natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Освен това е безспорно, че доставката на пощенски пратки, спадащи към сектора, в който доставчикът на универсалната пощенска услуга има изключителна лицензия, по принцип остава запазена за този доставчик и че понастоящем отстъпките от страна на Deutsche Post на професионалните му клиенти за подаване в пощенските центрове на минимални количества предварително сортирани пратки се движат между 3 % и 21 %.
Furthermore, it is not disputed that the distribution of postal items which fall within the scope of the exclusive licence of the universal postal service provider remains, as a rule, reserved to that provider and that the discounts currently agreed by Deutsche Post for its business customers for the deposit, at sorting offices, of minimum quantities of presorted mail vary between 3% and a maximum 21%.
Deutsche Post и германското правителство посочват още, че член 12, пето тире Директива 97/67 се отнасял само до тарифите и поради това от него не можело да следва задължение за дадена държавачленка да дава достъп до предоставяне на част от услугата на конкурентите в сектора, в който доставчикът на универсалната пощенска услуга има изключителна лицензия.
Deutsche Post and the German Government also contend that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is concerned only with tariffs and it cannot, therefore, have the effect of compelling a Member State to open up, within the scope of the exclusive licence of the universal postal service provider, access to partial services to competitors.
В действителност достъпът до обществената пощенска мрежа бил предмет на член 11 от същата директива, предвиждащ за уреждането на посочения достъп да се издаде последващ акт на общностния законодател, който обаче още не е упражнил това свое правомощие.
Access to the public postal network is the subject of Article 11 of that directive, which makes regulation of such access dependent on subsequent action by the Community legislature, which has however not yet used that power.
Действително член 12, пето тире от Директива 97/67 няма за цел да урежда принципния въпрос дали даден доставчик на универсалната пощенска услуга е длъжен или не да предостави достъп до пощенската верига при условия и в пунктове, различни от тези на обичайната пощенска услуга за писма.
It is true that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is not intended to determine the question of principle whether a universal postal service provider is or is not obliged to grant access to the postal chain under conditions and at points different from those which apply to the traditional service for letter post.
Както обаче следва от текста на посочената разпоредба, тя налага на държавитечленки строго задължение да спазват принципите на прозрачност и недопускане на дискриминация, когато на практика е предоставен достъп до специални тарифи от страна на този доставчик.
Nevertheless, as is apparent from the wording of that provision, it imposes on the Member States a strict obligation to apply the principles of transparency and non-discrimination where such access to special tariffs is in fact granted by that provider.
Както Deutsche Post, така и германското правителство обаче признават, че по по-либерален начин от предвидения в директивата дружеството е предоставило на професионалните си клиенти достъп до своята пощенска мрежа в места, различни от обичайните места за достъп и така им предоставя специални тарифи.
Both Deutsche Post and the German Government concede that Deutsche Post grants its business customers, in an even more liberal way than required by the directive, access to its postal network at points other than the traditional access points and agrees special tariffs for them on that basis.
Член 12, пето тире от Директива 97/67 има за цел да уреди точно такова положение.
It is precisely such a situation that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is intended to regulate.
Когато даден доставчик на универсалната пощенска услуга прилага специални тарифи, например за услугите, предоставяни на предприятия, на експедитори на едро или на посредници, на които е възложено групиране на пощата на различни клиенти, посочените тарифи, както и свързаните с това условия, се прилагат по същия начин, по-специално в отношенията между трети страни.
Whenever a provider of the universal postal service applies special tariffs, for example for services for businesses, bulk mailers or consolidators of mail from different customers, the tariffs, together with the associated conditions, are to apply equally as between third parties in particular.
С оглед на гореизложеното следва да се отговори на поставения въпрос, че член 12, пето тире от Директива 97/67 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска на предприятия, групиращи по занятие и от свое име пощенски пратки от различни податели, да се отказва ползването на специалните тарифи, предоставяни от националния доставчик на универсалната пощенска услуга в сектора, в който има изключителен лиценз, на професионалните клиенти за предаването в пощенските му центрове на минимални количества предварително сортирани пратки.
Having regard to all of the foregoing, the answer to the question referred must be that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is to be interpreted as precluding refusal to apply to businesses which consolidate, on a commercial basis and in their own name, postal items from various senders the special tariffs which the national universal postal service provider grants, within the scope of its exclusive licence, to business customers for the deposit of minimum quantities of presorted mail at its sorting offices.
Член 12, пето тире от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска на предприятия, групиращи по занятие и от свое име пощенски пратки от различни податели, да се отказва ползването на специалните тарифи, предоставяни от националния доставчик на универсалната пощенска услуга в сектора, в който има изключителна лицензия, на професионалните клиенти за предаването в пощенските му центрове на минимални количества предварително сортирани пратки.
