natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mezitím by evropské instituce při vytváření a jednání o nové směrnici měly zaručit, že do každé nové směrnice bude začleněna srovnávací tabulka se sdělením o prováděcích opatřeních (na celostátní a/nebo regionální a místní úrovni).
In the meantime, when drafting and negotiating a new Directive, the European institutions should guarantee the systematic inclusion in each new Directive of the concordance table with the communication of transposition measures (at national and/or regional and local level).
Často se stává (zejména pokud jde o legislativu vnitřního trhu), že členské státy pouze zašlou své prováděcí akty, aniž by podali nějaké vysvětlení, jak najít a vyhodnotit kvalitu provedení, a někdy tak učiní, aniž by s Komisí jakkoli konzultovali ohledně správného výkladu zákona.
It often happens (especially for internal market legislation), that member states simply send their act of transposition, without giving any guide on how to find and evaluate the quality of transposition and sometimes without any consultation with the Commission on the correct interpretation of the law.
Nedávným příkladem je provedení směrnice o veřejných zakázkách v Itálii, která byla převedena do zákoníku o více než 250 článcích, aniž by byl s Komisí veden jakýkoli dialog.
A recent example is the transposition of the Directive on public tendering in Italy, which has been transposed in a code of more than 250 articles, without any dialogue with the Commission.
Komise si je této situace samozřejmě dobře vědoma a od roku 2003 v tomto ohledu došlo k významnému pokroku.
The Commission is of course well aware of this situation and some important progress has been made in this respect since 2003.
Ze 117 směrnic navržených v roce 2004 jich 49 zahrnovalo ustanovení pro srovnávací tabulku (41,8 %).
Of the 117 directives proposed in 2004, 49 included the provision for a concordance table (41.8%).
Z 93 směrnic přijatých v roce 2005 zahrnovalo 58 ustanovení pro „srovnávací tabulku“ (62,3 %).
Of the 93 directives adopted in 2005, 58 included the provision of a ‘concordance table’ (62.3%).
Zatím však neexistuje důsledné přijímání srovnávacích tabulek v konečné legislativě ve všech případech, a kromě toho je stále ještě třeba přimět členské státy k tomu, aby skutečně připravily srovnávací tabulku a zaslaly ji Komisi, především u těch směrnic a opatření, u kterých to bude nejužitečnější.
Still, there is as yet no consistent practice of concordance tables being adopted in final legislation in all cases, and above all there is a lot to do to get Member States to actually prepare a concordance table and send it to the Commission, above all for those directives and measures for which they would be most useful.
V již zmíněném sdělení o „lepší kontrole uplatňování práva Společenství“ Komise kritizuje administrativní a organizační překážky, s nimiž se stále setkává při jednání s národními úřady.
In the already mentioned Commission Communication "Better monitoring of the application of Community Law", the Commission denounced the administrative and organisational obstacles it still encounters when dealing with national authorities.
Například se zdá, že je stále velice složité určit vhodný(-é) kontakt(-y) pro kontrolu shody prováděcích opatření.
As an example, it seems that it is still particularly complex to identify the appropriate contact(s) with whom to liaise when checking the conformity of the transposition measures.
Jak se navrhuje ve sdělení, zřízení vhodných koordinačních míst v každém členském státě by Komisi zajistilo jediné kontaktní místo pro otázky spojené s prováděním a uplatňováním práva Společenství a pro koordinaci s národními ministerstvy a regionálními a místními úřady.
As suggested in the Communication, the setting up of appropriate coordination points in each Member State could provide the Commission with a single point of contact for questions concerning transposition, for the application of Community law and for coordination with national ministries and regional or local authorities
V této souvislosti ve svém doporučení ze dne 12. července 2004 o nejlepších postupech provádění, které mělo pomoci členským státům v jejich úsilí zlepšit provádění, Komise důrazně doporučila, aby členské státy „přijaly organizační či jiné kroky, nezbytné pro včasné a účinné řešení zásadních příčin přetrvávajících neplnění zákonných závazků provádět směrnice týkající se vnitřního trhu správně a včas“.
In this context, in its Recommendation of 12 July 2004 on best Transposition Practices to assist Member States in their efforts to improve their transposition, the Commission has strongly recommended that the Member States " take the steps, organisational or otherwise, that are necessary to deal promptly and effectively with the underlying causes of their persistent breaches of their legal obligation to transpose internal market Directives correctly and on time". .
