natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Státní tajemník musí své diskreční právo uplatnit pro upuštění od uplatňování uvedených ustanovení na žádost nebo se souhlasem dotčené pojišťovny a povolení musí mít formu příkazu.
The Secretary of State must exercise his discretion not to apply the referred provisions at the request or with the consent of the insurance company concerned and the authorization must take the form of an order.
Oddíl 68 dále stanoví, že státní tajemník může povolení podmínit specifickými podmínkami a může ho kdykoli odejmout.
Section 68 goes on to stipulate that the Secretary of State may subject the authorization to specific conditions and may revoke it at any time.
Uplatnění pravomoci státního tajemníka rozhodnout o neuplatnění příslušných ustanovení na konkrétní pojišťovny není kvalifikováno žádnými jinými formalitami ani normami.
No other formalities or standards qualify the exercise by the Secretary of State of the power to decide not to apply relevant provisions to particular insurance companies.
Směrnice 3ŽP nařizuje, že členské státy musí zajistit, aby příslušné orgány měly dostatečné pravomoci a prostředky k výkonu svých funkcí dohledu, ale povoluje, aby příslušný orgán upustil od uplatňování pravidel pouze v omezeném počtu příležitostí a s výhradou přísných podmínek
The 3LD prescribes that Member States must ensure that competent authorities have sufficient powers and means to carry out their supervisory functions but allows the competent authority to waive the application of rules only on a limited number of occasions and subject to stringent conditions
Kromě samotného článku 25 směrnice 3ŽP viz článek 21 směrnice 3ŽP o povolení jiných kategorií aktiv pro krytí technických rezerv a článek 22 směrnice 3ŽP o povolení zavést výjimky z pravidel o diverzifikaci investic.
Apart from article 25 3LD itself, see Article 21 3LD relating to the authorisation of other categories of assets as cover for technical provisions, and Article 22 3LD relating to the authorisation to introduce exceptions to the rules on investment diversification.
Pokud jde o článek 22, má státní tajemník na úrovni Spojeného království podle oddílu 68 zákona o pojišťovacích společnostech z roku 1982 pravomoc upustit od uplatňování předpisů o oceňování aktiv na konkrétní společnosti, ačkoli k výkonu této pravomoci neopravňují stejné normy stanovené směrnicí. .
Regarding Article 22, at UK level, according to section 68 of the ICA 1982, the Secretary of State has the power to waive the application of valuation of assets regulations to particular companies, although the exercise of that power is not qualified by the same standards prescribed by the Directive. .
Široké pravomoci upustit od uplatňování předpisů podle oddílu 68 zákona o pojišťovacích společnostech z roku 1982 ve směrnici nejsou.
The broad waiver powers prescribed by section 68 of the ICA 1982 are nowhere to be found in the Directive.
Je třeba poznamenat, že předchozí komentáře se neuplatňují na právě platný systém Spojeného království.
It must be noted that the previous comments do not apply to the UK regime currently in force.
Zákon o finančních trzích a trzích se službami z roku 2000, který mimo jiné zrušil zákon o pojišťovacích společnostech z roku 1982, rovněž opravňuje regulátora, nyní FSA, k upuštění od uplatňování obezřetnostních předpisů na konkrétní společnosti.
The Financial and Services Market Act 2000, which has revoked, amongst other things, the ICA 1982, also authorizes the regulator, now the FSA, to waive the application of prudential regulations to particular companies.
Rozdíl mezi tímto a oddílem 68 zákona o pojišťovacích společnostech z roku 1982 je ten, že současná pravidla zahrnují přísnější kvalifikace a mnohem podrobnější formality pro uplatňování diskrečního práva FSA, která mu svěřil zákon.
The difference between this and section 68 of the ICA 1982 is that current rules include stricter qualifications and much more detailed formalities for the exercise by the FSA of the discretion granted by the Act.
Tyto rozdíly ukazují zjevnou neslučitelnost mezi právem Spojeného království a požadavky směrnice 3ŽP, což vyvolává vážné obavy o to, zda byl článek 25 směrnice 3ŽP proveden v právu Spojeného království správně.
These divergences show an apparent incompatibility between UK law and the requirements of the 3LD, which raises serious concerns as to whether Article 25 of the 3LD was correctly transposed into UK law.
Skutečnost, že zákon o pojišťovacích společnostech z roku 1982 nebyl změněn, by mohla být vykládána jako chybná provedení ve vnitrostátním právu směrnice 3ŽP vzhledem k tomu, že zákon měl být změněn v roce 1992, aby odrážel požadavky směrnice 3ŽP.
