natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Plakát Reportérů bez hranic Třetím a posledním kandidátem na letošní Sacharovovu cenu Evropského parlamentu za svobodu myšlení je sdružení Reportéři bez hranic .
Poster of Reporters without Borders "Reporters Without Borders" - a group that campaigns for press freedom around the world - is the third and final nominee for Parliament's Sakharov prize for freedom of thought.
Podle Reportérů bez hranic víc než třetina lidstva žije v zemích, které nerespektují svobodu médií.
This is particularly important as according to the group, a third of all countries in the world still do not have a free media.
Tento zarážející fakt doplňují chmurná čísla o novinářích a ostatních pracovnících z mediální sféry, kteří byli při výkonu svého povolání zavražděni.
There is also the grim death toll of journalists and others who are killed while carrying out their work.
Podle Mezinárodního ústavu pro bezpečnost tisku (INSI) bylo jen letos k 10. říjnu zabito 62 novinářů.
According to the International News Safety Institute (INSI), as of 10 October this year 62 journalists had been killed while covering news stories.
Tato formulace se opakuje v mnoha chartách a prohlášeních z celého světa, včetně afrického a obou amerických kontinentů.
This has been restated by several charters and declarations around the world covering Africa and the Americas.
V Evropě bylo toto právo zakotveno v Evropské konvenci na ochranu lidských práv a základních svobod.
In Europe this right is included in the 1950 European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms.
"Zkuste nevěřit hrozbám, že budete popraveni": Sdružení nenabízí jen morální podporu odsuzující každý útok na svobodu médií, ale novinářům uprostřed válečných konfliktů poskytuje i praktickou a právní pomoc.
"Try not to believe threats of execution": As well as the moral argument it makes against persecution of the press, the group also offers practical and legal assistance to journalists who work in war zones.
Radí, jak se zachovat, pokud by se stanou rukojmími: “Pokuste se své věznitele přimět, aby vás oslovovali jménem, protože potom si snáze uvědomí, že jste lidská bytost.
In their guidelines the group offers advice to journalists on what to do if they are taken hostage: "Try to get them to use your name, as that can lead them to consider you as a person and reduce tension".
Tak můžete snížit vzájemné napětí."
It also advises hostages that they should "try not to believe threats of execution or promises of release".
Rukojmím rovněž radí, aby nevěřili “hrozbám, že vás popraví, ani slibům, že vás propustí“, jak se vyhnout odstřelovačům anebo jak rozpoznat minu na okraji silnice.
The guidelines go on to offer advice on everything from avoiding snipers to recognising roadside bombs.
Dalším bezpečnostní pomůckou pro nezávislé novináře z oblastí válečných konfliktů jsou neprůstřelné vesty s nápisem PRESS.
As a further security precaution the group also offers freelance journalists the use of bullet-proof jackets marked "PRESS" when working in a war zone.
Reportéři bez hranic rovněž poskytují finanční i jinou podporu rodinám vězněných novinářů.
Reporters without Borders also offers support grants to assist the families of imprisoned journalists.
Ta zahrnuje i uhrazení lékařských nebo právních služeb.
These grants may also cover medical or legal fees.
Začátkem tohoto roku se Reportéři objevovali na titulních stranách, když neúnavně usilovali o propuštění francouzských novinářů Christiana Chesnota (RFI, Radio France) a Georgese Malbrunota (Le Figaro, RTL), kteří byli drženi jako rukojmí v Iráku.
Earlier this year, Reporters was in the headlines when it campaigned vigorously for the release of two French journalists - Christian Chesnot (RFI, Radio France) and Georges Malbrunot (Le Figaro, RTL) - who were being held hostage by Islamic militants in Iraq.
Jejich příběh skončil šťastně: oba se po 124 dnech zajetí shledali se svými blízkými.
Thankfully, both men were reunited with their families after 124 days in captivity.