V reakci na návrh Komise některé členské státy již úspěšně zřídily ústřední kontrolní orgán na vládní úrovni, který má koordinovat celou politiku provádění.
In response to the Commission's suggestion, some of the Member States have already successfully set up a central monitoring body at governmental level to coordinate for the whole transposition policy.
Stalo se tak na Maltě, v Polsku, Portugalsku, Irsku a Belgii.
This seems to be the case in Malta, Poland, Portugal, Ireland and Belgium.
Estonsko, Slovensko, Česká republika, Malta, Polsko, Maďarsko a Francie rovněž určily ministerstvo odpovědné za každou směrnici.
Estonia, Slovakia, Czech Republic, Malta, Poland, Hungary, and France have also designated a Ministry responsible for each directive
Po doporučení ze dne 12. července 2004 komisař McCreevy v květnu 2005 vyzval členské státy, aby Komisi informovaly o hlavních výsledcích jejich vnitřního vyšetřování.
As a follow up to the Recommendation of 12 July 2004, in May 2005 Commissioner McCreevy invited Member States to inform the Commission of the main results of their internal screening exercise.
Komise obdržela 21 odpovědí členských států.
The Commission has received 21 responses from the Member States.
Z členských států neodpověděla Itálie, Nizozemsko, Řecko a Rakousko, dva z nich (Řecko, Itálie) se nachází mezi státy s největšími nedostatky při provádění směrnic.
Member States which have not replied are Italy, The Netherlands, Greece and Austria, two of them (Greece, Italy) among those with the highest deficit in transposition.
Tato informace odkazuje na odpovědi, které obdržela Komise a neformálně je sdělila Parlamentu.
This information refers to the responses received by the Commission and informally communicated to the Parliament. .
Úsilí Komise zlepšit svou prováděcí politiku tím, že se zaměří na potřebu zajistit koordinaci různých odpovědných úřadů na národní úrovni, je jistě chvályhodné.
The Commission's efforts to improve its implementation policy by focusing on the need to ensure the coordination among different competent authorities at national level are certainly to be welcomed. .
Důraz na organizační otázky a komunikaci by však neměl zastírat skutečnost, že mnoho případů nesprávného provádění je výsledkem vědomých snah členských států oslabit z politických a hospodářských důvodů právní předpisy Společenství .
An emphasis on organizational issues and communication flows should not, however, hide the fact that many instances of incorrect implementation are the result of conscious efforts by Member States to undermine Community legislation for political and economic reasons.
Opět je to případ zvláště oblasti životního prostředí.
Again, this seems especially true for the environmental field.
Jasným příkladem je 11 případů neshody italské legislativy o odpadech a 4 případy neshody předpisů p hodnocení dopadu, jak bylo zjištěno v nejnovějším šestém ročním průzkumu z roku 2004
A clear example are the 11 cases of non-conformity of the Italian legislation on waste as well as the 4 on impact assessment, as stated in the latest Sixth Annual Survey on the implementation and enforcement of Community environmental law of 2004
Jedná se o celkem ojedinělou situaci, protože ostatní členské státy mají nanejvýš jeden nebo dva problémy s neshodou v této oblasti a většina z nich žádný problém nemá.
This is quite a unique situation, since other member states have at most one or two non-conformity problems in this field and the majority have none.
Problémy neshody ukazují jasněji než případy neoznámení, že špatné uplatňování legislativy EU by mohlo postupně vést k právním předpisům EU „à géométrie variable“ a „à la tête du client“ s negativními důsledky na jistotu zákonů a v dlouhodobém výhledu pro důvěryhodnost EU.
Even more clearly than for non-notification cases, the issue of non-conformity is a clear demonstration that bad application of EU legislation could progressively lead to EU law “à géométrie variable” and “à la tête du client” , with negative consequences for the certainty of the law and in the long term for the credibility of the EU.
A opět je jasný rozpor mezi zásadami zdůrazňujícími právní řád a určitou shovívavostí a jednáním podníceným Komisí při uplatňování článku 226 ES.
And again, there is a clear contradiction between the principles underlying the rule of law and a certain practice of indulgence and negotiation engendered by the Commission through its use of Article 226 EC.
Instituce EU se opět musí společně zaměřit na tuto otázku a musí z ní učinit prioritní problematiku v rámci celého „lepšího vytváření zákonů“.
Once again, EU institutions need to focus altogether on this question, and to make of it a priority issue in the whole “better lawmaking” exercise.
