natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Освен това Директиви 85/432 и 85/433 не били приложими към професията болничен фармацевт, тъй като се отнасяли само до дипломата за образова-
In addition, Directives 85/432 and 85/433 are not applicable to the profession of hospital pharmacist, since they concern only the diploma evidencing a degree in
КОМИСИЯ/ИСПАНИЯ телно-квалификационна степен „бакалавър“ по фармация.
COMMISSION v SPAIN pharmacy.
Всъщност Директива 85/432, координираща условията за обучение за издаване на диплома за фармацевт, по отношение на която се прилага предвиденият в Директива 85/433 режим за признаване, не се отнасяла, по смисъла на член 3 от нея, до специализациите по фармация, и в частност до специализацията по болнична фармация.
Directive 85/432, which coordinates the training requirements for the award of the diploma evidencing a degree in pharmacy, to which the regime for recognition laid down in Directive 85/433 applies, is not directed at specialisations in pharmacy, within the meaning of Article 3 thereof, and in particular the hospital pharmacy specialisation.
От друга страна, дипломата за образователно-квалификационна степен „бакалавър“ по фармация била единствената диплома, посочена в приложението към Директива 85/433 по отношение на Кралство Испания.
Secondly, the diploma evidencing a degree in pharmacy is the only diploma listed in the annex to Directive 85/433 with regard to the Kingdom of Spain.
Кралство Испания отговаря, че професията болничен фармацевт като специалност на професията фармацевт не попада в приложното поле на Директива 89/48.
In reply, the Kingdom of Spain contends that the profession of hospital pharmacist, as a specialisation of the profession of pharmacist, does not fall within the scope of Directive 89/48.
Подобна професия можела да бъде уредена само със специална уредба, тъй като член 47, параграф 3 ЕО въвежда изрично изключение, по-конкретно относно премахването на ограниченията пред упражняването на фармацевтичните професии.
That profession, it argues, can be governed only by specific legislation, since Article 47(3) EC inserts an express proviso relating to, inter alia, the abolition of restrictions on the exercise of the pharmaceutical professions.
Подобно премахване на ограниченията следователно не би могло да бъде осъществено от общата система за признаване на дипломите, предвидена от тази директива.
Such an abolition of restrictions cannot, as a result, be achieved through the general system for the recognition of diplomas laid down by Directive 89/48.
Това тълкуване се потвърждавало от Директиви 85/432 и 85/433, които отговарят на изискването за предвиждане на специални правила за координиране на законодателствата, свързани с определени фармацевтични дейности за целите на взаимното признаване на официалните документи и на дипломите по фармация.
That interpretation, it submits further, is borne out by Directives 85/432 and 85/433, which meet the requirement that special rules be laid down for the coordination of legislation relating to certain pharmaceutical activities for the purpose of allowing mutual recognition of qualifications and diplomas in pharmacy.
В замяна на това Директива 89/48, която като единствено условие за признаването на дипломите предвижда минимална продължителност на срока на обучение, не можела да бъде достатъчна, за да осигури спазването на задължението за специална уредба, установено в член 47, параграф 3 ЕО.
By contrast, Directive 89/48, in which the sole condition laid down for the recognition of diplomas is a minimum duration of studies, is insufficient to ensure compliance with the obligation to provide specific rules laid down in Article 47(3) EC.
От това следвало, че при липсата на специална уредба в тази област, приета по силата на член 3 от Директива 85/432, Комисията не можела да се позовава на Директива 89/48, за да критикува несъответствието на вътрешното законодателство с общата система за признаване на дипломите.
It follows that, in the absence of any specific legislation adopted in that matter pursuant to Article 3 of Directive 85/432, the Commission cannot rely on Directive 89/48 for the purpose of challenging the failure of the national legislation to comply with the general system for the recognition of diplomas.
Двете страни в производството приемат, че Директиви 85/432 и 85/433 не се прилагат по отношение на дипломата за специалист фармацевт, която дава достъп до професията болничен фармацевт.