Domovská stránka Reportérů bez hranci Mezinárodní ústav pro bezpečnost tisku (INSI) Reporters_sans_frontieres (small) Reporters_sans_frontieres (medium) Reporters_sans_frontieres (large)
Reporters Without Borders The International News Safety Institute (INSI) Reporters_sans_frontieres (small) Reporters_sans_frontieres (medium) Reporters_sans_frontieres (large)
Sacharovova cena – předchozí nositelé
Sakharov Prize - previous winners
Nelson Mandela - nositel první Sacharovovy ceny Když byla Nelsonu Mandelovi v roce 1988 udělena první Sacharovova cena, vypadal svět úplně jinak.
Nelson Mandela - a Sakharov prize winner in 1988 The world was a very different place when the first Sakharov prize was awarded to Nelson Mandela in 1988.
Berlínská zeď ještě stála a železná opona oddělovala kapitalistickou Západní Evropu od sovětského východního bloku.
The Berlin wall was still intact and the Iron Curtain still divided capitalist Western Europe from the Soviet-dominated east.
V Jižní Africe stále panovala politika apartheidu, a právě za odpor proti tamní rasové segregaci byla cena udělena Mandelovi, který byl tehdy ještě stále vězněn.
In South Africa, the Apartheid regime was still in place - and it was for resistance to this racial segregation that the award was given to the still-imprisoned Mr Mandela.
V témže roce byla cena in memoriam udělena také sovětskému disidentovi Anatoliji Marčenkovi .
Also honoured that year was Soviet dissident Anatoli Marchenko , to whom the prize was awarded posthumously.
Marčenko strávil 20 let ve vězení a v roce 1986 zemřel na následky hladovky.
He had spent 20 years in jail and finally died in 1986 following a hunger strike.
V roce 1990 se porota Sacharovovy ceny rozhodla ocenit dalšího disidenta – barmskou bojovnici za lidská práva Aung San Suu Kyi .
In 1990 the Sakharov jury decided to honour another dissident - Burmese human rights activist Aung San Suu Kyi .
Její strana v květnu téhož roku s 82 % hlasů vyhrála volby.
The political party she led won elections in May that year with 82% of the vote.
Barmská vojenská junta zvaná "Státní výbor pro obnovení zákona a pořádku“ (SLORC) ale vůdce vítězné strany poslal do vězení.
However, this victory was ignored by the ruling military regime - the "State Law and Order Restoration Council" (SLORC) - which went on to place the leaders of the winning party under arrest.
Z Aung San Suu Kyi, která většinu následujících 16 let strávila v domácím vězení, se stala mezinárodní hrdinka.
Aung San Suu Kyiv has spent most of the last 16 years under house arrest and has become an international heroine.
V roce 2002 byl Sacharovovou cenou vyznamenán kubánský bojovník za demokracii Oswaldo Payá .
The Cuban pro-democracy campaigner Oswaldo Payá was honoured with the prize in 2002.
Jako vůdce Křesťanského hnutí za osvobození důrazně prosazoval nenásilný přechod k demokracii.
As head of the Christian Liberation Movement he has strongly advocated peaceful democratic change in Cuba.
Když vyznamenání ve Štrasburku přebíral, řekl poslancům, že "Sacharovovu cenu udělili kubánskému lidu".
Upon the receipt of the prize in Strasbourg he told MEPs that "they had awarded the Sakharov prize to the people of Cuba."
Sacharovovu cenu však nedostávají pouze jednotlivci.
It is not just individuals who have received the prize.
V roce 2003 byla udělena Organizaci spojených národů a jejímu generálnímu tajemníkovi Kofimu Annanovi za jejich přínos v pohnutém roce, který poznamenaly kontroverzní debaty o Iráku.
In 2003 the United Nations staff and Secretary General Kofi Annan were honoured in what was a turbulent year for the organisation with controversial debates over Iraq.
Nedostatek demokratických svobod v Bělorusku loni potvrdilo udělení ceny tamní asociaci novinářů , která se postavila útlaku médií prezidentem Alexandrem Lukašenkem.
Last year, the lack of democratic freedoms in Belarus was recognised with the awarding of the prize to the Belarus Association of journalists who were resisting repression of the media by the regime of President Aleksander Lukashenko.
