natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— ако се окаже, че разходите за обезвреждане на отпадъците, произлезли от случаен разлив на нефт в морето, не са покрити от Международния фонд за обезщетение при щети, причинени от замърсяване с нефт, или не могат да бъдат покрити поради надхвърлянето на тавана на предвиденото за това застрахователно събитие обезщетение, и че на основание на разпоредбите за ограничаване и/или освобождаване от отговорност националното право на държавачленка, включително произтичащото от международните конвенции, не допуска тези разходи да бъдат понесени от корабособственика и/или наемателя на кораба дори когато последните следва да се смятат за „притежатели“ по смисъла на член 1, буква в) от Директива 75/442, изменена с Решение 96/350, тогава това национално право трябва да дава възможност посочените разходи да бъдат понесени от производителя на продукта, от който са произлезли разпръснатите по този начин отпадъци, за да се гарантира правилното транспониране на член 15 от тази директива.
— if it happens that the cost of disposing of the waste produced by an accidental spillage of hydrocarbons at sea is not borne by the International Oil Pollution Compensation Fund, or cannot be borne because the ceiling for compensation for that accident has been reached, and that, in accordance with the limitations and/or exemptions of liability laid down, the national law of a Member State, including the law derived from inter- national agreements, prevents that cost from being borne by the shipowner and/or the charterer, even though they are to be regarded as ‘holders’ within the meaning of Article 1(c) of Directive 75/442, as amended by Decision 96/350, such a national law will then, in order to ensure that Article 15 of that directive is correctly transposed, have to make provision for that cost to be borne by the producer of the product from which the waste thus spread came.
Въпреки това в съответствие с принципа „замърсителят плаща“ такъв производител може да бъде задължен да понесе тези разходи само ако със своята дейност е допринесъл за риска от настъпването на причиненото от корабокрушението замърсяване.
In accordance with the ‘polluter pays’ principle, however, such a producer cannot be liable to bear that cost unless he has contributed by his conduct to the risk that the pollution caused by the shipwreck will occur.
„Данъчно законодателство — Свобода на установяване — Директива 90/435/ЕИО — Корпоративен данък — Обща система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държавичленки — Капиталови дружества — Разпределяне на приходи и увеличения на активите — Удържане на данък при източника — Данъчен кредит — Третиране на местни и чуждестранни акционери“
(Tax legislation — Freedom of establishment — Directive 90/435/EEC — Corporation tax — Common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States — Company with a share capital — Distribution of revenue and of increases in share capital — Withholding tax — Tax credit — Treatment of resident shareholders and nonresident shareholders)
Заключение на генералния адвокат г-н P. Mengozzi, представено на 31 януари 2008 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 31 January 2008 . . . .Judgment of the Court (Fourth Chamber), 26 June 2008 . . . . . . . . . .
Производство — Устна фаза на производството — Възобновяване (член 234 EО; член 6 от Процедурния правилник на Съда)
Procedure — Oral procedure — Reopening (Art. 234 EC; Rules of Procedure of the Court, Art. 61)
Сближаване на законодателствата — Обща система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държавичленки — Директива 90/435
Approximation of laws — Common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States — Directive 90/435
(член 5, параграф 1 от Директива 90/435 на Съвета)
(Council Directive 90/435, Art. 5(1))
(член 52 от Договора за ЕО (понастоящем след изменението член 43 ЕО); член 4 от Директива 90/435 на Съвета)
(EC Treaty, Art. 52 (now, after amendment, Art. 43 EC); Council Directive 90/435, Art. 4)
Също така единствено препращащата юрисдикция е компетентна да определи фактическия контекст, в който се вместват поставените от нея въпроси, или поне да разясни фактическите хипотези, на които се основават тези въпроси.
Similarly, only the court making the reference may define the factual context in which the questions which it asks arise or, at very least, explain the factual assumptions on which the questions are based.
