natgillin/translations-raw huggingface dataset:
5 svěřuje Komisi pravomoc přijímat prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci opatření pro vyloučení zvláštních kategorií léčivých přípravků nebo zdravotnických prostředků z uznávání lékařských předpisů, pokud je to nezbytné k ochraně veřejného zdraví.
Article 11(5) empowers the Commission to adopt, by means of delegated acts, measures to exclude specific categories of medicinal products or medical devices from the recognition of prescriptions, where necessary to safeguard public health.
Dva z těchto případů nesplnění povinnosti ke dni 1. července 2015 nebyly dosud uzavřeny, ostatní byly uzavřeny na základě toho, že dotčené členské státy provedly prováděcí směrnici dodatečně.
Two of these infringement cases were pending as of 1 July 2015, the others having been closed on the grounds of subsequent transposition by the Member States concerned.
Z počáteční práce Komise vyplynulo, že v současnosti existuje malé množství přeshraničních projektů, z nichž by budoucí zúčastněné strany mohly čerpat cenné zkušenosti.
Initial work by the Commission shows that there is a limited number of existing cross-border projects which may provide valuable ‘lessons learned' for future parties.
Přirozená poptávka po přeshraniční zdravotní péči může být poměrně malá z mnoha příčin: kvůli neochotě pacientů cestovat (například se nechtějí vzdálit od rodiny nebo lépe znají domácí systém), jazykové bariéře, rozdílným cenám v členských státech nebo přijatelné čekací době na léčbu v členském státě, v němž je pacient pojištěn.
It may be that that the natural demand for cross-border healthcare is relatively low for a number of reasons: unwillingness of patients to travel (e.g. because of proximity to family or familiarity with home system); language barriers; price differentials between Member States; acceptable waiting times for treatment in the Member State of affiliation.
Pravidla týkající se sítě pro hodnocení zdravotnických technologií, s jejíž existencí počítá článek 15 směrnice, jsou stanovena v prováděcím rozhodnutí Komise 2013/329/EU.​[14]​ Cílem sítě pro hodnocení zdravotnických technologií je podpořit spolupráci mezi vnitrostátními orgány, včetně poskytování informací o relativní účinnosti a krátkodobé a dlouhodobé efektivnosti zdravotnických technologií.
The rules concerning the HTA Network envisaged by article 15 of the Directive are set out in Commission Implementing Decision 2013/329/EU​[14]​ The HTA Network aims to support cooperation between national authorities, including on the relative efficacy and short-/long-term effectiveness of health technologies.
Finsko uvedlo 17 142 žádostí o náhradu nákladů, Francie 422 680 a Lucembursko 117 962.
Finland reported 17 142 reimbursement claims, France 422 680 and Luxembourg 117 962.
Článek 11 směrnice 2011/24/EU se týká vzájemného uznávání lékařských předpisů mezi členskými státy.
Article 11 of Directive 2011/24/EU concerns mutual recognition of prescriptions between Member States.
Výše zmíněná hodnotící studie ukazuje, že v tomto ohledu se výsledky činnosti vnitrostátních kontaktních míst značně liší.
The evaluation study cited above indicates considerable variation in the performance of National Contact Points in this regard.
Tři členské státy zřejmě vyžadují, aby všichni pacienti žádající o náhradu nákladů na přeshraniční zdravotní péči doložili, proč je z lékařského hlediska nezbytné, aby daná léčba byla podstoupena v jiné zemi.
Three Member States appear to require any patient seeking reimbursement for cross-border healthcare to demonstrate why it is medically necessary for the particular episode of healthcare to be received in another country.
Článek 12 směrnice ukládá Komisi povinnost podporovat vytváření evropských referenčních sítí poskytovatelů zdravotní péče a odborných středisek (zejména v oblasti vzácných onemocnění) tím, že přijme kritéria a podmínky, které tyto sítě a poskytovatelé, kteří si přejí se do nich zapojit, musí splňovat, dále pak tím, že vypracuje kritéria pro zřizování a hodnocení těchto sítí, a tím, že bude usnadňovat výměnu informací a odborných poznatků o těchto sítích.
