natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ve skutečnosti udržujeme s Ligou arabských států a s jejím generálním tajemníkem čistě protokolární a velmi vzdálené vztahy, jež se však vůbec konkrétně neprojevují v praxi.
In fact, we have purely formal and very distant relations with the League of Arab State and its Secretary-General, which have never been reflected in any kind of concrete action.
V důsledku toho je praktická politika EU prováděna prostřednictvím přímých vztahů s každým z arabských států.
Consequently, in terms of practical politics, the EU’s contacts take the form of direct relations with each of the Arab states.
Arabský svět je nám zcela vzdálený.
For us, the Arab world is completely fragmented.
Známe Maghreb, ale pomíjivá povaha „Unie arabského Maghrebu“ vedla k tomu, že v této oblasti zcela převládly bilaterální vztahy.
We are aware of the Maghreb, but since the “Union of the Arab Maghreb" has totally faded from the scene, bilateral relations are entirely predominant in this area.
Přistupujeme samostatně k Iráku, k Sýrii, Libanonu i k Arabskému poloostrovu.
In the same way, we deal separately with Iraq, Syria, Lebanon and the Arab peninsula.
Nicméně je možno pozorovat, že EU projevuje trvalou a stale rostoucí vůli – alespoň podle strategických dokumentů z těchto posledních let – podpořit proces integrace v arabském světě na úrovni regionu i nižší.
Nevertheless, there has been in the EU a constant and increasing desire – at least as reflected in successive strategy documents in recent years – to encourage the processes of regional and sub-regional integration within the Arab world.
Děje se tak mechanismy barcelonského procesu, nebo prostřednictvím programu MEDA, a nyní se rovněž prostřednictvím nového finančního nástroje a politiky sousedství EU snaží podpořit, dosud pravda s omezeným úspěchem, průřezové a nadnárodní projekty Jih-Jih.
This has been manifested, for example, in the mechanisms of the Barcelona process, or via the MEDA programme; and now, through the new financial instrument of the neighbourhood policy, the EU is endeavouring – admittedly with limited success at present – to promote transversal and trans-national South-South projects.
Je tomu tak i pokud jde o prohloubení zejména hospodářských vztahů EU s Radou pro spolupráci v oblasti Perského zálivu.
The same is true of the deepening of relations, particularly economic relations, with the Gulf Cooperation Council.
Základní problém nicméně spočívá v kulturalistickém a často etnocentrickém přístupu, s nímž se EU snaží podpořit počátky změn.
The main problem, however, lies in the culture-based and often ethnocentric approach with which the EU tries to promote change.
Cíle, jež mají tyto postupy na zřeteli, jsou víceméně chvályhodné a obecně se s nimi nelze neztotožnit: rozvoj demokracie a řádné správy věcí veřejných, prosazování a dodržování lidských práv a základních svobod, vnitrostátní i regionální politická stabilita směřující k úspěšné spolupráci, zvládnutí hospodářského rozvoje a společné prosperitě.
The underlying objectives of this approach are praiseworthy and generally unimpeachable: the development of democracy and proper public administration, the promotion of and respect for human rights and fundamental freedoms, national and regional political stability aimed at fruitful cooperation, controlled economic development and shared prosperity.
Je však třeba dát pozor, aby se z technických a politických podmínek, které jsou samy o sobě legitimní a jež doprovázejí politiky zahájení reforem, nestaly slepě vyžadované podmínky, které se dotýkají mocenských mechanismů a nerespektují kultury a legitimity odlišné, než jsou naše, podmínky, jež se v dlouhodobém horizontu ukazují být kontraproduktivní.
However, we should take care not to transform the technical and political conditions, which are legitimate in themselves and which go hand in hand with policies to promote reform, unthinkingly into conditions which affect the mechanisms of power and disregard concepts of legitimacy which differ from our own, conditions which may in the long term prove to be counter-productive.
Existuje skutečné arabské společenství?
Is there really such a thing as the Arab community?
Historie, pokusy o reformu a zakořeněnost místních samospráv
History, attempts at reform and entrenchment of national autonomy
Podle arabského historika Samira Kassira lze na arabskou historii nahlížet jako na kumulaci kulturních odlišností.
According to Samir Kassir, Arab history reads like an accumulation of cultural diversities.
Vyplývá z toho, že se ještě dnes na toto dědictví odkazují a hledají v něm legitimitu i vzájemně velmi rozporné systémy idejí.
Consequently, this heritage sometimes provides reference points and legitimacy, even today, for the most contradictory systems of ideas.