The two parties to the proceedings accept that Directives 85/432 and 85/433 do not apply to the diploma of specialist pharmacist giving access to the profession of hospital pharmacist.
Те обаче извеждат две различни последици от това тълкуване.
However, they draw two different conclusions from that interpretation.
Според Комисията липсата на специфична директива предполага, че тази диплома попада в приложното поле на Директива 89/48, докато според Кралство Испания при липсата на такава директива е уместно да се счита, че признаването на посочената диплома не се урежда нито от Директива 89/48, нито от друг акт от вторичното право.
The Commission submits that the absence of a specific directive means that that diploma falls within the scope of Directive 89/48, whereas the Kingdom of Spain submits that, in the absence of such a directive, recognition of that diploma must be regarded as being governed neither by Directive 89/48 nor by any other measure of secondary legislation.
В това отношение следва да се установи преди всичко, че приложното поле на Директива 89/48 не е разграничено според областта или типологията на съответните дипломи.
In this connection, it should be noted at the outset that the scope of Directive 89/48 is not restricted according to the field or type of the diplomas concerned.
Всъщност от член 1, буква а) от нея е видно, че тази директива се прилага конкретно към всяка диплома за висше образование, издадена след завършването на курс на образование след средното образование с минимална продължителност от три години, която дава достъп на нейния титуляр до регламентирана професия.
It is apparent from Article 1(a) thereof that that directive applies to, inter alia, any diploma of higher education awarded on completion of a post-secondary course of at least three years’ duration and allowing its holder to take up a regulated profession.
В случая въз основа на националната правна уредба в областта следва да се установи, че дипломата за специалист фармацевт е диплома за висше образование, която дава достъп до една регламентирана професия, а именно професията болничен фармацевт.
In the present case, it must be noted that, on the basis of the relevant national legislation, the diploma of specialist pharmacist is a diploma of higher studies giving access to a regulated profession, namely that of hospital pharmacist.
Макар и да не оспорва такава квалификация на разглежданата диплома и професия, Кралство Испания счита, че щом като Директива 89/48 не се прилага към дипломите за специализация по фармация, то няма задължението да предвиди възможност за гражданите на други държавичленки за достъп до професията болничен фармацевт.
Even though it does not dispute such a classification of the diploma and profession at issue, the Kingdom of Spain takes the view that, since Directive 89/98 does not apply to diplomas of specialisations in pharmacy, it is not obliged to provide for the option for nationals of other Member States to take up the profession of hospital pharmacist.
Подобно тълкуване на директивата трябва да бъде отхвърлено.
Such an interpretation of the directive must be rejected.
В това отношение е уместно да се подчертае на първо място, че правото на признаване на дипломите е гарантирано от член 43, втора алинея ЕО като израз на основното право на свобода на установяването.
First of all, the right to recognition of diplomas is guaranteed as an expression of the fundamental right to freedom of establishment by the second paragraph of Article 43 EC.
Директива 89/48, както е видно от третото съображение от нея, въвежда „начин на признаване“ на дипломите, до които се отнася.
Directive 89/48, as is apparent from the third recital in its preamble, lays down a ‘method of recognition’ of the diplomas which it covers.
Тя определя обща система за признаване на дипломите за висше образование, които дават достъп до регламентирана професия и следователно до упражняване на прогласено в Договора право.
It establishes a general system for the recognition of higher-education diplomas enabling the holder to gain access to a regulated profession and thus to exercise a right enshrined in the Treaty.
Освен това, както припомня Комисията, Директива 89/48 не създава система за автоматично признаване.
Moreover, as the Commission has pointed out, Directive 89/48 does not establish a system of automatic recognition.
Всъщност, макар и да признава правото на достъп до регламентирани професии, член 4, буква б) от тази директива позволява на приемащата държава да изисква от молителя, гражданин на друга държавачленка, да положи стаж за приспособяване или да се яви на изпит за правоспособност, по-конкретно когато полученото от него обучение обхваща области, които съществено се различават от тези, обхванати от дипломата, изисквана в приемащата държавачленка, или когато регламентираната професия в последната държава включва една или няколко регламентирани професионални дейности, които не съществуват в регламентираната професия в държаватачленка по произход или по местопребиваване на молителя и тази разлика между професионалните дейности в двете съответни държави се характеризира с различно специално обучение.