Article 12 of the Directive requires the Commission to support the development of European Reference Networks (ERNs) of healthcare providers and centres of expertise (in particular in the area of rare diseases) by: adopting the criteria and conditions that such Networks, and providers wishing to join Networks, must fulfil; developing criteria for establishing and evaluating such Networks; and facilitating the exchange of information and expertise on the Networks.
Síť pro elektronické zdravotnictví od svého vzniku přijala pokyny pro soubory dat obsahující souhrny o pacientech a pro elektronické lékařské předpisy a písemná stanoviska k elektronické identifikaci, interoperabilitě, navrhovanému nařízení o ochraně údajů a investicím do elektronického zdravotnictví, jež budou financovány Nástrojem pro propojení Evropy.
Since its inception, the eHealth Network has adopted guidelines on patient summaries data sets and on ePrescriptions, and position papers on: electronic identification, interoperability, the proposed Regulation on data protection; and eHealth investment to be supported by the Connecting Europe Facility (CEF).
Údaje uvedené v příloze A ukazují, že některé členské státy, které mají systém předchozího povolení, dosud neobdržely žádné žádosti o povolení (a mnohé další jich obdržely pouze velmi málo).
The data in Annex A shows that some Member States with prior authorisation systems have received no requests for authorisation at all (and many others have received very few).
Několik členských států vyžaduje předchozí povolení, pokud si zdravotní péče žádá pobyt přes noc v nemocnici v členském státě, v němž je zdravotní péče poskytována.
Several Member States require prior authorisation if the healthcare requires an overnight stay in the Member State of treatment.
Kapitola 6: Výkon pravomoci přijímat akty v přenesené pravomoci, která je Komisi svěřena podle článku 17 směrnice 2011/24/EU o uplatňování práv pacientů v přeshraniční zdravotní péči
Chapter 6: Exercise of the power to adopt delegated acts conferred on the Commission pursuant to Article 17 of Directive 2011/24/EU on the application of patients' rights in cross-border healthcare
Tři kontaktní místa z devíti dotázaných kontaktních míst obdržela méně než 10 žádostí o informace měsíčně, čtyři pak od 10 do 100 žádostí a pouze na dvě místa směřovalo více než 100 žádostí za měsíc.
Of nine NCPs surveyed, three had fewer than 10 requests for information per month, four had between 10 and 100 requests, and only two had more than 100 requests per month.
Zásluhou směrnice však vzniká příhodný prostor (a v podobě sítě vnitrostátních kontaktních míst také fórum, jež se pravidelně setkává), v němž Komise a členské státy mohou diskutovat o tom, jak se tohoto náročného úkolu zhostit.
But the Directive does provide a ready-made space (and forum, in the shape of the network of NCPs, which meets regularly) for the Commission and Member States to share ideas on how this challenge might be met.
Jejím hlavním cílem je na základě dostupných zdrojů informovat o dosavadním uplatňování směrnice a určit nedostatky a prostor ke zlepšování, jak požaduje čl.
Its overall objective is to report on implementation to date on the basis of the sources at hand and to identify gaps and potential for improvement, as called for by Article 20(1) of the Directive.
Komise již zahájila zřizování evropských referenčních sítí, jehož součástí je také ustavení rady členských států, která bude pověřena schvalováním návrhů na vznik sítí.
The Commission has since begun the process of establishing ERNs, including the establishment of the Board of Member States, which will be charged with approving proposals for ERNs.
Dva z těchto členských států uvedly, že nezamítly žádnou žádost, ani neudělily žádné povolení, dva nahlásily pouze jednu zamítnutou žádost a jedno udělené povolení a pouhé dva státy obdržely více než 100 žádostí.
Two of these Member States reported that they had neither refused nor granted a single request, two reported only one each, and only two had more than 100 requests.
