natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1) По значението, за качеството на офертата на жалбоподателя, на закъснението при предоставянето на разположение на определена техническа информация .......
(1) The effect of the delay in making certain technical information available on the quality of the applicant’s bid .....................................
2) По значението, за цената на офертата на жалбоподателя, на забавянето при предоставянето на разположение на определена техническа информация ..................
(2) The effect of the delay in making certain technical information available on the price of the applicant’s bid . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Aer Lingus Group plc срещу Комисия на Европейските общности
Aer Lingus Group plc v Commission of the European Communities
„Обезпечително производство — Контрол върху концентрациите — Решение, с което концентрация се обявява за несъвместима с общия пазар — Член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 139/2004 — Молба за спиране на изпълнението и за постановяване на временни мерки — Мярка, противоречаща на разпределението на правомощията между институциите — Компетентност на Комисията — Временни мерки по отношение на встъпила страна — Молба за спиране на изпълнението — Допустимост — Липса на fumus boni juris — Липса на неотложност — Липса на значителна и непоправима вреда — Вреда, която зависи от бъдещи несигурни събития — Недостатъчни основания — Претегляне на всички интереси“
(Interim measures — Control of concentrations — Decision declaring a concentration to be incompatible with the common market — Article 8(4) and (5) of Regulation (EC) No 139/2004 — Application for suspension of operation and for interim relief — Measure incompatible with the distribution of powers between institutions — Powers of the Commission — Interim measures addressed to an intervener — Application for suspension of operation — Admissibility — No prima facie case — Lack of urgency — Absence of serious and irreparable damage — Damage dependent on future, uncertain events — Insufficient reasons — Weighing of all the interests involved)
Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 18 март 2008 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Order of the President of the Court of First Instance, 18 March 2008 . . . . .
Обезпечително производство — Спиране на изпълнението — Временни мерки — Условия за постановяване — Временен характер на мярката
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Interim measures — Conditions for granting — Provisional nature of the measure
(членове 242 ЕО и 243 ЕО; член 104, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд)
(Arts 242 EC and 243 EC; Rules of Procedure of the Court of First Instance, Art. 104(2))
Обезпечително производство — Спиране на изпълнението — Условия за постано­вяване — Правен интерес на жалбоподателя от исканото спиране
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Conditions for granting — Interest of the applicant in obtaining the suspension sought
(член 242 ЕО; член 104, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстан­ционния съд)
(Art. 242 EC; Rules of Procedure of the Court of First Instance, Art. 104(2))
Обезпечително производство — Временни мерки — Мерки, несъвместими с разпре­делението на правомощията между институциите
Applications for interim measures — Interim measures — Measures incompatible with the distribution of powers between institutions
(членове233 ЕО и 243 ЕО; член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент № 139/2004 на Съвета)
(Arts 233 EC and 243 EC; Council Regulation No 139/2004, Art. 8(4) and (5))
Обезпечително производство — Условия за допустимост — Жалба — Изисквания за форма
Applications for interim measure — Conditions governing admissibility — Application — Formal requirements
(член 243 ЕО; член 104, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстан­ционния съд)
(Art. 243 EC; Rules of Procedure of the Court of First Instance, Art. 104(2))
Обезпечително производство — Компетентност на съдията по обезпечител­ното производство — Постановяване на определения, засягащи трети страни — Граници
Applications for interim measures — Jurisdiction of the judge hearing the application for interim relief — Imposition of orders addressed to third parties — Limits
(член 243 ЕО)
(Art. 243 EC)
Конкуренция — Концентрации — Компетентност на Комисията — Приемане на мерки срещу страните по забранена концентрация — Условия — Осъществяване на концентрацията
Competition — Concentrations — Powers of the Commission — Adoption of measures against the parties to an unlawful concentration — Conditions — Implementation of the concentration
(членове 81 ЕО и 82 ЕО; член 7, параграф 1 от Регламент № 1/2003 на Съвета и членове 3 и 7, член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент № 139/2004 на Съвета)
(Arts 81 EC and 82 EC; Council Regulations No 1/2003, Art. 7(1), and No 139/2004, Arts 3, 7 and 8(4) and (5))
Обезпечително производство — Спиране на изпълнението — Временни мерки — Условия за постановяване — Неотложност — Значителна и непоправима вреда
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Interim measures — Conditions for granting — Urgency — Serious and irreparable damage
надвишава срока на продължителност на главното производство.
an order cannot extend beyond that of the main proceedings.