Although it recognises the right of access to regulated professions, that directive, under Article 4(b) thereof, allows the host State to require an applicant who is a national of another Member State to complete an adaptation period or to take an aptitude test, in particular where the matters covered by the education and training he has received differ substantially from those covered by the diploma required in the host Member State, or where the profession regulated in the host Member State comprises one or more regulated professional activities which are not in the profession regulated in the Member State from which the applicant originates or comes and that difference between the professional activities in the two Member States concerned corresponds to different specific training.
Кралство Испания изтъква, че член 47, параграф 3 ЕО при всяко положение изключва възможността една директива, която има за цел да създаде обща система за признаване на дипломите, да се прилага към професиите в областта на здравеопазването, тъй като този член предвижда изрично изключение по отношение на медицинските и свързаните с тях професии, и на фармацевтичните професии, ограниченията пред които не можели да бъдат премахнати при липсата на акт, предвиждащ правилата за „координирането на условията за тяхното упражняване в различните държави-членки“.
The Kingdom of Spain submits that Article 47(3) EC precludes, in any event, a directive designed to implement a general system for the recognition of diplomas from being applied to the health professions, since that article expressly inserts a proviso concerning the medical and allied and pharmaceutical professions, restrictions on the access to which cannot be removed in the absence of a measure fixing the rules relating to the ‘coordination of the conditions for their exercise in the various Member States’.
Този довод не може да се приеме.
That argument must be rejected.
Всъщност такова тълкуване на член 47, параграф 3 ЕО би довело не само до неприлагане на Директива 89/48, но и, по-общо, до изключване на правото на общностните граждани на признаване на дипломите за специализация по фармация, докато това право произтича от член 43, втора алинея ЕО.
Such an interpretation of Article 47(3) EC would result, in fact, not only in a failure to apply Directive 89/48 but more generally in precluding the right of Community nationals to recognition of diplomas of specialisations in pharmacy, even though that right stems from the second paragraph of Article 43 EC.
В замяна на това член 47, параграф 3 ЕО има за цел не да ограничи обхвата на правото на признаване на дипломите, а да предотврати създаването на система за автоматично признаване на дипломите за достъп до професиите в областта на здравеопазването, ако не е налице координиране на разпоредбите, уреждащи упражняването на тези професии.
On the contrary, the objective of Article 47(3) EC is not to restrict the scope of the right to recognition of diplomas, but to avoid the implementation of a system for the automatic recognition of diplomas giving access to the health professions in the absence of coordination of the provisions governing the exercise of those professions.
По този начин посочената разпоредба от Договора се отнася до такава система, която трябва да бъде създадена във връзка с постепенното хармонизиране на разпоредбите, свързани с упражняването на посочените професии.
That provision of the Treaty therefore concerns a system which must be designed in such a way as to correspond with the progressive harmonisation of the provisions on the exercise of those professions.
С оглед на изложените дотук съображения, следва да се установи, че като не е приело всички необходими мерки за транспониране на Директива 89/48 по отношение на професията болничен фармацевт, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по тази директива.
In the light of the foregoing, it must be held that, by failing to adopt all the measures necessary to transpose Directive 89/48, as far as the profession of hospital pharmacist is concerned, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive.
По силата на член 69, параграф 2 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
След като Комисията е направила искане за осъждане на Кралство Испания и последното е загубило делото, то следва да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.
Since the Commission has applied for the Kingdom of Spain to be ordered to pay the costs and the latter has been unsuccessful, the Kingdom of Spain must be ordered to pay the costs.
