natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Член 2, точка 2а от Директива 84/450, изменена с Директива 97/55 (наричана понататък „Директива 84/450“) 5, определя „сравнителната реклама“ за целите на тази директива като „всяка реклама, която пряко или косвено идентифицира б) сравнява стоки и услуги, задоволяващи еднакви потребности или предназначени за една и съща цел; в) сравнява обективно една или повече съществени, сравними, потвърдими или характерни черти на сравняваните стоки и услуги, включително техните цени; г)
(b) it compares goods or services meeting the same needs or intended for the same purpose; amended by Directive 97/55 (‘Directive 84/450’), 5 defines ‘comparative advertis- ing’, for the purposes of the directive, as ‘any advertising which explicitly or by implication identifies a competitor or goods or services offered by a competitor’.
5 — Директива 84/450 впоследствие е изменена с Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).
5 — Directive 84/450 was subsequently amended by Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair business-to-consumer practices in the internal market (‘the Unfair Practices Directive’) (OJ 2005 L 149, p. 22).
Някои от измененията, въведени с Директива 2005/29, засягат разпоредби на Директива 84/450 относно сравнителната реклама, сред които член 3а.
Some of the amendments made by Directive 2005/29 relate to provisions of Directive 84/450 concerning comparative advertising, including Article 3a.
Тъй като обаче Директива 2005/29 е приета след настъпването на фактите по настоящия случай, в настоящото заключение ще взема под внимание текста на Директива 84/450, изменен с Директива 97/55, а не текста, произтичащ и от изменения, въведени с Директива 2005/29.
However, Directive 2005/29 was adopted after the events at issue; the text I shall have in mind in this Opinion is therefore the text of Directive 84/450 as amended by Directive 97/55 and not the text resulting from the further amendments introduced by Directive 2005/29.
Освен това Директива 84/450 неотдавна бе отменена и заменена, считано от 12 декември 2007 г., с Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 376, стр.
Also, Directive 84/450 has recently been repealed and replaced, as from 12 December 2007, by Directive 2006/114/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006, concerning misleading and comparative advertising (OJ 2006 L 376, p.
229), която обаче представлява само кодифицирана за повече яснота и рационалност редакция на разпоредбите на Директива 84/450, които са в сила преди това.
21), which is however merely a version, codified in the interests of clarity and rationality, of the provisions of Directive 84/450 previously in force.
не води до объркване на пазара между рекламодателя и конкурента или между търговски марки [другаде в
(d) it does not create confusion in the market place between the advertiser and a competitor or between the advertiser’s
Главното производство и преюдициалните въпроси текста: „марки“], търговски наименования [другаде в текста: „търговски имена“] и други отличителни белези [другаде в текста: „отличителни знаци“], стоки и услуги на рекламодателя и тези на конкурента; д) не води до дискредитиране или опетняване на търговските марки, търговските имена, други отличителни белези, стоките, услугите, дейностите или положението на конкурента;
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling trade marks, trade names, other distinguishing marks, goods or services and those of a competitor;
За промоция, по-специално на своите мобилни телефонни услуги, O2 използва различни изображения на мехурчета.
For the purpose of promoting its mobile phone services, in particular, O2 uses images of bubbles in various ways.
Дружеството е по-специално притежател, освен на марките, състоящи се от съчетанието на буквата О с цифрата 2 (наричани понататък „марките О2“), и на две фигуративни марки, регистрирани в Обединеното кралство за телекомуникационни апарати и услуги, всяка от които се състои от статично изображение на мехурчета (наричани понататък „марките с мехурчета“).
It is the proprietor, inter alia, of trade marks consisting of the combination of the letter O and the number 2 (‘the O2 trade marks’) and also of two pictorial trade marks, both consisting of static pictures of bubbles, registered in the United Kingdom for telecommunications apparatus and services (‘the bubbles trade marks’).
Доказано е, както се вижда от акта за препращане, че потребителите свързват изключително с O2 изображенията на мехурчета във вода (особено на бледосин фон), използвани в контекст на мобилни телефонни услуги.
It is apparent from the order for reference that it is established that consumers associate images of bubbles in water (particularly against a graduated blue background) in the context of mobile phones exclusively with O2.