Síť pro elektronické zdravotnictví v letech 2015-2016 zmíněné pokyny přezkoumá a podle potřeby aktualizuje s ohledem na zkušenosti s Nástrojem pro propojení Evropy.
The eHealth Network will review and, if necessary, update the guidelines in 2015-2016 in the light of the CEF experience.
Mohlo by být přínosné zabývat se v příštích debatách společnými přístupy nebo pokyny k činnosti vnitrostátních kontaktních míst.
There may well be merit in exploring common approaches or guidelines for the work of NCPs in future discussions.
7 směrnice mohou členské státy vůči pacientům, kteří čerpají přeshraniční zdravotní péči, uplatnit stejné podmínky a administrativní náležitosti, jaké by uplatňovaly, pokud by byla tato zdravotní péče poskytnuta na jejich území, za předpokladu, že tyto podmínky a náležitosti nejsou diskriminační a nepředstavují neopodstatněnou překážku volného pohybu.
Article 7(7) of the Directive allows Member States to impose the same conditions and formalities on patients seeking cross-border healthcare as they would impose if the healthcare were provided in their territory, provided that these are not discriminatory and do not constitute an unjustified obstacle to free movement.
V říjnu 2014 tato síť přijala strategii pro spolupráci EU v oblasti hodnocení zdravotnických technologií a v dubnu 2015 pak diskusní dokument o opětovném využití společné práce v oblasti hodnocení zdravotnických technologií v rámci vnitrostátních činností.​[15]​
The Network adopted a Strategy for EU cooperation on HTA in October 2014, and a reflection paper on reuse of joint HTA work in national activities in April 2015.​[15]​
Kapitola 1: Stupeň provedení
Chapter 1: State of play of transposition
Devět ze zmíněných čtrnácti členských států stanovilo, jaká léčba se považuje za „vysoce specializovanou" péči, zbývajících pět tak neučinilo.
Nine of the 14 Member States have set out which treatments they consider to meet the ‘highly specialised' criterion, whilst five have not.
Z údajů předložených členskými státy obecně nevyplývá, že by rozsáhlé systémy předchozího povolení byly opodstatněné: o povolení totiž žádá příliš malé množství lidí.
The data returns made by Member States, in general, do not suggest that extensive systems of prior authorisation are justified: the numbers of people applying for authorisation are simply too small.
Článek 12 směrnice 2011/24/EU se týká vytváření evropských referenčních sítí.
Article 12 of Directive 2011/24/EU concerns the development of European Reference Networks (ERNs).
Celkem pouze čtyři z těchto členských států nahlásily více než 1 000 případů náhrady nákladů.
In total, only four of these Member States reported more than 1 000 reimbursements.
Ostatní členské státy mají vedle regionálních kontaktních míst také jedno celostátní kontaktní místo.
Other Member States also have regional contact points, but also one national NCP.
9 členským státům dovoluje omezit uplatňování pravidel o náhradě nákladů na přeshraniční zdravotní péči v případě naléhavých důvodů obecného zájmu.
Article 7(9) permits Member States to limit the application of the rules on reimbursement of cross-border healthcare for overriding reasons of general interest.
Údaje o nákladech, které byly uhrazeny výhradně podle směrnice, poskytlo dvacet členských států.
Twenty Member States reported data on reimbursement made exclusively under the Directive.
Kromě těchto sedmnácti členských států dále Francie uvedla, že udělila 57 000 povolení, avšak zde se jedná o celkový počet povolení, který zahrnuje povolení jak podle nařízení týkajících se sociálního zabezpečení​[3]​, tak podle směrnice.
In addition to these 17 Member States, France reported granting 57 000 authorisations; however, this is an aggregate figure combining authorisations under both the Social Security Regulations​[3]​ and the Directive.
Všech dvacet šest států, které poskytly údaje, bylo, s výjimkou Lucemburska a Švédska, schopno předložit údaje o celkovém počtu žádostí o informace.
Of the 26 Member States who responded, all but Luxembourg and Sweden were able to provide data on the total number of unique requests.
