natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pro konkrétního pacienta by mohlo být nejhorším scénářem to, že nebude mít přínos z potenciálních příznivých účinků mipomersenu ve smyslu snížené kardiovaskulární morbidity/mortality, protože nebude snášet dlouhodobou léčbu, ale že může být poškozen progresivním jaterním onemocněním, které vznikne na základě mipomersenem navozené steatohepatitidy.
For the individual patient, the worst case scenario could be that they might not obtain the potential benefit of mipomersen in terms of reduced CVS morbidity/mortality because they cannot tolerate long-term treatment, but might be harmed by progressive liver disease resulting from mipomersen-induced steatohepatitis.
Výbor CHMP konstatoval, že ve dvou studiích fáze 3 (ISIS 301012-CS7 a ISIS 301012-CS12) byla hodnocena jaterní frakce tuku pomocí zobrazení magnetickou rezonancí (MRI) na začátku studie a v 28. týdnu (nebo při předčasném ukončení studie):
The CHMP noted that in two phase 3 studies (ISIS 301012-CS7 and ISIS 301012CS12) hepatic fat fraction was assessed with magnetic resonance imaging (MRI) at baseline and Week 28 (or early termination):
U těchto pacientů by se nemusel projevit žádný kardiovaskulární přínos.
These patients would not have experienced any CVS benefit.
Ohledně zdůvodnění č. 3 dospěl výbor CHMP k názoru, že vysokou míru odstoupení od léčby nelze samu o sobě považovat za dostatečný důvod k pozdržení schválení účinné léčebné možnosti v populaci s velmi vysokým kardiovaskulárním rizikem, ale že na populační úrovni bude mít nízká snášenlivost za následek nízkou adherenci k léčbě a bude mít negativní vliv na užitečnost léčby určené k dlouhodobému/celoživotnímu použití.
With regard to ground 3, the CHMP concluded that the high withdrawal rate is not per se regarded as a sufficient reason to withhold approval of an effective treatment option in a population of very high CVS risk, but, on a population level, the low tolerability resulting in low treatment adherence will have a negative impact on the utility of a treatment intended for long-term/life-long use.
Byla pozorována souvislost mezi větším zvýšením obsahu tuku v játrech a větším procentuálním snížením hladiny apo B, konzistentní s mechanismem působení mipomersenu a ukazující na přímý vztah mezi stupněm účinku mipomersenu na snížení lipidů a stupněm steatózy, což považuje výbor CHMP za riziko, které stále nebylo dostatečně vyřešeno.
There was an association between the higher increases in hepatic fat content and greater percent reductions in apo B consistent with the mipomersen mechanism of action, suggesting a direct relationship between the degree of mipomersen lipidlowering effect and the degree of steatosis, which the CHMP considers to be a concern still not adequately addressed.
I když možná někteří pacienti léčbu ukončili, u pacientů, kteří pokračovali v dlouhodobé léčbě, se na základě významného snížení hladiny LDL-C dá očekávat přínos.
While some patients might discontinue, patients remaining long-term are anticipated to receive benefit from substantial reductions in LDL-C.
U pacientů s HoFH činila míra udržení subjektů v léčbě po dobu tří let pouze 8 %, přičemž 63 % případů odstoupení od léčby nastalo z důvodu nežádoucích příhod.
In the HoFH, the retention rate was only 8% at 3 years, with 63% withdrawing due to adverse events.
Pro snazší odstranění těchto pochybností žadatel předložil program na podporu pacientů (program rozsáhlé podpory adherence).
The applicant has proposed a Patient Support Programme (a broad adherence support programme) to help address this concern.
Z 22 pacientů ve skupině s mipomersenem s hladinou ALT ≥ 3 x ULN došlo během pokračující léčby u 19 pacientů k poklesu ALT pod úroveň 3 x ULN.
Of the 22 patients in the mipomersen-group with ALT levels ≥ 3 x ULN, 19 experienced decreases in ALT levels below 3 x ULN during continued treatment.