е) при продукти с наименование за произход във всеки един случай се свързва с продукти с наименование за произход; ж) не извлича нелоялно предимство от известността на търговската марка, търговското име или други отличителни белези на конкурента или от наименованието за произхода на конкуриращи се продукти;
(g) it does not take unfair advantage of the reputation of a trade mark, trade name or other distinguishing marks of a competitor or of the designation of origin of competing products;
H3G предлага в Обединеното кралство мобилни телефонни услуги, характеризиращи се със знака „3“, едва от март 2003 г., когато други оператори, сред които О2, вече имат утвърдена позиция на пазара.
H3G started providing mobile phone services in the United Kingdom, under the mark ‘3’, only in March 2003 when four other providers, including O2, were well established in the market.
През март 2004 г. H3G лансира предплатена услуга с наименование „Threepay“, а през същата година и сравнителна рекламна кампания, в рамките на която по телевизията са излъчвани рекламни съобщения, осъществяващи сравнение с цените на услугите на конкурентни оператори.
In March 2004 H3G launched a pay-as-you-go service called ‘Threepay’ and, in the same year, started their comparative advertising campaign using TV advertisements to make a price comparison with their competitors’ services.
О2 предявява иск срещу H3G пред High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, за нарушаване на правата върху марките О2 и марките з) не представя стоките или услугите като имитация или копие на стоки или услуги със запазена търговска марка или търговско име.“ I - 4238
(h) it does not present goods or services as imitations or replicas of goods or services bearing a protected trade mark or trade name.’
O2 HOLDINGS И O2 (UK) посочено в член 6, параграф 1, буква б) от Директива 89/104.
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) referred to in Article 6(1)(b) of Directive 89/104 were satisfied.
с мехурчета, във връзка с телевизионно рекламно съобщение, излъчено по поръчка на H3G, в което се използват, освен стилизираното и анимирано изображение на цифрата 3, и името „О2“ и изображения на движещи се мехурчета, и от което по същество следва, че услугата „Threepay“ е по-евтина от аналогичната услуга, предлагана от О2 (наричано понататък „спорната реклама“).
trade marks in respect of a TV advertisement put out by H3G, in which the term ‘O2’ and moving pictures of bubbles were used, together with a stylised animated picture of a 3, and which implied essentially that the ‘Threepay’ service was cheaper than the similar service provided by O2 (‘the advertisement at issue’).
О2 обжалва това решение пред Court of Appeal, като оспорва прилагането на посоченото изключение.
H3G for its part disputed the judgment in so far as it ruled that the advertisement at issue fell within Article 5(1)(b) of Directive 89/104 and called for O2’s appeal to be dismissed.
За да разреши този спор, с акт от 14 декември 2006 г. Court of Appeal преценява, че трябва да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
In order to settle the dispute, the Court of Appeal, by decision of 14 December 2006, considered it necessary to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Искът за нарушаване на права, който вече е насочен само срещу използването на изображенията на мехурчета в спорната реклама, е отхвърлен с решение от 23 март 2006 г.
The action for infringement, now directed only against the use of the bubbles images in the advertisement at issue, was dismissed by judgment of 23 March 2006.
По същество сезираният съд приема, че въпросното използване без съмнение попада в приложното поле на член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104, но разглежданата реклама съответства на член 3а, параграф 1 от Директива 84/450, като по този начин са налице условията за прилагане на изключението,
In essence, the court before which the action was brought held that the use of the bubbles images in the advertisement fell within Article 5(1)(b) of Directive 89/104, but that the advertisement complied with Article 3a(1) of Directive 84/450 and so the conditions for application of the defence
6 — Вж. точка 3 от акта за препращане, бележка 4 от писменото становище на О2 и точки 5 и 6 от писменото становище на H3G.
6 — See order for reference, paragraph 3; O2’s written observations, p. 14, note 4, and H3G’s written observations, paragraphs 5 and 6.