6.2 Výkon přenesené pravomoci
6.2 Exercise of the delegation
Nejméně tři členské státy zavedly postupy pro nahrazování nákladů na přeshraniční zdravotní péči, podle nichž sazba pro náhradu nákladů pacientům vychází z výše nákladů, které by na péči čerpanou u soukromého nebo nesmluvního poskytovatele (tato sazba je výrazně nižší než sazba pro veřejné nebo smluvní poskytovatele) vynaložil členský stát, v němž je pacient pojištěn, pokud by tato péče byla poskytnuta na jeho území.
At least three Member States have adopted reimbursement practices for cross-border healthcare whereby the reimbursement tariff for patients is based on the costs that would be borne by the Member State of affiliation for care received from a private or non-contracted provider (which is considerably lower than the rate for public or contracted providers) had this healthcare been provided in its territory.
Čtrnáct členských států uhradilo náklady v méně než 100 případech, přičemž šest z těchto států (Rakousko, Bulharsko, Kypr, Estonsko, Řecko a Portugalsko) nezaznamenalo žádnou náhradu nákladů podle směrnice.
Fourteen Member States made fewer than 100 reimbursements, of which six (Austria, Bulgaria, Cyprus, Estonia, Greece, and Portugal) recorded no reimbursements under the Directive.
Z dvaceti šesti států, které dotazník vyplnily, jich pouze dvacet tři bylo schopno poskytnout úplné údaje o nahrazených nákladech na léčbu, jež není podmíněna předchozím povolením (Německo a Nizozemsko údaje nemohly poskytnout a Belgie nemohla dodat údaje úplné).
Of the 26 Member States who responded, only 23 were able to provide complete data on reimbursements made for treatment not subject to prior authorisation (Germany and the Netherlands could not provide data; Belgium could not provide complete data).
Je sporné, zda je tento požadavek v souladu se zásadou volného pohybu pacientů a s kritérii stanovenými v čl.
It is questionable whether this is in line with the principle of free movement of patients and with the criteria set out in Articles 7(9) and 7(11).
Směrnice 2011/24/EU​[1]​ (dále též jen „směrnice") o uplatňování práv pacientů v přeshraniční zdravotní péči vstoupila v platnost dne 24. dubna 2011.
Directive 2011/24/EU​[1]​ (hereafter ‘the Directive') on the application of patients' rights in cross-border healthcare came into force on 24 April 2011.
Několik členských států bylo schopno rozdělit žádosti o informace podle způsobu podání.
Some Member States were able to divide their information requests by medium.
V ostatních dvaceti členských státech byla poskytnuta náhrada nákladů výhradně podle směrnice v celkem 39 826 případech: z tohoto počtu jich 31 032 připadlo pouze na Dánsko.
In the other 20 Member States, a total of 39 826 reimbursements were made specifically under the Directive: of this total Denmark alone accounted for 31 032.
Směrnice upřesňuje práva pacientů na náhradu nákladů na zdravotní péči poskytnutou v jiném členském státě.
It clarifies the rights of patients to seek reimbursement for healthcare received in another Member State.
2.1 Předchozí povolení: obecné informace
2.1 Prior authorisation: background
a) směrnice umožňuje členským státům používat systém předchozího povolení pro zdravotní péči, která je předmětem požadavků na plánování, pokud zahrnuje pobyt v nemocnici přes noc nebo pokud vyžaduje vysoce specializovanou a nákladnou lékařskou infrastrukturu nebo zdravotnické vybavení.
Article 8(2)(a) of the Directive allows Member States to use a system of prior authorisation for healthcare that is subject to planning requirements if it involves overnight hospital accommodation or if it requires use of highly specialised and cost-intensive medical infrastructure or medical equipment.
Z těchto jednadvaceti států neposkytlo údaje Lotyšsko a Malta.
Of these 21, Latvia and Malta did not provide data returns.