Съединени дела C-95/07 и C-96/07
Joined Cases C-95/07 and C-96/07
(Преюдициални запитвания, отправени от Commissione tributaria provinciale di Genova)
(References for a preliminary ruling from the Commissione tributaria provinciale di Genova)
„Шеста директива ДДС — Самоначисляване — Право на приспадане — Преклузивен срок — Счетоводна и декларативна нередовност, засягаща сделки, подлежащи на режим на самоначисляване“
(Sixth VAT Directive — Reverse charge procedure — Right to deduct — Time-bar — Irregularity in accounts and tax returns affecting transactions subject to the reverse charge procedure)
Заключение на генералния адвокат г-жа E. Sharpston, представено на 13 март 2008 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 13 March 2008 . . . . . I - 3460Judgment of the Court (Third Chamber), 8 May 2008 . . . . . . . . . . . .
(член 17, член 18, параграфи 2 и 3 и член 21, параграф 1, буква б) от Директива 77/388 на Съвета)
(Council Directive 77/388, Arts 17, 18(2) and (3) and 21(1)(b))
РЕЗЮМЕ — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА C-95/07 И C-96/07
SUMMARY — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07
(член 18, параграф 1, буква г) и член 22 от Директива 77/388 на Съвета)
(Council Directive 77/388, Arts 18(1)(d) and 22)
за данъчната администрация от покъсна дата спрямо началния момент на преклузивния срок, действащ за данъчнозадълженото лице за упражняване на правото му на приспадане, не е от такова естество, че да накърни принципа на равенство.
tax authority at a date subsequent to the date from which the limitation period applicable to the right to deduct of a taxable person begins to run is not such as to infringe the principle of equality
(вж. точки 46, 51 и 54; точка 1 от диспозитива)
(see paras 46, 51, 54, operative part 1)
Член 17, член 18, параграфи 2 и 3 и член 21, параграф 1, буква б) от Шеста директива 77/388 относно хармонизиране на законодателствата на държавитечленки относно данъците върху оборота, изменена с Директива 2000/17, допускат национална правна уредба, която предвижда преклузивен срок за упражняване на правото на приспадане от данъчнозадължените лица, стига да са спазени принципът на равностойност, който изисква срокът да се прилага еднакво за аналогични права в данъчната област, основани на вътрешното право, и за тези, които са основани на общностното право, и принципът на ефективност, съгласно който преклузивният срок не следва да прави практически невъзможно или прекомерно трудно упражняването на правото на приспадане.
Articles 17, 18(2) and (3) and 21(1)(b) of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, as amended by Directive 2000/17, do not preclude national legislation which lays down a limitation period for the exercise of the right to deduct by a taxpayer, provided that the principle of equivalence which requires that the limitation period applies in the same way to analogous rights in tax matters founded on domestic law and to those based on Community law, and the principle of effectiveness, pursuant to which the limitation period may not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of the right to deduct, are respected.
Принципът на ефективност не се нарушава само поради факта че за да пристъпи към събиране на неплатения данък върху добавената стойност, данъчната администрация разполага със срок, който надвишава дадения на данъчнозадължените лица за упражняване на правото им на приспадане, тъй като положението на данъчната администрация не може да се сравнява с това на данъчнозадълженото лице и тъй като фактът, че даден преклузивен срок започва да тече
However, Articles 18(1)(d) and 22 of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, as amended by Directive 2000/17, preclude a practice whereby tax returns are reassessed and value added tax recovered which penalises a failure to comply, first, with obligations arising from formalities laid down in national legislation pursuant to Article 18(1)(d), and, second, with the obligations relating to accounts and
ECOTRADE съответно от посочения член 22, параграфи 2 и 4, с лишаване от право на приспадане при прилагане на режима на самоначисляване.
ECOTRADE tax returns under Article 22(2) and (4) respectively, by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure.
Всъщност неизпълнението от данъчнозадълженото лице на формалностите, установени от държавачленка съгласно член 18, параграф 1, буква г) от Шеста директива, не може да го лиши от правото му на приспадане, тъй като по силата на принципа на данъчния неутралитет приспадане на данъка върху добавената стойност по получените доставки трябва да се предостави, ако са изпълнени изискванията по същество, дори и ако данъчнозадължените лица са пропуснали някои формални изисквания.