Failure to amend the ICA 1982 could be construed as tantamount to defective transposition of the 3LD, given that the Act should have been modified in 1992 to reflect the requirements of the 3LD.
Závěr pro článek 25: dokumenty uvedené výše naznačují, že společnost ELAS používala dvě účetní techniky, aby dosáhla míry solventnosti, která splňovala požadavky regulátorů, která ale neodrážela pravdivě finanční zdraví společnosti.
To conclude as regards Article 25: the evidence quoted beforehand suggests that ELAS used two accounting techniques to achieve solvency margins that satisfied the regulators’ requirements but which did not truly reflect the financial health of the company.
Z těchto dokumentů tudíž vyplývá, že regulátor neudělal maximum pro zajištění toho, aby společnost ELAS měla vždy odpovídající míru solventnosti pro všechny své činnosti.
According to this evidence, it follows therefore that the regulator did not do its utmost to ensure that ELAS had an adequate solvency margin in respect of its entire business at all times.
a) velmi omezeně sledoval míry solventnosti, protože ve své analýze nebral v úvahu narostlé cílové bonusy.
a) took a very narrow view of solvency margins because it did not take into account accrued terminal bonuses in its analysis.
Díky tomu se společnost ELAS mohla legálně vyhýbat tvorbě rezerv na diskreční prémie jako závazky, které tudíž nebyly započítány do její míry solventnosti.
This allowed ELAS legally to avoid having to reserve for discretionary bonuses as liabilities, which were therefore not computed in its solvency margin.
V důsledku toho, že společnosti ELAS bylo umožněno uměle splnit požadavky na solventnost, zatajovala společnost před pojistníky pravdu a ohrozila svou budoucí finanční životaschopnost.
By being allowed to meet its solvency requirements artificially, ELAS hid the truth from policyholders and endangered its future financial viability.
Rozumná očekávání pojistníků byla tedy ohrožena.
Therefore, PRE were also put at risk.
Z toho vyplývá, že regulátoři Spojeného království přijali opatření, která nebyla „ přiměřená a potřebná, aby zabránila jakýmkoli nestandardním krokům, které by poškozovaly zájmy pojištěných osob“, (článek 10) a nezajistili, aby společnosti ELAS dodržovala právo Spojeného království, tj. rozumná očekávání pojistníků;
It follows that UK regulators took measures that were not “ appropriate and necessary to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons” (Article 10) and did not ensure that ELAS complied with UK law, i.e., PRE;
b) příliš často povoloval společnosti ELAS používání budoucích zisků a zillmerování jako součásti implicitních aktiv; to snížilo spolehlivost a důvěryhodnost míry solventnosti; bylo by tedy možné tvrdit, že článek 25 nebyl respektován, protože regulátoři Spojeného království neplnili svou povinnost požadovat od společnosti ELAS „vždy odpovídající disponibilní míru solventnosti ve vztahu k veškerým jejím činnostem“ .
b) authorized too frequently the use of future profits and Zillmerising by ELAS as part of the implicit assets; this diminished the reliability and truthfulness of the solvency margin; it could therefore be argued that Article 25 was not respected because the UK regulators did not fulfil their obligation to require from ELAS an “adequate available solvency margin in respect of its entire business at all times” .
Článek 28 – Obecný zájem (článek 33 směrnice KD)
Article 28 - General good (Article 33 of CD)
Dohled nad tzv. pravidly „provozování činnosti“ (tj. smluvní podmínky a praxe ovlivňující zákazníka uzavírajícího pojistku) je další oblastí odpovědnosti regulátorů jmenovaných členskými státy.
The supervision of so-called "conduct of business" rules (i.e. contractual terms and practices affecting the consumer taking out a policy) is another field of responsibility of regulators appointed by Member States.
Tento článek zavazuje členské státy, aby zabránily pojistníkovi v uzavření smlouvy s pojišťovnou za okolností, které by byly v rozporu s „obecným zájmem“.
This article places on the Member State the commitment to prevent a policyholder from concluding a contract with an assurance company in circumstances that would be contrary to the “general good”.
Ustanovení nedefinuje význam ani rozsah „obecného zájmu“, nechává každý členský stát, aby si formulovat svou definici podle svých domácích právních předpisů.
The provision does not define the meaning or scope of the “general good”, leaving its definition to each Member State according to its domestic legislation.
Členský stát závazku nesmí bránit pojistníkovi v uzavření smlouvy s pojišťovnou, které bylo vydáno povolení za podmínek článku 6 směrnice 79/267/EHS, pokud to není v rozporu s právními předpisy chránícími obecný zájem platnými v členském státu závazku.
