natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Анализът на целите на съхраняването на данни за трафик съгласно член 6 от Директива 2002/58 дават още по-убеди-телен довод в подкрепа на ограничаването на разкриването на данни.
A look at the purposes of storage of traffic data under Article 6 of Directive 2002/58 points even more in favour of the restriction of communication.
Съгласно член 6, параграф 1, буква б) от Директива 95/46 разкриването на тези данни може да се обоснове само с предвидените цели на съхраняване.
Only the purposes of the storage can justify the communication of the data, as provided for in Article 6(1)(b) of Directive 95/46.
При данните за трафик съгласно член 6 от Директива 2002/58 тези цели са експлоатацията на съобщителната мрежа, изготвянето на сметката на абоната, както и търговията и услугите с добавена стойност, но само със съгласието на потребителя, а също и обработката на данни по указание на доставчика във връзка със запитвания на клиенти и разкриване на измами във вече посочения смисъл 40.
Those purposes are, in the case of traffic data under Article 6 of Directive 2002/58, the operation of the communications network, subscriber billing, marketing and value added services with the consent of the user and — over and above those — processing under authority for customer enquiries and fraud detection in the abovementioned 40sense.
Уреждането на спорове не е самостоятелна цел на съхраняването на данни за трафик, а само дава възможност компетентните органи да се запознават с тези данни.
Dispute settlement is not an intrinsic purpose of storing traffic data, but only allows the competent authorities to be informed. It can therefore refer only to disputes which are connected with the purposes of the storage.
Затова то може да се отнася само до спорове, свързани с целите, за които се съхраняват данните 41.
41 However, the provision of evidence for contentious proceedings with third parties is not an identifiable purpose of storage.
В този смисъл член 6, параграф 6 от Директива 2002/58 не може да бъде осно-
Communication of the desired traffic data to Promusicae can therefore not be based on Article 6(6) of Directive 2002/58.
Същевременно това изключение би било твърде широко и затова не може да се приеме за съразмерно с преследваните цели.
At the same time, such an exception would be very extensive and could therefore not be accepted as proportionate to the aims pursued.
В противен случай потребителят би трябвало постоянно — не само при нарушаване на авторски права — да очаква неговите данни за трафик да бъдат предоставяни на трети лица, които по някаква причина искат да предявят права срещу него по съдебен ред.
The user would in principle have to reckon continually — not only in the case of copyright infringements — with the fact that his traffic data were being disclosed to third parties who, for some reason, wanted to start contentious proceedings against him.
Не е възможно да се допусне, че такива спорове винаги ще се основават на императивна обществена потребност по смисъла на съдебната практика относно член 8 от ЕКПЧ 39.
It is inconceivable that such disputes could in any event be based on a pressing social need as referred to in the caselaw on Article 8 of the ECHR. 39
38 — Във връзка с тълкуването на член 6, параграф 4 от Директива 97/66 вж. моето заключение от 29 януари 2004 г. по дело Комисия/Нидерландия (C-350/02, Recueil, стр. I-6213, точка 71).
38 — See my Opinion in Case C-350/02 Commission v Netherlands [2004] ECR I-6213, point 71, on the interpretation of Article 6(4) of Directive 97/66.
41 — В това отношение не трябва да се прекалява с интерпретациите на моята идея за „многообразието на споровете“, която по друг повод изложих в заключението по дело Комисия/Нидерландия (посочено в бележка под линия 38, точка 81).
41 — In that respect, my view on ‘the diversity of disputes’, stated in a different context in the Opinion in Commission v Netherlands, cited in footnote 38, point 81, should not be over-interpreted.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-275/06 вание за предоставянето на Promusicae на исканите от него данни за трафик.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06
обществената сигурност и националната отбрана.
(c) Article 15(1) of Directive 2002/58 security and defence.
в) По член 15, параграф 1 от Директива 2002/58
The stored data must expressly not be communicated for other purposes.
