natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ale je to kompromis, který Evropu posouvá vpřed, který byl vypracován na základě dlouhých veřejných a pluralitních diskusí v Evropském konventu a který byl finalizován a schválen zvolenými vládami všech 25 členských států – každý z nich chce, aby byl v budoucnu základem jejich vzájemné spolupráce v Evropě.
But it is a compromise that takes Europe forward, that has been elaborated after lengthy, public and pluralistic debates in the European Convention and has been finalised and approved by the elected governments of all 25 Member States - each of which wants this to be the basis on which they will work together in Europe in the future.
Ústavní smlouva pro Unii
A constitutional Treaty for the Union
Bývá někdy pokládána otázka, zda je nový dokument ústavou nebo smlouvou.
The question is sometimes raised as to whether the new document is a Constitution or a Treaty.
Je třeba se vyhnout izolované diskusi na téma, které je zavádějící: není pochyb, že z formálního hlediska je dokument smlouvou, která bude přijata a ratifikována podle platných pravidel pro revizi smluv.
A sterile debate on an issue which is nothing more than a red herring must be avoided: there is no doubt that, in formal terms, the document is a treaty which will be adopted and ratified in accordance with the rules in force governing the revision of treaties.
Neexistuje jiný možný postup.
There is no other possible procedure.
Nicméně na základě svého charakteru a podstaty představuje tato smlouva pravou Ústavu.
However, by virtue of its nature and substance, this Treaty establishes a genuine Constitution.
Skutečnost je taková, že totéž je v zásadě obsaženo ve stávajících Smlouvách: Unie již má svou ústavu odvozenou ze Smluv, které ji vytvořily jako jakoukoli jinou politickou jednotku.
To a substantial extent, the same is true of the existing Treaties: the Union already has its Constitution, deriving from the Treaties which brought it into being, just like any other political entity.
Zjednodušením těchto Smluv, zlepšením srozumitelnosti jejich struktury a udělením jim zvláště formálního statutu byl učiněn důležitý krok k vyjasnění systému s cílem učinit ho transparentnějším a srozumitelnějším pro občany.
By simplifying those Treaties, by giving them a more readily comprehensible structure, and by conferring on them a particularly formal status, a vital step has been taken towards clarifying the system with a view to making it more transparent and comprehensible for citizens.
Proto, navzdory obavám vyjádřeným v některých kruzích, vytvoření Ústavy Unie v žádném případě neznamená, že byl učiněl první krok k vytvoření centralizovaného „superstátu“, který by nevyhnutelně odzvonil umíráček národním státům a neodvolatelně změnil charakter Evropské unie (existuje mnoho příkladů mezinárodních organizací, jejichž ústavní akt je správně označován za ústavu, včetně Mezinárodní organizace práce (ILO), Světové zdravotnické organizace (WHO) nebo jedné, která je uváděna méně často, a to Světové poštovní unie (UPU)).
On that basis, and despite the fears voiced in some quarters, endowing the Union with a Constitution in no way signifies that a first step has been taken towards the creation of a centralised ‘superstate’ which would inevitably sound the death knell for national States and irrevocably change the nature of the European Union (there are many examples of international organisations whose constituent act is rightly termed a constitution, including the International Labour Organisation (ILO), the World Health Organisation (WHO), or, one which is less frequently cited, the Universal Postal Union (UPU).
Ovšem opak je pravdou, neboť Ústava může takto dokonce poskytnout členským státům a občanům formální ochranu proti činnosti Společenství, pokud by zacházela příliš daleko.
Indeed, the reverse is true: as it stands, the Constitution can even be said to offer the Member States and Union citizens formal safeguards against Community action going too far.
Oprávněně lze namítat, že část III Ústavní smlouvy měla být zásadně přepracována a že řada jejích ustanovení není svou podstatou ústavní, je příliš podrobná a složitá a v opravdové ústavě by se neměla objevovat.
It can legitimately be argued that Part III of the Constitutional Treaty should have been substantially revised and that many of its provisions are not truly constitutional in nature, are too detailed and complex and should have no place in a genuine Constitution.
Pravomoc udělená Konventu však nezahrnovala takový úkol.
However, the remit conferred on the Convention did not cover such a task.
Nicméně úroveň zjednodušení je ihned zřejmá všechna ustanovení byla shrnuta do jednoho, souvislého a strukturovaného dokumentu a čtení pouze části I a II, které se zaměřují na specifičtější „ústavní“ hlediska, poskytuje veřejnosti dostatečný jasný a jednoduchý přehled o politické realitě Unie a o jejich právech.
