natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Националният съд е този, който трябва да провери дали съдържанието на документа за образуване на производство дава възможност на ответника да се позове на правата си в държавата, където е изготвен документът, и по-конкретно му дава възможност да идентифицира предмета и основанието на насоченото срещу него искане, както и съществуването на съдебното производство.
It is for the national court to determine whether the content of the document instituting the proceedings enables the defendant to assert his rights in the Member State of transmission and, in particular, to identify the subjectmatter and the cause of action as well as to be aware of the existence of the legal proceedings.
Ако националният съд прецени, че това съдържание е недостатъчно в това отношение, поради това че някои основни свързани с искането елементи се намират в приложенията, негово задължение е да положи усилия да разреши проблема в рамките на своето национално процесуално право, като следи да осигури пълното действие на Регламент № 1348/2000 при спазване на неговата цел (вж. в този смисъл Решение по дело Leffler, посочено по-горе, точка 69) и същевременно защити възможно най-добре интересите на едната и на другата страна по спора.
If the national court considers that the content is inadequate in that regard on the ground that certain necessary information relating to the application is to be found in the annexes, it must endeavour to resolve that problem in accordance with its national procedural law, taking care to ensure the full effectiveness of Regulation No 1348/2000, in compliance with its objective (see, to that effect, Leffler, paragraph 69), while according maximum protection to the interests of both parties to the dispute.
По този начин на автора на документа за образуване на производството би могла да бъде призната възможността да поправи липсата на превод на
The party issuing the document instituting the proceedings could thus be afforded the opportunity of remedying the lack of a translation of an essential annex by
Що се отнася до последиците от изпращането на превод по отношение на датата на връчването, Съдът смята, че те следва да се определят по аналогия със системата на двете дати, описана в член 9, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1348/2000 (Решение по дело Leffler, посочено по-горе, точки 65—67), за да бъдат защитени интересите на страните.
The Court has held that the effect that sending a translation has on the date of service should be determined by analogy with the double-date system developed in Article 9(1) and (2) of Regulation No 1348/2000 (Leffler, paragraphs 65 to 67) in order to protect the parties’ interests.
С оглед на всичко гореизложено на първия въпрос следва да се отговори, че член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че получателят на документ за образуване на производство, който следва да бъде връчен, няма право да откаже получаването на този документ, когато към него има приложения, представляващи подкрепящи доказателства, които не са съставени на езика на получаващата държавачленка или на език на държаватачленка, където документът е изготвен, разбиран от получателя, но които имат единствено функция на доказателства и не са абсолютно необходими, за да бъдат разбрани предметът и основанието на искането, доколкото този документ дава възможност на получателя да се позове на правата си в рамките на съдебно производство в държаватачленка, където е изготвен.
In the light of all the foregoing considerations, the answer to the first question must be that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the addressee of a document instituting proceedings which is to be served does not have the right to refuse to accept that document, provided that it enables the addressee to assert his rights in legal proceedings in the Member State of transmission, where annexes are attached to that document consisting of documentary evidence which is not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, but which has a purely evidential function and is not necessary for understanding the subjectmatter of the claim and the cause of action.
Националният съд трябва да провери дали съдържанието на документа за образуване на производството е достатъчно, за да позволи на ответника да се позове на правата си, или подателят трябва да бъде задължен да отстрани липсата на превод на абсолютно необходимо приложение.
It is for the national court to determine whether the content of the document instituting the proceedings is sufficient to enable the defendant to assert his rights or whether it is necessary for the party instituting the proceedings to remedy the fact that a necessary annex has not been translated.
С втория си въпрос, поставен в случай, че бъде даден отговор в смисъл, че получателят на документа може да откаже да го получи, когато приложенията към него не са преведени, препращащата юрисдикция иска да се установи дали член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 1348/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че се смята, че получателят на документа, който следва да бъде връчен, „разбира“ езика на държавачленка, където е изготвен документът по смисъла
By its second question, posed in the event that the answer to the first is that the addressee of a document may refuse to accept it if the annexes to that document are not translated, the Bundesgerichtshof asks whether Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee of a document to be served is deemed to ‘understand’ the language of a Member State of transmission
WEISS UND PARTNER на този регламент, когато той е уговорил в сключен с ищеца в рамките на неговата професионална дейност договор езикът за кореспонденция да бъде този на държаватачленка, където е изготвен документът.