Jako je tomu v případě oznámení, pokud jde o případ neshody, měla by Komise být schopná rovněž jednat rychle a členské státy by měly být dostatečně motivovány, aby situaci napravily dříve, než se věc dostane k soudu.
As with notification, in the case of non conformity, the Commission should also be able to act quickly and Member States should be sufficiently motivated to adjust the situation before it goes to Court.
Můžeme zvážit několik možností: od pravidelného jednání o „seznamu hříšníků“ v odpovědném výboru EP po pravidelné zvláštní schůze konané s představiteli členských států.
Several options could be examined, from a “name and shame list” to be regularly discussed in the competent committee in the EP, to regular special sessions to be held with representatives of the Member States.
Proto je velmi důležité, aby se Komise rozhodla tyto otázky zveřejnit a zrychlit jak kontrolní postup, tak reakci vůči k členským státům, které neplní své povinnosti.
But in order to do all this, it is very important that the Commission decides to go public on these issues and to accelerate both the checking process and the reaction towards Member States who do not fulfil their obligations.
Jak uvidíme rovněž v kapitole o prosazování práva, otázky shody se těžko sledují, některé zůstávají záhadně ukryty v kancelářích Komise, a až „stížnost“ občana přiměje Komisi k činu.
As we will also see in the law enforcement chapter, conformity questions are difficult to track, some remain mysteriously hidden in the offices of the Commission before a "complaint" of a citizen obliges the Commission to act.
Prosazování práva ES se provádí ve členských státech.
The enforcement of EC law is carried out in the Member States.
Vyžaduje skutečné dodržování předpisů ze strany soukromých i veřejných subjektů a úřadů.
It involves the actual respect of the provisions by private and public entities, bodies and authorities.
Články 226 a 228 Smlouvy stanoví postup pro případy, kdy se Komise domnívá, že členský stát nesplnil povinnost podle práva Společenství.
Article 226 and 228 of the Treaty provide for a procedure in cases where the Commission considers that a Member State has failed to fulfil an obligation under Community law.
Je velmi důležité zmínit, že pro mnoho občanů, sdružení, místních úřadů a společností je možnost přímé stížnosti Komisi nenahraditelným nástrojem pro vytvoření povědomí o náležitosti k právnímu společenství, které přesahuje jejich stát; nejen proto, že (na rozdíl od většiny soudních řízení) stížnost Komisi nic nestojí, ale rovněž proto, že v mnoha případech neexistuje jiný způsob, jak přinutit členský stát, aby dodržoval zákony EU.
It is very important to mention the fact that for countless citizens, associations, local authorities and companies the possibility of a direct complaint to the Commission represents an irreplaceable instrument for forming a consciousness of belonging to a community of law that goes beyond their State; not only because - contrary to most judicial cases- a complaint to the Commission does not cost anything, but also because in many cases there is no other way to force a Member State to comply with EU law.
To je další důvod, proč by ve chvíli vážných pochybností o schopnostech EU naslouchat svým občanům mohla schopnost zajistit provádění důležitých částí legislativy, zejména týkající se vnitřního trhu, práv spotřebitelů, zdraví a životního prostředí, představovat způsob, jak si získat zpět důvěru občanů, která by měla pro instituce EU být nejvyšší prioritou.
This is another reason why, in a moment of serious doubts about the capability of the EU to listen to its citizens, the ability to ensure the implementation of important pieces of legislation, notably concerning internal market, consumer rights, health and environment, could represent a way to regain citizens’ confidence that should be given the utmost priority by EU institutions.
Mezi nimi: u 1 855 případů bylo zahájeno řízení, u 999 případů bylo zasláno odůvodněné stanovisko, 411 případů bylo předáno Soudnímu dvoru a pouze u 69 případů bylo zahájeno řízení podle článku 228 .
Among these were: 1,855 cases for which proceedings have commenced, 999 cases for which a reasoned opinion has been sent, 411 cases which have been referred to the Court of Justice and only 69 cases for which Article 228 proceedings have begun .
Z těchto 69 případů se jich 40 týkalo oblasti životního prostředí .
Of these 69 cases, 40 concern the environmental sector .
Zpráva mimo jiné zmiňuje, že celkové množství přestupků, které Komise řeší, vzrostlo o 15 %. (z 2 356 v roce 2002 na 2 709 v roce 2003).
The Report refers inter alia to an increase in the total volume of infringement cases initiated by the Commission of 15% (from 2,356 in 2002, to 2709 in 2003).
Počet případů, které Komise zahájila na základě vlastního šetření v roce 2003, poklesl z 318 případů v roce 2002 na 253 v roce 2003, což je pokles o 20,44 %.
