natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Неапол, […] съразмерно на броя отработени часове и като се отчита обстоятелството, че за пълна заетост се изискват 500 часа, се предвижда икономическо третиране, аналогично на предвиденото за заемащите длъжност изследователи на непълно работно време, считано от момента на първото наемане на работа, освен когато може да се предостави поблагоприятно третиране; […]“
University Institute in Naples … shall correspond to that afforded to part-time tenured researchers, on a pro rata basis according to the number of hours worked and on the basis that full-time employment is equal to 500 hours, with effect from the original date of recruitment, save where more advantageous treatment may be afforded; …’
Закон № 230 от 18 април 1962 г. за уреждането на трудовите договори с определен срок (GURI бр. 125 от 17 май 1962 г., наричан по-нататък „Закон № 230/62“), който се прилага спрямо всички национални работници, чието трудово правоотношение е уредено с частноправен договор, предвижда съгласно член 2, че „ако трудовото правоотношение продължи след изтичането на първоначално определения или впоследствие продължения срок, трудовият договор се разглежда като договор за неопределено време от датата на първото наемане на работника на работа“.
Article 2 of Law No 230 of 18 April 1962 on the regulation of fixedterm contracts (GURI No 125 of 17 May 1962, ‘Law No 230/62’), applicable to all Italian workers whose employment relationship is governed by contracts under private law, provides that, ‘if the employment relationship continues after the date of expiry originally fixed or if the period is subsequently extended, the contract of employment shall be deemed to be a contract for an indeterminate period from the date on which the worker was first employed’.
От акта за препращане е видно, че категорията „лектор на обменни начала“ никога не е премахвана.
It is apparent from the decision for reference that the category of exchange assistants has never been abolished.
От 1 ноември 1986 г. до 31 октомври 1994 г. г-жа Delay, белгийска гражданка, работи като лектор на обменни начала в Università degli studi di Firenze на основание срочни договори, които са последователно продължавани.
Ms Delay, a Belgian citizen, was employed as an exchange assistant by the Università degli Studi di Firenze from 1 November 1986 to 31 October 1994 under fixedterm contracts successively renewed.
Г-жа Delay първо участва в конкурс, организиран от Commissariat général aux relations internationales в Брюксел за лектори по френски език и литература.
She had first taken part in a competition organised by the General Commissariat for International Relations in Brussels for French-language and -literature assistants.
След като тя печели конкурса, нейната автобиография е изпратена на посочения университет заедно с имената на други участници, които също са преминали успешно конкурса, за да може университетът да избере лектор на обменни начала.
Then, Ms Delay having being successful, her curriculum vitae was sent to the university in question, together with the names of other successful candidates, so that the university should choose an exchange assistant.
На 31 октомври 1994 г. нейният договор не е подновен, тъй като името ѝ вече не е в списъка, предоставен на Università degli studi di Firenze от белгийските власти.
On 31 October 1994 her contract was not renewed, her name no longer appearing in the list supplied to the Università degli studi di Firenze by the Belgian authorities.
На 28 декември 1994 г., след като два месеца не е упражнявала никаква професионална дейност, г-жа Delay сключва със същия университет трудов договор за неопределено време, който се урежда от Закон № 236/95, приложим от 1 януари 1994 г. спрямо езиковите сътрудници.
On 28 December 1994, after two months without working, Ms Delay concluded with that same university a contract for an indefinite period governed by Law No 236/95 applicable, from 1 January 1994, to linguistic associates.
Независимо че изпълняваните задължения са същите, въведеното с новия режим възнаграждение е по-ниско от получаваното преди това от г-жа Delay.
Although her duties were similar, the remuneration payable under the new system was less than that previously received by Ms Delay.
След като не е било възможно да се постигне споразумение с Università degli studi di Firenze, на 21 юли 2003 г. г-жа Delay предявява иск пред Tribunale di Firenze, с който по-конкретно цели договорът ѝ да бъде признат за договор за неопределено време, считано от 1 ноември 1986 г., т.е. от възникването на нейното трудово правоотношение с Università degli studi di Firenze.