Следователно когато препращащата юрисдикция не излага в своя акт за препращане някои фактически обстоятелства, страната не може да изтъква, че някои от фактическите констатации, на които се основава анализът на генералния адвокат, са неточни и дори непълни, за да обоснове възобновяване на устната фаза на производството предвид изискванията на член 61 от Процедурния правилника на Съда.
Consequently, when certain facts are not set out by the national court in the order for reference, a party cannot argue that certain factual premises on which the Advocate General’s analysis is based are incorrect or incomplete so as to justify the reopening of the oral procedure, having regard to the requirements laid down in Article 61 of the Rules of Procedure of the Court.
Съдът може — служебно или по предложение на генералния адвокат, както и по искане на страните — да разпореди възобновяване на устната фаза на производството в съответствие с член 61 от своя процедурен правилник, ако смята, че делото не е достатъчно изяснено или че трябва да бъде решено въз основа на довод, който страните не са разисквали.
The Court may of its own motion, or on a proposal from the Advocate General, or at the request of the parties, order the reopening of the oral procedure in accordance with Article 61 of the Rules of Procedure if it considers that it lacks sufficient information, or that the case must be dealt with on the basis of an argument which has not been debated between the parties.
Твърдението обаче, че в своето заключение генералният адвокат не е взел предвид някои разпоредби на националното право, които не са посочени от препращащата юрисдикция в акта за препращане, не могат да обосноват възобновяването на устната фаза на производството предвид изискванията на посочения член.
However, the argument that the Advocate General did not take account in his Opinion of the provisions of certain provisions of national law not mentioned by the national court in its order for reference cannot justify the reopening of the oral procedure, having regard to the requirements laid down in that article.
Разпоредба на националното право, която в случай на разпределение на печалба от дъщерно дружество на неговото дружество майка предвижда облагане на приходите и на увеличенията на активите на дъщерното дружество, които нямаше да бъдат обложени, ако последното вместо да ги разпредели на дружеството майка, ги бе запазило, не представлява удържане на данък при източника по смисъла на член 5, параграф 1 от Директива 90/435 относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държавичленки.
A provision of national law which, in relation to cases where profits are distributed by a subsidiary to its parent company, provides for the taxation of income and asset increases of the subsidiary which would not have been taxed if they had remained with the subsidiary and had not been distributed to the parent company does not constitute a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Directive 90/435 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States.
Всъщност в рамките на производство по член 234 ЕО Съдът няма за задача да уточнява релевантните национални разпоредби, приложими към главния спор.
In proceedings brought under Article 234 EC, it is not for the Court to specify the relevant provisions of national law applicable to the main proceedings.
Подобен прерогатив е от компетентността единствено на препращащата юрисдикция, която като очертава вътрешната правна уредба, оставя на Съда възможността да осигури всички критерии за тълкуване на общностното право, които позволяват на препращащата юрисдикция да прецени съответствието на национално законодателство с общностната правна уредба.
That is the prerogative of the court making the reference which, while drawing up the internal legal framework, leaves it open to the Court to provide all the criteria of interpretation of Community law so as to permit the court making the reference to assess the compatibility of national legislation with the Community rules.
Още повече че Статутът на Съда и Процедурният правилник не предвиждат възможност за страните да представят становища в отговор на заключението на генералния адвокат.
Moreover, neither the Statute of the Court of Justice nor the Rules of Procedure make provision for the parties to submit observations in response to the Advocate General’s Opinion.
Всъщност всяко облагане на приходи, получени в държавата, в която се разпределят дивидентите, за което правопораждащ факт е изплащането на дивиденти или на друг приход от ценни книжа, когато основата на този данък е приходът от посочените ценни книжа и данъчнозадълженото лице е притежателят на същите ценни книжа, представлява удържане на данък при източника.
Any tax on income received in the State in which dividends are distributed is a withholding tax on distributed profits where the chargeable event for the tax is the payment of dividends or of any other income from shares, the taxable amount is the income from those shares and the taxable person is the holder of the shares. It follows that three conditions must be cumulatively fulfilled for the application of the abovementioned provision.