• Míra ukončení léčby mipomersenem (vzhledem k délce léčby odsouhlasené pacientem) je podobná jako u statinů a dalších terapií snižujících lipidy a dalších schválených terapií podávaných ve formě podkožních injekcí, které byly sledovány v podobných dlouhodobých studiích, ačkoli vzhledem k chybějící kontrole placebem v dlouhodobé rozšířené studii není u této studie možné hodnotit skutečnou úroveň adherence.
• The rates of discontinuation from mipomersen treatment (taking into account the patient's consented length of treatment) are similar to those observed with statins and other lipid-lowering therapies and with other approved SC injectable therapies studied in similar long-term studies, although, due to a lack of placebo control in the long-term extension study, the true adherence rate in this study is not possible to assess.
U 22 (15,6 %) pacientů došlo ke zvýšení ALT a AST, které splňovalo protokolem definovaná pravidla monitorování/bezpečnosti s ohledem na jaterní testy; u 8 (5,7 %) z těchto pacientů bylo podávání dávek mipomersenu zastaveno.
Twenty two (15.6%) patients experienced increases in ALT and AST that met protocol-defined monitoring/safety rules for liver chemistry; for 8 (5.7%) of these patients, dosing with mipomersen was stopped.
Vzhledem k tomu, že hromadění tuku v játrech koreluje s účinky přípravku na hladinu LDL, je pravděpodobné, že tento účinek na játra se objeví v podstatě u všech pacientů, u kterých se nastoupí významný účinek léčivého přípravku.
Considering that liver fat accumulation correlates with its effects on LDL, this hepatic effect is likely to appear in virtually all patients in whom the drug is exerting a significant effect.
Žadatel uvádí, že u většiny pacientů se hodnoty ALT a AST při pokračující léčbě stabilizovaly nebo snížily nebo se po ukončení léčby mipomersenem vrátily (téměř) k výchozí hodnotě.
The applicant claims that in the majority of patients ALT and AST levels stabilize or decrease even with continued treatment or they return to (near) baseline following discontinuation of mipomersen treatment.
Žadatel se zabýval pochybnostmi výboru CHMP týkajícími se bezpečnosti přípravku pro játra a jeho kardiovaskulární bezpečnosti, snášenlivosti přípravku a udržení pacientů v léčbě i plány řízení pro období po schválení přípravku s ohledem na poměr přínosů a rizik v populaci s HoFH, u které je podle názoru žadatele poměr přínosů a rizik pozitivní.
The applicant addressed the CHMP's concerns of liver and cardiovascular safety, tolerability and patient retention, as well as post-approval management plans, in light of the benefit/risk in the HoFH population, which the applicant believes is positive.
Ačkoli takové onemocnění jater se může vyvinout po dlouhodobé léčbě a tito pacienti tak z léčby mohou mít přínos ve smyslu kardiovaskulárního přínosu, hepatotoxicita se může objevit také jako následek zvýšení jaterních enzymů po pouze krátké léčbě, i když je užívání léčiva pacientem časně ukončeno.
Though such liver disease could develop after long-term treatment, and thus patients could have experienced CVS benefit, hepatotoxicity could also develop as sequel to liver enzyme elevations following only short term treatment, even if patients are discontinued early.
Pro složený koncový bod nefatálního infarktu myokardu a srdečního úmrtí byla ve srovnatelné populaci skutečně popsán roční výskyt příhod 6 % (Scandinavian-Simvastatin Survival Study Group, 1995, Lancet).
Indeed, an annual event rate of 6% has been described for a composite endpoint of non-fatal MI and cardiac death in a comparable population (Scandinavian-Simvastatin Survival Study Group, 1995, Lancet).
V případě stěžejní studie u pacientů s HoFH (ISIS 301012-CS5) byli ze studie vyloučeni také pacienti s dokumentovanou anamnézou jaterního onemocnění, cirhózy jater nebo steatózy jater.
In case of the pivotal study in HoFH patients (ISIS 301012-CS5) patients with a documented history of hepatic disease, liver cirrhosis, or liver steatosis were also excluded.
Očekává se, že přínosy mipomersenem navozeného snížení hladiny LDL-C v této populaci, u které je vysoké riziko předčasného úmrtí, jsou velké (potenciálně vyšší než 50% snížení rizika CHD na základě metaanalýzy více klinických studií), což je v kontrastu se známými i hypotetickými riziky léčby mipomersenem.
