natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– s ohledem na slyšení „Sociální odpovědnost podniků – existuje evropský přístup?“ uspořádané Evropským parlamentem dne 5. října 2006,
– having regard to the Hearing "Corporate Social Responsibility - is there a European approach?" organised by the European Parliament on 5 October 2006,
– s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a stanoviska Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku a výboru pro práva žen a rovnost pohlaví ( A6‑0471/2006 ),
– having regard to the report of the Committee on Employment and Social Affairs and the opinions of the Committee on Industry, Research and Energy and the Committee on Women's Rights and Gender Equality ( A6-0471/2006 ),
A. vzhledem k tomu, že podniky nemohou nahrazovat orgány veřejné správy, pokud tyto selžou při výkonu kontroly nad dodržováním sociálních a environmentálních norem,
A. whereas companies cannot be a substitute for public authorities when the latter fail to exercise control over compliance with social and environmental standards,
2. vítá, že sdělení Komise poskytne nový podnět diskuzi EU o sociální odpovědnosti podniků (CSR); upozorňuje však na obavy některých zúčastněných stran z nedostatku transparentnosti a vyváženosti při konzultacích, které proběhly před jeho zveřejněním;
Welcomes the Commission Communication in enabling new impetus to the EU debate on corporate social responsibility (CSR) but notes the concerns expressed by some key stakeholders about a lack of transparency and balance in the consultation undertaken before publication;
7. domnívá se, že diskuse v EU o CSR dosáhla bodu, kdy by se měl důraz přenést z „postupů“ na „výsledky“, jež by představovaly měřitelný a transparentní přínos podniků v boji proti sociálnímu vyloučení a zhoršování životního prostředí v Evropě a na celém světě;
Believes that the EU debate on CSR has approached the point where emphasis should be shifted from 'processes' to 'outcomes', leading to a measurable and transparent contribution from business in combating social exclusion and environmental degradation in Europe and around the world;
10. upozorňuje, že CSR by se měla zabývat novými oblastmi, jako je celoživotní vzdělávání, organizace práce, rovné příležitosti, sociální začlenění, udržitelný rozvoj a etika, tak, aby se stala dalším nástrojem k řízení průmyslové změny a restrukturalizace;
Points out that CSR should tackle new areas such as lifelong learning, the organisation of work, equal opportunities, social inclusion, sustainable development and ethics, so as to act as an additional instrument for managing industrial change and restructuring;
11. bere na vědomí rozhodnutí Komise zřídit na základě partnerství s několika obchodními sítěmi Evropskou alianci pro sociální odpovědnost podniků; doporučuje, aby sama Komise zajistila jediný koordinační bod pro udržení povědomí o členech aliance a o její činnosti a dojednala jasné cíle, harmonogramy a strategickou vizi její práce; vybízí malé i velké evropské podniky a podniky působící v Evropě k přijetí této iniciativy, a další účastníky, aby prostřednictvím své účasti zlepšily postavení této aliance;
Notes the Commission's decision to set up a European Alliance for Corporate Social Responsibility in partnership with several business networks; recommends that the Commission itself should ensure a single point of coordination to maintain an awareness of the Alliance's membership and activities, as well as agreeing clear objectives, timetables and strategic vision to inform its work; encourages European companies and companies operating in Europe, large and small, to embrace this initiative, and for the Alliance to be enhanced through the participation of other stakeholders;
18. podporuje výzvy k povinnému zveřejňování jmen podnikových i jiných lobbyistů a k vyrovnané účasti podnikatelských uskupení a dalších skupin zúčastněných stran na vytváření politik EU;
Supports calls for mandatory disclosure for corporate and other lobbyists and for balanced access between business groupings and other stakeholder groups towards EU policy-making itself;
Vazba mezi CSR a konkurenceschopností
The link between CSR and competitiveness
21. připomíná, že odpovědná a nediskriminační praxe při přijímání do zaměstnání, která podporuje zaměstnávání žen a znevýhodněných osob v rámci CSR, přispívá k dosažení lisabonských cílů;
Reiterates that the implementation, within CSR, of responsible and non-discriminatory recruitment practices that promote the employment of women and disadvantaged persons contribute to the achievement of the Lisbon objectives;