Следователно за прилагането на посочената по-горе разпоредба трябва да са изпълнени кумулативно три условия.
Since the third condition, namely that the taxable person is the holder of the shares, is not fulfilled, Article 5(1) of Directive 90/435 does not preclude a corrective accounting mechanism such as that laid down in the abovementioned provision of national law.
Тъй като не е изпълнено третото условие, според което данъчнозадълженото лице трябва да е притежател на ценните книжа, член 5, параграф 1 от Директива 90/435 допуска счетоводен механизъм за корекция като предвидения в горепосочената разпоредба на националното право.
Where application of the corrective mechanism at issue does not alter the tax burden of the resident subsidiary on the basis of whether its parent company is resident in the same Member State or in another Member State, so that the subsidiary’s situation in regard to the legislation of its Member State of residence is not different according to whether it distributes its profits to a nonresident parent company or to a resident one, application of the mechanism in question does not cause, in regard to the subsidiary, different situations to receive identical treatment, constituting discriminatory fiscal treatment which is prohibited in principle by Article 52 of the Treaty.
(вж. точки 52, 53, 61, 63 и 64; точка 1 от диспозитива)
(see paras 52-53, 61, 63-64, operative part 1)
Тази преценка не може да се постави под въпрос от факта, че за чуждестранните акционери облагането на разпределящото предприятие става окончателно, в смисъл че увеличаването на данъчната тежест на разпределящото дружество не се компенсира с отпускането на съответен данъчен кредит.
That assessment is not weakened by the fact that, for nonresident shareholders, the tax levied on the company making the distribution becomes definitive in the sense that the increase in the tax burden imposed on the company making the distribution is not compensated for by the allocation of a corresponding tax credit.
В този контекст данъчният кредит, отпускан съгласно подобно национално законодателство на местно дружество майка, има за цел избягването на икономическо двойно данъчно облагане на печалбата, разпределена от местно дружество и вече обложена веднъж по отношение на това дружество. Както е видно от
Article 52 of the Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) must be interpreted as not precluding the application of a national measure under which the taxation of profits distributed by a subsidiary resident in a Member State to its parent company is subject to the same corrective mechanism regardless of whether the parent company is resident in the same Member State or in another Member State even though — unlike a resident parent company — a nonresident parent company is not granted a tax credit by the Member State in which the subsidiary is resident.
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО C-284/06 държавата, в която първото е местно лице, и в която същевременно и дъщерното дружество е местно лице, чуждестранното дружество майка на местно дружество е защитено от опасността от икономическо двойно данъчно облагане на печалбата, разпределена под формата на дивиденти, като тази защита обаче се предоставя от държаватачленка, в която то е местно лице.
SUMMARY — CASE C-284/06 the nonresident parent company of a resident subsidiary is protected against the risk of economic double taxation of profits distributed in the form of dividends, but by the Member State in which it is resident.
Следователно фактът, че не е отпуснат данъчен кредит от държаватачленка на дъщерното дружество в полза на чуждестранното дружество майка, не може да разграничи положението на местно дъщерно дружество на местно дружество майка от положението на местно дъщерно дружество на чуждестранно дружество майка.
The fact that the Member State in which the subsidiary is resident does not grant a tax credit to a nonresident parent company does not therefore distinguish the situation of the resident subsidiary of a resident parent company from that of the resident subsidiary of a nonresident parent company.
(вж. точки 82—85, 87—92, 94—96; точка 2 от диспозитива) член 4 от Директива 90/435 относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държавичленки, в рамките на трансгранично разпределение на печалба обаче предотвратяването на икономическо двойно данъчно облагане принципно е задача не на държаватачленка, чието местно лице е дъщерното дружество, а на държаватачленка, в която дружеството майка е местно лице.
for the Member State in whose territory the parent company is resident, as is clear from Article 4 of Directive 90/435 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States.