The fifth indent of Article 12 of Directive 97/67/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 1997 on common rules for the development of the internal market of Community postal services and the improvement of quality of service, as amended by Directive 2002/39/EC of the European Parliament and of the Council of 10 June 2002, must be interpreted as precluding refusal to apply to businesses which consolidate, on a commercial basis and in their own name, postal items from various senders the special tariffs which the national universal postal service provider grants, within the scope of its exclusive licence, to business customers for the deposit of minimum quantities of presorted mail at its sorting offices.
(Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo)
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunal Supremo)
„Електронни съобщения — Мрежи и услуги — Член 3, параграф 2 и член 10, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО (Рамкова директива) — Национални номерационни планове — Специален регулаторен орган“
(Electronic communications — Networks and services — Articles 3(2) and 10(1) of Directive 2002/21/EC (Framework Directive) — National numbering plans — Specific regulatory authority)
Решение на Съда (втори състав) от 6 март 2008 г. . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 6 March 2008
Сближаване на законодателствата — Eлектронни съобщителни мрежи и услуги — Регулаторна рамка — Директива 2002/21
Approximation of laws — Electronic communications networks and services — Regulatory framework — Directive 2002/21
(съображение 11 и член 3, параграфи 2 и 4, и член 10, параграф 1 от Директива 2002/21 на Европейския парламент и на Съвета)
(European Parliament and Council Directive 2002/21, recital 11 and Arts 3(2) and (4) and 10(1))
(член 3, параграфи 2, 4 и 6 и член 10, параграф 1 от Директива 2002/21 на Европейския парламент и на Съвета)
(European Parliament and Council Directive 2002/21, recital 11 and Arts 3(2), (4) and (6) and 10(1))
Член 3, параграфи 2 и 4, както и член 10, параграф 1 от Директива 2002/21 относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги във връзка със съображение 11 от същата директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че функциите по разпределение на националните номерационни ресурси и по управление на националните номерационни планове трябва да се разглеждат като регулаторни функции.
Article 10(1) and Article 3(2), (4) and (6) of Directive 2002/21 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services must be interpreted as not precluding the functions of assigning national numbering resources or of managing national numbering plans from being shared by a number of independent regulatory authorities, provided that the allocation of the tasks is made public and easily accessible, and notified to the Commission.
Член 10, параграф 1, както и член 3, параграфи 2, 4 и 6 от Директива 2002/21 относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат функциите по разпределение на националните номерационни ресурси, както и функциите по управление на националните номерационни планове да бъдат поделени между няколко независими регулаторни органа, при условие че разпределението на задачите е публично оповестено в лесно достъпна форма и е нотифицирано на Комисията.
Articles 3(2), 3(4) and 10(1) of Directive 2002/21 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services, read in conjunction with recital 11 in the preamble to that directive, must be interpreted as meaning that the assignment of the national numbering resources and the management of the national numbering plans must be regarded as regulatory functions. Member States are not required to allocate those different functions to separate regulatory authorities.
(вж. точка 21; точка 1 от диспозитива)
(see para. 21, operative part 1)
(вж. точка 27; точка 2 от диспозитива)
(see para. 27, operative part 2)
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (втори състав)
JUDGMENT OF THE COURT (Second Chamber)
По дело C-82/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Tribunal Supremo (Испания) с акт от 23 януари 2007 г., постъпил в Съда на 15 февруари 2007 г. в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunal Supremo (Spain), made by decision of 23 January 2007, received at the Court on 15 February 2007, in the proceedings
СЪДЪТ (втори състав), състоящ се от: г-н C. W. A. Timmermans, председател на състав, г-н L. Bay Larsen, г-н K. Schiemann, г-н P. Kūris (докладчик) и г-жа C. Toader, съдии,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris (Rapporteur) and C. Toader, Judges,
РЕШЕНИЕ ОТ 6.3.2008 г. — ДЕЛО C-82/07 генерален адвокат: г-н M. Poiares Maduro, секретар: г-н R. Grass, предвид изложеното в писмената фаза на производството, като има предвид становищата, представени:
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
— за испанското правителство, от г-н M. Muñoz Pérez, в качеството на представител,
— the Spanish Government, by M. Muñoz Pérez, acting as Agent,
— за белгийското правителство, първоначално от г-жа A. Hubert, впоследствие от г-жа C. Pochet, в качеството на представители,
— the Belgian Government, first by A. Hubert and subsequently by C. Pochet, acting as Agents,
— за гръцкото правителство, от г-н S. Spyropoulos, както и г-жа I. Pouli и г-жа S. Trekli, в качеството на представители,
— the Greek Government, by S. Spyropoulos, I. Pouli and S. Trekli, acting as Agents,
— за италианското правителство, от г-н I. M. Braguglia, в качеството на представител, подпомаган от г-н P. Gentili, avvocato dello Stato,
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and by P. Gentili, avvocato dello Stato,
— за нидерландското правителство, от г-жа C. Wissels и г-н M. de Grave, в качеството на представители,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. de Grave, acting as Agents,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н R. Vidal Puig, в качеството на представител, предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение, постанови настоящото
— the Commission of the European Communities, by R. Vidal Puig, acting as Agent, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 3, параграф 2 и на член 10, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (OВ L 108, стр.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 3(2) and 10(1) of Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive) (OJ 2002 L 108, p.