„1) Когато в реклама на своите стоки или услуги търговец използва регистрирана марка, притежавана от конкурент, за да сравни характеристиките (и по-специално цената) на стоките или услугите, които предлага на пазара, с характеристиките (и по-специално цената) на стоките или услугите, които конкурентът предлага на пазара под тази марка, без при това да създава объркване, нито по друг начин да застрашава основната функция на марката като обозначение за произход, попада ли това използване в приложното поле на член 5, параграф 1, буква а) или на член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104?
‘(1) Where a trader, in an advertisement for his own goods or services uses a registered trade mark owned by a competitor for the purpose of comparing the characteristics (and in particular the price) of goods or services marketed by him with the characteristics (and in particular the price) of the goods or services marketed by the competitor under that mark in such a way that it does not cause confusion or otherwise jeopardise the essential function of the trade mark as an indication of origin, does his use fall within either (a) or (b) of Article 5[(1)] of Directive 89/104?
7 — Вж. точка 11 от акта за препращане.
7 — See order for reference, paragraph 11.
Правен анализ
Legal analysis
2) Когато в сравнителна реклама търговец използва регистрирана марка на свой конкурент, трябва ли използването да е „необходимо“, за да е съобразено с член 3а от изменената Директива 84/450, и ако това е така, по какви критерии трябва да се преценява необходимостта?
(2) Where a trader uses, in a comparative advertisement, the registered trade mark of a competitor, in order to comply with Article 3a of Directive 84/450 as amended must that use be “indispensable” and if so what are the criteria by which indispensability is to be judged?
По първия преюдициален въпрос
The first question referred
3) По-специално, ако съществува изискване за необходимост, пречка ли е то за всяко използване на знак, който не е идентичен, но е много подобен на регистрираната марка?“
(3) In particular, if there is a requirement of indispensability, does the requirement preclude any use of a sign which is not identical to the registered trade mark but is closely similar to it?’
С първия преюдициален въпрос препращащият съд иска да установи по същество дали използването на регистрираната марка (наричана понататък „марката“) на конкурент в рамките на сравнителна реклама, с цел да се съпоставят характеристиките на стоки или услуги на рекламодателя с тези на стоките или услугите на конкурента, попада в приложното поле на член 5, параграф 1, буква а) или буква б) от Директива 89/104, когато това използване не създава объркване, нито застрашава по друг начин основната функция на марката да гарантира произхода на стоката или услугата.
By the first question, the referring court seeks essentially to ascertain whether the use of the registered trade mark (simply, ‘the trade mark’) of a competitor in a comparative advertisement for the purpose of comparing the characteristics of the advertiser’s goods or services with those of the competitor’s goods or services falls within Article 5(1) (a) or (b) of Directive 89/104 where that use does not cause confusion or otherwise jeopardise the essential function of the trade mark, which is to guarantee the origin of the goods or services.
Този въпрос се поставя, тъй като националният първоинстанционен съд е преценил, че спорната реклама попада в приложното поле на член 5, параграф 1, буква б) от посочената по-горе директива и че същата е разрешена само доколкото, понеже е в съответствие с член 3а от Директива 84/450, се обхваща от изключението, посочено в член 6, параграф 1, буква б) от Директива 89/104, докато H3G твърди, че тази реклама изобщо не попада в приложното поле на член 5, параграф 1, буква б) от последната.
This question is raised because the national court of first instance held that the advertisement at issue fell within the ambit of Article 5(1)(b) of Directive 89/104 and that it was permitted solely on the ground that it complied with Article 3a(1) of Directive 84/450 and was therefore covered by the defence referred to in Article 6(1)(b) of Directive 89/104, whereas H3G contends that it does not in fact fall within the scope of Article 5(1)(b) of that directive.
По силата на член 23 от Статута на Съда пред Съда представят писмени становища O2, H3G и Комисията на Европейските общности, чиито представители представят и устни становища в съдебното заседание, проведено на 29 ноември 2007 г.
Pursuant to Article 23 of the Statute of the Court, O2, H3G and the Commission submitted written observations to the Court and their representatives also presented oral observations at the hearing held on 29 November 2007.