По силата на член 107, параграф 4 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд определение по обезпечително производство, с което се постановяват временни мерки, може да има само временен характер и не предопределя по никакъв начин решението на Първоинстанционния съд по главния спор.
According to Article 107(4) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, an order prescribing interim measures may have only an interim effect and is without prejudice to the decision on the substance of the case by the Court of First Instance.
От това следва по принцип, че срокът на действие на такова определение не може да
It follows that, in principle, the duration of the effects of such
AER LINGUS GROUP/КОМИСИЯ
AER LINGUS GROUP v COMMISSION
Молба за спиране на изпълнението не се противопоставя на отказ на администрацията, тъй като спирането на изпълнението не може да има за последица промяна в положението на жалбоподателя.
An application for suspension of operation of a negative administrative decision cannot be envisaged, since the grant of such suspension could not have the effect of changing the applicant’s position.
Тъй като подобна молба не представлява никакъв интерес за него, тя трябва да бъде отхвърлена освен доколкото спирането на изпълнението би могло да бъде необходимо за приемане на други временни мерки, поискани от жалбоподателя, ако съдията по обезпечителното производство ги приеме за допустими и основателни.
As it cannot be of any interest to the applicant, such an application must be rejected, except to the extent to which suspension might be necessary for the purposes of adopting other interim measures requested by the applicant, should the judge dealing with the application for interim measures consider them to be admissible and well founded.
Всъщност ако в решението по главното производство бъде прието, че Комисията има правомощие да наложи предвидените в член 8, параграфи 4 и 5 от Регламента мерки, тогава ако прецени за необходимо в контекста на предоставените ѝ правомощия за контрол в сферата на концентрациите, от компетентност на Комисията е да приеме необходимите мерки за изпълнение на решението в съответствие с член 233 ЕО.
Were it to be decided in the judgment in the main application that the Commission has a power to order the measures set out in Article 8(4) and (5) of Regulation No 139/2004, it would be for the Commission, should it consider it necessary in the context of the powers of control accorded to it in the field of concentrations, to take the necessary measures to comply with the judgment, in accordance with Article 233 EC.
Следователно, ако съдията по обезпечителното производство удовлетвори тази молба, това би означавало да задължи Комисията да направи конкретни изводи от решението за отмяна и поради това да постанови мярка, която превишава правомощията на съда по главното производство.
Accordingly, should the judge dealing with the application for interim measures grant this request, this would amount to an injunction addressed to the Commission to draw precise inferences from the annulment decision, and consequently to ordering a measure which would exceed the Court’s powers in the main action.
По силата на предвидената съгласно Договора и Регламента система на разпределяне на правомощията обаче, ако Комисията прецени за необходимо в контекста на контролните си правомощия в сферата на концентрациите и по-конкретно съгласно член 8, параграфи 4 и 5 от Регламента, тя може да приеме подходящите според нея мерки за възстановяване на положението.
Under the system for the division of powers established under the Treaty and by Regulation No 139/2004, however, it is for the Commission, if it considers it necessary in the context of the powers of control accorded to it in the field of concentrations, and in particular by Article 8(4) and (5) of Regulation No 139/2004, to adopt the restorative measures which it deems appropriate.
По принцип съдията по обезпечителното производство не би могъл да приеме временна мярка, която в случай че бъде приета, би представлявала намеса при упражняването на правомощията на друга институция, несъвместима с целеното от авторите на Договора за ЕО разпределение на правомощията между различните институции.