Спорно е дали запазването на данните за трафик на всички потребители — така да се каже, превантивното им съхраняване, без да е налице конкретно подозрение 42 — е съвместимо с основните права 43.
It may be doubted whether the storage of traffic data of all users without any concrete suspicions 42 — laying in a stock, as it were — is compatible with fundamental rights, 43 but the Spanish rules are in any case compatible with the wording of Article 15(1) of Directive 2002/58.
Позоваването на основните права обаче би надхвърлило рамките на настоящото преюдициално запитване, което не се отнася до действителността на член 15, параграф 1 44.
Such an interference with fundamental rights would be beyond the scope of these proceedings, since they do not concern the validity of Article 15(1).
Може би един ден ще трябва този въпрос да бъде проучен по повод на Директива 2006/24, с която
44 This question may have to be examined one day in connection with Directive 2006/24, which intro-
По-нататък член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 позволява ограничаване на правата, произтичащи от член 6, параграф 1.
Furthermore, Article 15(1) of Directive 2002/58 allows the restriction of the rights under Article 6(1).
Съгласно член 13, параграф 1 от Директива 95/46 подобно ограничаване трябва да представлява необходима, подходяща и пропорционална мярка в рамките на демократично общество, за да гарантира национална сигурност, тоест държавна сигурност, отбрана, обществена безопасност и превенцията, разследването, разкриването и преследването на престъпления или на неразрешено използване на електронна съобщителна система.
Such a restriction must be necessary, appropriate and proportionate within a democratic society to safeguard national security (that is, State security), defence, public security, and the prevention, investigation, detection and prosecution of criminal offences or of unauthorised use of the electronic communication system, as referred to in Article 13(1) of Directive 95/46/EC.
1), както и Становище 4/2005 от 21 октомври 2005 г. на Работната група за защита на данните относно посоченото предложение за директива и Становище 3/2006 от 25 март 2006 г. на Работната група за защита на данните относно Директива 2006/24.
42 — The German Bundesverfassungsgericht attributes a high intensity of interference to such interferences since the individual gives no cause for the interference but may be intimidated in his lawful conduct because of the risks of abuse and the feeling of being under surveillance; see the order of 4 April 2006 on the pinpointing of criminal suspects by the computerised analysis of data on many people (1 BvR 518/02, Neue Juristische Wochenschrift 2006, 1939 [1944], paragraph 117 of the version on www.bundesverfassungsgericht.de).
43 — Германският Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд) приема, че такава намеса в личния живот е особено тежка, тъй като лицето не е дало никакъв повод за намеса и тъй като въпреки законосъобразното си поведение може да бъде сплашено поради рисковете от злоупотреба и чувството, че го следят; вж.
43 — See the Opinion of the European Data Protection Supervisor on the Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the retention of data processed in connection with the provision of public electronic communication services and amending Directive 2002/58/EC (COM(2005) 438 final), OJ 2005 C 298, p.
Определение от 4 април 2006 г. във връзка с растерното издирване (1 BvR 518/02, Neue Juristische Wochenschrift 2006, 1939 [1944], точка 117 от текста в www.bundesverfassungsgericht.de).
1, and the Opinions of the Data Protection Working Party of 21 October 2005, 4/2005 on the Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the retention of data processed in connection with the provision of public electronic communication services and amending Directive 2002/58/EC (COM(2005) 438 final of 21 September 2005) and of 25 March 2006, 3/2006 on Directive 2006/24/EC of the European Parliament and of the Council on the retention of data generated or processed in connection with the provision of publicly available electronic communications services or of public communications networks and amending Directive 2002/58/EC.
На основание на тази възможност за изключение, в член 12, параграф 1 от Ley 34/2002 Испания въвежда задължение за доставчиците на достъп да съхраняват данни за трафик и данни за връзка.
Spain has made use of that derogation and in Article 12(1) of Ley 34/2002 has imposed on access providers the duty to retain traffic and connection data.
PROMUSICAE в общностното право се въвежда задължение за запазване на данни 45.
PROMUSICAE duces a duty of retention under Community law.