Je známo, do jaké míry je arabský svět charakterizován roztříštěností, stále trvající přes vrtošivosti doby a utopické či realistické pokusy o úplnou nebo částečnou jednotu, jako byly v nejnovější historii syrsko-arabská jednota, UMA, Výbor pro arabskou hospodářskou jednotu z roku 1957, ambice strany Baas, lybijské sny.
It is well known to what extent the Arab world is marked by recurrent fragmentation in spite of the desires and attempts – whether utopian or realistic, even in very recent history – to achieve total or partial unity: Syrian-Egyptian unity, the AMU, the 1957 commission on Arab economic unity, the ambitions of the Baath party, the dreams of Libya.
Dlouho byl nacionalismus „v čele“ jako jediný a skutečný nositel jakéhokoli reformního projektu, a to na škodu meziarabským vztahům nebo arabství, jež byly dále vnímány jako brzda.
For a long time nationalism was striding forward, and was seen as the only true guiding light of any reform project, at the expense of inter-Arab relations or Arabism, which were seen as more of a hindrance.
Zdálo by se nicméně, že jisté arabství, chápané jako tmel identity a řídící se svými vlastními parametry, ačkoli spojené s různými realitami, se objevuje jako společný rys arabských národů a populací celé geografické oblasti, která se rozkládá od Maghrebu až po Irák.
Nevertheless it would seem that, although it manifests itself differently in different real-life situations, a certain Arab identity, understood as a unifying factor and governed by its own parameters, is perceived as a common characteristic by the Arab peoples of the whole geographical area from the Maghreb to Iraq.
I když je obecně vnímána jako především kulturní záležitost, vznikající občanské společnosti se na toto arabství stále více odvolávají jako na politický nástroj, jak o tom svědčí například vytvoření moderních sdělovacích prostředků, které aktivně přispívají ke vzniku panarabské politické scény, nebo rovněž nedávné vynikající výroční zprávy PNUD o arabském rozvoji jakožto výsledku kritického a konstruktivního vědeckého pohledu arabských společností na sebe sama.
This Arab identity, which is generally seen as a chiefly cultural factor, is claimed more and more as a political instrument by emerging civil societies, as witness for example the creation of modern mass media which are actively contributing to the development of a pan-Arab public sphere, or the excellent UNDP reports on Arab development, which result from a critical and constructive self-analysis carried out by Arab societies themselves.
Perspektivy hospodářské integrace v arabském světě, jež byly dlouho omezené či dokonce neexistovaly, nyní znovu nabraly dynamiku a první výsledky jsou povzbudivé.
Prospects of economic integration in the Arab world, which for years were limited or non-existent, are now being revived, and the first signs are encouraging.
Pokroky jsou velmi zřejmé v kulturní oblasti.
Progress on the cultural level is well known.
Globalizace a multipolarizace se nevyhnuly ani arabskému světu.
Globalisation and multi-polarity have not spared the Arab world.
Zaznívá nyní vůle společností v arabských zemích po emancipaci a tyto společnosti žádají o přiměřenou politickou roli.
Arab societies are now making their desire for emancipation felt and are demanding a political role tailored to their needs.
Aniž by se přitom popírala kulturní rozmanitost, je nyní jasné, že práva a hodnoty humanistické a a univerzální povahy jsou stále více obecně přijímána, a to i ze strany mnohých islámských autorit, které prohlašují, že tyto hodnoty jsou slučitelné s islámem.
Without denying cultural diversity, it is certain now that the essentially human and universal rights and values are increasingly widely accepted, including by innumerable Muslim authorities which have declared them to be compatible with Islam.
Evropská strategie podpory arabského vývoje
Towards a European strategy to support Arab development
Mohou být stanoveny určité vůdčí principy, které jsou vyloženy podrobněji v přiloženém návrhu usnesení.
A few main policy guidelines may be highlighted which are set out in greater detail in the attached motion for a resolution.
Arabská renesance neznamená nutně „pozápadnění“, ale spíše přijetí demokratických hodnot jako společného majetku lidstva.
Arab renaissance does not necessarily mean Westernisation, but it does mean the acceptance of democratic values as a shared heritage of mankind.
Právě v tom může být kulturní dialog užitečný a plodný.
This is where cultural dialogue can be useful and fruitful.
Reformy slouží jistě k tomu, aby arabské společnosti uchopily pevně do rukou svůj osud, ale tyto reformy by měly být zahájeny procesem postupného osvojování.
