohu strážce práva EU.
The Treaty gives the Commission the role of the guardian of EU law.
V souladu s článkem 211 Smlouvy je povinností Komise zajistit, aby členské státy řádně dodržovaly a prováděly právo Společenství.
In accordance with Article 211 of the Treaty, it is the duty of the Commission to ensure that Member States observe and implement Community law properly.
Proto je povinností Komise sledovat provedení ve vnitrostátním právu a uplatňování směrnic ES.
Therefore, it is the Commission's responsibility to monitor the transposition and application of EC Directives.
Činí tak následujícími způsoby:
It does so by:
§ ověřuje, zda členské státy přijaly transpoziční právní předpisy a informovaly o nich Komisi v předepsané lhůtě;
§ verifying if Member States have adopted transposing legislation and communicated them to the Commission within the prescribed time limit;
§ ověřuje soulad vnitrostátních transpozičních opatření s právními předpisy Společenství;
§ verifying the conformity of national transposition measures with Community legislation;
§ sleduje uplatňování právních předpisů EU soukromými i veřejnými subjekty, orgány a úřady
§ monitoring the application of EU legislation by private and public entities, bodies and authorities
§ napravuje nedodržení právních předpisů EU zahájením řízení o nesplnění povinnosti.
§ rectifying failures to comply with EU legislation through the launch of infringement proceedings.
Články 226 a 228 Smlouvy stanoví postup pro případ, že Komise má za to, že členský stát nesplnil povinnost, která vyplývá z práva Společenství.
Articles 226 and 228 of the Treaty provide for a procedure in cases where the Commission considers that a Member State has failed to fulfil an obligation under Community law.
Článek 226 zmocňuje Komisi, aby podala žalobu na členské státy za nesplnění jejich povinností podle Smlouvy.
Article 226 empowers the Commission to take action against a Member States for instances of failure to fulfil their obligations under the Treaty.
Komise má plnou pravomoc rozhodnout, zda zahájí řízení o nesplnění povinnosti, či nikoli.
The Commission has full discretion in deciding whether or not to initiate infringement proceedings.
Řízení začíná dopisem s formálním oznámením členskému státu, který mu umožňuje poskytnout informace a využít svého práva na obhajobu.
The procedure starts with a letter of formal notice to the Member State, which enables it to give information and to exercise its right of defence.
Pokud odpověď Komisi neuspokojí, vydá odůvodněné stanovisko, ve kterém nařídí členskému státu, aby situaci napravil.
If the answer does not satisfy the Commission, it issues a reasoned opinion, ordering the Member State to rectify the situation.
Pokud nesplnění povinnosti trvá, může Komise věc předložit Evropskému soudnímu dvoru.
If the infringement persists, the Commission may refer the case to the ECJ.
Podle článku 228 Smlouvy může ESD uložit peněžité penále, pokud členský stát trvale neplní rozhodnutí podle článku 226.
Under Article 228 of the Treaty, the ECJ may impose a pecuniary penalty if there is a persistent failure of a Member State to comply with a judgement under Article 226.
Podle příslušné judikatury je cílem řízení o nesplnění povinnosti podle právních předpisů EU nastolit nebo obnovit soulad stávajícího vnitrostátního práva s právem EU a nikoli rozhodovat o případném dřívějším nesouladu vnitrostátních právních předpisů, které byly od té doby pozměněny nebo nahrazeny.
Under relevant case law, the objective of infringement proceedings under EU law is to establish or restore the compatibility of existing national law with EU law and not to rule on the possible past incompatibility of a national law which has since been amended or replaced.
Neexistuje tudíž žádné vyšetřování údajného porušení práva Společenství ex-post.
Thus, there is actually no ex-post investigation of alleged violations of Community law.
Způsob, jakým Komise sleduje provádění v praxi
The Commission's monitoring of implementation in practice
Výbor získal dokumentaci o přístupu Komise ke sledování provádění od zástupců Komise ve svědectví H10 a od akademických odborníků ve svědectví WS2.
The committee received evidence on the Commission's approach to monitoring implementation both from representatives of the Commission during H10 and from academic experts at WS2.
Tato část odkazuje nejen na obecný přístup a nástroje, které Komise použila k zajištění včasného a správného provádění, ale dotýká se rovněž některých problémů, obtíží a omezení, kterým Komise čelí při plnění své povinnosti sledovat provádění práva EU.
This section not only makes reference to the general approach taken, and instruments used, by the Commission to ensure timely and correct implementation but also touches upon some of problems, difficulties and constraints the Commission faces in fulfilling its obligation to monitor the implementation of EU law.
Oznámení o transpozičních opatřeních
Communication of transposition measures
Za prvé Komise kontroluje, zda členské státy (ve lhůtě specifikované ve směrnici samé) oznámily vnitrostátní opatření, která mají provést ve vnitrostátním právu konkrétní právní předpis EU.
Firstly, the Commission checks whether Member States communicate (by the time specified in the Directive itself) the national measures, which are intended to transpose a particular piece of EU legislation.
Jak vysvětlila paní DURAND, „ ve věci neoznámení transpozičních opatření Komise provádí systematické kontroly všech těchto opatření.
As explained by Mrs. DURAND " regarding non-communication of transposition measures, the Commission carries out systematic controls of all these measures.
Proto od roku 2004 zřídila na úrovni generálního sekretariátu Komise databázi, která obsahuje všechny směrnice, u nichž běží lhůta provedení ve vnitrostátním právu.
To this end, it has set up, since 2004, at the level of the Secretariat-General of the Commission, a database which indexes all the directives whose transposition period is under way.
Všechny členské státy tuto databázi přijaly, a proto oznamují transpoziční opatření prostřednictvím této databáze.
All the Member States have adopted this same database and, henceforth, they communicate the transposition measures via this database.
Pouze jeden korespondent z členského státu smí zavádět transpoziční opatření a v okamžiku přenosu každého opatření specifikuje, zda je přenos dosud neúplný nebo je dokončen“ .
Only one correspondent by Member State is permitted to introduce the transposition measures and he or she specifies, at the time each measure is transmitted, if the transmission is still incomplete or finalized" .
Komise tvrdí, že tato databáze jí trvale umožňuje přesný přehled o stavu provedení ve vnitrostátním právu.
The Commission claims that this database enables it to constantly have an exact image of the state of the transposition.
Pokud na konci období provedení ve vnitrostátním právu nejsou oznámena všechna opatření, Komise ihned zahájí řízení o nesplnění povinnosti (podrobnosti o řízení o nesplnění povinnosti viz níže).
If, at the expiry of the period of transposition, not all measures are communicated, the Commission immediately begins the infringement procedure (see below for detail on infringement procedure).
Paní DURAND uvádí, že „ u 146 směrnic, které mělo 25 členských států provést ve vnitrostátním právu v roce 2006, Komise v 900 případech zaznamenala pozdní provedení ve vnitrostátním právu, zhruba u 8 až 9 členských států na směrnici.
Mrs. DURAND states that " for the 146 directives to be transposed by the 25 Member States in 2006, the Commission noted late transposition in 900 cases, approximately 8 to 9 Member States by directive.
Je třeba připomenout, že ve většině případů se problémy vyřeší do jednoho roku.
It is to be recalled that, in a majority of cases, the problems are solved within a year.