33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр.
33) (‘the Framework Directive’), read in conjunction with Recital (11) in the preamble thereto.
Запитването е отправено във връзка с жалба на Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones (наричана понататък „CMT“) за цялостна или частична отмяна на Кралски указ 2296/2004 за приемане на регламент относно пазарите на електронни съобщения, достъпа до мрежи и номериране (Real Decreto
The reference has been made in the course of an action in which the Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones (‘the CMT’) is seeking the annulment of all or part of Royal Decree 2296/2004 adopting the regulation on electronic communications markets, network access and numbering (Real Decreto 2296/2004 por el que
42372), както и на определени точки от националния телефонен номерационен план, приложен към посочения кралски указ, с мотива че същите противоречат на общия Закон 32/2003 за далекосъобщенията (Ley General 32/2003 de Telecomunicaciones) от 3 ноември 2003 г. (BOE № 264 от 4 ноември 2003 г., стр.
42372) and certain points of the National Telephone Numbering Plan annexed to that Royal Decree, on the ground that they are contrary to General Law 32/2003 on Telecommunications (Ley General 32/2003 de Telecomunicaciones) of 3 November 2003 (BOE No 264 of 4 November 2003, p.
38890, наричан понататък „LGT“), който транспонира в националното право Рамковата директива.
38890) (‘the GTL’) which transposed the Framework Directive into national law.
Общностна правна уредба
Community legal framework
Съображение 11 от Рамковата директива гласи:
Recital (11) in the preamble to the Framework Directive states:
„В съответствие с принципа за разделяне на регулаторните и оперативните функции, държавитечленки следва да гарантират независимостта на националния регулаторен орган или органи с оглед гарантиране на безпристрастността на техните решения.
‘In accordance with the principle of the separation of regulatory and operational functions, Member States should guarantee the independence of the national regulatory authority or authorities with a view to ensuring the impartiality of their decisions.
Това изискване за независимост не накърнява институционалната автономност и конституционните задължения на държавитечленки или на принципа на неутралност по отношение на правилата в държавитечленки, регламентиращи системата от имуществени права, установени в член 295 от договора.
This requirement of independence is without prejudice to the institutional autonomy and constitutional obligations of the Member States or to the principle of neutrality with regard to the rules in Member States governing the system of property ownership laid down in Article 295 of the Treaty.
Националните регулаторни власти [другаде в текста „органи“] следва да притежават всички необходими източници, като персонал, опит и финансови средства, за изпълнение на своите задачи.“
National regulatory authori- ties should be in possession of all the necessary resources, in terms of staffing, expertise, and financial means, for the performance of their tasks.’
Двадесето съображение от тази директива гласи:
Recital (20) of that directive states:
„Достъпът до номерационни ресурси на основата на прозрачни, обективни и недискриминационни критерии е от съществено значение за конкуренцията
‘Access to numbering resources on the basis of transparent, objective and nondiscriminatory criteria is essential for undertakings to compete in the electronic communications sector. All elements of national numbering plans should be
COMISIÓN DEL MERCADO DE LAS TELECOMUNICACIONES между предприятията в сектора на електронните съобщения.
COMISIÓN DEL MERCADO DE LAS TELECOMUNICACIONES managed by national regulatory authorities, including point codes used in network addressing. …’
Член 2, буква ж) от Рамковата директива определя „националния регулаторен орган“ като „властта или властите, натоварени от държавачленка с някоя от регулаторните задачи, посочени в настоящата директива и в Специфичните директиви“.
Article 2(g) of the Framework Directive defines the ‘national regulatory authority’ as ‘the body or bodies charged by a Member State with any of the regulatory tasks assigned in this Directive and the Specific Directives’.
Съгласно член 2, буква м) от тази директива „предоставянето на електронна съобщителна мрежа“ означава създаването, оперирането, контрола или осигуряването на достъп до такава мрежа.
Under Article 2(m) of the Framework Directive, the ‘provision of an electronic communications network’ is defined as the establishment, operation, control or making available of such a network.
Член 3 от Рамковата директива, озаглавен „Национални регулаторни власти“, гласи:
Article 3 of the Framework Directive, entitled ‘National regulatory authorities’, provides:
Държавитечленки гарантират, че всяка задача, възложена на националните регулаторни власти съгласно настоящата директива и Специфичните директиви, се осъществява от компетентен орган.