While it is true that reforms seek to give Arab societies ownership of their destiny, it is through a process of ownership that these reforms should be initiated.
Nejde nikterak o to přistoupit k zásadním zpochybněním, ale zkrátka a dobře vytvořit autonomní a samostatné dynamiky v různých odvětvích společnosti (justice, správa, výchova a vzdělávání, vysoké školství a výzkum,...) na základě stávajících institucí a v rámci programů spolupráce, jako je například evropská politika sousedství a její akční plány.
The aim is not in any sense to question the existing order in a fundamental way, but rather to engender independent and indigenous dynamic processes in various sectors of society (justice, administration, education, higher education and research, etc.) on the basis of existing institutions, and in the context of cooperation programmes such as the European neighbourhood programme, together with its action plans.
Ať tak či onak, je naléhavě třeba vyvinout úsilí k ukončení nejasností, které posilují logiku střetů kultur, a rozvíjet řádné vztahy mezi státy a občanskými společnostmi.
On both sides an effort is urgently needed to put an end to the ambiguities which encourage a culture-based process of confrontation, so as to develop normal relations between states and normal civil societies.
Pokud na jedné straně nejsou přijatelné žádné ústupky ohledně mezinárodních výdobytků v jejich různých formám, jako je např. Charta Organizace spojených národů nebo pravidla WTO, bylo by naopak odvážné – Evropě by to prospělo –rozlišovat kulturní vnímání věcí a pragmatickou politiku.
While on the one hand no concessions are possible on the acquis international in its various forms such as the UN Charter or the rules of the WTO, it would be courageous and salutary for Europe to strike a balance between its culture-based perceptions and political pragmatism.
Aniž bychom jakkoli popírali svou historické povinnost a odpovědnost vůči Izraeli, je jasné, že evropsko-arabské vztahy budou tím plodnější, důvěryhodnější a legitimnější, čím více bude Evropa ke svým arabským partnerům přistupovat diverzifikovaně a čím více bude věnovat pozornost a poskytne viditelnou politickou podporu aktérům občanské společnosti, sdružením a náboženským představitelům včetně neradikálních islamistů, které povzbudila k účasti na demokracii.
While in no way denying Europe’s historic duty and responsibilities towards Israel, it is clear that Euro-Arab relations will be all the more fruitful, credible and legitimate if Europe takes on a wider range of Arab interlocutors, giving particular attention and visible political support to actors in civil society, associations and religious life, including the non-radical Islamists whom it has encouraged to participate in the democratic process.
Zároveň by mělo pomoci zlepšit tento dialog jasnější rozlišování mezi dodržováním lidských práv a svobodou projevu jako všeobecnými nedotknutelnými principy a změnou mocenských mechanismů, které jsou mnohem více spojeny s místní historií a místními tradicemi.
Similarly it would help the quality of dialogue if a clearer distinction were to be drawn between on the one hand respect for human rights and freedom of expression, which are intangible universal principles, and on the other hand changes to the mechanisms for the devolution of power, which are much more closely linked to history and local traditions.
Reformy v arabském světě a vhodná strategie Evropské unie
Reforms in the Arab world: what strategy should the European Union adopt?