Nevertheless, the degree of simplification is immediately evident: all the provisions have been brought together in a single coherent and structured document and a mere reading of Parts I and II, those which focus on the more specifically ‘constitutional’ aspects, is enough to provide members of the public with a clear and straightforward overview of the political reality of the Union and of their rights.
Rozsah části III vyvolal kritiku, že Ústava je příliš podrobná a složitá ve srovnání např. s ústavou USA.
The length of Part III has given rise to the criticism that the Constitution is far too detailed and complex when compared to, for example, the US Constitution.
Je to způsobeno tím, že část III, stejně jako tomu je u předcházejících Smluv, detailně popisuje cíle činnosti EU pro každou oblast politik a tím ji omezuje.
This is because Part III, like preceding treaties, spells out in detail, for each policy area, the objectives of EU action, thereby limiting it.
Neexistuje žádný bianko šek, který by orgánům EU umožňoval jednat v jakékoli oblasti politik bez omezení.
There is no ‘blank cheque’ given to the EU institutions to act without restriction in any policy area.
Jediný celek: Evropská unie
One single entity: the European Union
Klíčový krok vpřed z hlediska transparentnosti a porozumění charakteru evropského projektu ze strany občanů byl učiněn sloučením jednotlivých Smluv do jediného dokumentu a přeměnou velice komplikovaného stavu s několika překrývajícími se subjekty (Evropskou unií, Evropským společenstvím) v jeden celek, Evropskou unii, vybavený na mezinárodní úrovni (jednou) právní subjektivitou, která zvýší účinnost a zviditelní činnosti Unie na této úrovni.
A crucial step forward, in terms of transparency and understanding by citizens of the nature of the European project, has been taken by merging the various Treaties in a single document and by making a transition from a very complicated state of affairs, involving several overlapping entities (European Union, European Community), to a single entity, the European Union, endowed with a (single) legal personality at international level, which will increase the effectiveness and visibility of Union action at that level.
Současně byla odstraněna struktura postavená na třech pilířích [společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP), policejní a justiční spolupráce v trestních věcech a Evropské společenství]; všechny tři byly začleněny do jednotného celku Unie, s jednotným institucionálním rámcem a jednotným uplatňováním metod Společenství, a to s jedinou výjimkou, kterou tvoří společná zahraniční a bezpečnostní politika (včetně obrany), v jejímž rámci jsou nadále uplatňovány specifické rozhodovací procesy, což je dáno specifickým charakterem této oblasti politik.
At the same time, the three-pillar structure [common foreign and security policy (CFSP), justice and home affairs (JHA) and Community] has been done away with; all three have been merged into the single corpus of the Union, with a single institutional framework and the across-the-board application of the Community method, the sole exception being the common foreign and security policy (including defence), where specific decision-making procedures remain in force, as warranted by the specific nature of that policy area.
Ústava nám tedy poskytuje jednu Smlouvu a jeden celek: Evropskou unii
In short, therefore, the Constitution offers us a single Treaty, and a single entity: the European Union
17 Ústava se netýká Smlouvy o Euratomu – která tedy bude i nadále v platnosti souběžně s Ústavou –, přestože některá její ustanovení byla pozměněna protokolem upravujícím Smlouvu o Euratomu, tak aby byla kompatibilní s textem Ústavy.
The Treaty establishing the European Atomic Energy Community (EAEC/Euratom) is not, however, affected by the Constitution and will therefore remain in force alongside it, although some of its provisions have been amended by the Protocol modifying the Euratom Treaty with a view to making them compatible with the constitutional text.
Nicméně Německo, Irsko a Rakousko již vyslovily přání – v prohlášení 44 připojeném k závěrečnému aktu Mezivládní konference –, aby co nejdříve byla svolána mezivládní konference s cílem revidovat Smlouvu o Euratomu.
However, Germany, Ireland and Austria have expressed the wish, in declaration No 44 annexed to the Final Act of the IGC, that an Intergovernmental Conference be convened as soon as possible to revise the Euratom Treaty.
Ústava určuje na předním místě (článek I‑8) symboly Unie , tj. vlajku (kruh 12 zlatých hvězd na modrém pozadí), hymnu (Óda na radost z Beethovenovy Deváté symfonie), heslo (jednotní v rozmanitosti), měnu (euro) a den Evropy (9. května).