The Member State of the commitment shall not prevent a policy-holder from concluding a contract with an assurance undertaking authorized under the conditions of Article 6 of Directive 79/267/EEC, as long as that does not conflict with legal provisions protecting the general good in the Member State of the commitment.
Stejně jako kterýkoli domácí právní systém, i právní systém Spojeného království zahrnuje nevyčerpávající seznam ustanovení, jejichž cílem je ochrana obecného zájmu, který se čas od času mění a může mít vliv na povahu pojistných produktů, na použité smluvní doklady, marketing a reklamu těchto produktů a obecněji na podmínky, za nichž musí být pojišťovací obchod uskutečňován v členském státě závazku.
As with any domestic legal system, the UK legal system includes an open-ended list of provisions aimed at protecting the general good, which varies from time to time and may affect the nature of the assurance products, the contract documents used, the marketing and advertising of those products and, more generally, the conditions under which the insurance business must be carried on in the Member State of the commitment.
Aby byly takové právní předpisy slučitelné s právem Společenství, musí se zaměřovat na ochranu zájmů, které ještě nechrání pravidla domovského členského státu, musí se uplatňovat bez diskriminace společností působících v tomto členském státě a musí být objektivně nezbytné a v poměru k dosahovanému cíli.
Of course, to be compatible with Community law, such legislation must be aimed at protecting interests which are not already safeguarded by the rules of the home Member State , it must be applied without discrimination to all undertakings operating in that Member State and must be objectively necessary and in proportion to the objective pursued.
Poradní orgány Spojeného království nevypracovaly seznam podmínek popsaných jako podmínky vytvářející obecný zájem.
The UK advisory authorities did not prepared a list of conditions described as constituting the general good.
Místo toho vypracovaly nevyčerpávající seznam, který nastiňuje zásadní právní předpisy, které regulují pojišťovací obchody ve Spojeném království.
Instead, they prepared a non-exhaustive list outlining the principal enactments which regulate insurance business in the UK .
V porovnání s právními tradicemi na kontinentu se právo Spojeného království jako na prostředek k ochraně obecného zájmu spoléhá spíše na omezení smluvní autonomie stran.
In comparison with continental legal traditions, UK law tends to rely less on restrictions of the contractual autonomy of the parties as a means to protect the general good.
Bez ohledu na tento přístup zahrnulo Spojené království velký počet ustanovení zaměřených na ochranu obecného zájmu.
Notwithstanding this approach, the UK does include a large number of provisions aimed at protecting the general good.
Ta jsou obsažena v části III zákona o pojišťovacích společnostech z roku 1982 o výkonu pojišťovacích obchodů včetně ustanovení, která omezují formu a obsah reklamy na pojištění, a ustanovení, která regulují typ informací, které musejí pojišťovny či zprostředkovatelé poskytnout pojistníkům ještě předtím, než uzavřou pojistnou smlouvu.
These are included in Part III of the ICA 1982 on conduct of insurance business including provisions limiting the form and content of insurance advertising and provisions regulating the type of information that insurance companies or intermediaries must provide to policyholders before they enter into an insurance contract.
Otázka zde zní, zda regulátoři ve Spojeném království, v Irsku, v Německu a v jiných zemích neplnili svou právní povinnost chránit obecný zájem tím, že společnosti ELAS budou bránit v nesprávném prodeji jejích pojistek.
The issue here is whether the regulators in the UK, Ireland, Germany and other countries did not fulfil their legal duty to uphold the general good by preventing ELAS from mis-selling its policies.
Jelikož otázka povinností domovského/hostitelského státu je hlavně otázkou provádění a týká se vztahu mezi regulátory Spojeného království a regulátory z jiných členských států, je lepší odkázat na část III o regulačních opatřeních a na část IV o otázkách opravných prostředků.
As the issue of home/host responsibilities is mainly one of implementation and concerns the relation between the UK regulators and those from other Member States, it is preferable to refer to Part III on Regulatory Action and Part IV on Redress issues.
Pro sledování této linie vyšetřování je očividně nejprve nutné prokázat, zda k nesprávnému prodeji skutečně docházelo, jinými slovy, zda existovaly nějaké okolnosti, které byly v rozporu s obecným zájmem, s nímž byly pojistky společnosti ELAS prodávány.
Obviously, in order to pursue this line of investigation, it is necessary first to prove whether mis-selling did indeed take place, in other words, whether there were any circumstances contrary to the general good under which ELAS policies were sold.
