natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тези възможни допълнителни квалификации обаче са ирелевантни в настоящия случай, тъй като от директивата не може да се заключи, че поради тях е невъзможно FLH да бъде в същото време и оператор на разпределителна мрежа и в това си качество да е принципно задължено да предоставя достъп до разпределителната мрежа, която управлява.
These possible additional qualifications are irrelevant for the present case, however, since it cannot be inferred from the directive that they would prevent FLH from being at the same time a distribution system operator and, as such, in principle obliged to give third parties access to the distribution system it operates.
11 — Вж. член 2, точка 5 от директивата.
11 — See Article 2(5) of the Directive.
12 — В този смисъл вж. по-специално Решение от 17 ноември 1983 г. по дело Merck (292/82, Recueil, стр. 3781, точка 12), Решение от 21 февруари 1984 г. по дело St. Nikolaus Brennerei und Likörfabrik (337/82, Recueil, стр.
12 — See, to this effect, inter alia, Case 292/82 Merck [1983] ECR 3781, paragraph 12; Case 337/82 St. Nikolaus Brennerei [1984] ECR 1051, paragraph 10; and Case C-223/98 Adidas [1999] ECR I-7081, paragraph 23.
10 — Съгласно член 2, точка 3 от директивата „пренос“ означава транспортирането на електроенергия по свързана мрежа на свръхвисоко и високо напрежение с цел нейната доставка до крайни потребители или разпределители, но без да се включва доставката.
10 — According to Article 2(3) of the Directive ‘transmission’ means the transport of electricity on the extra high-voltage and high-voltage interconnected system with a view to its delivery to final customers or to distributors, but not including supply.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-439/06 либерализиране и хармонизиране на условията на пазара, така че националните пазари да могат пълно да се интегрират в същински напълно работещ вътрешен пазар на електроенергия 13.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 alising and harmonising the conditions in which the electricity market operates so as to fully integrate the national markets in one true and fully operational single market for energy. 13 customers.
свободно да избират своите доставчици, а на всички доставчици правото свободно да доставят на своите клиенти 15.
15These two rights are necessarily linked because, if customers are to choose freely their supplier, it is necessary that suppliers have the right to access, for an adequate and nondiscriminatory remuneration, the different transmission and distribution systems which carry electricity to the customer.
Значението на принципа за достъп на трети лица е видно и от историята на законодателния процес при приемането на директивата.
The importance of the principle of third party access is also apparent from the legislative history of the directive.
Разпоредбата, която изисква от държавитечленки да осигурят достъпа на трети лица, е съществен елемент от предложението на Комисията за изменение на Първа директива за електроенергията 16 и е приета без съществени промени в член 20 от директивата.
The provision requiring Member States to ensure third party access was an essential element of the Commission’s proposal to amend the first electricity directive 16and was adopted, essentially unchanged, in Article 20 of the Directive.
Целта за постигане на равнопоставеност между държавитечленки по отношение на отварянето на пазара 14 изисква еднообразно тълкуване на материалното приложно поле на директивата.
The objective of achieving a level playing field between Member States in term of market opening 14requires a uniform interpretation of the material scope to which the directive applies.
Това изисква ограниченията на общия принцип за достъп на трети лица да се тълкуват стриктно и да се свеждат до предвидените в директивата случаи.
This requires that restrictions to the general principle of third party access be interpreted narrowly and be limited to those provided for under the directive.
То изключва и възможността с разпоредба като член 13 от директивата, която гласи, че държавитечленки определят или изискват от предприятията, които притежават или отговарят за разпределителни мрежи, да определят един или повече оператори на разпределителни мрежи, да се предостави на държавитечленки пълна свобода за определяне на понятието „разпределителна мрежа“.
This also precludes the possibility that a provision such as Article 13 of the Directive, which provides that Member States are to designate, or to require undertakings that own or are responsible for distribution systems to designate, one or more distribution system operators, could give Member States total freedom in the definition of a ‘distribution system’.
Освен това в своята практика във връзка с Първа директива за електроенергията Съдът вече е подчертал значението на недискриминационния достъп на трети лица до мрежата 17.