Upon its proving impossible to reach any agreement with the Università degli studi di Firenze, the applicant brought an action before the Tribunale di Firenze (District Court, Florence) on 21 July 2003 claiming, in particular, that her contract should be recognised as having been for an indefinite period since 1 November 1986, that is to say, from the beginning of her employment relationship with the Università degli studi di Firenze.
Г-жа Delay по същество желае да се ползва от предвидения в Декретзакон № 2 от 14 януари 2004 г. режим, който признава придобитите права от бившите лектори по чужд майчин език.
In essence, she claimed to be entitled to be covered by the rules laid down in Decree-Law No 2 of 14 January 2004 on the recognition of the rights acquired by former foreignlanguage assistants.
Tribunale di Firenze отхвърля нейния иск, като по-конкретно приема, че лекторите на обменни начала са категория, съвсем обособена от категорията на лекторите по чужд майчин език, която се урежда със специална правна уредба.
The Tribunale di Firenze dismissed her action, taking the view, in particular, that exchange assistants formed a category quite separate from that of foreignlanguage assistants, remaining subject to special legislation.
Г-жа Delay обжалва това решение пред Corte d’appello di Firenze, според който, след като не е видно, че принципите, прогласени от Съда в Решение от 18 юли
Ms Delay brought an appeal against that judgment before the Corte d’appello di Firenze (Court of Appeal, Florence) which, considering that it was not clear that the
2006 г. по дело Комисия/Италия (C-119/04, Recueil, стр. I-6885), са спазени по отношение на лекторите на обменни начала, решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
2008 — CASE C-276/07 principles set out by the Court in its judgment in Case C-119/04 Commission v Italy [2006] ECR I-6885 had been observed in the case of exchange assistants, has decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
„Могат ли член 39 [ЕО] и производните актове (по-конкретно тълкуването, дадено в решения [посочени по-горе] от 26 юни 2001 г. по дело [Комисия/Италия] и от 18 юли 2006 г. по дело [Комисия/Италия]) да се тълкуват в смисъл, че е законосъобразна правната уредба, прилагана спрямо т.нар. „лектори на обменни начала“, назначени по-рано въз основа на срочен договор (съгласно Закон № 62/1967), на които при замяната на такъв договор с договор за неопределено време не се гарантира защита на всички техни права, придобити от момента на първото им назначаване, с последици не само във връзка с увеличенията на тяхното възнаграждение, но и с отчитането на трудовия им стаж и с изплащането от работодателя на осигурителни вноски?“
‘On a proper construction of Article 39 [EC] and secondary acts (in particular, the interpretations given in Case C-212/99 [Commission v Italy] and Case C-119/04 [Commission v Italy]), are the rules valid which are applied to so-called “exchange assistants”, who were previously bound by fixedterm contracts (under Law No 62/1967), and who, when such contracts are replaced by contracts of indefinite duration, are not guaranteed the protection of all their rights from the date of their original recruitment, in respect not only of salary increases but also of seniority and the payment by the employer of social security contributions?’
По преюдициалния въпрос
Concerning the question referred for a preliminary ruling
С този въпрос препращащата юрисдикция иска по същество да установи дали при замяната на срочен трудов договор като лектор на обменни начала с трудов договор за неопределено време като езиков сътрудник член 39, параграф 2 ЕО допуска на лице, което се намира в положението на жалбоподателя в главното производство, да се откаже признаването на придобитите права от датата на първото му наемане на работа, с последиците от това във връзка с възнаграждението, с отчитането на трудовия стаж и с изплащането от работодателя на осигурителни вноски.
By this question the national court seeks, in substance, to ascertain whether it is contrary to Article 39 EC that, when a fixedterm contract of employment as an exchange assistant is replaced by a contract of employment for an indefinite period as a linguistic associate, a person in the position of the applicant in the main proceedings should be refused recognition of the rights acquired since the date of her first recruitment, with consequences with regard to remuneration, the account to be taken of seniority and the payment, by the employer, of contributions to a social security scheme.
Трябва да се припомни, че съгласно член 39, параграф 2 ЕО свободното движение на работници налага премахването на всякаква дискриминация, основаваща се на гражданство, между работниците от държавитечленки, що се отнася до заетостта, възнаграждението и другите условия на труд.
