natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V tomto ohledu by měla Komise vždy zásady právního řádu a zkušenost občana nadřazovat nad čistě ekonomická kritéria a hodnocení a měla by pečlivě kontrolovat dodržování základních svobod a obecných zásad Smlouvy a rovněž předpisů a rámcových směrnic.
In this context, the Commission should always place the fundamentals of the rule of law and citizens' experience above purely economic criteria and evaluations and should monitor carefully the respect of the fundamental freedoms and general principles of the Treaty as well as of regulations and framework directives.
Pokud jde o prioritní kritérium c), je výbor navrhovatelka přesvědčena, že kontrole shody je třeba přisuzovat velkou důležitost, samozřejmě bez uplatňování legislativy EU případy od případu.
As for the (c) priority criteria, the Committee is convinced of the importance of making the conformity checking an important issue, without any of course of the case-by-case application of EU legislation.
V tomto ohledu by se měly pro služby Komise, které provádějí kontrolu shody národní legislativy i špatného uplatňování, uvolnit dodatečné lidské a finanční zdroje.
In this context, additional human and financial resources should be made available to the Commissions' services dealing both with the checking of conformity of national legislation and bad application .
V této souvislosti se výbor domnívá, že jak potvrdily nejdůležitější případy Evropského soudního dvora,
In this context, it is the Committee's opinion that, as confirmed by the leading cases of European Court of Justice
Případ C-158/96 Kohll [1998] Recueil, s. I-1931; Případ C-120/95 Decher [1998] Recueil, s. I-1831; Případ C-157/99 Smits a Peerbooms [2001] Recueil, s. I-5473; Případ C-368/99 Vanbraekel a jiní [2001] Recueil, s. I-5363; Případ C-385/99 Müller-Fauré a van Riet [2003] Recueil, s. I-4509; Případ C-56/01 Inizan [2003] Recueil, s. I-12403; Případ C-8/02 Leichtle [2004] Recueil, s. I-2641.
Case C-158/96 Kohll [1998] ECR I-1931; Case C-120/95 Decher [1998] ECR I-1831; Case C-157/99 Smits and Peerbooms [2001] ECR I-5473; Case C-368/99 Vanbraekel and Others [2001] ECR I-5363; Case C-385/99 Müller-Fauré and van Riet [2003] ECR I-4509; Case C-56/01 Inizan [2003] ECR I-12403; Case C-8/02 Leichtle [2004] ECR I-2641.
Generální advokát přednesl své stanovisko k případu C-372/04 Watts dne 15. prosince 2005 a Soudní dvůr by měl rozhodnout v přístích týdnech. občané EU by měli mít rovněž prospěch z přímého uplatňování Smlouvy, zejména pokud jde o základní svobody.
The Advocate General presented his opinion in Case C-372/04 Watts on 15 December 2005 and the Court should give judgement in the coming weeks. , EU citizens should also derive benefits from the direct application of the Treaty, especially as regards the fundamental freedoms.
Přesněji, ve svém rozhodnutí ohledně služeb zdravotní péče Evropský soudní dvůr (ESD) určil, že pacienti mohou využívat ambulantní péče v jakémkoli jiném členském státě EU, přičemž náklady proplácí ten členský stát, kde jsou pojištěni, a to aniž by předběžně požádali o povolení.
More specifically, in its rulings dealing with health-care services, the ECJ has indicated that patients can benefit from non-hospital care in any other Member State of the EU and be reimbursed by their Member State of affiliation without prior authorisation being required.
Proplacení bude provedeno ve výši, kterou pro stejnou péči zaručuje ten členský stát, kde je pacient pojištěn.
Reimbursement will be made at the level which would have been granted for the same treatment in the Member State of affiliation of the patient.
Mnohá sdružení spotřebitelů prohlašují, že stížnosti od občanů dostávají denně.
Several consumers' associations claim that they receive complaints from citizens on a daily basis.
Komise ve své „zprávě o uplatňování pravidel vnitřního trhu na zdravotnické služby“ (SEC(2003) 900) uvádí, že velká většina členských států se zdráhá toto precedenční právo dodržovat.
In its "Report on the application of Internal market rules to health services" (SEC (2003) 900, the Commission indicates that the vast majority of Member States are reluctant to comply with this case-law.
V důsledku toho vzniká naprostá právní nejistota, která způsobuje, že pacienti jsou připraveni o právo na proplacení podle podmínek stanovených ESD.
This results in complete legal uncertainty, with the result that patients are deprived of their right to reimbursement under the conditions established by the ECJ.