WEISS UND PARTNER within the meaning of that regulation where, in the course of his business, he agreed in a contract with the applicant that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission.
С оглед на направената при отговора на първия въпрос резерва, следва да се отговори на втория въпрос.
In view of the reservation formulated to the answer to the first question, it is necessary to answer the second question.
За да се определи дали получателят на връчен документ разбира езика на държаватачленка, където е изготвен документът, на който последният е съставен, съдът трябва да изследва съвкупността от индиции, които са му предоставени в тази насока от ищеца.
In order to establish whether the addressee of a document served understands the language of the Member State of transmission in which the document is written, the court must examine all the relevant evidence submitted by the applicant.
Представилите писмени становища страни са на различни мнения по въпроса дали се смята, че получателят на документ разбира езика на държаватачленка, където е изготвен документът, поради факта че е подписал клауза относно използването на езика като описаната от препращащата юрисдикция.
The parties which have submitted observations are divided on the question whether the addressee of a document should be deemed to understand the language of the Member State of transmission because he has signed a clause agreeing to the use of that language, as described by the referring court.
Според бюрото Grimshaw единствено то е в състояние да каже дали разбира връчения документ.
According to Grimshaw, it alone is in a position to say whether it understands the document served.
IHK Berlin застъпва обратното становище, а именно, че подписването на подобна клауза означава приемане на този език като език на връчването на съдебен акт по същия начин, както клаузата за избор на юрисдикция има действие между страните.
IHK Berlin defends the opposite position, namely that signature of such a clause entails acceptance of that language as the language in which a judicial document is to be served, in the same way as a jurisdiction clause is valid between parties.
Другите представили писмени становища страни смятат, че от подобна клауза не може да се направи извод за разбиране на езика на документа по смисъла на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 1348/2000, но че тя представлява индиция за разбирането на този език.
The other parties which submitted observations are of the view that, while knowledge of the language of the document for the purpose of Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 cannot be inferred from such a clause, it is an indication of knowledge of that language.
Бюрото Weiss, както и чешкото и словашкото правителство, подчертават по-конкретно, че необходимата за кореспонденцията степен на разбиране на даден език не е една и съща като тази, абсолютно необходима за защита пред съд.
Weiss and the Czech and Slovak Governments point out, inter alia, that the degree of knowledge of a language required for correspondence is not the same as that needed to defend an action.
Тълкуването на бюрото Grimshaw не би могло да се приеме, тъй като това би означавало да се постави ефективността на връчването в зависимост от добрата воля на получателя на акта.
Grimshaw’s interpretation cannot be accepted, as that would mean that whether service was effective was dependent on whether the addressee of the document was willing to accept it.
Не е възможно да се възприеме и предложеното от IHK Berlin тълкуване.
Nor is it possible to accept IHK’s interpretation.
Наистина, за да има полза от член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 1342/2000, компетентната юрисдикция трябва да провери дали условията по тази разпоредба са действително изпълнени.
In order for Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 to be effective, the competent court must verify that the requirements of that provision are in fact met.
В това отношение подписването на клауза, предвиждаща използването на определен език в кореспонденцията и изпълнението на договор, не може да съставлява презумпция за разбиране на уговорения език.
The fact that a clause has been signed which provides that a particular language is to be used for correspondence and performance of the contract cannot give rise to a presumption of knowledge of the agreed language.
Напротив, следва да се приеме, че подписването на подобна клауза представлява индиция за разбирането на езика на връчения документ.
On the other hand, the signature of such a clause must be regarded as evidence of knowledge of the language of the document served.
Тази индиция би имала още по-голяма тежест, ако клаузата се отнася не само до кореспонденцията между страните, но също и до тази с публичните органи и институции.
Greater weight will attach to that evidence where the clause refers not only to correspondence between the parties but also to correspondence with the authorities and public institutions.
Тя би могла да бъде потвърдена от други индиции като ефективното изпращане на кореспонденция от получателя на връчения документ на езика на този документ или от наличието в първоначалния договор на клаузи за определяне на компетентността в случай на спор в полза на юрисдикциите на държавата, където документът е изготвен, или на клауза, подчиняваща договора на правото на тази държавачленка.