The Constitution lays down, in a prominent position (Article I-8), the symbols of the Union , i.e. its flag (a circle of 12 gold stars on a blue background), its anthem (the Ode to Joy from Beethoven's Ninth Symphony), its motto (United in Diversity), its currency (the euro) and Europe Day (9 May).
Tyto symboly jsou navrženy tak, aby se občané mohly blíže identifikovat se Společenstvím, které má společný osud a aby byl posílen jejich pocit sounáležitosti s ním.
These symbols are designed to enable citizens to identify more closely with and strengthen their feeling of belonging to a Community with a shared destiny.
Jasná formulace hodnot, zásad a cílů Unie
A clear definition of the Union's values, principles and objectives
Je důležité, aby Ústava začínala články formulujícími charakter Unie a hodnoty a zásady, na nichž je založena, a cíle, které má v rámci své činnosti sledovat.
It is significant that the Constitution should open with articles defining the nature of the Union and the values and principles on which it is founded and the objectives which it is supposed to pursue by means of its action.
Již v prvním článku (I-1) Ústavy je zakotvena dvojí legitimita Unie odrážející vůli obyvatel a evropských států.
The very first article of the Constitution (Article I-1) enshrines the dual legitimacy of the Union, reflecting the will of the citizens and States of Europe.
Ústava klade důraz na jedince, muže a ženy, s jejich právy a povinnostmi, kteří jsou coby občané členského státu i občany Unie a kteří díky této skutečnosti požívají dalšího souboru práv, která vyplývají z evropského občanství.
The Constitution places the emphasis on the individual, that is to say men and women with rights and duties who are citizens of the Union, through being citizens of a Member State, and who, by virtue of that fact, enjoy the additional set of rights afforded them by European citizenship.
Tento článek stanoví základní principy evropského integračního procesu: členské státy svěřují Unii pravomoci k dosažení společných cílů.
This article sets out the founding principles of the European integration process: the Member States confer on the Union competences to attain objectives they have in common.
Na úrovni EU Unie koordinuje politiky, kterými členské státy sledují dosažení těchto cílů, a pravomoci svěřené Unii provádějí orgány Unie.
At European level, the Union coordinates the policies by which the Member States aim to achieve these objectives, and it is the Union's institutions which exercise the competences conferred on it.
Současně se Unie zavazuje respektovat národní identitu členských států, která je takříkajíc nezbytnou součástí jejich vnitřní politické struktury.
At the same time, the Union undertakes to respect the national identity of the Member States, that is to say essential elements of their internal political structure.
Tímto způsobem Unie vyjadřuje svůj respekt k rozhodnutím jednotlivých členských států, která se týkají geografického rozdělení moci – od upevňování svých hranic po regionální nebo místní autonomii – udržování veřejného pořádku a ochrany národní bezpečnosti.
In this way the Union demonstrates its respect for the decisions which each Member State may take in relation to the geographical distribution of power - from the fixing of its frontiers to regional or local autonomy - the maintenance of public order and the safeguarding of national security.
Ústava nakonec stanovuje zásady právní spolupráce mezi Unií a jejími členskými státy s cílem dosáhnout sdílených cílů.
Lastly, the Constitution lays down the principle of loyal cooperation between the Union and its Member States with a view to achieving their shared objectives.
Je důležité, aby byl ústavní základ Evropské unie musí být pevně zakotven v hodnotách, na nichž Unie spočívá a kterými musí být vedena jakákoli činnost orgánů Unie.
The constitutional foundations of the European Union must be firmly anchored to the values which underpin and must guide every action taken by its institutions.
Podle článku 2 Ústavy jsou hodnotami, na kterých je založen celý evropský integrační proces, úcta k lidské důstojnosti, svoboda, demokracie, rovnost, právní stát a dodržování lidských práv, včetně práv příslušníků menšin.
In accordance with Article 2 of the Constitution, the values on which the entire European integration process is founded are respect for human dignity, freedom, democracy, equality, the rule of law and respect for human rights, including the rights of persons belonging to minorities.
Tyto hodnoty navíc představují referenční kritéria řídící budoucí rozšíření a mohou sloužit jako základ pro uvalení sankcí na členské státy, které je vážně a opakovaně porušují.
Moreover, these values represent the reference criteria governing future accessions and may serve as the basis for imposing sanctions on any Member States which violate them on a serious, persistent basis.