Za zmínku také stojí skutečnost, že během své sedmnáctileté existence byla Sacharovova cena dvakrát udělena osobnostem, které posléze obdržely i Nobelovou cenu míru: Aung San Suu Kyi (1991) a Nelsonu Mandelovi (1993).
It is worth noting that in its 17 year history the Sakharov prize has been awarded twice to people who subsequently went on to win the Nobel Peace prize: Aung San Suu Kyi (1991 Nobel winner) and Nelson Mandela (1993).
V opačném pořadí byli oceněni Kofi Annan a OSN, jimž Nobelovou cenu udělili dva roky před cenou Sacharovovou.
The Nobel award to the UN and Kofi Annan (2001) predated their Sakharov prize by two years.
Samotný Andrej Sacharov se stal držitelem Nobelovy ceny míru v roce 1975.
Andrei Sakharov himself won the Nobel prize in 1975.
Webová stránka Aung San Suu Kyi Projev Oswalda Payy k europoslancům v prosinci 2002 Organizace spojených národů Běloruská asociace novinářů Projevy laureátů Sacharovovy ceny Laureáti Sacharovovy ceny - video
Aung San Suu Kyi's campaign Speech by Oswaldo Payá's to the EP in December 2002 UN website Belarus Association of journalists Previous Sakharov Prize laureates' speeches - audio Sakharov Prize's previous laureates - video
-//EP//TEXT IM-PRESS 20050922IPR00612 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT IM-PRESS 20050922IPR00612 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT TA P5-TA-2004-0379 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT TA P5-TA-2004-0379 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT TA P5-TA-2003-0105 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT TA P5-TA-2003-0105 0 NOT XML V0//EN
Ceremoniáři v Evropském parlamentu
The European Parliament’s Ushers
Kdo ale vlastně jsou a jakou funkci tu vykonávají?
Find out more about who they are and what they do.
Všichni se shodují na jednom: bez ceremoniářů by Evropský parlament nemohl efektivně fungovat.
Everyone agrees – without ushers the European Parliament could not function effectively.
Každý den do kanceláří a na jednání politických skupin a parlamentních výborů doručují tisíce dopisů a dokumentů.
Every day, they deliver thousands of letters and documents to offices and to the meetings held by the Political Groups and Parliamentary Committees.
To je však pouze část jejich práce.
But that is only part of their job.
Ceremoniáře jako první potkají poslanci, než poprvé zasednou do lavic v zasedací místnosti.
They are also among the first people encountered by new MEPs when they take up their seats.
Oblečeni do černých fraků s bílými rukavicemi například nedávno tvořili čestnou stráž během přivítání bulharských a rumunských poslanců-pozorovatelů, kteří poprvé přijeli na zasedání do Štrasburku.
So, wearing their black tails and white gloves, they recently formed a guard of honour to welcome Bulgarian and Romanian observers who were beginning their term of office in Strasbourg.
Pro ceremoniáře je velkou výhodou, zapamatuje-li si tváře nově příchozích.
Getting to know new arrivals’ faces quickly will pay dividends for an usher.
Rychleji si tak vybaví, kteří poslanci mají oprávnění ke vstupu do sálu a na uzavřená jednání.
Quick as a flash they will know which MEP is authorised to enter the chamber or a closed session meeting.
Může jim ukázat jejich místa nebo jim bleskově předat vzkaz od asistenta či sdělení z jejich klubu nebo frakce.
They can thus show them where to sit as well as pass on a quick note from their assistant or a message from their political group.
Taková parlamentní stráž
A sort of parliamentary police force?
Vedoucí ceremoniářů Michel Rousseau Ne každý má během plenárního zasedání oprávnění vstoupit do sálu.
Michel Rousseau, Head Usher Not everyone is authorised to enter the chamber during a plenary session.
A právě přítomní ceremoniáři zde vystupují jako prostředníci mezi poslanci a jejich kolegy.
The ushers who are present at these sessions therefore act as go-betweens for MEPs and their colleagues.