It may be supported by other evidence, such as the fact that correspondence was actually conducted by the addressee of the document in the language of the document served, or the presence in the original contract of clauses conferring jurisdiction on the courts of the Member State of transmission in the event of dispute or making the contract subject to the law of that Member State.
Както сочат бюрото Weiss и чешкото и словашкото правителство, необходимата за кореспонденцията степен на разбиране на даден език не е еднаква с тази, абсолютно необходима за защита пред съд.
As stated by Weiss and the Czech and Slovak Governments, the degree of knowledge of a language required for correspondence is not the same as that needed to defend an action.
Става въпрос обаче за фактически елемент, който съдът трябва да вземе предвид, когато проверява дали получателят на връчен документ е в състояние да разбере документа по такъв начин, че да може да се позове на правата си.
However, that is a matter of fact to be taken into account by the court in determining whether the addressee of a document served is capable of understanding the document so as to be able to assert his rights.
В съответствие с принципа на равностойност за юрисдикцията е важно да вземе за отправна точка начина, по който правен субект, пребиваващ в държавата, където е изготвен документът, може да разбере съдебен акт, съставен на езика на тази държава.
It is necessary for the court, in accordance with the principle of equivalence, to take account of the extent to which an individual domiciled in the Member State of transmission would understand a judicial document written in the language of that State.
На втория въпрос следва да се отговори, че член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 1348/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че получателят на връчен документ се е съгласил в сключен с ищеца в рамките на неговата професионална дейност договор езикът за кореспонденция да бъде този на държаватачленка, където е изготвен документът, не съставлява презумпция за разбиране на езика, но е индиция, която съдът може да вземе предвид при проверката дали този получател разбира езика на държаватачленка, където е изготвен документът.
The answer to the second question must be that Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the fact that the addressee of a document served has agreed in a contract concluded with the applicant in the course of his business that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission does not give rise to a presumption of knowledge of that language, but is evidence which the court may take into account in determining whether that addressee understands the language of the Member State of transmission.
С третия си въпрос, поставен в случай, че бъде даден отрицателен отговор на втория въпрос, както е зададен от препращащата юрисдикция, последната иска да се установи дали член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че получателят на връчен документ във всеки случай не може да се позовава на тази разпоредба, за да откаже получаването на приложения към документ, които не са съставени на езика на получаващата държавачленка или на език на държаватачленка, където е изготвен документът, който получателят разбира, когато в рамките на професионалната си дейност той е сключил договор, в който уговаря, че езикът за кореспонденция е този на държаватачленка, където е изготвен документът, и че приложенията, от една страна, се отнасят до посочената кореспонденция, а от друга страна, са съставени на уговорения език.
By its third question, posed in the event that the second question referred by the Bundesgerichtshof is answered in the negative, that court asks whether Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee of a document served may not, in any event, rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to the document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
От дадения от Съда отговор на първия въпрос следва, че преводът на някои приложения към връчен документ за образуване на производство може да се изисква, когато съдържанието на този документ, който е бил преведен, е недостатъчно, за да се идентифицират предметът и основанието на искането, и по този начин да се даде възможност на ответника да се позове на правата си, с мотива че някои основни свързани с искането елементи се съдържат в тези приложения.
It follows from the answer given by the Court to the first question that it may be necessary to translate certain annexes to a document instituting proceedings which has been served if the content of that document which has been translated is insufficient to enable the subjectmatter of the claim and the cause of action to be identified, so that the defendant can assert his rights, on the ground that certain necessary information relating to the application is to be found in those annexes.
Подобен превод обаче не е необходим, когато от фактическите обстоятелства е видно, че получателят на документа за образуване на производството се е запознал със съдържанието на тези приложения.
However, such a translation is not needed where it is apparent from the factual circumstances that the addressee of the document instituting the proceedings is familiar with the content of those annexes.
Това е така, когато той е техният автор или се предполага, че разбира съдържанието им, например защото е подписал в рамките на професионалната си дейност договор, в който се е уговорил, че езикът за кореспонденция е този на държаватачленка, където е изготвен документът, и че приложенията, от една страна, се отнасят до посочената кореспонденция, а от друга страна, са съставени на уговорения език.