Ако Съдът все пак прецени за необходимо да разгледа допустимостта на запазването на данни във връзка с преюдициалния въпрос по настоящото дело, със сигурност ще е необходимо да се възобнови устната фаза на производството, за да се даде възможност на страните да представят становища съгласно член 23 от Статута на Съда.
45 However, if the Court wished to examine the permissibility of retention in the present case as a preliminary question, it would certainly be necessary to re-open the oral procedure in order to give the parties entitled under Article 23 of the Statute to make submissions the opportunity to do so.
В член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 са посочени изрично два вида основания за допускане на изключения, а именно от една страна, сред първите четири алтернативни хипотези — националната сигурност (т.е. държавна сигурност), отбраната, обществената безопасност, както и превенцията, разследването, разкриването и преследването на престъпления, а от друга страна, съгласно петата алтернативна хипотеза — неразрешеното използване на електронна съобщителна система.
Under Article 15(1) of Directive 2002/58, two types of bases for exceptions are expressly mentioned, namely, on the one hand, in the first four alternatives, national security (that is, State security), defence, public security, and the prevention, investigation, detection and prosecution of criminal offences and, on the other, in the fifth alternative, unauthorised use of the electronic communication system.
Освен това член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 препраща към член 13, параграф 1 от Директива 95/46, който съдържа други основания за допускане на изключения.
In addition, Article 15(1) of Directive 2002/58 refers to Article 13(1) of Directive 95/46, which contains further grounds of exception.
По член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 във връзка с член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 95/46
Article 15(1) of Directive 2002/58 in conjunction with Article 13(1)(g) of Directive 95/46
Всъщност тук възниква въпросът дали член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 допуска на Promusicae да се предоставят исканите от него и превантивно съхранени данни.
In essence, the question which arises here, however, is whether Article 15(1) of Directive 2002/58 permits the communication of the desired — retained — data to Promusicae.
Ако предоставянето на тези данни е допустимо от гледна точка на правната уредба за защита на данните, ще трябва да се провери дали посочените от препращащата юрисдикция директиви и защитената в тази правна уредба собственост на притежателите на авторски права изискват да се използва и тази възможност.
If communication were permissible under data protection law, it would need to be examined whether the directives mentioned by the referring court — and the property of the holders of copyrights protected under them — require that that possibility also be used.
Ирландия иска да се отмени Директива 2006/24 поради неточно правно основание.
In that case, the Spanish courts would be obliged to use any available margin of interpretation in order to facilitate such communication. 46
Решение по дело Lindqvist (посочено в бележка под линия 32, точка 87).
45 — The action in Case C-301/06 Ireland v Council and Parliament (Notice in OJ 2006 C 237, p. 5) is currently pending.
На първо място, основание за разкриване на данни би могло да се изведе от член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 във връзка с член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 95/46.
A first basis for communication could result from Article 15(1) of Directive 2002/58 in conjunction with Article 13(1)(g) of Directive 95/46.
Член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 95/46 позволява предоставянето на лични данни с оглед на защитата на правата и свободите на други лица.
Article 13(1)(g) of Directive 95/46 allows the communication of personal data for the protection of the rights and freedoms of others.
За разлика от други основания за допускане на изключение по член 13, параграф 1 от Директива 95/46, това основание не е посочено изрично в член 15, параграф 1 от Директива 2002/58,
Unlike the grounds of exception in Article 13(1) of Directive 95/46, this ground is admittedly not expressly listed in Article 15(1) of
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-275/06 с който обаче — според текста на немски език — се допускат ограничения „съгласно член 13, параграф 1 от Директива 95/46“.
Directive 2002/58, although Article 15(1) of Directive 2002/58, in the German version, does allow restrictions ‘in accordance with Article 13(1) of Directive 95/46’.
Вместо двусмислената немска дума „gemäß“ („съгласно“) на другите езици е използвана формулировката „както е посочено в член 13, параграф 1 от Директива 95/46“ 48.