Едва ли е необходимо да се припомня преди всичко, че според постоянната съдебна практика една директива не може сама по себе си да поражда задължения за частноправен субект и следователно позоваването на самата директива не е възможно срещу частноправен субект, а при прилагането на националното законодателство, независимо дали става дума за разпоредби, приети преди или след влизането в сила на директивата, националната юрисдикция, от която се иска да ги тълкува, е длъжна да го направи, доколкото е възможно, в светлината на текста и целта на директивата, за да се постигне търсеният от нея резултат, и по този начин да се съобрази с член 249, трета алинея ЕО 8.
It is scarcely necessary to point out first that, according to settled caselaw, a directive cannot of itself impose obligations on an individual and cannot therefore be relied upon as such against an individual but that, when applying domestic law, whether adopted before or after the directive, the national court which has to interpret that law must do so, as far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive so as to achieve the result it has in view and thereby comply with the third paragraph of Article 249 EC.
Позоваванията на разпоредбите на Директиви 89/104 и 84/450 следва да се възприемат именно в тази перспектива в настоящото преюдициално производство.
8 That is the context in which the references to the provisions of Directives 89/104 and 84/450 are to be understood for the purposes of the present reference for a preliminary ruling.
Отговорът в този смисъл на така поставения от препращащия съд въпрос би изисквал преглед на съдебната практика във връзка с член 5, параграф 1, букви а) и б) от Директива 89/104, която поне на пръв поглед не изглежда напълно еднородна по отношение на условията за прилагане на тези разпоредби.
A detailed reply to the question thus raised by the referring court would require an examination of the caselaw relating to Article 5(1)(a) and (b) of Directive 89/104, which does not appear, at least at first sight, to be at all consistent as to the conditions on which those provisions apply.
В това отношение ще отбележа по-специално затруднението да се съчетае подходът, възприет от Съда в Решение по дело BMW 10, от което изглежда следва, че използването от трето лице на чужда марка за отличаване не на неговата собствена стока или услуга, а на тази на притежателя на марката, само по себе си не попада извън приложното поле на член 5, параграф 1, буква а) от Директива 89/104, с подхода, възприет в по-скорошни решения, които клонят по-скоро към разрешение в обратен смисъл.
I note in particular, in this connection, the difficulty of reconciling the approach adopted by the Court in BMW, 10from which it seems to follow that the use by a third party of another’s trade mark, not to distinguish that party’s own goods or services but to distinguish the goods or services of the proprietor of the trade mark, does not of itself escape Article 5(1)(a) of Directive 89/104, with the approach adopted in more recent judgments, which tend rather to favour the opposite solution.
В посоченото по-горе решение по дело BMW Съдът приема, че използването в реклама на чужда марка, предназначено да отличи стоките на притежателя на марката като предмет на услугите, предоставяни от рекламодателя, попада в приложното поле на член 5, параграф 1, буква а) от Директива 89/104, без да се засяга прилагането на член 6 или 7 от същата директива 11.
In BMW, the Court held that the use in an advertisement of another’s trade mark to distinguish the goods of the proprietor of the trade mark as the subject of the services provided by the advertiser fell within the ambit of Article 5(1)(a) of Directive 89/104, subject to the provisions of Article 6 or Article 7 of that directive. 11
Вероятно като поставя посочения преюдициален въпрос, препращащият съд очаква от Съда да изясни условията за прилагане на разпоредбите на член 5, параграф 1, букви а) и б) от Директива 89/104, и по-специално дали забраните, предвидени в тези разпоредби, се прилагат и когато знак, идентичен или подобен на чужда марка, се използва в реклама, за да отличи не стоките или услугите на рекламодателя, а тези на притежателя на тази марка 9.
In raising the abovementioned question, the referring court probably expected the Court to clarify the conditions on which the provisions of Article 5(1)(a) and (b) of Direct ive 89/104 apply and to explain in particular whether the prohibitions contained in those provisions apply even when the use in an advertisement of a sign identical or similar to another’s trade mark is intended not to distinguish the advertiser’s goods or services but to distinguish the goods or services of the proprietor of that trade mark. 9
8 — Вж. във връзка по-специално с Директива 89/104 Решение от 16 юли 1998 г. по дело Silhouette International Schmied (C-355/96, Recueil, стр.