The number of cases initiated by the Commission on the basis of its own investigations decreased in 2003, dropping from 318 in 2002 to 253 in 2003, a decrease of 20.44%.
Podstatná část přestupkových řízení se stále zahajuje na základě stížnosti (1 290 v roce 2003) a týká se opět především oblasti životního prostředí (493 stížností) a odvětví vnitřního trhu (314 stížností).
Complaints still form the bulk of infringement procedures (1290 in 2003) and concerned above all once again the environmental sector (493 complaints) and the internal market sector (314 complaints).
Stručná analýza zprávy z roku 2004 ukazuje, že údaje z let 2003 a 2004 odrážejí stav, který se podstatně neliší od předchozích let.
A brief analysis of the 2004 Report shows that the figures for 2003 and 2004 reflect a position not substantially different from previous years.
Ke dni 31. prosince 2002 probíhalo 3 541 přestupkových řízení.
3541 infringement cases were in motion on 31.12.2002.
Toto je užitečná tabulka ke srovnání situace za posledních deset let.
This is a useful table to compare the situation in the past ten years.
Zjištěné přestupky
Infringements detected
Případy z vlastní iniciativy
Own initiative cases
Případy nepodání sdělení
Non-communication cases
2 155 z nichž
2155 of which
1 978 z nichž
1978 of which
2 134 z nichž
2134 of which
2 270 z nichž
2270 of which
2 434 z nichž
2434 of which
2 179 z nichž
2179 of which
2 356 z nichž
2356 of which
2 709 z nichž
2709 of which
2 146 z nichž
2146 of which
2 993 z nichž
2993 of which
21. zpráva zmiňuje, že „se Komise po mnoho let neustále snažila rozvinout fázi před zahájením soudního řízení, která předchází předání věci Soudnímu dvoru.
The 21st Report mentions the fact that “Over the years the Commission has tried constantly to develop the pre-litigation phase which precedes the referral to the Court of Justice.
Komise využila zejména úlohu jednotlivých navrhovatelů stížnosti, tím že „udělala z právního řádu hmatatelnou realitu pro občany Evropy“.
In particular, the Commission has made a lot of the role of individual complainants in ‘making the rule of law a tangible reality for Europe’s citizens”.
Pochvala však nemůže zatírat skutečnost, že postup podle článku 226 ES nedává občanům naprosto žádná práva mimo podání stížnosti a poskytuje Komisi značnou pravomoc při rozhodování, zda bude v případu postupovat, či nikoli.
That laudable language, however, cannot disguise the fact that the Article 226 EC procedure gives citizens no rights whatsoever beyond lodging the complaint , and gives the Commission a very large discretion in deciding to take the case further or not.
Mimo to Soudní dvůr opakovaně zdůrazňoval politickou povahu řízení vzhledem k tomu, že nedává občanům žádný prostředek soudní nápravy podání (nebo nepodání) žaloby Komisí.
The Court of Justice has, moreover, emphasised the political nature of the procedure repeatedly, by refusing to grant citizens any means of judicial redress against action (or non-action) by the Commission.
Nedojde-li k soudnímu přezkoumání a za neuspokojivého stavu, pokud jde o aspekty provádění práva EU a omezené zdroje Komise, je třeba zvážit, jak rozvinout průhlednější a strukturovanější přístup Evropského parlamentu k rozhodnutím Komise , aniž by zasahoval do pravomocí Komise posoudit rozhodnutí, jak nakládat se specifickými přestupky.
In the absence of judicial review, in an unsatisfactory context in terms of all aspects of implementation of EU law and of limited resources of the Commission, it is worth considering how to develop a more transparent approach and a more structured access for the European Parliament to the Commission's decisions, without interfering into the discretionary power the Commission has in deciding how to deal with specific infringement cases.
EP již má úlohu při řízení pro porušení právních předpisů, protože řízení zahájená na základě stížnosti občanů jsou často rovněž předmětem parlamentních otázek; mimo to Výbor pro životní prostředí (ENVI) zahájil v průběhu minulého volebního období pravidelné schůze ohledně provádění, které mu umožňují pečlivě sledovat určitý počet konkrétních případů.
The EP already plays a role in the infringement procedure because often procedures brought by citizens are also the object of Parliamentary questions; moreover, the ENVI committee introduced in the course of the past legislature a regular session on implementation, which allows it to follow closely a certain number of concrete cases.
Ostatní výbory uvažují o stejném postupu.