In principle, the judge dealing with an application for interim measures cannot adopt an interim measure which, were it to be ordered, would constitute an interference with the exercise of the powers of another institution which would be incompatible with the distribution of powers between the various Community institutions as intended by the authors of the Treaty.
Молба за постановяване на временни мерки по член 243 ЕО не може да бъде
An application for interim measures pursuant to Article 243 EC cannot be
Когато обаче съдържанието на исканите от жалбоподателя мерки става достатъчно ясно от контекста на молбата, съдията по обезпечителното производство може да направи извод, че искането не е неопределено и неточно по своето естество и поради това да го приеме за допустимо.
However, in cases in which the content of the measures sought by the applicant is sufficiently clear from the rest of the application, the judge hearing the application may conclude that the request is not vague and imprecise in nature and may thus consider it admissible.
интереси могат да бъдат сериозно засегнати. Подобно широко право на преценка в това отношение следва да се упражни, като надлежно се вземат под внимание процесуалните права на адресатите на временните мерки и на пряко засегнатите от тези мерки страни, и по-специално правото на защита.
should, in this respect, be exercised with due regard to the procedural rights, and in particular the right to be heard, of the addressees of the interim measures and of parties directly affected by those measures.
При взимане на становище за налагане на исканите временни мерки по този вид дела съдията по обезпечителното производство трябва надлежно да има предвид и степента на fumus boni juris, както и неизбежността на значителната и непоправима вреда в конкретния случай.
When deciding whether to grant the interim measures applied for in this type of case, the judge hearing the application will also have due regard to both the strength of the prima facie case and the imminence of serious and irreparable harm in the specific case.
Дори когато трета страна не е имала възможност да бъде изслушана в обезпечителното производство, не е изключено при изключителни обстоятелства и с оглед на непостоянния характер на временните мерки по отношение на нея да бъдат наложени такива мерки, ако е видно, че непостановяването им би довело до положение за жалбоподателя, при което е налице опасност за самото му съществуване.
Even where a third party has not had an opportunity to be heard in the context of proceedings for interim measures, it cannot be excluded that interim measures might be imposed on that party, in exceptional circumstances and bearing in mind the temporary nature of such measures, if it appears that, without such measures, the applicant would be exposed to a situation liable to endanger its very existence.
Съдията по обезпечителното производство извършва подобна преценка при сравнително претегляне на различните засегнати интереси.
The judge hearing the application carries out such assessments when balancing the various interests at stake.
В областта на обезпечителното производство член 243 ЕО посочва ясно, че „[п]о делата, за които е сезиран, Съдът може да разпорежда необходимите временни мерки“.
With regard to applications for interim measures, Article 243 EC states clearly that ‘the Court of Justice may in any cases before it prescribe any necessary interim measures’.
Очевидно такъв общ текст цели да предостави достатъчни правомощия на съдията по обезпечителното производство за постановяване на мярката, която счита за необходима, за да осигури пълната ефективност на бъдещото окончателно съдебно решение с цел да се избегне празнота в предоставената от Съда правна защита.
Such broad wording is obviously intended to grant sufficient powers to the judge hearing an application to prescribe any measure which he deems necessary to guarantee the full effectiveness of the definitive future decision, in order to ensure that there is no lacuna in the legal protection provided by the Court of Justice.
Поради това, за да осигури пълната ефективност на член 243 ЕО, не е изключено при необходимост съдията по обезпечителното производство да постанови определения, засягащи пряко трети страни, като широките му правомощия са ограничени само доколкото става дума за въздействие върху правата и интересите на трети страни, когато подобни права и
In order to ensure the full effectiveness of Article 243 EC, therefore, it cannot be ruled out that the judge hearing the application may impose orders directly on third parties, if necessary, as the wide powers of the judge hearing such an application are limited only, in so far as an impact on the rights and interests of third parties is concerned, in cases where such rights and interests may be seriously affected. Such broad discretion
Комисията не прилага неправилно разпоредбите на член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент № 139/2004 относно контрола върху концентрациите между предприятия, които ѝ дават право да приеме мерки срещу страните по вече осъществена забранена
The Commission does not err in applying the provisions of Article 8(4) and(5) of Regulation No 139/2004 on the control of concentrations between undertakings, which authorise it to take measures against the parties to a prohibited concentration which has already been
AER LINGUS GROUP/КОМИСИЯ концентрация, когато след като е обявила за несъвместим с общия пазар един проект за концентрация, предвиждащ придобиването на целия капитал на предприятие, тя приема, че не е компетентна да попречи на придобиващото предприятие да упражнява свързаните с придобитото в крайна сметка миноритарно участие права на глас доколкото посредством това участие придобиващото предприятие не е в позиция да упражни фактически или юридически контрол върху предприятието, обект на участието.