Michel Rocard 3.5.2006
Michel Rocard 3.5.2006
Roberta Alma Anastase, Robert Atkins, Christopher Beazley, Panagiotis Beglitis, Bastiaan Belder, Vito Bonsignore, Elmar Brok, Marco Cappato, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Hélène Flautre, Hanna Foltyn-Kubicka, Michael Gahler, Jas Gawronski, Bronisław Geremek, Maciej Marian Giertych, Ana Maria Gomes, Alfred Gomolka, Richard Howitt, Jana Hybášková, Anna Ibrisagic, Jelko Kacin, Ioannis Kasoulides, Helmut Kuhne, Vytautas Landsbergis, Willy Meyer Pleite, Eugen Mihăescu, Francisco José Millán Mon, Philippe Morillon, Pasqualina Napoletano, Baroness Nicholson of Winterbourne, Vural Öger, Ioan Mircea Paşcu, Tobias Pflüger, João de Deus Pinheiro, Bernd Posselt, Michel Rocard, Raül Romeva i Rueda, Libor Rouček, Katrin Saks, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacek Saryusz-Wolski, György Schöpflin, Hannes Swoboda, István Szent-Iványi, Antonio Tajani, Charles Tannock, Inese Vaidere,Geoffrey Van Orden, Ari Vatanen, Kristian Vigenin, Josef Zieleniec
Roberta Alma Anastase, Robert Atkins, Christopher Beazley, Panagiotis Beglitis, Bastiaan Belder, Vito Bonsignore, Elmar Brok, Marco Cappato, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Hélène Flautre, Hanna Foltyn-Kubicka, Michael Gahler, Jas Gawronski, Bronisław Geremek, Maciej Marian Giertych, Ana Maria Gomes, Alfred Gomolka, Richard Howitt, Jana Hybášková, Anna Ibrisagic, Jelko Kacin, Ioannis Kasoulides, Helmut Kuhne, Vytautas Landsbergis, Willy Meyer Pleite, Eugen Mihăescu, Francisco José Millán Mon, Philippe Morillon, Pasqualina Napoletano, Baroness Nicholson of Winterbourne, Vural Öger, Ioan Mircea Paşcu, Tobias Pflüger, João de Deus Pinheiro, Bernd Posselt, Michel Rocard, Raül Romeva i Rueda, Libor Rouček, Katrin Saks, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacek Saryusz-Wolski, György Schöpflin, Hannes Swoboda, István Szent-Iványi, Antonio Tajani, Charles Tannock, Inese Vaidere,Geoffrey Van Orden, Ari Vatanen, Kristian Vigenin, Josef Zieleniec
o výroční zprávě o lidských právech ve světě v roce 2006 a o politice EU v oblasti lidských práv
on the Annual Report on Human Rights in the World 2006 and the EU's policy on the matter
– s ohledem na 8. výroční zprávu EU o lidských právech (za rok 2006)
– having regard to the eighth EU Annual Report on Human Rights (2006)
Dokument Rady č. 13522/1/06. ,
Council document 13522/1/06. ,
– s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv a všechny příslušné mezinárodní nástroje v oblasti lidských práv
– having regard to the Universal Declaration of Human Rights and to all relevant international human rights instruments
Viz příloha této zprávy. ,
See the Annex to this report. ,
– s ohledem na všechny úmluvy OSN o lidských právech a na opční protokoly k těmto úmluvám,
– having regard to all UN human rights conventions and their optional protocols,
– s ohledem na Římský statut Mezinárodního trestního soudu (ICC), který vstoupil v platnost 1. července 2002, a na svá usnesení vztahující se k ICC
– having regard to the entry into force on 1 July 2002 of the Rome Statute of the International Criminal Court (ICC) and to its resolutions related to the ICC
– s ohledem na Úmluvu Rady Evropy o opatřeních proti obchodování s lidmi a na plán EU týkající se osvědčených postupů, norem a způsobů práce pro boj proti obchodu s lidmi a jeho předcházení z roku 2005
– having regard to the Council of Europe Convention on Action against Trafficking in Human Beings and the 2005 EU plan on best practices, standards and procedures for combating and preventing trafficking in human beings
– s ohledem na protokol č. 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (ECHR) týkající se zrušení trestu smrti za všech okolností,
– having regard to Protocol No. 13 to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR), concerning the abolition of the death penalty in all circumstances,
– s ohledem na Úmluvu OSN proti mučení a jinému krutému, nelidskému či ponižujícímu zacházení nebo trestání,
– having regard to the United Nations Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment,
– s ohledem na dohodu o partnerství AKT–EU a její revizi
– having regard to the ACP-EU Partnership Agreement and its revision
L 317, 15.12.2000, s. 3; Úř. věst.
3; OJ L 209, 11.8.2005, p.