The failure by a taxable person to comply with the formalities imposed by a Member State pursuant to Article 18(1)(d) of the Sixth Directive cannot deprive him of his right to deduction since, in accordance with the principle of fiscal neutrality, the deduction of input tax must be allowed if the substantive requirements are satisfied, even if the taxable person has failed to comply with some of the formal requirements.
систематично да поставят под въпрос правото на приспадане на данъка върху добавената стойност.
that they would have the effect of systematically undermining the right to deduct value added tax.
При това данъчна ревизионна практика, която санкционира неспазването от данъчнозадълженото лице на задълженията за счетоводна отчетност и деклариране с лишаване от право на приспадане, очевидно надхвърля необходимото за постигането на целта за гарантиране на правилното прилагане на такива задължения по смисъла на член 22, параграф 7 от Шеста директива, след като общностното право не възпрепятства държавитечленки да налагат при необходимост глоба или имуществена санкция съразмерно с тежестта на нарушението, за да санкционират неизпълнението на посочените задължения.
A reassessment and recovery practice, which penalises noncompliance on the part of the taxable person with the obligations relating to accounts and tax returns by a denial of the right to deduct, clearly goes further than is necessary to attain the objective of ensuring the correct application of such obligations within the meaning of Article 22(7) of the Sixth Directive, since Community law does not prevent Member States from imposing, where necessary, a fine or a financial penalty proportionate to the seriousness of the offence in order to sanction a failure to comply with those obligations.
Посочената практика също така надхвърля необходимото за гарантиране на правилното събиране на данъка върху добавената стойност и за предотвратяване на данъчни измами, тъй като тази практика може да доведе дори до загуба на правото на приспадане, ако коригирането на декларацията от данъчната администрация настъпи едва след изтичането на преклузивния срок, с който разполага данъчнозадълженото лице за извършване на приспадане.
That practice also goes further than is necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion, since it may even lead to the loss of the right to deduct if the reassessment of the tax return by the tax authorities is made after the expiry of the limitation period available to the taxable person in which to make the deduction.
Освен това мерките, които държавитечленки вземат, за да гарантират, че данъчнозадължените лица спазват задълженията за деклариране и плащане, или за да наложат други задължения, които считат за необходими за правилното събиране на данъка и за предотвратяване на данъчни измами, не могат да бъдат използвани по такъв начин, че
Furthermore, the measures taken by the Member States to ensure that taxable persons comply with their obligations relating to declaration and payment or impose other obligations which they deem necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion may not be used in such a way
(вж. точки 62, 63, 65—68 и 72; точка 2 от диспозитива)
(see paras 62, 63, 65-68, 72, operative part 2)
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА SHARPSTON — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА C-95/07 И C-96/07
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07
Установено в Италия дружество ползва транспортните услуги на установени в друга държава оператори, които издават фактури за тези услуги, без да начисляват ДДС.
SHARPSTONdelivered on 13 March 2008 on the basis of its right under national law to reassess VAT returns made in the four preceding years, but refuses to allow any deduction which had not been claimed in the return for the second year following that in which the right to deduct arose, again on the basis of a limitation period under national law.
Според механизма на „самоначисляване“ то е трябвало в действителност да се декларира като лице — платец на ДДС по получени доставки, който данък впоследствие е трябвало да приспадне от начисления от него ДДС по извършени доставки.
It should in fact, under the ‘reverse charge’ mechanism, have declared itself liable for input VAT on the supplies, which it should then have deducted from its output tax.
Това е щяло да доведе до извършването на две взаимно унищожаващи се счетоводни вписвания, поради което на данъчната администрация е нямало да се дължи никаква сума.
That would have involved two accounting entries, cancelling each other out, so that no payment would have been due to the tax authority.
Дружеството обаче постига същия резултат, като нито декларира, нито приспада ДДС по получени доставки, а заплаща изцяло данъка по извършени доставки.
It none the less achieved the same result by not declaring or deducting any input tax but paying output tax in full.
Установявайки тази грешка, данъчната администрация пристъпва към събиране на недекларирания данък по получени
Discovering the error, the tax authority seeks to recover the undeclared input tax,