AER LINGUS GROUP v COMMISSION carried out where, after having declared incompatible with the common market a projected concentration providing for the acquisition of the entire capital of an undertaking, it considers that it lacks the power to prevent the acquiring undertaking from exercising voting rights arising from a minority shareholding which it has finally acquired in so far as it is not in a position to exercise de jure or de facto control over the undertaking concerned by means of that shareholding.
Това заключение не може да се постави под въпрос от твърдяна практика на Комисията, според която практика тя разглеждала — дори по отношение на етапи, които не предполагат никаква промяна в контрола — частичното извършване като забранено от член 7, параграф 1 от Регламента, по силата на който концентрация с общностно измерение не може да се извърши, преди тя да бъде обявена за съвместима с общия пазар и посочвала на страните, че те трябва да се въздържат от подобни действия.
That conclusion cannot be brought into question by any alleged practice on the Commission’s part by which the latter treats partial implementation, even as regards steps falling short of transfer of control, as being precluded by Article 7(1) of Regulation No 139/2004, under which a concentration with a Community dimension may not be implemented until it has been declared compatible with the common market, and indicates to parties that they should refrain from taking such steps.
Всъщност, на първо място, практиката на Комисията не е решаваща в настоящия случай, макар че тя има влияние и е важна за определяне на обосновката на правните очаквания, тъй като тълкуването на общностното право е правомощие на Съда, а не на Комисията.
First, as the interpretation of Community law is a prerogative of the Court of Justice and not of the Commission, the Commission’s practice, albeit influential and important in determining whether any legitimate expectations may be justified, is not conclusive in that regard.
На второ място, дори ако член 7, параграф 1 от Регламента трябва да бъде тълкуван като забраняващ единствено промяната на контрола до приключване на проверката на Комисията, а не и действия, сходни с промяна в контрола като упражняването на права на глас, произтичащи от миноритарно участие, предвид срока, в който Комисията трябва да разгледа дадена нотифицирана концентрация и комбинацията от фактори, които в даден случай могат да предизвикат контрол, би било законосъобразно Комисията да изиска от страните да не предприемат действия, които могат да доведат до промяна в контрола.
Second, even if Article 7(1) of Regulation No 139/2004 were to be interpreted as prohibiting only a change of control pending the Commission’s review, and not steps falling short of change of control, such as the exercise of voting rights arising from minority shareholdings, taking into account the time-limit within which the Commission must review a notified concentration and the combinations of factors which might confer control in any given case, it would remain legitimate for the Commission to request the parties not to take any action which might lead to a change of control.
На последно място, тази забрана в член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент
Finally, this interpretation of Article 8(4) and (5) of Regulation No 139/2004,
Всъщност, макар и да е вярно, че терминът „implemented“, който фигурира в английската редакция, по принцип може да доведе до объркване относно точния обхват на тези разпоредби, тъй като определението за термина „implementation“ може да изразява както „постигане на целта“, така и „прилагане“, начинът на предаване на този израз във френската, германската и италианската редакция и сравнението с френската редакция на другите общностни текстове, в които терминът „implementation“ обозначава ясно „прилагане“, а не „постигане на целта“, както и обстоятелството, че по силата на член 8, параграф 4 от Регламента Комисията може да изиска от засегнатите предприятия да „развалят концентрацията“, сочат на пръв поглед, че определението за „implementation“, което се има предвид в тези разпоредби, включва пълното осъществяване на концентрацията, както е дефинирана в член 3 от Регламента, а следователно и придобиването на контрол.