Jejich práce však může být dost ošidná.
Sometimes their job is trickier.
Na požádání předsedajícího zasedání mohou vykonávat funkci parlamentární stráž, zejména pokud někdo z poslanců neustále narušuje rozpravu.
Upon the request of the President of the session, they are transformed into parliamentary police officers when, as occasionally happens, an MEP persists in disrupting the debates.
K tomu ale naštěstí často nedochází.
Fortunately, such occasions are rare.
Začne-li například nějaký poslanec halasně protestovat, ceremoniáři ho prostě obstoupí a snaží se mu domluvit – a většinou se jim podaří poslance uklidnit.
When they do arise, ushers (still dressed in tails) surround the offending MEPs to persuade them not to make matters worse - which works most of the time!
Aby zvládli všechny eventuality, je nyní součástí odborného výcviku ceremoniářů i základy sebeobrany.
However, in order that all contingencies are covered, basic self-defence is now part of an usher’s professional training.
Jejich výcvik bude navíc doplněn o zvládání konfliktních situací, čímž by se měly výrazně zlepšit přesvědčovací schopnosti ceremoniářů.
A valuable element will be added to their training through a conflict management module aimed at further enhancing an usher’s powers of persuasion.
Vedoucí parlamentních cereminiářů Michel Rousseau (na fotografii) nicméně zdůrazňuje: "Za dobu mého působení jsme museli poslance vyvést z jeho místa pouze jednou – to se stalo před několika roky.
As Michel Rousseau (see photo), the Parliament’s Head Usher recalls, “only once in my career did we have to eject an MEP from his seat – and that was a few years ago.
Všeobecně se dá říci, že spolu vycházíme dobře."
Generally speaking we get on well together.”
Fraky nebo obleky?
Tails or suits?
V současnosti je ve třech sídlech Evropského parlamentu - v Bruselu, Lucemburku a Štrasburku - zaměstnáno celkem 180 ceremoniářů.
Today there are 180 ushers serving the European Parliament’s three sites at Brussels, Luxembourg and Strasbourg.
Někdy poslance doprovázejí i členských zemí, pokud se tam zasedá poslanecký klub či frakce.
There are also occasions when they are called upon to work elsewhere, such as when a political group meeting is held in one of the Parliament’s member states.
Nábor 121 plenárních uvaděčů, kteří mají statut veřejných zaměstnanců, se provádí formou výběrového řízení.
There are in total 121 ushers, who are civil servants recruited through a competitive process.
30 z nich je zodpovědných za zajištění hladkého průběhu plenárních zasedání.
Of these, 30 are responsible directly for the plenary sessions.
Od ostatních ceremoniářů se liší právě svým slavnostním oděvem.
The latter stand out on account of their ceremonial dress.
Na plnění úkolů na plenárních zasedáních se však vyžaduje odpovídající zkušenost a znalost uspořádání a chodu Parlamentu.
There is little in the way of hierarchy among ushers and all duties are alternated: although those associated with the plenary sessions require adequate knowledge and experience of Parliament’s layout and workings.
Hlavního ceremoniáře lze poznat jedině podle pozlaceného řetězu, zatímco ostatní nosí řetězy stříbrné.
The only distinguishing outward sign is that the Head Usher’s chain is gilded (the chains of the other ushers are silver plated).
Ceremoniář předsedy EP
The President’s usher
Předsedovi Evropského parlamentu jsou přiděleni všichni ceremoniáři, jeden z nich je mu ale podřízen osobně, a to na celé dva a půl roku, kdy svůj úřad zastává.
All ushers are at the service of the President of the European Parliament, but one usher is personally assigned to the President during their two-and-a-half year term of office.
Ceremoniář předsedy musí být ještě diskrétnější než jeho kolegové a vždy k dispozici – bez ohledu na místo a čas.
As much if not more so than all the other ushers, the President’s usher needs to demonstrate absolute discretion and to be always readily available – regardless of time and place.