Moreover, in its caselaw on the first electricity directive the Court has already highlighted the importance of nondiscriminatory third party access to the network. 17
Обхватът на понятието „разпределителна мрежа“, който е от съществено значение за действителния обхват
It is in the light of these considerations that the scope of the concept of ‘distribution system’, which is essential for the effec-
Пълното въвеждане на този свободен избор трябва да се осигури за небитовите потребители до 1 януари 2003 г., а за всички категории потребители — най-късно до 1 януари 2005 г.
Furthermore, it appears from the directive that one of the essential elements of the liberalisation of energy markets is to ensure that electricity customers have the right to choose freely their suppliers and all suppliers the right to freely deliver their
14 — Вж. обяснителния меморандум, посочен в бележка под линия 13.
14 — See Explanatory memorandum, cited in footnote 13.
CITIWORKS на достъпа на трети лица по смисъла на член 20, параграф 1 от директивата, трябва да се тълкува в светлината на тези съображения.
CITIWORKS tive scope of third party access as laid out in Article 20(1) of the Directive, must be construed.
Ще анализирам на първо място въпроса доколко някои критерии като големината или предназначението на мрежата са съществени за квалифицирането ѝ като „разпределителна мрежа“.
As a first step, I shall analyse the extent to which some criteria, such as the size or the purpose of the system, are essential for the qualification of a ‘distribution system’.
Възможността за освобождаване на изолираните мрежи обаче се обосновава на първо място не с незначителната им големина, а с факта, че подобни мрежи или не са свързани с по-голяма мрежа, или получават много малко електроенергия от по-голяма мрежа, което им създава доста специфични технически затруднения, особено с оглед на сигурността на доставката на електроенергия до крайните потребители 20.
However, the possibility of exempting isolated systems is not justified primarily by their small size but by the fact that such systems are either not connected to a bigger system or receive very little amounts of electricity from a bigger system, which makes them subject to very specific technical constraints, especially with regard to security of electricity supply to end users.
Следователно прагът по отношение на микроизолираните мрежи е установен със специална цел и не може да се разглежда като общ показател за големината на мрежите, за които общностният законодател е възнамерявал да предвиди прилагането или не на тази правна уредба.
20 The threshold regarding micro isolated systems was thus established for a very specific purpose and cannot be regarded as an overall indicator of the size of systems the Community legislature intended to regulate or not.
На първо място трябва да се отбележи, че в директивата не се изисква специален праг на големината, за да може дадена електроенергийна мрежа да се разглежда като „разпределителна мрежа“.
It may first be pointed out that the directive does not specify a size threshold in order for an electricity system to be regarded as a ‘distribution system’.
В рамките на директивата обаче големината на мрежата е релевантна за прилагането на някои съществени задължения, главно за отделянето на операторите на разпределителни мрежи 18.
Nevertheless, within the framework of the directive the size of a system is relevant for the application of certain essential obligations, most importantly for the unbundling of distribution system operators. 18
По мое мнение това указва, че по принцип волята на законодателя е била директивата да се прилага към множество видове мрежи независимо от големината им.
In my view this indicates that, as a matter of principle, the directive is intended to apply to a wide range of systems regardless of their size.
Това не изключва възможността прилагането на някои съществени установени в директивата задължения като отделянето да се приспособи в зависимост от големината на въпросната мрежа.
This does not preclude the possibility that the application of certain essential obligations laid down in the directive, as is the case for unbundling, may be adapted depending on the size of the system in question.
Във връзка със задължението за предоставяне на достъп на трети лица това би изглеждало релевантно единствено в изключителни обстоятелства 19, найвече във връзка с определението за микро- и малки изолирани мрежи, за които държавитечленки могат да предвидят
In relation to the obligation to provide third party access it would appear to be relevant only in exceptional circumstances, 19 namely in relation to the definition of micro and small isolated systems, for which Member States can provide for exemptions inter alia from third party access obliga-
Освен това макар че не е задължително изключването на една „малка“ мрежа от приложното поле на директивата да даде
Moreover, while the exclusion of one ‘small’ system from the scope of the directive may not necessarily have a significant impact
18 — Член 15, параграф 2, последно изречение от директивата, който се отнася до „отделяне на операторите на разпределителни мрежи“, гласи: „Държавите-членки могат да решат да не прилагат параграфи 1 и 2 към обединени електроенергийни предприятия, обслужващи помалко от 100 000 присъединени клиенти или обслужващи малки изолирани мрежи“.