Other committees are considering doing the same.
Nicméně to je vše, co můžeme udělat.
Yet this is as far as we can go.
Rozhodne-li se v právním nařízení Společenství, že článek 226 ES je v podstatě politickým postupem, který dává pravomoci, ale ne právní povinnosti Komisi, potom by politickou kontrolu „strážce smluv“ jménem evropských občanů měl vykonávat Parlament (ať už k tomu bude jmenován příslušný poslanec EP nebo zřízen odpovědný výbor nebo specifické nástroje interistitucionálního dialogu) nebo samotné zainteresované strany.
If it is decided in the Community legal order that Article 226 EC is essentially a political procedure- granting powers but not legal obligations to the Commission, then political control over the ‘guardian of the Treaties’ on behalf of Europe’s citizens should be exercised by the Parliament (be it the MEP concerned or the competent committee or specific instruments of inter-institutional dialogue to be established) or by interested parties themselves.
Posuzovací pravomoc může být nutným zlem moderní správy; absolutní pravomoc ve spojení s naprostým nedostatkem transparentnosti je však v zásadním rozporu s právním řádem .
Discretion may be a necessary evil in modern government; absolute discretion coupled with an absolute lack of transparency, however, is fundamentally contrary to the rule of law .
Výbor je přesvědčen o tom, že více otevřenosti a transparentnosti by bylo v zájmu nejen občanů EU, ale rovněž Komise a její důvěryhodnosti.
The Committee on Legal Affairs is convinced that more openness and transparency would be in the interest not only of EU citizens but also of the Commission and its credibility.
V nedávno přijatém sdělení o „lepší kontrole uplatňování práva Společenství“, jak bylo oznámeno v Bílé knize o správě, Komise splnila svůj závazek dohlížet a efektivně a spravedlivě vést řízení proti přestupkům stanovením a uplatňováním prioritních kritérií odrážejících závažnost potenciálního nebo zjištěného nesouladu s legislativou.
In the recently adopted communication on "Better Monitoring of the application of Community law", as announced in its White Paper on Governance, the Commission respected its commitment to conduct surveillance and to bring proceedings against infringements effectively and fairly by defining and applying priority criteria reflecting the seriousness of the potential or known failure to comply with the legislation.
Prioritní kritéria můžeme shrnout takto:
The priority criteria can be summarised as follows:
a) přestupky podkopávající základy právního řádu;
(a) Infringements that undermine the foundations of the rule of law
b) přestupky podkopávající plynulý chod právního systému Společenství;
(b) Infringements that undermine the smooth functioning of the Community legal system
c) přestupky spočívající v neprovedení nebo v nesprávném provedení směrnic.
(c) Infringements consisting in the failure to transpose or the incorrect transposition of directives.
Výbor pro právní záležitosti se domnívá, že určení prioritních kritérií je dobrým pokusem Komise použít transparentnější přístup při řízení pro porušení právních předpisů.
The Committee considers the identification of the priority criteria a positive attempt of the Commission to follow a more transparent approach when dealing with infringement procedures.
Přestože Komise výslovně oznámila, že „ uplatňování prioritních kritérií se bude každoročně hodnotit při jednání o zprávě o kontrole uplatňování práva Společenství “, ve 21. zprávě není ani zmínka o žádném zvláštním hodnocení uplatňování těchto kritérií, které by Komise prováděla.
Nevertheless, despite the fact that the Commission has expressly declared that "the application of the priority criteria will be assessed annually, when the report on the monitoring of the application of Community law is discussed", in the 21st report there is no reference to any specific assessments made by the Commission on the application of these criteria.
Výbor se rovněž zabývá tím, že určení prioritních kritérií může být způsob, jak výrazně omezit rozsah použití řízení pro porušení právních předpisů; je třeba, aby Komise zhodnotila, zda by prosté posílení dostupných zdrojů v nejzatíženějších GŘ nebylo lepším řešením, jak zlepšit možnosti navázání na stížnosti.
The Committee is also concerned that the identification of priority criteria might be a way to reduce excessively the scope of the infringement procedures; it would be important that the Commission evaluates if a simple strengthening of the available resources in the most exposed DG would not be a preferable solution in order to improve the capability of the complaints' follow-up.
Evropský parlament by měl být informován o výsledcích takových hodnocení a mělo by se s ním konzultovat všechny případné změny obsahu prioritních kritérií.
The European Parliament should be kept informed on the results of such evaluations and be consulted on any possible change on the content of the priority criteria.