It is to be borne in mind that, as provided for by Article 39(2) EC, freedom of movement for workers entails the abolition of any discrimination based on nationality between workers of the Member States as regards employment, remuneration and other conditions of work and employment.
Спазването на принципа на равно третиране, който намира специфично изражение в член 39 ЕО, изисква да не се третират по различен начин сходни положения и да не се третират еднакво различни положения, освен ако такова третиране не е обективно обосновано (вж. по-конкретно Решение от 3 май 2007 г. по дело Advocaten voor de Wereld, C-303/05, Сборник, стр. I-3633, точка 56).
The principle of equal treatment, of which Article 39 EC is a specific expression, requires that comparable situations should not be treated differently and that different situations should not be treated in the same way, unless such treatment is objectively justified (see, in particular, Case C-303/05 Advocaten voor de Wereld [2007] ECR I-3633, paragraph 56).
Следователно за да се установи дали спрямо г-жа Delay се прилага дискриминационно третиране, е необходимо да се провери дали на национален работник, поставен в положение, сходно с това на жалбоподателя в главното производство, се признават придобитите от него права, считано от датата на първото му наемане на работа.
For it to be found that Ms Delay has been subject to discriminatory treatment it is therefore necessary to establish whether an Italian worker placed in a situation comparable to that of the applicant in the main proceedings would have been entitled to recognition of his rights acquired since the date of his first recruitment.
Трябва да се отбележи, че когато национален работник, чието трудово правоотношение се урежда от частното право, има право по силата на Закон № 230/62 срочният му трудов договор да бъде преобразуван в договор за неопределено време, всички придобити от него права се запазват, считано от датата на първото му наемане на работа.
It is important to observe that, when a national worker whose employment relationship is governed by private law is entitled, by virtue of Law No 230/62, to have his fixedterm employment contract converted into one for an indefinite period, all his acquired rights are guaranteed from the date of his original recruitment.
Тази гаранция има последици не само от гледна точка на заплатата, но и по отношение на трудовия стаж и на изплащането от работодателя на осигурителни вноски.
That guarantee has consequences not only with regard to increases in salary, but also with regard to seniority and to payment, by the employer, of social security contributions.
Както Съдът вече е постановил, Закон № 230/62 трябва да служи като основа за сравнение при проверката дали приложимият режим спрямо бившите лектори по чужд майчин език, а след това езикови сътрудници, е аналогичен на общия режим на националните работници, или напротив, предвижда за тях по-ниско равнище на защита (Решение от 26 юни 2001 г. по дело Комисия/Италия, посочено по-горе, точка 25).
The Court has previously held that Law No 230/62 must serve as a measure of comparison to determine whether the new system applying to former foreignlanguage assistants is similar to the general system applying to the national workforce or whether, on the contrary, it affords them a lower level of protection (Case C-212/99 Commission v Italy, paragraph 25).
Ако по силата на Закон № 230/62 на националните работници се признава кариерното развитие от гледна точка на увеличения на заплатата, на трудовия стаж и на изплащането от работодателя на осигурителни вноски, считано от датата на първото им наемане на работа, на бившите лектори по чужд майчин език, впоследствие езикови сътрудници, трябва да се признае по същия начин кариерното развитие, считано от датата на тяхното първо наемане на работа (Решение от 26 юни 2001 г. по дело Комисия/Италия, посочено по-горе, точка 30).
If national workers are entitled, under Law No 230/62, to reinstatement from the point of view of increases in salary, seniority and the payment by the employer of social security contributions, from the date of their original recruitment, former foreignlanguage assistants who have become linguistic associates must also be entitled to similar reinstatement with effect from the date of their original recruitment (Case C-212/99 Commission v Italy, paragraph 30).
Необходимо е все пак да се напомни, че прилагането на Закон № 230/62 спрямо националните работници предпоставя съществуването на трудово правоотношение между работодателя и работниците.
It has, however, to be borne in mind that application of Law No 230/62 to national workers presupposes continuance of the employment relationship between employer and workers.
От предоставената на Съда преписка обаче е видно, че трудовият договор като лектор на обменни начала на г-жа Delay изтича на 31 октомври 1994 г., а договорът ѝ като езиков сътрудник е сключен едва на 28 декември 1994 г., т.е. два месеца по-късно.