Je na čase, aby Komise jako strážkyně smluv jednala v zájmu jednotlivých občanů EU, zejména proto, že pacienti patří mezi nejzranitelnější skupinu občanů.
It is time for the Commission as Guardian of the Treaty to act for the sake of individual EU citizens, in particular as patients are among the most vulnerable of citizens.
Komise je povinna zahajovat řízení pro porušení právních předpisů proti členským státům systematicky a rozhodně.
It is the Commission's duty to launch infringement proceedings in a systematic and determined way against Member States.
V zájmu toho, aby občané EU bez ohledu na členský stát původu mohli účinně uplatňovat práva, která ESD několikrát potvrdil, to je nesmírně důležité.
This is crucial in order to ensure that EU citizens irrespective of their Member State of origin may effectively exercise rights confirmed on many occasions by the ECJ.
Je třeba mít na mysli, že míra zapojení občanů do evropské integrace přímo závisí na jejich osobních zkušenostech s EU.
It should be remembered that the degree of commitment of citizens to European integration depends directly on their personal experience of the EU.
Přestože byla výše zmíněná kritéria potvrzena, je pravomoc Komise při rozhodování o tom, zda zašle formální výzvu a dále odůvodněné stanovisko a dokonce zda věc předá Soudnímu dvoru, prakticky absolutní a transparentnost zde takřka neexistuje.
Despite the declared existence of the above mentioned criteria, the Commission's discretion in deciding to send a letter of formal notice, to follow up with a reasoned opinion and even to refer the case to the Court of Justice is in practice absolute and transparency almost inexistent.
Každý případ, který je zahájen na základě stížnosti , nemá předvídatelný časový rozvrh.
Each case which starts in response to a complaint has no predictable timetable.
Navzdory úsilí Komise prokázat transparentnost ve vztahu k předkladateli stížnosti, není zde záruka, pokud jde o časový rozvrh a efektivitu.
Despite the Commission's efforts to show transparency vis-à-vis the complainant, there is no guarantee of the timing and the effectiveness of its activity.
Komise má kromě toho pravomoc odpustit členským státům nespolupráci při řešení případu, nebrat v úvahu pozdě podané připomínky a dokonce být shovívavá k zejména tomu, že členský stát zdlouhavě vybírá odpovědného úředníka, který má ve věci jednat.
The Commission has, moreover, the discretion to forgive Member States’ lack of cooperation in resolving a case, to shrug off late submissions of observations, and even to indulge Member States’ lengthy quests for a competent responsible official to deal with the matter in the first place.
Přestože určitá míra pravomoci může být za určitých okolností užitečná vzhledem k usnadnění hladší práce právního řádu Společenství, měla by Komise konečně stanovit pevná pravidla týkající se automatického předání případu Soudnímu dvoru, když členské státy nejsou ochotny nebo schopny smysluplně diskutovat v rámci předepsaných lhůt ve fázi před zahájením soudního řízení.
Even if some measure of discretion on the substance can be useful in certain circumstances to facilitate the smooth working of the Community legal order, the Commission should at the very least establish firm rules on the automatic referral to the Court of Justice of cases where Member States are unwilling or unable to enter into meaningful discussion within the prescribed deadlines in the pre-litigation phases.
V souladu se sdělením Komise o vztazích s předkladatelem stížnosti ohledně porušení práva Společenství, „jakákoli korespondence, která by mohla být pokládána za stížnost, bude zapsána do ústředního rejstříku stížností“, pouze s výjimkou stížností, které odpovídají jednomu se šesti kritérií přesně vymezených a vyjmenovaných ve sdělení.
According to the Commission communication on the relations with the complainant in respect of infringements of Community law, "any correspondence which is likely to be investigated as a complaint shall be recorded in the central registry of complainants" with the only exception of the complaints which responds to one of the 6 criteria precisely defined and listed in the communication.
Navzdory této základní zásadě se objevily jisté důkazy o velmi znepokojivých případech, kdy Komise nezapisuje stížnosti zaslané občany v domnění, že by občané měli dříve , než se obrátí s případem na Evropskou komisi, využít opravné prostředky na úrovni svého státu, nebo že se podobné případy již prošetřují.
Despite the existence of this essential principle, some evidence has emerged on the extremely worrying cases of the Commission of non-registration of the complaints sent by citizens with the assumption that citizens should refer to the means of redress at their national level before referring their cases to the European Commission or that there are other similar cases already under examination.
Evropský ochránce práv nedávno obdržel v této souvislosti konkrétní stížnost oznamující nezapsání stížností a nyní je prošetřuje.
The European Ombudsman has in this context recently received specific complaints denouncing the non-registration of the complaints and he is currently investigating.