23. navrhuje v této souvislosti, aby posouzení a sledování evropských podniků, které budou uznány za odpovědné, bylo rozšířeno tak, aby zahrnovalo jak jejich činnosti, tak činnosti jejich subdodavatelů mimo Evropskou unii, jakož i ujištění, že CSR rovněž prospívá třetím zemím a zejména zemím rozvojovým, v souladu s úmluvami MOP týkajícími se především svobody zakládat odbory, zákazu dětské práce a nucené práce, a konkrétněji nucené práce žen, migrantů, domorodého obyvatelstva a příslušníků menšin;
Suggests, in this connection, that the assessments and monitoring of European companies acknowledged as being responsible be extended to cover their activities and those of their subcontractors outside the European Union, as well, so as to be sure that CSR also benefits third countries and especially developing countries, in accordance with the ILO conventions concerning, in particular, the freedom to form trade unions, the ban on child labour and that on forced labour, and more specifically women, migrants, indigenous peoples and minority groups;
25. zdůrazňuje, že podniky, které prokazují sociální odpovědnost, významně přispívají k odstranění nerovného postavení zejména žen a znevýhodněných osob, včetně zdravotně postižených osob, na trhu práce, především v oblasti přístupu k pracovním příležitostem, vzdělávání, kariérního postupu a platů; zdůrazňuje, že podniky by měly svou politiku získávání zaměstnanců upravovat podle směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky
Emphasises that undertakings demonstrating social responsibility make an important contribution towards redressing the inequalities that affect particularly women and disadvantaged persons, including disabled people, on the job market, not least as regards access to employment, welfare benefits, training, career development and a fair wages policy; emphasises that undertakings should conduct their recruitment policy in accordance with Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions
Směrnice ve znění směrnice 2002/73/ES (Úř. věst.
Directive amended by Directive 2002/73/EC (OJ L 269, 5.10.2002, p.
26. vítá trend z posledních let u větších společností dobrovolně zveřejňovat zprávy o sociálních otázkách a životním prostředí; konstatuje, že počet těchto zpráv od roku 1993 nepřetržitě rostl, ale nyní se v podstatně ustálil, a že pouze menšina společností používá mezinárodně uznávané normy a zásady a do zpráv zahrnuje celý zásobovací řetězec podniku nebo využívá nezávislé sledování nebo ověřování;
Welcomes the trend for larger companies to publish voluntary social and environmental reports in recent years; notes that the number of such reports had been rising since 1993 but has now become fairly static and that only a minority use internationally accepted standards and principles, cover the company's full supply chain or involve independent monitoring and verification;
29. doporučuje Komisi, aby rozšířila povinnosti ředitelů podniků s více než 1 000 zaměstnanci tak, aby zahrnovaly požadavek na minimalizaci škodlivých sociálních a environmentálních dopadů činnosti podniků;
Recommends that the Commission extends the responsibility of directors of companies with more than 1000 employees to encompass the duty for the directors themselves to minimise any harmful social and environmental impact of companies' activities;
37. vyzývá Komisi, aby navrhla nejdůležitějšího podniku za účelem vypořádání se se zneužíváním přeshraničních pracovníků v rámci subdodavatelských smluv a s cílem vybudovat průhledný a konkurenceschopný vnitřní trh pro všechny podniky;
Calls on the Commission to regulate joint and several liability on the part of general or principal undertakings in order to deal with abuses in the subcontracting and outsourcing of workers and to set up a transparent and competitive internal market for all companies;
Zlepšení právní úpravy a CSR
Better Regulation and CSR
Zahrnutí CSR do politik a programů EU
Mainstreaming CSR in EU policies and programmes
49. zdůrazňuje, že sociální a environmentální odpovědnost přísluší vládním i nevládním organizacím stejně jako podnikům, a vyzývá Komisi, aby splnila své závazky zveřejnit výroční zprávu o sociálních a environmentálních dopadech vlastních přímých činností, jakož i závazek vytvoření politik, které povzbudí zaměstnance institucí EU, aby přijímali dobrovolné komunitní závazky;
Points out that social and environmental responsibility accords to governmental and non-governmental organisations as much as business, and calls on the Commission to fulfil its commitment to publish an annual report on social and environmental impact of its own direct activities, as well as developing policies to encourage the staff of EU institutions to undertake voluntary community engagement;
52. bere na vědomí příspěvek mezinárodního hnutí za spravedlivý obchod, které je již šedesát let průkopníkem odpovědné obchodní praxe a dokládá, že tyto postupy jsou životaschopné a udržitelné v celém zásobovacím řetězci; vyzývá Komisi, aby zohlednila zkušenosti hnutí spravedlivého obchodu a systematicky zkoumala možnosti využití těchto zkušeností v rámci CSR;