The documents submitted to the Court show that Ms Delay’s contract of employment as an exchange assistant expired on 31 October 1994 and that her contract of employment as a linguistic associate was not concluded until 28 December, two months later.
Националната юрисдикция, която единствено е компетентна да преценява фактите и да тълкува националното законодателство, следва да прецени дали е налице непрекъснатост на задълженията, изпълнявани от г-жа Delay за Università degli studi di Firenze в качеството на лектор на обменни начала, и задълженията, които са ѝ възложени като езиков сътрудник.
It is for the national court, which alone has jurisdiction to assess the facts and to interpret the national legislation, to determine whether there exists any continuity linking the duties performed by Ms Delay as an exchange assistant in the service of the Università degli studi di Firenze and those entrusted to her as a linguistic associate by that university.
Ето защо при преценката си посочената юрисдикция трябва да провери, на първо място, дали професионалната дейност, осъществявана от лекторите на обменни начала, и дейността, осъществявана от езиковите сътрудници, имат едно и също функционално съдържание, по-конкретно от гледна точка на определянето на педагогическите параметри на курсовете по изучаване на чужди
In carrying out that assessment, the national court must determine, first, whether the duties involved in the work carried out by exchange assistants are the same as those involved in the work carried out by linguistic associates, having particular regard to
DELAY езици, както и при оценката на знанията на студентите, и на второ място, дали въпросните два вида задължения отговарят на едни и същи образователни нужди на италианските университети.
DELAY the definition of the pedagogical profile of the foreignlanguage teaching courses and to the evaluation of the students’ knowledge and, second, whether the two kinds of duties in question meet the same teaching needs of Italian universities.
Ако препращащата юрисдикция установи, че съществува непрекъснатост между задълженията като лектор на обменни начала и задълженията като езиков сътрудник, изпълнявани от г-жа Delay въпреки временното прекъсване на трудовото правоотношение с нейния работодател, следва да се провери дали на национален работник, поставен в сходно положение, в приложение на Закон № 230/62 се признават придобитите права, считано от датата на първото му наемане на работа.
If the national court should find that there is continuity linking the duties of an exchange assistant and those of a linguistic associate performed by Ms Delay, despite the temporary interruption of the employment relationship with her employer, it would be necessary to consider whether a national worker placed in a comparable situation would have been entitled, pursuant to Law No 230/62, to the recognition of rights acquired since the date of his first recruitment.
Що се отнася по-конкретно до последиците от прекъсването на трудовото правоотношение, трябва да се подчертае, че в точка 28 от Решение от 26 юни 2001 г. по дело Комисия/Италия, посочено по-горе, Съдът е постановил, че само с анализ, който се съсредоточава върху съдържанието, а не върху формата на правните режими, може да се установи дали действителното им прилагане спрямо различни категории работници, поставени в сходни правни положения, води до съвместими, или напротив, несъвместими положения с основния принцип на недопускане на дискриминация, основана на гражданство.
So far as more particularly concerns the effects of an interruption of the employment relationship, it is to be emphasised that, in paragraph 28 of its judgment in Case C-212/99 Commission v Italy, the Court held that only an analysis concentrating on the substance, rather than the form, of statutory schemes will make it possible to establish whether their actual application to different categories of workers in comparable legal situations leads to situations which are compatible or, in contrast, incompatible with the fundamental principle of nondiscrimination on grounds of nationality.
Предвид всички предходни съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че при замяната на срочен трудов договор като лектор на обменни начала с трудов договор за неопределено време като езиков сътрудник член 39, параграф 2 ЕО не допуска на лице, което се намира в положението на жалбоподателя в главното производство, да се откаже признаването на придобитите права от датата на първото му наемане на работа, с последиците от това във връзка с възнаграждението, с отчитането на трудовия стаж и с изплащането от работодателя на осигурителни вноски, ако това се признава на национален работник, поставен в сходно положение.