While it is true that the term ‘implemented’ in the English version may, in principle, leave room for confusion as to the precise scope of those provisions in view of the fact that the definition of the term ‘implementation’ may encompass both ‘the fact of having accomplished some aim’ and ‘the carrying into effect’, the manner in which that expression is rendered in the French, German and Italian versions, the comparison of the French version with other Community texts in which the term ‘implementation’ is clearly meant to indicate ‘carrying into effect’ rather than ‘the act of accomplishing some aim’, and the fact that the Commission may, under Article 8(4) of Regulation No 139/2004, require the undertakings concerned to ‘dissolve the concentration’, indicate, however, that, prima facie, the definition of ‘implementation’ envisaged by those provisions involves the full implementation of the concentration, as defined in Article 3 of Regulation No 139/2004, and thus the acquisition of control.
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО T-411/07 R непоправима вреда за страната, която ги е поискала.
SUMMARY — CASE T-411/07 R the outcome of the main proceedings without suffering damage of that kind.
Когато настъпването на вредата зависи от множество фактори, достатъчно е тя да е предвидима с достатъчна степен на вероятност.
Where damage depends on the occurrence of a number of factors, it is enough for that damage to be foreseeable with a sufficient degree of probability.
Страната, която иска постановяването на временната мярка обаче остава длъжна да докаже фактите, за които се предполага, че обосновават възможността за настъпване на такава значителна и непоправима вреда.
However, the party seeking the interim relief is still required to prove the facts which are deemed to show the probability of serious and irreparable damage.
За да може да се определи дали вредата, чието настъпване създава безпокойство, е сериозна и непоправима и дали дава основание за постановяване на определение за временни мерки, съдията по обезпечителното производство трябва да разполага с конкретни доказателства, които да му позволят да определи точните последици, до които може по всяка вероятност да доведе липсата на исканите мерки за всяко от засегнатите лица.
In order to be able to determine whether the damage feared is serious and irreparable and therefore provides grounds for ordering interim measures, the judge hearing the application must have hard evidence allowing him to determine the precise consequences which the absence of the measures applied for would in all probability entail for each of the parties concerned.
№ 139/2004 във връзка със забраната държавитечленки да прилагат националното си законодателство в областта на конкуренцията към концентрация с общностно измерение по смисъла на член 21, параграф 3 от него, на пръв поглед не води до несъвместима с целта на Регламента празнота.
in conjunction with the prohibition under Article 21(3) thereof of Member States applying their national competition legislation to any concentration having a Community dimension, does not prima facie give rise to a lacuna which is incompatible with the aim of Regulation No 139/2004.
Всъщност доколкото останалото миноритарно участие вече не е свързано с придобиване на контрол, то престава да е част от „концентрация“ и не попада в приложното поле на Регламент № 139/2004, като член 21 от него на пръв поглед при тези обстоятелства по принцип не препятства прилагането на националното законодателство в областта на конкуренцията от страна на националните органи за защита на конкуренцията и от националните съдилища.
In so far as the remaining minority shareholding is no longer linked to an acquisition of control, ceases to be part of a ‘concentration’ and lies outside the scope of Regulation No 139/2004, Article 21 thereof does not prima facie in principle, under those circumstances, prevent the application by national competition authorities and national courts of their national legislation on competition.
Освен това, макар миноритарно участие от този вид на пръв поглед да не може да бъде уреждано от Регламента, може да се предвиди към поведението на замесените предприятия Комисията да приложи разпоредбите на Договора в областта на конкуренцията, и по-специално на членове 81 ЕО и 82 ЕО,.
Furthermore, whilst a minority shareholding of the type in question cannot, prima facie, be regulated under Regulation No 139/2004, it might be envisaged that the Treaty provisions on competition, and in particular Articles 81 EC and 82 EC, may be applied by the Commission to the conduct of the undertakings involved.