Do toho, jak byla pravidla provozování činnosti ve Spojeném království řízena, nám dává pan LAKE do určité míry nahlédnout ve svědectví H1, kde uvádí, že informace pro pojistníky vyžadované směrnicí 3ŽP spadaly pod kontrolu regulátora provozování činnosti, který byl v té době ve Spojeném království oddělen od obezřetnostního regulátora, a že toto právní rozdělení odpovědnosti mezi obchodní a obezřetnostní oblast poškozovalo pojistníky společnosti ELAS.
In terms of how conduct of business rules were managed in the UK, Mr. LAKE gives some insight in H1 that the policyholder information required by the 3LD came under the control of the conduct of business regulator, which was separate from the prudential regulator at the time in the UK, and that this legal division of responsibilities between business and prudential was prejudicial to ELAS policyholders.
David STRACHAN z FSA však toto tvrzení vyvrací ve svědectví H4, kde říká, že „třetí směrnice o životním pojištění byla prováděna způsobem, který zajišťoval jasnost, pokud jde o příslušné povinnosti regulátorů domovských a hostitelských států […].
However, David STRACHAN from the FSA refutes this claim in H4, saying that " the Third Life Directive has been implemented in a way that has ensured clarity as to the respective responsibilities of the home and host regulators [...]
To předchází jinak matoucí situaci, kdy by pojistníci byli předmětem různých ochran provozování činnosti."
This avoids an otherwise confusing situation in which policyholders would be subject to different conduct of business protections".
Pojistníci v zásadě přednesli dva typy tvrzení proti společnosti ELAS:
Fundamentally, policyholders have been making two types of allegations against ELAS:
§ nesprávný prodej tím, že společnost ELAS vědomě uváděla zkreslené skutečnosti o své finanční situaci, zejména v souvislosti s riziky spojenými s garantovanými anuitními sazbami;
§ mis-selling, by knowingly misrepresenting facts about the company's financial position, especially in relation to the GAR risks;
§ opomenutí (možná na základě úmyslného uvádění v omyl) tím, že společnost ELAS neupozorňovala na rizika spojená s garantovanými anuitními sazbami, když riziko bylo věcí, která měla být stávajícím a potenciálním pojistníkům sdělena.
§ omission (possibly based on deceit), by failing to draw attention to the GAR risks, when that risk was a matter to be disclosed to existing and prospective policyholders.
K tomuto bodu je několik dokumentů:
There are several pieces of evidence that point to this, viz.:
- WE 7 NASSIM
- WE 7 NASSIM
- WE 51, 52
- WE 51, 52
- WE 53 SEYMOUR
- WE 53 SEYMOUR
- WE 69 JOSEPHS
- WE 69 JOSEPHS
- WE 72, WE 81 DEPPE
- WE 72, WE 81 DEPPE
- H5 LLOYD
- H5 LLOYD
- H7 KWANTES
- H7 KWANTES
- H8 BAIN
- H8 BAIN
- WE-Conf 2
- WE-Conf 2
Jiná tvrzení obsahují:
Other allegations include:
§ tvrzení o „čeření“ pojistných smluv;
§ Allegations of 'churning' policyholders' contracts
§ tvrzení o nedostatečné komunikaci mezi regulátory Spojeného království;
§ Claims of communication failure between UK regulators
§ problém komunikace mezi regulátory Spojeného království a zahraničními regulátory;
§ Issues on communications between UK and foreign regulators
§ tvrzení o klamavé reklamě na německém a irském trhu.
§ Claims of misleading advertising on the German and Irish market.
Pro hloubkový rozbor viz část III o regulačních opatřeních a část IV o otázkách opravných prostředků.
For in-depth detail, see Part III on Regulatory Action and Part IV on Redress issues.
Článek 31 – Informace pro pojistníky (článek 36 směrnice KD) a příloha II (příloha III směrnice KD)
Article 31 - Information for policyholders (Article 36 of CD) and Annex II (Annex III of CD)
Tento článek uvádí, že pojistníkovi musí být sděleny informace vyjmenované v příloze II směrnice, přičemž je možné požadovat, aby společnosti poskytovaly doplňující informace, pokud je nutné, aby pojistník náležitě pochopil základní prvky závazku.
This article states that the information listed in Annex II of the Directive must be communicated to the policyholder, with the possibility to require companies to give additional information if it is necessary for a proper understanding by the policyholder of the essential elements of the commitment.
Článek 31
A rticle 31
Před uzavřením pojistné smlouvy musí být pojistníkovi sděleny alespoň informace uvedené v příloze II bodě A.
Before the assurance contract is concluded, at least the information listed in point A of Annex II shall be communicated to the policy-holder.
Pojistník musí být po celou dobu trvání smlouvy informován o všech změnách týkajících se informací uvedených v příloze II bodě B.
The policy-holder shall be kept informed throughout the term of the contract of any change concerning the information listed in point B of Annex II.