Notes the contribution made by the international fair trade movement in pioneering responsible business practices for sixty years and proving that such practices are viable and sustainable throughout the supply chain; calls on the Commission to take the experience of the fair trade movement into account and to explore systematically how this experience can be used in the context of CSR;
56. doporučuje, aby Komise provedla hloubkovou celoevropskou studii způsobů, jimiž se malé a střední podniky mohou podílet na CSR, a pobídek pro ně, aby přijaly zásady CSR dobrovolně a jednotlivě, a aby se poučila ze zkušeností, které nabyla, a z osvědčených praxí v této oblasti;
Recommends that the Commission conduct an in-depth Europe-wide study on the different ways in which SMEs might participate in CSR and on the incentives for them to adopt CSR principles on a voluntary individual basis, and that it learn the proper lessons from the experience acquired and good practice in this area;
Přínos Evropy k celosvětové sociální odpovědnosti podniků
Europe's contribution to Global Corporate Social Responsibility
65. vyzývá členské státy a Komisi, aby podporovaly a prosazovaly dodržování základních norem Mezinárodní organizace práce (ILO), což je složka sociální odpovědnosti podniků v oblastech, kde vykonávají svou činnost;
Calls on the Member States and Commission to support and promote respect for the core standards of the International Labour Organization (ILO) as a factor in the corporate social responsibility (CSR) of undertakings in the areas in which they operate;
69. vybízí k dalšímu rozvoji mezinárodních iniciativ pro úplnou transparentnost příjmů evropských podniků plynoucích z jejich činností ve třetích zemích s cílem prosazovat plné dodržování lidských práv v provozech v konfliktních zónách a odmítnout lobování včetně „dohod s hostitelskými zeměmi“, vytvořených podniky k podkopání nebo obcházení regulačních požadavků v těchto zemích;
Encourages the further development of international initiatives for full revenue transparency by European companies on their activities in third countries, to uphold full respect for human rights in their operations in conflict zones and to reject lobbying including 'host-country agreements' drawn up by companies to undermine or evade the regulatory requirements in such countries;
Sociální odpovědnost podniků (CSR) znamená, že podniky přebírají přímou odpovědnost za řízení sociálních a environmentálních dopadů svých činností a otevřeněji se zodpovídají nejen zaměstnancům a jejich odborovým organizacím, ale i širšímu okruhu „účastníků“ včetně investorů, spotřebitelů, místních komunit, ekologických organizací nebo jiných zájmových skupin.
Corporate Social Responsibility represents business taking more direct responsibility for managing its social and environmental impact, becoming more openly accountable not simply to employees and their trade unions, but also to wider 'stakeholders' including investors, consumers, local communities, environmental and other interest groups.
Nárůst CSR může být chápán jako reakce na skandály během posledních dvou desetiletí, do nichž byly zapleteny zejména americké společnosti, a rovněž jako bezprostřední odpověď obchodní komunity i dalších subjektů na problémy, jako je změna klimatu, sociální vyloučení a světová chudoba, jejichž závažnost v éře hospodářské globalizace vzrůstá, přímým zapojením do jejich řešení.
The rise of CSR can be seen as a response to scandals over the past two decades, involving mainly American corporations, as well as a direct response from within and outside the business community to engage directly in meeting challenges such as climate change, social exclusion and world poverty that have become of increasing concern in an era of economic globalisation.
Toto je od roku 1999 třetí zpráva a usnesení Evropského parlamentu k příslušnému tématu, jejichž vypracováním jsem byl pověřen.
As Rapporteur, this is the third European Parliament report and resolution I have drafted on this subject since 1999.
Při setkáních s mnoha účastníky „hnutí“ CSR jsem byl nanejvýš překvapen tím, s jakým zápalem a nadšením se věnují řešení zmíněných problémů nové éry vytvářením nové vize podniků ve společnosti, jak dobrovolně podstupují rizika při navazování nových partnerství překračujících tradiční hranice a jak se upřímně zavazují přetvářet složitý svět plný obtíží.
In meeting countless participants in the CSR "movement" I have been struck at how - at best - those involved carry an excitement and enthusiasm about confronting these challenges of a new era, creating a different vision for business in society, a willingness to take risks in forging new relationships beyond traditional boundaries, a genuine commitment to making a difference in a complex and difficult world.