„Pacienti mají vysoká očekávání (…), panuje názor, že vnitrostátní kontaktní místa musí usnadňovat přístup ke zdravotní péči, nikoli ho znesnadňovat."
‘Patients have high expectations …the prevailing sentiment is that the NCP must be a gateway to healthcare, not a gatekeeper blocking access.'
V souvislosti s léčbou nepodléhající předchozímu povolení vykázaly značnou aktivitu Finsko, Francie a Lucembursko, jež v uvedeném pořadí poskytly náhradu nákladů v 17 142, 422 680 a 117 962 případech.
For treatment not subject to prior authorisation, Finland, France and Luxembourg reported considerable activity, with 17142, 422680 and 117962 reimbursements respectively.
Dospěla k závěru, že vnitrostátní kontaktní místa mají zásadní úlohu v tom, zda směrnice bude uplatňována úspěšně, a doporučila, aby tato kontaktní místa poskytovala osobám zvažujícím plánovanou péči v zahraničí „kontrolní seznamy" a podrobnější individuální informace o harmonogramech příslušných postupů, nákladech a sazbách pro náhradu nákladů.
They have identified NCPs as having a crucial role in the success or failure of the Directive, recommending that NCPs could provide ‘checklists' for individuals considering planned care abroad, and more detailed individual timelines of procedures, costs and reimbursement rates.
Tyto informace pocházejí ze zmíněné hodnotící studie, jež rovněž ukázala, že mezi vnitrostátními kontaktními místy existují podstatné rozdíly v aktivitě.
This data is from the evaluative study, which also indicated significant variation in the activity of the NCPs.
Ani jedna z těchto čtrnácti zemí, jež používají kritérium „pobytu v nemocnici přes noc", však blíže nespecifikovala, na jakou léčbu se toto kritérium vztahuje.
None of the 14 countries which have used the ‘overnight stay' criterion has specified which treatments are covered by this criterion.
V žádném z těchto čtrnácti členských států však pacienti přesně nevědí, jaká léčba je podmíněna předchozím povolením, protože vnitrostátní orgány neobjasnily uplatňování obou kritérií nebo ani jednoho z nich.
In these 14 Member States, therefore, it is unclear for patients exactly which treatments are subject to prior authorisation, since the use of at least one of these criteria - and sometimes both - has not been elucidated by national authorities.
Zdá se, že míra mobility pacientů za účelem plánované zdravotní péče je obecně stejně nízká i v případě péče podléhající nařízením týkajícím se sociálního zabezpečení.
This generally low volume of patient mobility for planned healthcare appears to be equally the case for care under the Social Security Regulations.
4.3 Elektronické zdravotnictví
4.3 eHealth
Kromě toho musí členské státy veškerá rozhodnutí o zavedení omezení podle čl.
Furthermore, Member States are required to notify the Commission of any decision to introduce limitations under 7(9).
V návaznosti na předchozí výzkumy byla provedena analýza všech internetových stránek třiceti dvou vnitrostátních kontaktních míst (32 zemí nebo území, protože u Spojeného království byla zvlášť provedena analýza pro Skotsko, Wales, Anglii, Severní Irsko a Gibraltar).
Building on previous research efforts, a website analysis was carried out on all the websites of the 32 NCPs (32 countries or territories as Scotland, Wales, England, Northern Ireland and Gibraltar were analysed for the UK).
Ze šestnácti členských států, které poskytly údaje, mají systém předchozího povolení a obdržely žádosti o jeho udělení, jich devět (Bulharsko, Chorvatsko, Dánsko, Irsko, Francie, Lucembursko, Slovensko, Španělsko a Spojené království) uvedlo, že průměrná doba potřebná ke zpracování žádosti činí 20 dnů nebo méně.
Of the 16 responding Member States that had a system of prior authorisation and received requests for prior authorisation, nine (Bulgaria, Croatia, Denmark, Ireland, France, Luxembourg, Slovakia, Spain, and the UK) reported average times to process requests as 20 days or fewer.