Sussanne Ivarssonová působí v Parlamentu téměř devět let a předsedovi Josepu Borrellovi byla přidělena loni na začátku jeho předsednictví.
Susanne Ivarsson, who has been at the Parliament for close on nine years, was assigned to President Borrell at the start of his term of office.
"Nemůžete si prostě dovolit mít špatný den" , říká.
She acknowledges that “you can’t afford to have a bad day.”
Ceremoniář předsedu doprovází na setkání s vysokými činiteli: prezidenty a panovníky, ministry, velvyslanci.
The President, accompanied by his usher, meets top level dignitaries: ambassadors, ministers, presidents and crowned heads.
"Vše musí proběhnout bez jakéhokoliv zádrhele a váš pracovní den může být až neskutečně dlouhý" , dodává Ivarssonová.
“The event must always go off without a hitch,” she says, and working days can be very, very long.
Revoluční historie
A revolutionary history
Když byl zřízen první Evropský parlament, šéfoval protokolu Francouz.
When the European Parliament was established, its first head of protocol was French.
Mnoho ceremoniářských úkolů a tradic je proto francouzského původu.
So many of the ushers’ roles and traditions are French in origin.
Francouzský výraz pro ceremoniáře je huissier (odvozené ze slova huis - dveře), a jak délka, tak i náplň této práce mají kořeny ve francouzské historii.
The French word for “usher” is huissier (which is derived from huis meaning “door”) and both the term and the functions it covers are rooted in French history.
I fraky a řetězy, které nosí ceremoniáři v Evropském parlamentu, mají francouzskou tradici.
The tailcoats and chains worn by the European Parliament’s ushers can also be traced to traditions established in France.
Až do prvních přímých voleb do EP ceremoniáře (podobně jako poslance) vybíraly národní parlamenty.
Up until the first direct European parliamentary elections, ushers (like the MEPs themselves) were drawn from the national parliaments.
Od roku 1979 jsou však zaměstnávání podle stejných pravidel jako ostatní zaměstnanci evropských institucí.
But, since 1979, they have been recruited in the same way as any other European civil servant.
Informační kanceláře EP: Slouží občanům a médiím
European Parliament Information Offices: Serving the public and the media
Důležitým posláním Informačních kanceláří EP umístěných v hlavních městech členských států EU je přibližovat práci Evropského parlamentu široké veřejnosti a médiím.
Information Offices situated in the capitals of EU members are important in explaining the work of the European Parliament to the general public and the media.
Fungují také jako prostředník mezi EP a národními a regionálními úřady, občanskou společností a podnikatelskou sférou.
They also liaise with national and regional political authorities as well as representatives from civil society and the business community.
Jejich hlavní úkolem je poskytovat informace o dění v Parlamentu.
Their role is to keep them informed of developments in the Parliament.
Ve větších státech byly zřízeny i regionální kanceláře, např. v Barceloně, Edinburku, Miláně či Mnichově.
In the larger countries there are also regional offices for example in Barcelona, Edinburgh and Milan.
Pomáhat médiím:
Support for the media:
Informační kanceláře vydávají tiskové zprávy a pořádají tiskové konference s cílem informovat místní novináře o veškerých aspektech práce Parlamentu.
The Offices issue press releases and organise press conferences to assist journalists enquiring about any aspect of the EP's work.
Prostřednictvím kanceláří EP mohou vydavatelé vysílat novináře na plenární zasedání a získávat s předstihem informace o pořadu jednání plenárních zasedání, která se konají každý měsíc ve Štrasburku a šestkrát do roka i v Bruselu.
They also invite editors to nominate journalists to report on Parliamentary sittings and provide the briefings, which give an advance overview of the agenda for each month's Plenary Session.
Informační kanceláře se snaží zvát stále více novinářů k návštěvě Evropského parlamentu, aby se přímo na místě mohli seznámit s jeho úkoly a prací.
Increasingly, Information Offices try to invite groups of journalists to visit the European Parliament to see for themselves how it works "up close".
Informovat veřejnost:
Keeping the public informed:
Posláním kanceláří je odpovídat na dotazy občanů týkající se Evropského parlamentu.