Tentýž článek vymezuje rovněž zásady, kterými se řídí činnost Unie: pluralismus, nepřípustnost diskriminace, tolerance, spravedlnost, solidarita a rovnost mužů a žen.
This article also defines the principles which guide the Union's action: pluralism, non-discrimination, tolerance, justice, solidarity and equality between women and men.
Nakonec Unie sleduje politické cíle, cíle, které odůvodňují její existenci a které mohou být shrnuty následovně: podpora míru, hodnoty Unie a blaho jejích občanů.
Finally, the Union pursues political objectives, objectives which justify its existence and which can be summarised as follows: the promotion of peace, the Union's values and the well-being of its peoples.
Praktickou podobu získávají v článku 3 Ústavy ve formě politických, ekonomických a sociálních cílů, které jsou v Unii a v oblasti vnějších vztahů prosazovány.
They are given practical form in Article 3 of the Constitution in terms of political, economic and social objectives, as pursued within the Union and in the sphere of external relations.
Unie tedy na vnitřní úrovni poskytuje občanům prostor svobody, bezpečnosti a práva a vnitřní trh založený na volné a spravedlivé hospodářské soutěži.
Accordingly, at an internal level the Union offers it citizens an area of freedom, security and justice and an internal market based on free and fair competition.
Unie usiluje o udržitelný rozvoj Evropy, založený na vyváženém hospodářském růstu a na cenové stabilitě, vysoce konkurenceschopném sociálně tržním hospodářství směřujícím k plné zaměstnanosti a společenskému pokroku, s vysokým stupněm ochrany a zlepšování kvality životního prostředí.
It works for the sustainable development of Europe, on the basis of balanced economic growth and price stability; to develop a highly competitive social market economy aiming at full employment and social progress; and to secure a high level of protection and improvement of the quality of the environment.
Podporuje vědecko-technický pokrok.
It promotes scientific and technological advance.
Bojuje také proti sociálnímu vyloučení a všem formám diskriminace a podporuje sociální spravedlnost a ochranu, rovnost mužů a žen, solidaritu mezi generacemi a ochranu práv dítěte.
Finally, it combats social exclusion and all forms of discrimination and promotes social justice and protection, equality between men and women, solidarity between generations and the protection of the rights of the child.
Podporuje hospodářskou, sociální a teritoriální soudržnost a solidaritu mezi členskými státy.
It promotes economic, social and territorial cohesion and solidarity among the Member States.
Respektuje bohatou kulturní a jazykovou rozmanitost a zajišťuje, aby bylo evropské kulturní dědictví chráněno a obohacováno.
It respects its rich cultural and linguistic diversity and ensures that Europe's cultural heritage is safeguarded and enhanced.
Na mezinárodní úrovni Unie přispívá k míru a bezpečnosti, udržitelnému rozvoji Země, solidaritě, vzájemné úctě mezi lidmi, volnému a spravedlivému obchodu, odstranění bídy a ochraně lidských práv, především práv dítěte a k přísnému dodržování a rozvoji mezinárodního práva, zejména Charty Organizace spojených národů.
At an international level, the Union contributes to peace and security, the sustainable development of the Earth, solidarity and mutual respect among peoples, free and fair trade, the eradication of poverty and the protection of human rights, in particular the rights of the child, and to strict observance and the development of international law, in particular the United Nations Charter.
Tyto cíle tedy představují základní politický program, který byl zdrojem pro založení Unie.
These objectives thus make up a basic political programme which was the well-spring for the establishment of the Union.
Je na Unii, aby sledovala tyto cíle, a to přiměřenými prostředky a za využití pravomocí, které jí Ústava svěřuje.
It is incumbent on the Union to pursue these objectives by appropriate means, using the competences conferred on it in the Constitution.
Hodnoty a zásady tedy představují etický základ Unie, základ, který získává praktickou podobu v Chartě základních práv začleněné do části II Ústavy.
The values and principles thus represent the ethical foundation of the Union, a foundation which is given practical form in the Charter of Fundamental Rights incorporated into Part II of the Constitution.
Stanovené cíle zdůvodňují existenci Unie a byly důvodem pro rozhodnutí členských států založit Unii.
The objectives assigned to it justify the existence of the Union and are the reason behind the Member States' decision to establish the Union.
Řídí její činnost ve všech oblastech.
They govern its action in all areas.
Přestože hodnoty, zásady a cíle stanovené v těchto článcích nejsou zcela nové, některé z nich nebyly nikdy v minulosti jasně vyjádřeny ani kodifikovány či systematizovány.