– s ohledem na své usnesení ze dne 16. března 2006 o výsledku jednání o Radě OSN pro lidská práva a o 62. zasedání UNCHR
– having regard to its resolution of 16 March 2006 on the outcome of the negotiations on the UN Human Rights Council and on the 62nd session of the UNCHR
Texty přijaté tohoto dne , P6_TA(2006)0097 . ,
Texts Adopted , P6_TA(2006)0097 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 1. února 2007 o iniciativě na podporu všeobecného moratoria na trest smrti
– having regard to its resolution of 1 February 2007 on the initiative in favour of a universal moratorium on the death penalty
Texty přijaté tohoto dne, P6_TA(2007)0018 . ,
Texts Adopted , P6_TA(2007)0018 . ,
– s ohledem na všechna naléhavá usnesení ohledně lidských práv, která přijal,
– having regard to all urgency human rights resolutions adopted by it,
– s ohledem na své usnesení ze dne 18. ledna 2007 o sedmé a osmé výroční zprávě Rady podle operativního ustanovení č. 8 Kodexu chování Evropské unie pro vývoz zbraní
– having regard to its resolution of 18 January 2007 on the Council's Seventh and Eighth Annual Reports according to Operative Provision 8 of the European Union Code of Conduct on Arms Exports
Texty přijaté tohoto dne, P6_TA(2007)0008 . ,
Texts Adopted, P6_TA(2007)0008 . ,
– s ohledem na závěry diskusního fóra EU o lidských právech, které se konalo v Helsinkách v prosinci 2006,
– having regard to the conclusions of the EU Human Rights Forum, held in Helsinki in December 2006,
– s ohledem na Mezinárodní úmluvu OSN o ochraně a prosazování práv a důstojnosti osob se zdravotním postižením, která byla přijata dne 13. prosince 2006 a která stanoví povinnost zahrnout zájmy a obavy osob se zdravotním postižením do opatření týkajících se lidských práv vůči třetím zemím,
– having regard to the UN International Convention on the Protection and Promotion of the Rights and Dignity of Persons with Disabilities, adopted on 13 December 2006, which lays down an obligation to incorporate the interests and concerns of persons with disabilities in human rights actions towards third countries,
– s ohledem na Mezinárodní úmluvu na ochranu všech osob před nuceným zmizením, která byla přijata v prosinci 2006,
– having regard to the International Convention for the Protection of all Persons from Enforced Disappearance, adopted in December 2006,
– s ohledem na obecné zásady Evropské unie na podporu dodržování mezinárodního humanitárního práva
– having regard to the European Union Guidelines on promoting compliance with international humanitarian law (IHL)
– s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci ( A6‑0128/2007 ),
– having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs ( A6‑0128/2007 ),
A. vzhledem k tomu, že výroční zpráva EU o lidských právech za rok 2006, kterou vypracovaly Rada a Komise, podává celkový přehled činností orgánů Evropské unie týkajících se lidských práv v Evropské unii i mimo ni,
A. whereas the Council and Commission's EU Annual Report on Human Rights 2006 provides a general overview of the activities of the European Union institutions regarding human rights inside and outside the EU,
B. vzhledem k tomu, že výroční zpráva Evropského parlamentu za rok 2006 si klade za cíl přezkoumat, vyhodnotit a ve zvláštních případech podrobit konstruktivní kritice činnosti Komise a Rady a celkové činnosti Parlamentu v oblasti lidských práv, zejména upozorněním na témata v této činnosti zanedbávaná,
B. whereas the 2006 European Parliament Annual Report sets out to examine, evaluate and, in specific cases, offer constructive criticism of the human rights activities of the Commission and the Council and of the overall activities of Parliament, in particular by drawing attention to issues neglected in those activities,
C. vzhledem k tomu, že je třeba si uvědomit, že existuje vazba mezi vnitřními a vnějšími politikami EU spočívající v tom, že vnitřní situace v oblasti lidských práv v EU má přímý dopad na její důvěryhodnost a schopnost provádět efektivní vnější politiku,
C. whereas it should be acknowledged that there is a link between the EU's internal and external policies on the basis that the EU's internal human rights record has a direct impact on its credibility and ability to implement an effective external policy,
D. vzhledem k tomu, že dodržování lidských práv a demokratický systém veřejné správy jsou nezbytně propojeny, a vzhledem k tomu, že prosazování lidských práv by mělo být propojeno s prosazováním a uplatňováním demokratické veřejné správy,
D. whereas respect for human rights and a democratic system of governance are necessarily interrelated, and whereas the promotion of human rights should be linked to the promotion and application of democratic governance,
E. vzhledem k tomu, že při sjednávání dvoustranných nebo regionálních obchodních dohod, byť s významnými obchodními partnery, je třeba obecně věnovat větší pozornost dodržování základních lidských práv, zejména práv politických,
E. whereas efforts must be made in general to focus greater attention on respect for fundamental human rights, in particular political rights, in negotiating bilateral or regional trade agreements even with important trading partners,
2. je toho názoru, že je třeba učinit větší prioritou zlepšení schopnosti EU reagovat na porušování lidských práv ze strany třetích zemí, zejména pak zohledněním politiky lidských práv v politikách vůči těmto zemím, včetně vnějšího dopadu vnitřních politik EU;
Considers that greater priority needs to be given to improving the ability of the EU to respond to human rights breaches by third countries, not least by mainstreaming human rights policy with respect to EU policies vis-à-vis such countries, including the external impact of EU internal policies;