Výbor pro právní záležitosti se domnívá, že by EP měl být schopen posoudit, zda Komise správně uplatňuje výše zmíněnou zásadu.
It is the Committee on Legal Affairs'opinion that the EP should be able to account if the above mentioned principle is correctly applied by the Commission.
Stejně tak nemá předkladatel stížnosti v současné době přístup ke korespondenci mezi členskými státy a Komisí, která se týká případů porušení právních předpisů.
Equally, at the moment there is no access for the complainant to the exchange of letters concerning infringement cases between member states and the Commission.
Jako oficiální důvod se uvádí, že přestupkové řízení je „předsoudní“ a proto by mělo být chráněno jistou mírou důvěrnosti.
The official reason for this is that the infringement procedure is a “pre-judicial” one and therefore should be covered by certain confidentiality.
Tato situace je neudržitelná.
This is not a sustainable situation.
Naopak, pokud se potvrdí podle jasných kritérií, že je konkrétní stížnost oprávněná, lepší přístup předkladatele stížnosti k obsahu výsledku jednání mezi členskými státy a Komisí (což částečně překračuje meze stanovené nařízením 1049/2001 ze dne 30. května 2001) by jistě zvýšilo účinnost a transparentnost řízení a bylo by pro členský stát silnou motivací k tomu, aby předpisy dodržoval.
Instead, once confirmed according to clear criteria that a specific complaint is justified, better access for the complainant to the substance of the result of negotiations between Member States and the Commission (overcoming in part the limits imposed by Regulation 1049/2001 of 30 May 2001) would certainly increase the efficiency and the transparency of the procedure and would represent a powerful motivation for the Member State to respect the rules of the game.
Zůstává-li řízení pro porušení právních předpisů utajené a skutečné důvody pro rozhodnutí se nezveřejňují, kromě často velmi obecného dopisu, vzniká mnohem více prostoru pro nátlak na Komisi ze strany vnitrostátních úřadů nebo jiných zájmových skupin.
If the infringement procedure remains secretive and the real reasons for the decisions are not made public, apart from an often very generic letter, there is much more space for undue pressures on the Commission by national authorities or other interest groups.
Je samozřejmě přijatelné, ba dokonce žádoucí, aby Komise a členské státy vedly jednání, a vyřešily tak spornou záležitost dříve, než se dostane před soud.
It is of course acceptable and even desirable that Commission and Member States enter into negotiations in order to resolve a contentious matter before it goes to Court.
Často jsou však okolnosti takových jednání pochybné a jejich průběh je těžké prověřit.
But often the terms of such negotiations remain dubious and their implementation difficult to check.
Víme, že se jedná o velmi kontroverzní otázku, a je možné, že Rada nikdy nebude souhlasit se zvýšenou transparentností v této věci.
We know that this is a very controversial issue and it is possible that Council will never accept any transparency in this matter.
Existuje však množství opatření „střední cesty“, o nichž lze uvažovat.
But there are a lot of “middle-way” measures that could be envisaged.
Například když Komise zasílá navrhovateli žádosti dopis oznamující rozhodnutí o založení stížnosti, protože členský stát byl schopen přesvědčit ji o zákonnosti svého jednání, bylo by důležité uvést mnohem jasnější a jednoznačné důvody.
For example, when the Commission sends a complainant a letter announcing the decision to file the complaint because the Member State was able to convince it of the legality of its action, it would be important that the reasons are made much more clear and explicit.
V některých případech již předkladatel stížnosti nebo poslanec zapojený do věci prostřednictvím parlamentní otázky může předložit další připomínky; to je však poměrně těžké, pokud není známo, na čem přesně se členský stát s Komisí dohodl.
In some cases it is already possible for the complainant or the MP involved in the case through a parliamentary question, to present further observations; but this is quite difficult if he/she is not aware of what precisely the Member State agreed with the Commission.
Tato situace je samozřejmě občas způsobena tím, že právní předpisy, které se má uplatňovat, má vykazuje „mezer“ a poskytuje široké pole pro výklad.
Of course, this situation is sometimes due to the fact that the legislation to be applied leaves many “holes” and a large space for interpretation.
Proto by možná bylo zajímavé, kdyby nám Komise sdělila, které části legislativy se nejčastěji porušují a nejobtížněji se provádějí, abychom sestavili seznam právních předpisů, které je třeba revidovat a upřesnit.
Therefore, it would be perhaps interesting if the Commission tells us the pieces of legislation which are most often violated and whose implementation is most difficult in order to establish a sort of list of legislation to be reviewed and clarified.