The Offices are designed to answer questions that members of the public may have concerning the workings of the Parliament.
Názory občanů:
The public view:
Anne-Marie Lindrenová ze Švédska a její syn se během cesty, jejímž cílem byla prohlídka Parlamentu, rozhodli navštívit také Informační kancelář EP v Bruselu.
Anne-Marie Lindgren and her son from Sweden decided to visit the Information Office in Brussels while on a trip to see the Parliament itself.
Její syn zase sbírá podklady pro školní projekt.
Her son wanted some material for a school project.
Pan Peyrani uvedl, že se Unií "sice zabývá televize a noviny, ale já se chci dozvědět víc" .
Mr Peyrani said that the EU was "covered on the TV and in newspapers but he wanted to learn more".
Parlament jim připadal "mnohem přístupnější než úřadovny francouzské státní správy" .
He added that they found the Parliament "more accessible than the offices of the French administration".
Do pražské Informační kanceláře EP si studentka Barbora Křesničková přišla pro další informace, jak požádat stáž v Parlamentu.
In the Czech capital Prague, student Barbora Kresnickova said she had come to the Information Office to learn more about applying for the Parliament's traineeship programme.
"Když se mi to povede, dám vám vědět" , dodala.
She said that "in case I succeed I will let you know..."
Její spolužák Petr Koniok zde zase shromažďuje informace pro svou doktorandskou práci o prvních volbách do Evropského parlamentu v roce 1979.
Fellow student Petr Koniok was there to look for information on his PhD dissertation about the 1979 Parliamentary elections.
Styk s žáky a studenty a jejich vzdělávání patří k velmi důležitým úlohám všech Informačních kanceláří EP.
Contacting and educating students is an important role of each Information Office.
Každý rok se rozhodující měrou podílejí na pořádání programu EUROSCOLA, jehož prostřednictvím navštíví každoročně Evropský parlament ve Štrasburku na 500 středoškoláků.
Every year they play a crucial role in organising the EUROSCOLA programme which brings secondary school age students from all over Europe to visit the European Parliament several times a year.
Cílem je zvýšit jejich povědomí o úloze Parlamentu.
The aim is to increase the students' understanding of the role of the Parliament.
Organizace a kontakty:
Organisation and contacts:
Kanceláře Parlamentu a kanceláře Evropské komise (výkonný orgán Evropské unie) se často nacházejí ve stejné budově, takže obě instituce mohou poskytovat informace o svém poslání společně, čímž nedochází k duplicitě jejich práce.
To avoid duplication of effort the Parliament's Offices often share premises with the European Commission (the executive arm of the European Union) so they can jointly distribute information about their role.
Pokud byste se chtěli dozvědět více o nejbližší Informační kanceláři Evropského parlamentu, klikněte na níže uvedený odkaz a zvolte příslušný stát.
Should you wish to know more about your nearest European Parliament Information Office - please see the link below and click on the country of your choice.
Adresa pražské kanceláře EP
Click on the map of your country to find out more
Parlament zahájil druhé říjnové plenární zasedání
Opening and highlights of the Session
Europoslanci opět zasedají ve Štrasburku
The Plenary Session in Strasbourg
Evropský parlament zahájil druhé říjnové plenární zasedání.
This week British Prime Minister Tony BLAIR, President-in-Office of the European Council, will address the plenary session ahead of the Informal Summit at Hampton Court.
Britský premiér Tony BLAIR na něm poslance seznámí s cíli schůzky šéfů států a vlád Pětadvacítky v Hampton Court.
Other subjects on the plenary programme include: Avian Flu, organised crime, the rights of immigrants and the 2006 EU budget.
Eurokomisař pro vnitřní trh Charlie McCREEVY a šéf eurokomise José Manuel Barroso Parlamentu vysvětlí McCREEVYHO výroky na adresu švédských odborů.
We should stress the Parliament's determination that a Human Rights Council and a Commission on Peace Consolidation should become a reality before this sixtieth General Assembly ends ."