18 — Article 15 of the Directive, which concerns the ‘unbundling of distribution system operators’, provides in the last sentence of the second paragraph that ‘Member States may decide not to apply paragraphs 1 and 2 to integrated electricity undertakings serving less than 100 000 connected customers, or serving small isolated systems’.
Вж. също съображение 11 от директивата, което гласи, че „[з]а да се избегне налагането на несъразмерна финансова и административна тежест върху малки разпределителни дружества, държавитечленки следва да имат възможност, където е необходимо, да освобождават такива дружества от законните изисквания за отделяне на разпределението“.
See also the 11th recital to the Directive, which states that ‘[t]o avoid imposing a disproportionate financial and administrative burden on small distribution companies, Member States should be able, where necessary, to exempt such companies from the legal distribution unbundling requirements’.
20 — „Мрежите на предприятие“ по смисъла на EnWG по принцип са затворени, но това не ги прави изолирани, тъй като те могат да получават електроенергия от по-голяма мрежа, към която са свързани.
20 — ‘Operation networks’ within the meaning of the EnWG are in principle closed but this does not make them isolated, as they may well receive electricity from a bigger network to which they are connected.
19 — Вж. член 26, който при определени обстоятелства разрешава изключването на микро- и малките изолирани мрежи от задълженията за предоставяне на достъп на трети лица.
19 — See Article 26, which allows in certain circumstances for the exclusion of micro and small isolated systems from third party access obligations.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-439/06 значително отражение върху конкуренцията, а следователно и върху либерализирането на електроенергийния сектор, това няма отношение към въпроса как изключването на цяла категория малки мрежи може да засегне конкуренцията.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 the definition of ‘distribution’ in Article 2(5) of the Directive.
квалифицирането ѝ като „разпределителна мрежа“.
on competition and thus on the liberalisation of the electricity sector, this has no bearing on how the exclusion of a whole category of small systems may affect competition.
При всички положения независимо от очевидните трудности при определянето нa предпоставките за разглеждане на дадена мрежа като „малка“, не е доказано, че само относително „малките“ мрежи ще бъдат освободени съгласно § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG.
In any event, besides the obvious difficulties of defining when a system is to be regarded as ‘small’, there is no evidence that only relatively ‘small’ systems will be exempted pursuant to Paragraph 110(1)(1) of the EnWG.
Докато отговарят на условията на тази разпоредба, мрежите се освобождават без значение какво количество електроенергия доставят.
So long as they fulfil the conditions laid down in that provision, systems are exempted regardless of the amount of electricity they deliver.
Това например означава, че далеч по-големи летища от Лайпциг/Хале може да бъдат освободени от задълженията за предоставяне на достъп на трети лица на основание § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG.
This means, for example, that far bigger airports than Leipzig/Halle Airport may be exempted from third party access obligations in application of Paragraph 110(1)(1) EnWG.
Освобождаването на някои мрежи от задълженията за предоставяне на достъп на трети лица единствено въз основа на целта, с която се управляват, поражда опасността една и съща мрежа да има или да няма право на освобождаване в зависимост от това дали управлението ѝ е част от друга дейност или е самостоятелна дейност.
The exemption of certain systems from third party access obligations on the sole basis of the purpose for which they are operated bears the risk that the same system, depending on whether it is run as part of another business or as a business on its own, will or will not be eligible for exemption from third party access obligations.