8 — See, with particular reference to Directive 89/104, Case C-355/96 Silhouette International Schmied [1998] ECR I-4799, paragraph 36, and Case C-408/01 Adidas-Salomon and Adidas Benelux [2003] ECR I-12537, paragraph 21.
Касае се за услугата продажба на автомобили BMW втора употреба и за услугата поправка и поддръжка на автомобили BMW.
The services in question were the sale of second-hand BMW cars and the repair and maintenance of BMWs.
9 — При разглеждането на първия преюдициален въпрос ще се абстрахирам от факта, че позоваването на член 5, параграф 1, буква а) от Директива 89/104 при всички случаи изглежда не е релевантно в настоящия казус, като се има предвид, че тук става въпрос само за използването в спорната реклама на знаци (изображенията на мехурчета), които са не идентични, а подобни на марки на О2.
9 — In examining the first question referred I shall pass over the fact that the reference to Article 5(1)(a) of Directive 89/104 appears to be irrelevant in the present case, since the only point now at issue in this case is the use in the advertisement at issue of signs (the bubbles images) which are not identical but similar to O2’s trade marks.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MENGOZZI — ДЕЛO C-533/06 когато трето лице в рамките на търговски преговори разкрива, че стоката е негово собствено производство, и използва въпросната марка единствено за да опише специфичните характеристики на стоката, която предлага 13, така че е изключено използваната марка да се тълкува като позоваване на предприятието на произход на посочената стока.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06 course of commercial negotiations, reveals the origin of goods which he has produced himself and uses the sign in question solely to denote the particular characteristics of the goods he offers for sale, 13so that there can be no question of the trade mark used being perceived as a sign indicative of the undertaking of origin.
да удостовери наличието на материална връзка в търговската дейност между стоките на третото лице и притежателя на марката и с това да застраши гарантирането на произхода, което представлява основната функция на марката.
material link in the course of trade between the goods concerned and the trade mark proprietor and was therefore liable to jeopardise the guarantee of origin which constitutes the essential function of the mark.
Съдът заключава, че следователно е налице използване, срещу което притежателят на марката може да направи възражение съгласно член 5, параграф 1 от Директива 89/104 16.
The Court held that it was consequently a use which the trade mark proprietor might prevent in accordance with Article 5(1) of Directive 89/104. 16
В Решение по дело Arsenal Football Club 14Съдът уточнява, че изключител-
In Arsenal Football Club, 14the Court ruled that the exclusive right under Article 5(1)(a) of Directive 89/104 was conferred ‘in order to enable the trade mark proprietor to protect his specific interests as proprietor, that is, to ensure that the trade mark can fulfil its functions’ and that ‘[t]he exercise of that right must therefore be reserved to cases in which a third party’s use of the sign affects or is liable to affect the functions of the trade mark, in particular its essential function of guaranteeing to consumers the origin of the goods’. 15
В посоченото по-горе Решение по дело Adam Opel 17Съдът приема, че „[и]звън ното право, предвидено в член 5, параграф 1, буква а) от Директива 89/104, е предоставено, „за да може притежателят на марката да защити специфичните си интереси като притежател на тази марка, така че последната да изпълни присъщите си функции“, и че „следователно използването на това право трябва да бъде запазено за случаите, когато използването на знака от трето лице засяга или може да засегне функциите на марката, и по-специално основната и функция, която е да гарантира на потребителите произхода на стоката“ 15.
In Adam Opel 17the Court held that, ‘[a]part from [the] specific case of use of a trade mark by a thirdparty provider of services having as subject-matter the products bearing that trade mark’, such as the case examined in the judgment in BMW, ‘Article 5(1)(a) of the directive [Directive 89/104] must be interpreted as covering the use of a sign identical to the trade mark in respect of goods marketed or services supplied by the third party which are identical to those in respect of which the trade mark is registered’. Again in Adam Opel, it stated that ‘it was having regard to [the] specific and indissociable link between the products bearing the trade mark and the services provided by the third party that the Court held that, in the specific circumstances of the BMW case, use by the third party of the sign identical to the trade mark in respect of goods marketed not by the third party but by the holder of the trade mark fell within Article 5(1)(a) of the directive’.