Although the values, principles and objectives defined in these articles are not entirely new, some of them had never previously been clearly stated and had never previously been codified and systematised.
Kodifikace tohoto druhu je charakteristickým znakem Ústavy a představuje důležitý krok vpřed, který občanům umožní jasně a velmi symbolicky porozumět tomu, co přesně Unie znamená.
Codification of this kind is the hallmark of a Constitution and represents an important step towards providing citizens with a clear, highly symbolic insight into precisely what the Union signifies.
V této souvislosti by mělo být zdůrazněno, že se mezivládní konference (IGC) v zásadě řídila textem schváleným Konventem a že provedla pouze drobné změny, které může Parlament beze všeho schválit: doplnění seznamu hodnot o práva příslušníků menšin, zakotvení rovnosti mužů a žen jako zásady, zahrnutí „stability cen“ mezi cíle Unie vedle cílů o dosažení „vysoce konkurenceschopného sociálně tržního hospodářství směřujícího k plné zaměstnanosti a společenskému pokroku“.
In that connection, it should be emphasised that the Intergovernmental Conference (IGC) essentially followed the text agreed on by the Convention, making only minor changes which Parliament can readily endorse: the addition to the list of values of the rights of persons belonging to minorities, the enshrinement of equality between women and men as a principle, the inclusion of 'price stability' among the Union's objectives, alongside that of the 'a highly competitive social market economy, aiming at full employment and social progress'.
Občané v srdci evropského integračního procesu: začlenění Charty základních práv do Ústavy
Citizens at the heart of the European integration process: the incorporation of the Charter of Fundamental Rights into the Constitution
Začlenění Charty základních práv do části II Ústavy znamená úplné uznání skutečnosti, že občané stojí v srdci evropského integračního procesu.
The incorporation of the Charter of Fundamental Rights into Part II of the Constitution signifies full acknowledgement of the fact that citizens are at the heart of the European integration process.
V důsledku tohoto začlenění Charta nabyla závazné právní moci: je závazná jak pro orgány EU, které jednají v rámci svých příslušných pravomocí, tak pro členské státy, ale to pouze v rámci uplatňování práva Společenství.
As a result of this incorporation, the Charter has acquired binding legal force: it is thus binding both on the European institutions, acting in the framework of their respective competences, and on the Member States, but only when they act as implementers of Community law.
Poskytuje tedy občanům dodatečnou ochranu vůči Unii.
It thus offers citizens an additional safeguard vis‑à‑vis the Union.
To v žádném případě neznamená zpochybnění ochrany základních práv občanů vůči jejich státům, které jim poskytují národní ústavy, ani tajné svěření pravomocí Unii, navzdory některým stížnostem, že by Unie mohla tímto způsobem členským státům nařídit hospodářské a sociální směry politik.
This in no way signifies that the protection of the fundamental rights guaranteed to citizens, vis-à-vis their States, by each national constitution is being called into question, or that competences are being surreptitiously conferred on the Union, despite the claims made by some critics that the Union could in this way impose economic and social policy guidelines on the Member States.
To, že Charta nerozšiřuje oblast uplatnění práva Unie, nezakládá žádnou novou pravomoc nebo úkol Unie a nemění pravomoci a úkoly, které jí byly svěřeny Ústavou, (článek II‑111) je v tomto směru v Ústavě vyjádřeno obzvlášť jasně.
The assertion in the Constitution that the Charter does not extend the field of application of Union law, does not establish any new power or task for the Union and does not modify the powers and tasks conferred on it in the Constitution (Article II-111) is particularly clear on this subject.
Nicméně obavy některých členských států ohledně uplatňování sociálních a ekonomických práv uvedených v Chartě přiměly mezivládní konferenci ke snaze zavést další prvky
However, the fears held by some Member States regarding the implications of the social and economic rights recognised in the Charter prompted the Intergovernmental Conference to try to incorporate further safeguards
Právní nutnost takového kroku, který, zdá se, přehlíží dobře zavedený princip evropského ústavního práva, není zřejmá; vzhledem k tomu, že však nezpochybňuje právní účinek Charty, lze jej akceptovat.
The necessity of such a step, which seems to disregard well established doctrine in European constitutional law, is not clear; however, given that the legal effect of the Charter is not called into question, it can be accepted.
To může jedině posílit důvěru občanů v Unii.
This can only help to strengthen citizens' trust in their Union.