Ако например FLH беше поверило управлението на своята електроенергийна мрежа на друго дружество, чиято единствена дейност е управлението на мрежата с цел доставката на електроенергия на летището и на други крайни потребители, разположени в зоната на летището, разпределението на електроенергия със сигурност щеше да е извършено „с цел доставката ѝ до потребители“, както се указва в член 2, точка 5 от директивата.
For example, if FLH had outsourced the operation of its electricity system to another company having as its sole purpose the operation of the system with a view to delivering electricity to the airport and other end-users located at the airport, the distribution of electricity would certainly be made ‘with a view to its delivery to customers’, as stated in Article 2(5) of the Directive.
Така изключването на така наречените „мрежи на предприятие“ от задълженията за предоставяне на достъп на трети лица може да доведе до различно третиране на една и съща мрежа единствено въз основа на предмета на дейност на оператора на мрежата.
Thus, the exclusion of so called ‘operation networks’ from third party access obligations could result in a different treatment of the same system solely on the basis of the business purpose of the system operator.
Ето защо считам, че незначителната големина на мрежата не е съществен критерий, въз основа на който мрежа като управляваната от FLH да не се квалифицира като „разпределителна мрежа“ и принципно да бъде изключена от прилагането на принципа за достъп на трети лица.
I am therefore of the view that the small size of a system is not an essential criterion on which to refuse to qualify a system such as that operated by FLH as a ‘distribution system’ and to exclude it, as a matter of principle, from the application of the principle of third party access.
Второ, трябва да се определи до каква степен целта, с която се управлява мрежата, е съществена за
Second, it must be determined to what extent the purpose for which a system is operated is essential for the qualification of the system as ‘distribution system’. This question stems from the use of the phrase ‘with a view to its delivery to customers’ in
CITIWORKS можело да се приеме, че предвидените в директивата задължения за операторите на разпределителни мрежи трябвало да се прилагат и към подобни оператори.
CITIWORKS obligations imposed on distribution system operators by the directive.
В този смисъл изключването на някои мрежи от задълженията за достъп на трети лица въз основа на целта, с която те се управляват, би довело до различно третиране на крайните потребители.
Thus, the exclusion of systems from third party access obligations on the basis of the purpose for which they are operated would result in a different treatment of final customers.
Тези съображения показват, че ако квалифицирането на дадена мрежа като „разпределителна мрежа“ се постави в зависимост от условието главната ѝ цел да е доставката на електроенергия на потребителите като цяло, това ще доведе до съществена дискриминация както между операторите на мрежи, така и между потребителите.
These considerations suggest that a situation where the qualification of a system as a ‘distribution system’ would depend on the condition that it pursues the main objective of delivering electricity to the general public would lead to substantial discrimination between system operators as well as between customers.
Подобен резултат едва ли може да се съвмести със следваната от директивата цел за осигуряване на недискриминационен достъп на трети лица и на правото на крайния потребител свободно да избира своя доставчик на енергия.
Such an outcome seems difficult to reconcile with the objective of nondiscriminatory third party access and the end-user’s right to freely choose the energy supplier that the directive seeks to achieve.
Този подход не трябва да се възприема.
This approach should not be followed.
Държавитечленки разполагат с широка свобода на преценка относно практическото прилагане на предвидените в директивата задължения за предоставяне на достъп на трети лица.
Member States enjoy a wide margin of discretion in how they implement in practice the third party access obligations provided for in the directive.
Те имат възможност да предвидят облекчен административен режим за малките или новоизградени мрежи или за мрежите, чиято главна цел не е доставката на енергия на потребителите.
Member States might possibly provide for a lighter administrative regime for smaller or newly-created systems or systems which pursue a main objective that is different from that of the supply of energy to customers.
Така действителната тежест, която изпълнението на подобни задължения представлява за отделния оператор, е донякъде резултат от законодателния избор на всяка държавачленка 21.
Thus, the actual burden which the fulfilment of such obligations constitutes for an individual operator is to a certain extent the result of regulatory choices made by each Member State.
Следователно подобно съображение само по себе си не позволява цялостното изключване на подобни мрежи от предвидените в директивата задължения на операторите на разпределителни мрежи и особено от задълженията за предоставяне на достъп на трети лица.