Mezi některými zastánci a kritiky CSR zůstávají tací, kteří v CSR vidí především nástroj pro vztah s veřejností sloužící k tomu, aby se podniky vyhýbaly odpovědnosti za sociální a ekologické problémy nebo komplikovaly její přijetí.
Amongst supporters and critics, there remain some who see CSR as essentially a public relations tool to evade or obstruct business responsibility for social or environmental problems.
V obchodní komunitě je mnoho subjektů, které uplatňují CSR, aniž by používaly jazyk a aparát oblasti, která se stala svébytným odvětvím.
In addition there are many in the business community who practise CSR, but who do not relate to the jargon and apparatus associated with what has become an industry in its own right.
CSR však dokázala, že není přechodnou záležitostí ani módním výstřelkem, a obchodní i političtí představitelé uznávají, že jsme zodpovědní za pokrok v této oblasti.
Nevertheless CSR has proved it is neither a fad nor a fashion, with both business and political leaders recognising our own responsibility to move it forward.
Reakce EU na diskusi o CSR byla motivována výzvou Komise z poloviny 90. let podnikům, aby pomáhaly v boji se sociálním vyloučením, dále usnesením Evropského parlamentu z roku 1999, v němž se vyzývá k vytvoření závazného kodexu chování společností EU, který by celosvětově určoval dodržování environmentálních, pracovních a lidských práv, a konečně výzvou státních představitelů EU z roku 2000, aby podniky podpořily CSR jako součást lisabonské agendy.
The EU response to the CSR debate emanated from the Commission's call to business to help combat social exclusion in the mid 1990s, the European Parliament resolution of 1999 calling for a binding code of conduct to govern EU companies' environmental, labour and human rights compliance worldwide, together with the 2000 call of EU Heads of State for businesses to support CSR as part of the Lisbon Agenda.
Během prvních let 3. tisíciletí byla otázka CSR zařazena na základě zelené a bílé knihy Komise na program jednání orgánů EU a zřízení Evropského fóra mnoha zúčastněných stran umožnilo, aby mezi zúčastněnými stranami proběhla skutečná diskuse navzdory časté frustraci kvůli tradičním způsobům myšlení a práce sociálních partnerů na úrovni EU.
The Commission Green and White Papers on CSR in the early 2000s put CSR on the agenda for EU institutions, and the setting up of a European Multistakeholder Forum enabled a genuine debate to take place amongst stakeholders, although one frequently frustrated by traditional assumptions and ways of working of social partners at the EU level.
Tímto krokem se podařilo podpořit diskusi o CSR v rámci celé EU, ale ve velké míře zklamal, pokud jde o vlastní příspěvek EU k diskusi nebo o konkrétní akce na podpoření odpovědného obchodu.
These processes succeeded in fostering an EU-wide debate on CSR, but largely failed to address what the EU could itself do to 'add value' to the debate, or to take concrete actions to promote responsible business.
Komise následně několikrát odložila zveřejnění své odpovědi, na níž potřebovala více než dva roky kvůli neochotě čelit výrazné polarizaci názorů mezi těmi podniky a ostatními zúčastněnými stranami, které si přály, aby CSR byla podřízena požadavkům transparentnosti stanoveným na základě externího ověření a/nebo právními předpisy, které by výslovně přiznaly pravomoci zúčastněným stranám, a těmi subjekty, které si CSR přejí jako výlučně podnikovou záležitost, kdy by se účast veřejnosti omezila na projevy, tiskové konference a slavnostní udílení cen.
There followed successive delays by the Commission in publishing its response over two years, caused by an unwillingness to confront the fundamental polarisation between those amongst business and other stakeholders who want to see CSR subject to transparency requirements laid down through external verification and/or legislation with an explicit role for stakeholders, and those who want to see CSR as a business-only led exercise which should evolve without public policy input beyond speeches, press conferences and awards ceremonies.
Komise se nakonec rozhodla vystoupit z diskuse a vypracovala sdělení, v němž rozhodně podpořila antiregulační přístup.
The Commission ultimately decided to opt-out from the debate, producing a Communication firmly backing an anti-regulation approach.
Komisaři uspořádali několik soukromých schůzek se zástupci vybraných společností, aby s nimi projednali text sdělení, který následně označili za podniky „schválený“, a se zainteresovanými nevládními organizacemi se k projednání obsahu sdělení osobně setkali až po jeho zveřejnění.