Instead of the ambiguous ‘gemäß’ (‘in accordance with’), the reference is made in the form ‘as referred to in Article 13(1) of Directive 95/46’.
Това е плод на съзнателно решение в законодателния процес.
48That is based on a deliberate decision during the legislative procedure.
Както подчертава Комисията, при първоначалното приемане на тази уредба с Директива 97/66 Съветът се въздържа от цялостното възпроизвеждане на основанията за допускане на изключение по член 13, параграф 1 от Директива 95/46, а вместо това приема настоящата диференцирана уредба 49.
As the Commission points out, when it first adopted that rule in Directive 97/66, the Council refrained from incorporating the grounds of exception in Article 13(1) of Directive 95/46 in their entirety and instead chose the present, differentiated rule. 49
Разгледана самостоятелно, тази част от текста на немски език може да се разбира като препратка към всички основания за допускане на изключение съгласно член 13, параграф 1 от Директива 95/46 47.
Viewed in isolation, that could be understood as a reference to all the grounds of exception under Article 13(1) of Directive 95/46.
Подобно тълкуване обаче е изключено, поради обстоятелството че в самия член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 са посочени основания за допускане на изключение, които позволяват ограничения „съгласно член 13, параграф 1 от Директива 95/46“.
47However, that is contradicted simply by the fact that Article 15(1) of Directive 2002/58 itself mentions grounds of exception which are intended to allow a restriction ‘in accordance with Article 13(1) of Directive 95/46’.
Тези основания само отчасти съответстват на основанията по член 13, параграф 1 от Директива 95/46 и не съдържат посоченото в буква ж) изключение в полза на защитата на правата на други лица.
Those grounds correspond only in part to the grounds in Article 13(1) of Directive 95/46 and do not include the exception for the rights of others, mentioned under (g).
Затова основанията, посочени в член 13, параграф 1 от Директива 95/46, действат в сектора на електронните съобщения само доколкото са изрично възпроизведени в член 15, параграф 1 от Директива 2002/58.
Consequently, the grounds mentioned in Article 13(1) of Directive 95/46 are applicable in the electronic communications sector only in so far as they are expressly included in Article 15(1) of Directive 2002/58.
В подкрепа на този извод може да се посочи и фактът, че член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 е специална разпоредба спрямо член 13, параграф 1 от Директива 95/46 50.
That conclusion is also supported by the speciality of Article 15(1) of Directive 2002/58 as compared with Article 13(1) of Directive 95/46.
Последният се прилага към всички лични данни независимо от обстоятелствата, при които са събрани.
50 The latter applies to all personal data irrespective of the context in which they arise.
Следователно той е относително обща разпоредба, тъй като следва да се прилага към множество съвсем различни положения 51.
It is thus relatively general since it has to be applied to a large number of very different situations.
За разлика от него първият от
51The former, on the other hand, relates specifically to the personal data which arise in the context of
Тази разпоредба е по-ясно формулирана в текста на директивата на други
That rule is more clearly apparent from other language versions than from the
48 — В текста на френски език например се използва изразът „comme le prévoit l’article 13, paragraphe 1, de la directive 95/46/CE“, в текста на английски език — „as referred to in Article 13(1) of Directive 95/46/EC“, а в текста на испански език — „a que se hace referencia en el apartado 1 del artículo 13 de la Directiva 95/46/CE“, като преди това са изброени различните допустими основания за обосноваване на изключение.
48 — Thus the French version has ‘comme le prévoit l’article 13, paragraphe 1, de la directive 95/46/CE’, the English version ‘as referred to in Article 13(1) of Directive 95/46/EC’ and the Spanish version ‘a que se hace referencia en el apartado 1 del artículo 13 de la Directiva 95/46/CE’, in each case following a list of the various permissible grounds of justification.
49 — Вж. бележка под линия 6 от становището на Комисията.
49 — See footnote 6 to the Commission’s written observations.
Christian Cychowski застъпва становището, че транспонирането на тази разпоредба за допускане на изключения в германското право позволявало на носителите на авторски права да се предоставят данни за трафик за нарушителите на тези права.