21Therefore, such a ground would not in itself allow for the total exclusion of such systems from the obligations imposed by the directive on distribution system operators and especially third party access obligations.
Следователно нито едно от посочените дотук съображения само по себе си не обосновава изключването на мрежа като
It follows that none of the above reasons justifies as such the exclusion of a system such as that operated by Leipzig/Halle Airport from the scope of the concept of
21 — Германският законодател например избира контрола ex-ante върху тарифите за достъп до мрежата, „твърде радикален и тежък регулаторен способ, който не се изисква от общностното право, вместо да се ограничи до контрол върху методите за изчисляване на тези тарифи“. Вж. Thomas von Danwitz, „Regulation and Liberalisation of the European Electricity Market — A German View“, Energy Law Journal, 2006 г., кн. 27:423, стр. 448.
21 — For example the German legislature has opted for an ex-ante control of tariffs for network access, ‘an intrusive and cumbersome instrument of regulation not required by Community law, instead of confining itself to control methods to calculate these tariffs’.
Освен това не считам, че някои малки или затворени мрежи трябва принципно да не се квалифицират като „разпределителни мрежи“ по структурни съображения.
Moreover, I do not think that certain small or closed systems should be denied, as a matter of principle, the qualification as ‘distribution systems’ on structural grounds.
Твърди се наистина, че задълженията, наложени от директивата на операторите на разпределителни мрежи, и особено задълженията за предоставяне на достъп на трети лица, сами по себе си представляват прекомерна тежест за някои оператори, по-специално за малки оператори, за нови участници на пазара и/или за оператори, чиято основна дейност не е доставката на електроенергия на потребителите. Поради тази причина не
It has indeed been argued that the obligations imposed by the directive on distribution system operators, and in particular third party access obligations, are per se overly burdensome for certain system ope r-ators, particularly when they are small, new entrants and/or pursue a main objective that is different from that of the supply of energy to customers.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-439/06 управляваната от летище Лайпциг/Хале от обхвата на понятието „разпределителна мрежа“ по смисъла на директивата.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06
Напротив, някои обстоятелства показват, че мрежа като управляваната от FLH всъщност трябва да се разглежда като разпределителна мрежа по смисъла на директивата.
Quite to the contrary, some elements suggest that a system such as that operated by FLH should in fact be regarded as a distribution system within the meaning of the directive.
Те наистина са установени в зоната на летището, но преследват собствените си търговски цели.
happen to be located at the airport but they pursue their own commercial purpose.
Както бе потвърдено в съдебното заседание, основното договорно правоотношение между тях и FLH е по договор за наем.
The contractual relationship they have with FLH is, as was confirmed at the hearing, primarily a lease contract.
Следователно положението на въпросните 93 предприятия не се различава съществено от това на предприятията, които наемат обекти в центъра на някой град или в търговски център.
The situation of the 93 undertakings in question therefore does not differ fundamentally from that of businesses renting city centre premises or premises in a retail centre.
Следователно тези предприятия трябва принципно да имат възможността свободно да избират своя доставчик на електроенергия.
These undertakings should therefore, in principle, be able to choose freely their supplier of electricity.
За тази цел мрежата, която доставя електроенергия до точката на свързване на тези потребителски частни инсталации, трябва принципно да е достъпна за трети лица.
For that purpose, the system which delivers electricity to the connection point of these customers’ private installations should in principle be accessible to third parties.
Макар че въпросната мрежа явно се използва основно за собственото снабдяване на FLH 22, не трябва да се забравя, че приблизително 15 % от общото количество на консумираната от него електроенергия се разпределя на трети лица, което съгласно акта за препращане съответства на консумацията на приблизително 1 000 тричленни домакинства, и тази цифра постоянно нараства 23.
While it appears that the system in question is predominantly used for FLH’s own supply, 22it must not be forgotten that approximately 15% of the total volume of electricity it consumed in 2004 was distributed to third parties, which, according to the order for reference, is equivalent to the consumption of approximately 1 000 3-person households, and the figure tends to increase steadily.