The benefits of mipomersen-induced reductions in LDL-C in this population, which is at great risk of premature death, are anticipated to be large (potentially greater than 50% risk reduction of CHD, based on meta-analysis of multiple clinical trials), in contrast to the known and hypothetical risks of treatment with mipomersen.
U léčivého přípravku, který je určen k ochraně pacientů s vysokým kardiovaskulárním rizikem, vzbudily údaje o závažných nežádoucích srdečních příhodách během studií fáze 3 pochybnosti ohledně bezpečnosti.
For a medicinal product that is intended to protect patients at high CV risk, the data on Major Adverse Cardiac Event (MACE) during the phase 3 studies raise a safety concern.
Nebyl prokázán negativní účinek mipomersenu na kardiovaskulární riziko, tento účinek ale nelze vyloučit, protože množství údajů je příliš omezené.
A detrimental effect of mipomersen on CVS risk has not been shown but cannot be excluded since data are too limited.
Byly shrnuty výsledky ze sdružených studií fáze 3 (mipomersen n=261, placebo n=129, včetně pacientů s HoFH a HeFH) s ohledem na zvýšení ALT a AST.
With regard to ALT and AST elevations, results from the pooled phase 3 studies (mipomersen n=261, placebo n=129, including patients with HoFH and HeFH) are summarized.
• Účinek mipomersenu na játra (včetně zvýšení hladiny jaterních transamináz a množství tuku v játrech) se u většiny pacientů s pokračující léčbou snižuje či stabilizuje a u pacientů, kteří léčbu mipomersenem ukončí, se vrací k výchozím hodnotám.
• Effects of mipomersen on the liver (including increases in hepatic transaminases and hepatic fat) decrease or stabilize with continued treatment in most patients and return towards baseline when patients discontinue mipomersen treatment.
Klinické studie nebyly plánovány prospektivně ani nebyly určeny ke sledování výsledků kardiovaskulární bezpečnosti, takže z předložených údajů lze odvodit pouze omezené závěry.
Clinical studies have not been prospectively planned nor adjudicated for CVS safety outcomes so that only limited conclusions can be drawn from the presented data.
Ačkoliv byla míra odstoupení ze studie „podobná jako úroveň pozorovaná u statinů a dalších terapií ke snižování lipidů a dalších schválených terapií podávaných podkožními injekcemi“, jak prohlašuje žadatel, musí být nahlížena v kontextu zjištěných bezpečnostních rizik a omezené studované populace.
The withdrawal rate - even if “similar to that observed with statins and other lipidlowering therapies and with other approved SC injectable therapies studied in similar long-term studies” as claimed by the applicant - must be seen in the context of the identified safety concerns and the limited population studied.
- u 61,8 % (63/102) pacientů léčených mipomersenem ukázaly párové studie MRI zvýšení množství jaterního tuku oproti počátku studie o ≥ 5 %.
- 61.8% (63/102) of mipomersen treated patients with paired MRI studies experienced a ≥5% increase from baseline in hepatic fat.
Ve stěžejní studii u pacientů s HoFH (ISIS 301012-CS5) nebyl po začátku studie rutinně měřen obsah tuku v játrech, podle žadatele nicméně ve studii CS5 bylo 11 pacientů s hodnocením obsahu tuku v játrech na začátku studie a po 12 nebo více měsících léčby mipomersenem.
In the pivotal study in HoFH patients (ISIS 301012-CS5), hepatic fat was not routinely measured postbaseline, however, according to the applicant, there were 11 patients from CS5 with liver fat content assessment at baseline and at 12 months or longer on mipomersen treatment.
Ve sdružených studiích fáze 3 došlo u 36 (13,8 %) pacientů léčených mipomersenem ke zvýšení ALT a AST na úroveň, která splňovala protokolem definovaná pravidla monitorování/bezpečnosti pro jaterní testy.
In the pooled phase 3 studies, thirty six (13.8%) mipomersen-treated patients experienced increases in ALT and AST that met protocol-defined monitoring/safety rules for liver chemistry.