Следователно държаватачленка, в която дружеството майка е местно лице, е длъжна да предостави данъчно третиране, преследващо същата цел като данъчния кредит, отпускан от държаватачленка, в която дъщерното дружество е местно лице, на дружествата майки, които са нейни местни лица, така че да се избегне и икономическото двойно данъчно облагане на разпределената под формата на дивиденти печалба.
Consequently, the Member State in which the parent company is resident is required to accord fiscal treatment which is designed to achieve the same result as the tax credit granted by the Member State in which the subsidiary is resident to parent companies established there, with the effect that economic double taxation of profits distributed in the form of dividends is also avoided.
Така както на местното дружество майка на местно дъщерно дружество може да се отпусне данъчен кредит от
Thus, just as the resident parent company of a resident subsidiary is granted a tax credit by its Member State of residence, acting also in its capacity as the Member State in which the subsidiary is resident,
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТГ-Н P. MENGOZZI представено на 31 януари 2008 година 1
1 delivered on 31 January 2008
Член 2 от Директива 90/435, в приложимата си към фактите по спора в главното производство редакция, гласи:
Article 2 of Directive 90/435, in the version applicable to the facts of the main proceedings, provides as follows:
В своето запитване препращащата юрисдикция иска от Съда да установи какво тълкуване следва да се даде на Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държавичленки 2, както и при необходимост на членове 52 от Договора за ЕО (понастоящем след изменението член 43 ЕО), както и уленове 73б и 73г от Договора за ЕО (понастоящем съответно членове 56 ЕО и 58 ЕО).
By its reference, the national court seeks a preliminary ruling from the Court on the interpretation of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States, 2and, as the case may be, of Article 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) and Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC respectively).
„За целите на настоящата директива „дружество от една държава-членка“ означава всяко дружество, което: а) има една от формите, изброени в приложението по-долу;
‘For the purposes of this Directive “company of a Member State” shall mean any company which:
Това запитване е отправено в рамките на спор между дружеството Burda GmbH, по-рано Burda Verlagsbeteiligungen GmbH (наричано понататък „Burda“) и Finanzamt Hamburg-Am Tierpark (наричана понататък „Finanzamt“) по повод на облагането на печалбата, разпределена от това дружество през 1998 г. за финансовите 1996 г. и 1997 г. на едно от неговите дружества майки, а именно RCS International Services BV (наричано понататък „RCS“), установено в Нидерландия.
That reference was made in the context of a dispute between Burda GmbH, formerly Burda Verlagsbeteiligungen GmbH (‘Burda’), and the Finanzamt Hamburg-Am Tierpark (‘Finanzamt’) concerning tax on profits which the company distributed in 1998 for the 1996 and 1997 financial years to one of its parent companies, RCS International Services BV (‘RCS’), established in the Netherlands.
Следва да отбележим, че тази директива е частично изменена с Директива 2003/123/ЕО на Съвета от 22 декември 2003 година за изменение на Директива 90/435/ЕИО относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държавичленки (ОВ L 7, 2004 г., стр. 41; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр.
It should be noted that this directive was partly amended by Council Directive 2003/123/EC of 22 December 2003 (OJ 2004 L 7, p.
118), която обаче не е приложима ratione temporis в главното производство.
41), which however for time reasons is not applicable to the main proceedings.
б) съгласно данъчното законодателство на една държавачленка се счита за регистрирано в нея за данъчни цели и според условията на споразумение за избягване на двойното данъчно облагане, сключено с трета държава, не се смята за регистрирано за данъчни цели извън територията на Общността;
(b) according to the lax laws of a Member State is considered to be resident in that State for tax purposes and, under the terms of a double taxation agreement concluded with a third State, is not considered to be resident for tax purposes outside the Community;
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MENGOZZI — ДЕЛO C-284/06 в) освен това подлежи на облагане с един от следните данъци, без възможност за избор или за освобождаване от задължение за плащане:
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-284/06
[…] или с друг данък, които замества някой от гореизброените.“
…’ or to any other tax which may be substituted for any of the above taxes.’