That is the case where the addressee is the author of those documents or can be presumed to understand the content, for example because he signed a contract in the course of his business in which he agreed that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
При това положение на третия въпрос следва да се отговори, че член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че получателят на връчен документ за образуване на производство не може във всеки случай да се позовава на тази разпоредба, за да откаже получаването на приложения към документ, които не са съставени на езика на получаващата държавачленка или на език на държаватачленка, където документът е изготвен, който получателят разбира, когато в рамките на професионалната си дейност е сключил договор, в който се е уговорил, че езикът за кореспонденция е този на държаватачленка, където е изготвен документът, и че приложенията, от една страна, се отнасят до посочената кореспонденция, а от друга страна, са съставени на уговорения език.
The answer to the third question must therefore be that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the addressee of a document served may not in any event rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to the document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, where the addressee concluded a contract in the course of his business in which he agreed that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
Националният съд трябва да провери дали съдържанието на документа за образуване на производство е достатъчно, за да позволи на ответник да се позове на правата си, или подателят трябва да бъде задължен да отстрани липсата на превод на абсолютно необходимо приложение.
It is for the national court to determine whether the content of the document instituting the proceedings is sufficient to enable the defendant to assert his rights or whether it is necessary for the party instituting the proceedings to remedy the fact that a necessary annex has not been translated.
Комисия на Европейските общности срещу Кралство Испания
Commission of the European Communities v Kingdom of Spain
„Неизпълнение на задължения от държавачленка — Директива 89/48/ЕИО — Признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години — Национална правна уредба, която не предвижда признаване на дипломите, даващи достъп до професията болничен фармацевт — Липса на транспониране на Директивата“
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 89/48/EEC — Recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’ duration — National legislation not providing for the recognition of diplomas allowing access to the profession of hospital pharmacist — Failure to transpose the directive)
Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2008 г. . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 8 May 2008
Свободно движение на хора — Свобода на установяване — Работници — Признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години — Приложно поле на Директива 89/48
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Workers — Recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’ duration — Scope of Directive 89/48
(член 43, втора алинея и член 47, параграф 3 ЕО; Директива 89/48 на Съвета)
(Arts 43, second para., and 47(3) EC; Council Directive 89/48)
Свободно движение на хора — Свобода на установяване — Признаване на дипломи и на официални документи за професионална квалификация
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Recognition of diplomas and formal qualifications
(член 47, параграф 3 ЕО)
(Art. 47(3) EC)
Държавачленка, която не е приела всички необходими мерки за транспониране на Директива 89/48 относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години, по отношение на професията болничен фармацевт, не е изпълнила задълженията си по посочената директива.
implement such a system from being applied to the health professions. Such an interpretation would result not only in a failure to apply Directive 89/48 but more generally in precluding the right of Community nationals to recognition of diplomas of specialisations in pharmacy, even though that right stems from the second paragraph of Article 43 EC.
възможността една директива, която има за цел да създаде такава система, да се прилага към професиите в областта на здравеопазването.
A Member State which fails to adopt all the measures necessary to transpose Directive 89/48 on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’ duration as far as the profession of hospital pharmacist is concerned has failed to fulfil its obligations under that directive.
От това следва, че признаването на дипломите, които дават достъп до професията болничен фармацевт, попада в приложното поле на Директива 89/48 и че държавитечленки трябва да предвидят система, която да даде възможност за такова признаване, съгласно условията, предвидени в тази директива.
Accordingly, the recognition of diplomas giving access to the profession of hospital pharmacist falls within the scope of Directive 89/48 and the Member States must provide for a system allowing for that recognition, under the conditions laid down in that directive.
Всъщност правото на признаване на дипломите е гарантирано от член 43, втора алинея ЕО като израз на основното право на свобода на установяването.
The right to recognition of diplomas is guaranteed as an expression of the fundamental right to freedom of establishment by the second paragraph of Article 43 EC.
Същевременно Директива 89/48, която въвежда „начин на признаване“ на дипломите, до които се отнася, определя обща система за признаване на дипломите за висше образование, които дават достъп до регламентирана професия и следователно до упражняване на прогласено в Договора право.
Directive 89/48, which lays down a ‘method of recognition’ of the diplomas which it covers, establishes a general system for the recognition of higher-education diplomas enabling the holder to gain access to a regulated profession and thus to exercise a right enshrined in the Treaty.