^8 Prováděcí směrnice Komise 2012/52/EU ze dne 20. prosince 2012, kterou se stanoví opatření k usnadnění uznávání lékařských předpisů vystavených v jiném členském státě (Úř.
^8 Commission Implementing Directive 2012/52/EU of 20 December 2012 laying down measures to facilitate the recognition of medical prescriptions issued in another Member State (OJ L 356, 22.12.2012, p. 68).
5, Komise před přijetím zmíněného aktu v přenesené pravomoci dne 10. března 2014 (viz odkaz v bodě 4.2 výše) připravovala jeho obsah v úzké spolupráci s členskými státy.
Regarding Article 12(5), the Commission worked closely with the Member States on the content of the delegated act before adopting it on 10 March 2014 (see reference under 4.2, above).
Údaje za kalendářní rok 2014 poskytlo dvacet šest členských států.
Twenty-six Member States provided responses, covering the calendar year 2014.
Z devatenácti členských států, které předložily údaje a obdržely žádosti o náhradu nákladů na léčbu, jež není podmíněna předchozím povolením (a byly schopny požadované údaje poskytnout), jich patnáct bylo schopno poskytnout údaje o průměrné době na zpracování žádosti (Belgie, Litva, Řecko a Rumunsko tyto údaje nemohly poskytnout).
Of the 19 responding Member States that actually received claims (and were able to provide the requested figures) for reimbursement for treatment not subject to prior authorisation, 15 were able to provide data on the average times for processing claims (Belgium, Lithuania, Greece and Romania were not able to provide this data).
Zatřetí zatímco některé členské státy již dokončily provedení směrnice a vyvíjejí značné úsilí, aby zjednodušily uplatňování práva pacientů na přeshraniční zdravotní péči, v mnoha dalších členských státech kladou zdravotní systémy pacientům do cesty velké překážky, které jsou zřejmě, alespoň v některých případech, důsledkem záměrných politických rozhodnutí: některé stávající systémy předchozího povolení se vyznačují větší rozsáhlostí, než jaká by mohla být odůvodněna aktuálním počtem žádostí.
Thirdly, whilst some Member States have implemented the Directive fully and are making considerable efforts to facilitate patients' rights to cross-border healthcare, there are a considerable number of Member States where the obstacles placed in the way of patients by health systems are significant, and which, in some cases at least, appear to be the result of intentional political choices: some of the current systems of prior authorisation are more extensive than the current numbers of requests would appear to justify; in many cases it is not clear exactly which treatments require prior authorisation; lower reimbursement tariffs than those used in the home Member State are a clear disincentive; there are a number of burdensome administrative requirements which may well deter patients.
Zpráva Komise o uplatňování směrnice 2011/24/EU o uplatňování práv pacientů v přeshraniční zdravotní péči
Commission Report on the operation of Directive 2011/24/EU on the application of patients' rights in cross-border healthcare
O existenci vnitrostátních kontaktních míst přitom ví pouze jeden z deseti občanů:
Whilst only one in ten knew about the existence of NCPs:
Náklady byly uhrazeny celkem v 39 826 případech, z nichž 31 032 připadlo na samotné Dánsko.
For these, a total of 39 826 reimbursements were made, of which 31 032 were reported by Denmark alone.
29 115 žádostí týkajících se plánované léčby​[4]​ bylo uznáno - z toho 17 358 v Lucembursku.
Of the latter, 29 115 were accepted​[4]​ - 17 358 in Luxembourg alone.
Ve zbývajících sedmnácti členských státech bylo výhradně podle směrnice schváleno či zamítnuto celkem 560 žádostí o předchozí povolení, přičemž povolení bylo uděleno ve 360 případech.
The number of requests for prior authorisation specifically under the Directive which were either authorised or refused in the remaining 17 Member States was 560, of which 360 were authorised.
Závěry této studie doplňuje SWOT analýza zaměřená na služby poskytované pacientům.
A SWOT analysis focusing on the services provided to the patients complements the conclusions of the study.