Съгласно член 5, параграф 1 от Директива 90/435 печалбата, която едно дъщерно дружество разпределя на своето дружество майка, поне в случаите, когато последното притежава дял, възлизащ на наймалко 25 % от капитала на първото, се счита за освободена от удържане на данък при източника.
Article 5(3) of the same directive provides that, notwithstanding paragraph 1, the Federal Republic of Germany may, for as long as it charges corporation tax on distributed profits at a rate at least 11 points lower than the rate applicable to retained profits, and at the latest until mid-1996, impose a compensatory withholding tax of 5% on profits distributed by its subsidiary companies.
В случаите когато едно дружество майка по силата на асоциирането си със своите дъщерни дружества получава разпределена печалба, държавата по регистрация на дружеството майка, освен когато дъщерното дружество е ликвидирано, трябва:
Where a parent company, by virtue of its association with its subsidiary, receives distributed profits, the State of the parent company shall, except when the latter is liquidated, either:
Член 7 от Директива 90/435 предвижда: по-специално, че капиталовите дружества, чието управление или седалище се намира в Германия, са данъчнозадължени лица, които подлежат на неограничено облагане с корпоративен данък.
Article 7 of Directive 90/435 provides as follows: their management or registered office in Germany are to be fully liable to corporation tax.
Както е използван в настоящата директива терминът „данък, удържан при източника“, не обхваща авансовото плащане или предварително плащане на корпоративен данък на държавата членка на дъщерното дружество, извършено във връзка с разпределението на печалбата към неговото дружество майка.
The term “withholding tax” as used in this Directive shall not cover an advance payment or prepayment (précompte) of corporation tax to the Member State of the subsidiary which is made in connection with a distribution of profits to its parent company.
Съгласно § 2 от KStG 1996 капиталовите дружества, на които нито управлението, нито седалището се намират в Германия, са данъчнозадължени лица, които подлежат на ограничено облагане с корпоративен данък за приходите им в Германия.
Under Paragraph 2 of the KStG 1996, capital companies which have neither their management nor their registered office in Germany are partly liable to corporation tax on their income obtained in Germany.
По силата на § 23 от KtSG 1996 стандартната данъчна ставка на корпоративния данък е 45 % от облагаемия приход.
Under Paragraph 23 of the KStG 1996, the normal rate of corporation tax is 45% of the taxable income.
Настоящата директива не засяга прилагането на национални разпоредби или на разпоредби, основаващи се на споразумения, предназначени да премахнат или да намалят двойното данъчно облагане на дивидентите, в частност на разпоредбите, свързани с плащането на данъчни кредити на получателите на дивидент.“
This Directive shall not affect the application of domestic or agreementbased provisions designed to eliminate or lessen economic double taxation of dividends, in particular provisions relating to the payment of tax credits to the recipients of dividends.’
Б — Национално законодателство
B — National legislation
Законът относно корпоративния данък
The Law on Corporation Tax
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MENGOZZI — ДЕЛO C-284/06
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-284/06
[i)] на приходите, които считано от 31 декември 1993 г. подлежат на облагане с корпоративен данък по пълна ставка;
income which was subject to the full rate of corporation tax from 31 December 1993;
Елементите от собствените капитали, които могат да бъдат използвани, се считат за използвани за разпределение в порядъка, фигуриращ в § 30, при условията на алинеи 4, 5 и 7.
The available items of capital and reserves shall be deemed to be used for a distribution in the order shown in Paragraph 30, subject to subparagraphs 4, 5 and 7.
Размерът, до който даден елемент се счита за използван, трябва да бъде определен в зависимост от неговото обичайно облагане.
The amount up to and including which an item is deemed to be used shall be determined by reference to its normal tax.
[iii)] на увеличенията на активите, които не подлежат на облагане с корпоративен данък или с които се е увеличил собственият капитал на капиталовото дружество през счетоводните години преди 1 януари 1977 г.
additions to assets not subject to corporation tax or which increased the company’s capital and reserves in the course of the financial years prior to 1 January 1977.