Member States shall ensure that each of the tasks assigned to national regulatory authorities in this Directive and the Specific Directives is undertaken by a competent body.
Държавитечленки гарантират независимостта на националните регулаторни власти, като осигуряват те да бъдат правно отделени и функционално независими от всички организации, предоставящи електронни съобщителни мрежи, оборудване или услуги.
Member States shall guarantee the independence of national regulatory authorities by ensuring that they are legally distinct from and functionally independent of all organisations providing electronic communications networks, equipment or services.
Държавитечленки, които запазват собствеността или контрола над предприятията, доставящи електронни съобщителни мрежи и/или услуги, осигуряват ефективно структурно отделяне на регулаторната функция от дейностите, свързани със собствеността или контрола.
Member States that retain ownership or control of undertakings providing electronic communications networks and/or services shall ensure effective structural separation of the regulatory function from activities associated with ownership or control.
Държавитечленки гарантират, че националните регулаторни власти упражняват правомощията си безпристрастно и при пълна прозрачност.
Member States shall ensure that national regulatory authorities exercise their powers impartially and transparently.
Държавитечленки публикуват задачите, които се възлагат на националните регулаторни власти, в лесно достъпна форма, особено що се отнася до задачи, които са възложени на повече от един орган.
Member States shall publish the tasks to be undertaken by national regulatory authorities in an easily accessible form, in particular where those tasks are assigned to more than one body.
Държавитечленки осигуряват, по целесъобразност, консултация и сътрудничество между тези органи и между тях и националните органи, на които е поверено прилагането на правото за защита на конкуренцията, и националните органи, на които е поверено прилагането на правото за защита на потребителите, по въпроси от взаимен интерес.
Member States shall ensure, where appropriate, consultation and cooperation between those authorities, and between those authorities and national authorities entrusted with the implementation of competition law and national authorities entrusted with the implementation of consumer law, on matters of common interest.
Когато повече от един орган е компетентен по тези въпроси, държавитечленки осигуряват, че съответните задачи на всеки орган са публикувани в лесно достъпна форма.
Where more than one authority has competence to address such matters, Member States shall ensure that the respective tasks of each authority are published in an easily accessible form.
Държавитечленки нотифицират Комисията за всички задачи, възложени на националните регулиращи [другаде в текста „регулаторни“] органи съгласно настоящата директива и на специфичните директиви, както и произтичащите от тях отговорности.“
Member States shall notify to the Commission all national regulatory authorities assigned tasks under this Directive and the Specific Directives, and their respective responsibilities’.
От своя страна член 10 от Рамковата директива, озаглавен „Номериране, именуване и адресиране“, посочва в параграф 1:
Paragraph 1 of Article 10 of the Framework Directive, which is entitled ‘Numbering, naming and addressing’, provides:
„Държавите-членки гарантират, че националните регулаторни власти контролират разпределението на всички национални номерационни ресурси и
‘Member States shall ensure that national regulatory authorities control the assignment of all national numbering resources and the management of the national
Държавитечленки гарантират, че за всички обществено достъпни електронни съобщителни услуги са осигурени адекватни номера и номерационни блокове.
Member States shall ensure that adequate numbers and numbering ranges are provided for all publicly available electronic communications services.
Националните регулаторни власти създават обективни, прозрачни и недискриминационни процедури за разпределение на националните номерационни ресурси.“
National regulatory authorities shall establish objective, transparent and nondiscriminatory assigning procedures for national numbering resources.’
На 9 декември 2005 г. CMT предявява пред Tribunal Supremo жалба за отмяна и обявяване за недействителни на член 27, параграфи 1 и 3, член 28, параграф 2, членове 34, 36, 38, член 40, параграфи 1 и 3, членове 49 и 55 от Кралски указ 2296/2004, както и точки 5.4. и 10.1. от националния телефонен номерационен план, приложен към посочения указ, доколкото противоречали на разпоредбите на LGT.
On 9 December 2005, the CMT lodged an application with the Tribunal Supremo seeking the annulment, with cessation of effects, of Articles 27(1), 27(3), 28(2), 34, 36, 38, 40(1), 40(3), 49 and 55 of Royal Decree 2296/2004 and paragraphs 5(4) and 10(1) of the National Telephone Numbering Plan, annexed to that decree, on the ground that they are contrary to the GTL.
CMT изтъква, че тези разпоредби не спазват разпределянето на правомощията в областта на управлението на номерационните ресурси, предвидено в членове 16 и 48 от LGT.
The CMT submits that those provisions do not respect the division of powers, with respect to the management of public numbering resources, provided for in Articles 16 and 48 of the GTL.