Zásadní otázkou je, jak identifikovat pacienty s konkrétním rizikem dlouhodobého poškození jater a zda se u některých pacientů, u kterých nedojde po ukončení léčby mipomersenem k návratu transamináz a zvýšeného množství jaterní tukové frakce k výchozím hodnotám a kteří jsou tudíž ohroženi rozvojem progresivního jaterního onemocnění, může vyvinout trvalá hepatotoxicita.
The crucial question is how to identify patients at particular risk of long term liver damage and whether persistent hepatotoxicity can evolve for some patients whose transaminases and increased liver fat fraction do not return to baseline after discontinuation of mipomersen treatment and who are thus at risk to develop progressive liver disease.
Žadatel předložil aktualizovaný navrhovaný souhrn údajů o přípravku, plán řízení rizik i poregistrační studii bezpečnosti a domnívá se, že mipomersen by mohl sloužit jako významná terapeutická možnost pro lepší vyřešení významné nenaplněné léčebné potřeby u pacientů s HoFH.
The applicant presented an updated proposed SmPC and RMP, and the postauthorisation safety study (PASS) and believes that mipomersen would serve as an important therapeutic option to help address the significant unmet medical need of patients with HoFH.
• Vzhledem k malému počtu testovaných pacientů, šestiměsíčnímu období léčby ve studiích kontrolovaných placebem a šestiměsíčnímu trvání následného sledování nelze momentálně odvodit konečné závěry týkající se kardiovaskulárních nežádoucích účinků; výsledky dosud provedených analýz nicméně nehovoří ve prospěch rozdílu v poměru závažných nežádoucích srdečních příhod mezi léčebnými skupinami.
• Within the context of the small number of patients tested, the 6-month treatment time of placebo-controlled studies, and the 6-month follow-up time, final conclusions regarding CVS adverse effects as demonstrated in the clinical studies cannot be reached at this time; however, the results of analyses performed to date do not provide support for a difference in the rate of MACE between treatment groups.
Vzhledem k tomu, že odstoupení od léčby nastávalo zejména z důvodu nesnášenlivosti přípravku, není pravděpodobné, že by se u méně selektované populace ve standardní praxi míra udržení subjektů ve studii zlepšila;
Given that withdrawals are mainly due to intolerance, it is unlikely that retention rates may be improved in a less selected population in standard practice;
Vzhledem k tomu, že odstoupení ze studie nastávalo zejména z důvodu nesnášenlivosti přípravku, není pravděpodobné, že by se míra udržení subjektů v léčbě v klinické praxi zlepšila.
Given that withdrawals are mainly due to intolerance, it is unlikely that retention rates may be improved in clinical practice.
- u pacientů léčených mipomersenem byl pozorován vzestup mediánu jaterní tukové frakce o 9,6 % oproti 0,02 % u pacientů léčených placebem,
- a median increase in hepatic fat fraction of 9.6% in mipomersen treated patients versus 0.02% in placebo-treated patients was observed,
Mipomersen je léčivo, které je určeno k celoživotnímu podávání, proto jsou před možným udělením registrace zásadní další dlouhodobé údaje o jaterní bezpečnosti u pacientů s homozygotní formou familiární hypercholesterolémie.
Mipomersen is a drug that is intended for life-long administration; therefore further long-term data on hepatic safety in HoFH patients are essential before marketing authorisation could be granted.
Stěžejní studie u mipomersenu nebyly plánovány prospektivně ani nebyly určeny ke sledování kardiovaskulární bezpečnosti a z toho důvodu lze z předložených údajů odvodit pouze omezené závěry.
The pivotal studies with mipomersen have neither been prospectively planned nor adjudicated for CVS safety outcome and thus, only limited conclusions can be drawn from the presented data.
• Zdůvodnění výboru CHMP č. 2: Přetrvává nejistota ohledně účinků mipomersenu na dlouhodobé kardiovaskulární výsledky.
• CHMP ground 2: Uncertainties remain regarding effects of mipomersen on longterm cardiovascular outcome.