Having regard to all the foregoing considerations, the reply to be given to the question referred must be that it is contrary to Article 39(2) EC that, when a fixedterm contract of employment as an exchange assistant is replaced by a contract of employment for an indefinite period as a linguistic associate, a person in the position of the applicant in the main proceedings should be refused recognition of the rights acquired since the date of her first recruitment, with consequences with regard to remuneration, the account to be taken of seniority and the payment, by the employer, of contributions to a social security scheme, inasmuch as a national worker placed in a comparable situation would have been entitled to such recognition.
Националната юрисдикция трябва да провери дали това е така в главното производство.
It is for the national court to ascertain whether that is so in the case in the main proceedings.
При замяната на срочен трудов договор като лектор на обменни начала с трудов договор за неопределено време като сътрудник и езиков експерт по майчин език член 39, параграф 2 ЕО не допуска на лице, което се намира в положението на жалбоподателя в главното производство, да се откаже признаването на придобитите права от датата на първото му наемане на работа, с последиците от това във връзка с възнаграждението, с отчитането на трудовия стаж и с изплащането от работодателя на осигурителни вноски, ако това се признава на национален работник, поставен в сходно положение.
It is contrary to Article 39(2) EC that, when a fixedterm contract of employment as an exchange assistant is replaced by a contract of employment for an indefinite period as a linguistic associate, a person in the position of the applicant in the main proceedings should be refused recognition of the rights acquired since the date of her first recruitment, with consequences with regard to remuneration, the account to be taken of seniority and the payment, by the employer, of contributions to a social security scheme, inasmuch as a national worker placed in a comparable situation would have been entitled to such recognition.
Комисия на Европейските общности срещу Съвет на Европейския съюз
Commission of the European Communities v Council of the European Union
„Жалба за отмяна — Член 47 ЕС — Обща външна политика и политика на сигурност — Решение 2004/833/ОВППС — Изпълнение на Съвместно действие 2002/589/ОВППС — Борба срещу разпространението на леко стрелково и малокалибрено оръжие — Компетентност на Общността — Политика на сътрудничество за развитие“
(Action for annulment — Article 47 EU — Common foreign and security policy — Decision 2004/833/CFSP — Implementation of Joint Action 2002/589/CFSP — Combating the proliferation of small arms and light weapons — Community competence — Development cooperation policy)
Заключение на генералния адвокат г-н P. Mengozzi, представено на 19 септември 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 19 September 2007 . . . I - 3655Judgment of the Court (Grand Chamber), 20 May 2008 . . . . . . . . . . .
Европейски съюз — Oбща външна политика и политика на сигурност — Компетентност на общностния съд — Актове, приети на основание на дял V от Договора за Европейския съюз
European Union — Common foreign and security policy — Powers of the Community judicature — Acts adopted under Title V of the Treaty on European Union
(членове 230 ЕО и 241 ЕО; член 46, буква е) ЕС и член 47 ЕС)
(Arts 230 EC and 241 EC; Arts 46(f) EU and 47 EU)
Европейски съюз — Обща външна политика и политика на сигурност — Актове, приети на основание на дял V от Договора за Европейския съюз
European Union — Common foreign and security policy — Acts adopted under Title V of the Treaty on European Union
(член 47 ЕС)
(Art. 47 EU)
Сътрудничество за развитие — Компетентност на Общността — Обхват — Мерки за борба срещу разпространението на леко стрелково и малокалибрено оръжие
Development cooperation — Competence of the Community — Extent — Measures to combat the proliferation of small arms and light weapons
(член 177 ЕО)
(Art. 177 EC)
Европейски съюз — Обща външна политика и политика на сигурност — Борба срещу разпространението на леко стрелково и малокалибрено оръжие
European Union — Common foreign and security policy — Combating the proliferation of small arms and light weapons
(член 47 ЕС; Решение 2004/833 на Съвета)
(Art. 47 EU; Council Decision 2004/833)
от Договора за ЕС, подадена от общностна институция на основание член 230 ЕО, и в този контекст да разгледа правните основания, на които е направено позоваване в съответствие с член 241 ЕО, доколкото последните са изведени от нарушение на член 47 ЕС.
an act adopted under Title V of the EU Treaty brought by a Community institution under Article 230 EC and, in that context, to consider the pleas invoked in accordance with Article 241 EC in so far as they allege an infringement of Article 47 EU.