Výbor je přesvědčen o tom, že pokud má mít politika řízení pro porušení právních předpisů politickou prioritu, potom by se službám Komise, které případy porušení řeší, zejména pak v oblasti vnitřního trhu a životního prostředí, kde je zaznamenáno nejvíce stížností, měly poskytnout dodatečné lidské a finanční zdroje.
It is the Committee's conviction that if the infringement policy should be made a political priority, then additional human and financial resources should be made available to the Commissions' services dealing with infringement, especially in the internal market and environmental sectors, where the highest number of complaints are registered.
Samozřejmě ne všechna GŘ řeší přestupky stejně, to je jak pochopitelné, tak potěšující.
Of course, not all Directorates General deal with infringement in the same way and this is both understandable and welcome.
Jako příklad uveďme zvláštní oddělení pro přestupky v rámci Generálního ředitelství pro životní prostředí (ENVI), které hraje významnou roli centralizace a koordinace celé prováděcí politiky v oblasti životního prostředí, protože velice často se v jednom řízení jedná o několik směrnic, zatímco v oblasti vnitřního trhu samostatné oddělení řešící přestupky neexistuje.
As an example, there is a separate Infringement Unit within the ENVI Directorate General that plays an essential role of centralisation and coordination of the whole implementation policy in the environmental sector, since very often different directives are concerned in a single procedure, whereas in the Internal Market there is no separate Unit dealing with infringement.
V obou případech by se však mělo věnovat více úsilí na posílení schopnosti odpovídat na stížnosti.
In both cases though, more effort should be put into strengthening the capability to answer complaints.
Je například těžké pochopit, jak mohou být v oddělení přestupků v GŘ pro životní prostředí pro 10 nových členských států pouze 2 zaměstnanci.
For example, it is difficult to understand how for the 10 new Member States there is only a total of 2 staff members in the DG Environment infringement unit.
Zpravodajka výboru požádala konkrétně o informace a údaje o prostředcích přidělovaných na prováděcí politiku.
The Committee's rapporteur has specifically asked for information and data on the resources allocated for the implementation policy.
Generální sekretariát sdělil, že „v současné době provádí vnitřní kontrolu zdrojů rozdělených mezi hlavní generální ředitelství, která mají řešit všechny aspekty uplatňování práva Společenství“; je samozřejmě těžko pochopitelné, proč zpravodajka nemohla získat údaje o SOUČASNÉ situaci, ale je přesvědčena o tom, že je dostane včas, aby bylo možno je vést v konečném znění zprávy.
The Secretariat General informed that "it is currently in the middle of an internal review of resources allocated among the main directorates General to dealing with all aspects of the application of Community law"; of course it is difficult to understand why this prevented the rapporteur from obtaining data on the CURRENT situation, but is confident to get them on time for the final version of the report.
Výbor se domnívá, že by Parlament měl obdržet konkrétní podrobný přehled, jak mají být zdroje rozděleny v rámci Generálního sekretariátu a příslušných generálních ředitelství, což Parlamentu umožní udělat si jasnou představu o tom, jaké priority Komise hodlá věnovat prováděcí politice.
It is the Committee's opinion that the Parliament should receive a specific detailed plan on how the resources are planned to be distributed within the Secretarial General and the competent directorates general, which will give the Parliament a clearer idea on how the Commission intend to give priority to the implementation policy.
V tomto ohledu by bylo zajímavé provést vyhodnocení nákladů a zisku, který bude mít práce lidí odpovědných za přestupková řízení pro vyřešení nebo nápravu případů nesprávného uplatnění práva Společenství.
It would be interesting in this context to make an evaluation of the cost and benefits that the work of the people responsible of handling the infringement cases brings in solving or correct cases of bad application of Community law.
Podle svého jednacího řádu Komise ročně pořádá čtyři schůze, kde se rozhoduje o případech řízení pro porušení právních předpisů.
According to its internal rules, the Commission organizes four yearly meetings to decide on infringements procedures cases.
V tomto ohledu všechna rozhodnutí, od první formální výzvy, jejímž cílem je získat od členského státu informace, až po rozhodnutí předat věc Soudnímu dvoru, přijímá kolegium komisařů.
In this context, all decisions, from the first letter of formal notice, aimed at getting information from MS, to the decision to go to Court are taken by the College of Commissioners.
Výbor pro právní záležitosti navrhuje, aby se částečně zkrátilo trvání interního postupu, tím že by každý komisař odpovědný za danou oblast dostal pravomoc zasílat přímo členským státům formální výzvu, pokud neprovedly správně právní předpisy Společenství ve svém národním právním řádu.