Možné negativní vlivy, zejména zánětlivé účinky, imunologická reaktivita, zvýšení krevního tlaku a renální toxicita (na kterou ukazuje proteinurie), na ostatní kardiovaskulární rizikové faktory mohou potlačovat možné příznivé účinky na kardiovaskulární výsledky dané snížením hladiny LDL-C;
Potential negative effects, in particular inflammatory effects, immunological reactivity, increase in blood pressure and renal toxicity (as shown by proteinuria) on other cardiovascular risk factors may counteract the potential beneficial effect on CV outcome due to reduction in LDL-C;
Přetrvává nejistota ohledně účinků mipomersenu na dlouhodobé kardiovaskulární výsledky.
Uncertainties remain regarding effects of mipomersen on long-term cardiovascular outcome.
Po korekci na placebo to odpovídá snížení mipomersenem o 21 % (u HoFH) a 48 % (u HeFH).
This corresponds to a reduction by 21% and 48% with mipomersen when corrected with placebo (for HoFH and HeFH, respectively).
V rameni s placebem u sdružených populací studií fáze 2 a 3 zahrnujících pacienty s poněkud nižším kardiovaskulárním rizikem (ve srovnání s velmi vysokým kardiovaskulárním rizikem u pacientů s HoFH) byl dále zaznamenán vyšší počet závažných nežádoucích srdečních příhod, což opět potenciálně naznačuje, že absence závažných nežádoucích srdečních příhod v placebo ramenech stěžejních studií o celkově malé velikosti může být náhodným nálezem.
Furthermore, in the placebo arm of the pooled phase 2 and 3 trial population including patients at somewhat lower CVS risk (as compared with the very high CV risk in HoFH patients), a higher number of MACE was noted, again potentially indicating that the absence of MACE in the placebo arms of the pivotal studies of overall small size might be a chance finding.
Mipomersen vykazuje nežádoucí účinky na játra a kromě hromadění tuku v játrech nelze vyloučit další mechanismy jaterního poškození.
Mipomersen exhibits adverse effect on liver and other mechanisms of liver damage beyond fat accumulation cannot be excluded.
V absolutních číslech to odpovídá placebem korigovanému snížení LDL-C pomocí mipomersenu v době primárního koncového bodu účinnosti oproti výchozímu bodu studie o -100 a -114 mg/dl, což lze považovat za klinicky významné.
In absolute terms, it corresponds to a placebo-corrected reduction with mipomersen by -100 and -114 mg/dl in LDL-C at PET versus baseline, which may be considered of clinical relevance.
V programech klinického vývoje byl u pacientů léčených mipomersenem často pozorován vzestup jaterních transamináz (ALT, AST) a množství tuku v játrech.
In the clinical development programme increases in hepatic transaminases (ALT, AST) and liver fat were observed frequently in patients who received mipomersen therapy.
Možné negativní vlivy, zejména zánětlivé účinky, imunologická a renální toxicita (na kterou ukazuje proteinurie), na ostatní kardiovaskulární rizikové faktory mohou potlačovat možné příznivé účinky na kardiovaskulární výsledky z důvodu snížení hladiny LDL-C.
Potential negative effects, in particular inflammatory effects, immunological and renal toxicity (as shown by proteinuria) on other cardiovascular risk factors may counteract the potential beneficial effect on CVS outcome due to reduction in LDL-C.
Ačkoli v rámci plánu řízení rizik jsou uvedena významná rizika (kromě použití off-label), výbor PRAC je dále toho názoru, že plán řízení rizik není pro adekvátní zjištění kardiovaskulárních rizik dostatečný.
Furthermore, although the relevant risks (apart from the off label use) are identified within the RMP, the PRAC considers the RMP insufficient to adequately identify CVS risk.
Na druhou stranu ovšem lze tento nález přičíst také náhodě, vzhledem k absenci událostí v ramenech s placebem v kombinovaných stěžejních studiích fáze 3 u pacientů s velmi vysokým kardiovaskulárním rizikem, relativně malé velikosti vzorku a krátké době trvání studie.
On the other hand, given the absence of events in the placebo arms of the combined pivotal phase 3 studies in patients at very high cardiovascular risk, the relatively small sample size and short study duration, this finding might also be attributed to a chance.