Členský stát závazku může na pojišťovnách požadovat, aby poskytly další informace k informacím uvedeným v příloze II, pouze pokud to je nutné pro správné pochopení základních prvků závazku pojistníkem.
The Member State of the commitment may require assurance undertakings to furnish information in addition to that listed in Annex II only if it is necessary for a proper understanding by the policy-holder of the essential elements of the commitment.
Prováděcí pravidla k tomuto článku a příloze II přijme členský stát závazku.
The detailed rules for implementing this Article and Annex II shall be laid down by the Member State of the commitment.
Tyto informace však mohou být v jiném jazyce, pokud o to pojistník požádá a umožňují to právní předpisy členského státu nebo pokud si pojistník může zvolit rozhodné právo.
However, such information may be in another language if the policy-holder so requests and the law of the Member State so permits or the policy-holder is free to choose the law applicable.
Informace o pojišťovně
Information about the assurance undertaking
Informace o závazku
Information about the commitment
Jméno pojišťovny a její právní forma.
The name of the undertaking and its legal form
Jméno členského státu, ve kterém se nachází sídlo a případně agentura nebo pobočka, se kterou je smlouva uzavírána.
The name of the Member State in which the head office and, where appropriate, the agency or branch concluding the contract is situated
Adresa sídla a případně agentury nebo pobočky, se kterou je smlouva uzavírána.
The address of the head office and, where appropriate, of the agency or branch concluding the contract
Definice všech pojištění a všech opcí.
Definition of each benefit and each option
Doba trvání smlouvy.
Term of the contract
Způsoby uzavření smlouvy.
Means of terminating the contract
Způsoby platby pojistného a trvání plateb.
Means of payment of premiums and duration of payments
Způsoby výpočtu a rozdělení prémií..
Means of calculation and distribution of bonuses
Údaje o hodnotě odbytného a výplat a výši, ve které jsou garantovány.
Indication of surrender and paid-up values and the extent to which they are guaranteed
Přiměřené informace o pojistném za každé plnění, za hlavní plnění a případně doplňková plnění.
Information on the premiums for each benefit, both main benefits and supplementary benefits, where appropriate
Pro pojistky spojené s fondy definice jednotek, se kterými jsou plnění spojena.
For unit-linked policies, definition of the units to which the benefits are linked
Údaje o povaze podkladových aktiv pro pojistky spojené s fondy.
Indication of the nature of the underlying assets for unit-linked policies
Podmínky uplatnění práva na dobu na rozmyšlení s právem na odstoupení od smlouvy.
Arrangements for application of the cooling-off period
Obecné informace o daňovém režimu použitelnému na typ pojistky.
General information on the tax arrangements applicable to the type of policy
Opatření pro vyřizování stížností pojistníků, pojištěných osob nebo osob oprávněných podle smluv, včetně případně existence orgánu pro vyřizování stížností, aniž je dotčeno právo zahájit soudní řízení.
The arrangements for handling complaints concerning contracts by policy-holders, lives assured or beneficiaries under contracts including, where appropriate, the existence of a complaints body, without prejudice to the right to take legal proceedings
Rozhodné právo smlouvy, pokud strany nemají volný výběr, nebo pokud si strany mohou zvolit rozhodné právo, právo, které pojistitel navrhuje zvolit.
Law applicable to the contract where the parties do not have a free choice or, where the parties are free to choose the law applicable, the law the assurer proposes to choose
Navíc ke všeobecným a zvláštním pojistným podmínkám musí pojistník během doby trvání smlouvy dostávat tyto informace.
In addition to the policy conditions, both general and special, the policy-holder must receive the following information throughout the term of the contract.
Informace o závazku.
Information about the commitment
Jakákoli změna jména pojišťovny, její právní formy nebo adresy jejího sídla a případně agentury nebo pobočky, s nimiž je smlouva uzavřena.
Any change in the name of the undertaking, its legal form or the address of its head office and, where appropriate, of the agency or branch which concluded the contract
Všechny informace uvedené v bodech a) 4 až a) 12) dílu A v případě změny v pojistných podmínkách nebo změny právních předpisů použitelných pro smlouvu.
All the information listed in points (a) (4) to (a) (12) of A in the event of a change in the policy conditions or amendment of the law applicable to the contract
Každý rok informace o stavu prémií.
Every year, information on the state of bonuses
Spojené království provedlo článek 31 a přílohu II ve vnitrostátních právních předpisech předpisy o pojišťovacích společnostech (třetí směrnice o životním pojištění) z roku 1994.
The UK transposed Article 31 and Annex II into domestic legislation via the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.