Commissioners held a series of private meetings with selected company representatives to negotiate on the text of the Communication, then described it as "agreed" by business, and only met personally with interested NGOs to discuss its contents following on from publication.
Úředník Komise, který byl příslušný pro CSR, byl přeložen patrně z toho důvodu, aby tomuto novému „konsensu“ uvolnil cestu.
The key Commission official responsible for CSR appears to have been moved from his job, perhaps to make way for this new 'consensus'.
Ve sdělení evropské organizace zaměstnavatelů UNICE, které proniklo na veřejnost, bylo sdělení popsáno jako „skutečný úspěch“, protože „ústupky ve prospěch dalších zúčastněných stran nebudou mít žádný praktický dopad“.
A leaked memo from the European employers organisation UNICE described the Communication as a "true success" because "concessions to other stakeholders... will have no real impact".
Evropský parlament proto musí ve své odpovědi Komisi učinit několik strategických rozhodnutí.
The European Parliament therefore has some strategic choices to make in determining its response to the Communication.
„Aliance podniků“ musí nejprve samo dosáhnout minimální úrovně organizace a transparentnosti, které by její účastníci sami očekávali při všech svých obchodních činnostech.
First, the "Alliance for Business" must itself achieve minimum levels of organisation and transparency that its company participants would themselves expect in any of their own business activities.
Dále je třeba se poučit i z procedurálních obtíží fóra mnoha zúčastněných stran, a aliance by měla být sto studovat regulační reakce a vést o nich dialog v zájmu „obroušení hran“ diskuse mezi zastánci Dobrovolného a povinného přístupu.
Lessons should also be learnt from the procedural difficulties of the Multistakeholder Forum, and it should be able to research and dialogue regulatory responses in order to 'depolarize' the debate between voluntary and mandatory approaches.
Komise by se měla plně účastnit rozhovorů na obou stranách a všichni účastníci by se měli nově soustředit na doporučení zvláštních akcí v rámci politik a programů EU za účelem uplatňování různých aspektů CSR.
The Commission should become a full participant in both sets of discussions, and a new focus for all actors should be recommendations for specific actions within EU policies and programmes to implement the different aspects of CSR.
Je záhodno využít příležitosti k podpoře povinných požadavků pro podnikové a jiné lobbisty při tvorbě politik na úrovni EU a k demonstraci závazku Parlamentu vést komplexní, vyváženou a transparentní diskusi.
The opportunity should be used to back mandatory requirements for corporate and other lobbyists in EU policy-making, to demonstrate our Parliament's commitment to inclusive, balanced and transparent debate.
Evropský parlament by se neměl stavět odmítavě k důrazu, který Komise klade na souvislost mezi konkurenceschopností a CSR, zčásti proto, že otázku CSR politicky zviditelňuje, a zčásti kvůli tomu, že Komise sledováním antiregulačního přístupu minimálně potlačila přístup k CSR založený na „vytváření hodnot“, který vychází z obchodních příležitostí pro podniky EU vyvíjet další inovační produkty a postupy v sociální a environmentální oblasti.
The European Parliament should not reject the Commission's focus on the link between competitiveness and CSR, partly because it does offer new political visibility, and partly because in pursuing an anti-regulatory approach, the Commission has if anything underplayed the "value creation" approach to CSR driven by the business opportunities for developing new socially and environmentally innovative products and processes by EU companies.
Parlament si však musí uvědomit, že podniky čelící konkurenci, která usiluje o přijetí méně přísných norem pro CSR, malé podniky, které se potýkají s rozmanitými a protichůdnými požadavky odběratelských společností, a investoři a spotřebitelé, kteří považují informace, na jejichž základě chtějí učinit etická rozhodnutí, za zavádějící a nespolehlivé, dokazují, že bychom měli opustit „benevolentní“ přístup Komise k CSR a vrátit se k původnímu konceptu „sbližování“, který původně zastávala.
However Parliament has to recognise that companies facing competitors who seek to adopt less rigorous CSR standards, small businesses who face multiple and contradictory demands from the companies they supply, investors and consumers who find the information on which they want to make ethical choices confused and uncertain - all mean we should reject the "anything goes" approach to CSR adopted by the Commission, and return to the concept of 'convergence' which they previously advocated.