Protože v programu studie mipomersenu nebyla pravidelně prováděna biopsie jater, není jasné, jestli podíl pacientů se steatózou navozenou mipomersenem, u kterých se objevily také zánětlivé změny a fibróza, tj.
As liver biopsy was not performed on a regular basis in the mipomersen study programme, it is not clear whether a small or a significant proportion of patients with mipomersen-induced steatosis also had inflammatory changes and fibrosis, i.e. might develop steatohepatitis, which may not be reversible after stopping the treatment.
Léčba mipomersenem přidaným ke statinům vede u pacientů s homozygotní formou familiární hypercholesterolémie (HoFH) k statisticky významnému poklesu hladin LDL-C v primárním koncovém bodě účinnosti oproti výchozímu bodu studie o 24,7 % a u pacientů se závažnou heterozygotní formou familiární hypercholesterolémie (HeFH) o 35,9 %.
Treatment with mipomersen results in a statistically significant decline of 24.7% and 35.9% in LDL-C levels at Primary Efficacy Time point (PET) versus baseline in patients with homozygous familial hypercholesterolaemia (HoFH) and severe heterozygous familial hypercholesterolaemia (HeFH) on top of statins, respectively.
Ve skupině s mipomersenem vykazovalo ve stěžejních studiích alespoň 15% pokles hladin LDL-C v primárním koncovém bodě účinnosti vůči výchozímu bodu studie přibližně 70 % pacientů oproti přibližně 20 % pacientů ve skupině s placebem.
Approximately 70% of patients in the mipomersen groups of pivotal trials had at least a 15% decrease in LDL-C levels from baseline to PET in comparison with approximately 20% of patients in the placebo groups.
Vysoký celkový poměr odstoupení od léčby po 2-3 letech, dokonce i u omezené populace s HoFH, vyvolává u mipomersenu nadále pochybnosti, jelikož se významně snižuje počet pacientů, kteří mohou případně mít přínos z účinku přípravku na snížení lipidů.
The high overall withdrawal rate with mipomersen after 2-3 years, even in the restricted HoFH population, remains a concern, thus severely limiting the number of patients that may obtain a potential benefit from its lipid-lowering effect.
• Zdůvodnění výboru CHMP č. 3: Vysoký celkový poměr odstoupení od léčby po 2-3 letech, dokonce i u omezené populace s HoFH, vyvolává u mipomersenu nadále závažné pochybnosti, jelikož se významně snižuje počet pacientů, kteří mohou případně mít přínos z účinku přípravku na snížení lipidů.
• CHMP ground 3: The high overall withdrawal rate with mipomersen after 2-3 years, even in the restricted HoFH population, remains a major concern, thus severely limiting the number of patients that may obtain a potential benefit from its lipid-lowering effect.
že pozorované snížení hladiny LDL u pacientů s HoFH, jejichž výchozí hladiny LDL byly na horním konci stupnice, povede ke stejně velkému snížení kardiovaskulárního rizika, jako je uváděno pro širokou hyperlipidemickou populaci s různými zdravotními potížemi, která je léčena statiny.
It cannot be taken for granted that the proposed extrapolations apply, i.e. whether the observed LDL reduction in HoFH patients, starting from LDL levels at the upper end of the scale, will translate into equally large CVS risk reductions as claimed for statin treated broad hyperlipidaemic populations of different states of health.
Ve studii OLE byl počet pacientů s dostupnými údaji na začátku studie a v 26. týdnu, 52. týdnu a 72. týdnu příliš nízký pro odvození závěrů týkajících se dlouhodobých účinků na hromadění tuku v játrech při léčbě mipomersenem.
26, week 52 and week 72 is too small to draw firm conclusions regarding long-term effects on liver fat accumulation with mipomersen treatment.
Proti možným příznivým účinkům na kardiovaskulární výsledky daným snížením hladiny LDL-C mohou působit potenciální negativní účinky na kardiovaskulární rizikové faktory.
Potential negative effects on cardiovascular risk factors may counteract the potential beneficial effect on CV outcome due to reduction in LDL-C.