It is the Committee on Legal Affairs' proposal to partially shorten the time of the internal procedure, by empowering each Member of the Commission responsible for the field concerned, to directly send letters of formal notice to the Member States when they have not correctly transposed Community law into their national legislation.
Uplatňování článku 228 Smlouvy o ES
Application of Article 228 of the EC Treaty
Maastrichtská smlouva, pozměňující bývalý článek 171, nyní článek 228 Smlouvy o ES, zavedla možnost uvalit finanční sankce na členský stát, který neprovedl rozsudek ve věci porušení právních předpisů.
The possibility of imposing financial sanctions on a Member State that has failed to implement a judgment establishing an infringement was introduced by the Maastricht Treaty, amending former Article 171, now Article 228 of the EC Treaty.
Od doby, kdy Maastrichtská smlouva vstoupila v platnost, vedl postup článku 228 k rozsudku Evropského soudního dvora pouze ve třech případech (případ C-387/97 Komise v Řecko ze dne 4. července 2000; případ C-278/01 Komise v Španělsko ze dne 25. listopadu 2003; případ C-304/02 Komise v Francie ze dne 12. července 2005).
Since the entry force of the Maastricht Treaty, the article 228 procedure led to judgements by the ECJ only in three cases (Case C-387/97 Commission v Greece of 4 July 2000; Case C-278/01 Commission v Spain of 25 November 2003; Case C-304/02 Commission v France of 12 July 2005).
Přestože „peníze točí světem“ a vyhlídka na zaplacení pokuty by mohla samozřejmě být mocným prostředkem, jak vyvíjet tlak na členské státy, je zřejmé, že se nevyužívá všech možností, které článek 228 Smlouvy o ES poskytuje; postup je nadále zdlouhavý a těžkopádný.
Even if “money makes the world go round” and although the perspective of paying a sanction could represent indeed a powerful means of pressure on Member States, evidence shows that Art. 228 TEC is not used to its full potential; the procedure remains long and cumbersome.
Například úplně první případ (Řecka) jasně ukazuje, že systém není schopen skutečně splnit očekávání.
As an example, the very first case (the Greek one) is very indicative of how the system is not really able to deliver.
Celý cyklus přestupkového řízení, který skončil zaplacením pokuty, trval třináct let.
Thirteen years passed before the whole cycle of the infringement procedure ended with a penalty payment.
V roce 1987 Komise obdržela stížnost od několika obcí ohledně nekontrolované skládky odpadu v řece Kouroupitos.
In 1987 the Commission received a complaint from several municipalities about uncontrolled waste disposal in the river Kouroupitos.
Po pěti letech vydal Soudní dvůr první rozsudek, že Řecko porušilo dva předpisy EU, tím že nesprávně nakládalo s toxickým a nebezpečným odpadem.
Five years later, the Court of Justice held in a first judgment that Greece was contravening two EU laws by failing to deal with the toxic and dangerous waste.
Komise Řecko vyzvala, aby vyhovělo rozsudku v roce 1993 a na konci roku 1995, kdy Řecko stále ještě nijak nereagovalo, zahájila nové řízení.
The Commission reminded Greece to comply with the judgment in 1993, and initiated a fresh procedure at the end of 1995, yet Greece continued to do nothing.
V roce 1997 se Komise obrátila na Soudní dvůr, aby vydal příkaz k tomu, aby Řecko platilo penále z prodlení ve výši 24 600 EUR za den od vynesení nového rozsudku.
In 1997 the Commission applied to the Court for an order requiring Greece to pay 24,600 euros per day of delay from the delivery of the new judgment.
Třináct let po první stížnosti Soud v červenci 2000 shledal, že se odpad stále nekontrolovaně vyhazuje do řeky, a konečně Řecko odsoudil k penále z prodlení ve výši 20 000 EUR za den v souladu s rozsudkem z roku 1992.
Thirteen years after the original complaint, the Court found in July 2000 that waste is still thrown in an uncontrolled manner in the river and finally condemned Greece with a penalty payment of 20.000 euros for each day of delay in complying with the 1992 judgment.
Toto jistě není ojedinělý případ.
This is certainly not an isolated case.
Komise zahájila přestupkové řízení tohoto specifického případu v roce 1988.
The Commission started the infringement procedure on this specific case in 1988.
Evropský soudní dvůr shledal v roce 1988 Španělsko vinné z porušení norem pro jakost vod směrnice o vodách ke koupání na vnitrozemských plážích.
The European Court of Justice in 1998 found Spain guilty of violating the water quality standards of the Bathing Water Directive at inland beaches.