517 et seq.), takes the view that the German transposition of this exception allows the communication of the traffic data of copyright infringers to the rightholders.
PROMUSICAE посочените членове се отнася конкретно до личните данни в рамките на електронните съобщения и затова се основава на сравнително точна оценка за степента, в която предоставянето на лични данни за трафик ще накърни основното право на защита на данните.
PROMUSICAE electronic communications and is therefore based on a comparatively precise assessment of the extent to which communication of personal traffic data interferes with the fundamental right to data protection.
цел и използване по неразрешен начин.
to the conduct in question, namely use for unauthorised purposes and use contrary to the system.
Със сигурност нарушаването на авторски права е неразрешена цел.
Infringement of copyright would certainly be an unauthorised purpose.
При такова нарушение обаче съобщителната система може да се използва по разрешен начин, а именно за зареждане на данни от други компютри, свързани помежду си в Интернет.
When such an infringement is committed, the communication system may nevertheless be used as intended, namely for loading data from other computers which are connected to the Internet.
Следователно предвидената в член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 95/46 защита на правата и свободите на други лица не обосновава предоставянето на лични данни за трафик.
Consequently, the protection of the rights and freedoms of others under Article 13(1)(g) of Directive 95/46 cannot justify the communication of personal traffic data.
Относно неразрешеното използване на електронна съобщителна система
Unauthorised use of the electronic communication system
Според Комисията в член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 се има предвид използването на съобщителната система по неразрешен начин, чрез което се застрашава нейната цялост или сигурност.
In the Commission’s view, the meaning intended in Article 15(1) of Directive 2002/58 is use contrary to the system, jeopardising the integrity or security of the communication system.
Това личало и от историята на възникването на това понятие, което било въведено в Регламент 97/66 за гарантиране на правилното използване на честотите.
That, it says, also follows from the drafting history, since the concept was introduced in Directive 97/66 for ensuring correct frequency use.
По-нататък следва да се провери дали неразрешеното използване на електронна съобщителна система, което е петата алтернативна хипотеза по член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, може да обоснове предоставяне на лични данни.
A further possible basis for communication could be unauthorised use of the electronic communication system, which is the fifth alternative in Article 15(1) of Directive 2002/58.
Това стеснително тълкуване на понятието „неразрешено използване“ е в съответствие със защитената съгласно член 5 от Директива 2002/58 поверителност на
That narrow interpretation of the concept of unauthorised use accords with the secrecy of communications, protected under Article 5 of Directive 2002/58. Use
52 — Използването на системата по неразрешен начин по правило може да включва и наказуемите престъпни деяния съгласно Рамково решение 2005/222/ПВР на Съвета от 24 февруари 2005 година относно атаките срещу информационните системи (ОВ L 69, стр.
52 — Use contrary to the system would normally also cover acts punishable under Council Framework Decision 2005/222/JHA of 24 February 2005 on attacks against information systems (OJ 2005 L 69, p. 67).
Понятието „неразрешено използване на електронна съобщителна система“ допуска най-общо две тълкувания по отношение на съответните видове поведение, а именно използване с неразрешена
The concept of unauthorised use of the electronic communication system essentially allows two interpretations with regard
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-275/06 съобщенията.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06 for unauthorised purposes can normally be established only by monitoring the content of the communication.
несанкционирани от наказателното право задължения, произтичащи от определени правоотношения, например със задължения по трудово правоотношение или със семейни задължения.
relatively wide. Moreover, communication may also come into conflict with duties not subject to criminal sanctions, arising from specific legal relationships, such as, for example, with employment relationships or duties towards the family.
Съществува дори и възможността доставчикът на електронни съобщителни услуги да забранява достъпа до определено съдържание или неговото разпространяване.
There would even be the possibility that the provider of the electronic communication service could object to access to certain content or its dissemination.
В този смисъл трудно може да се определи кои от всички тези правоотношения допускат съхраняването и разкриването на данни за трафик или дори на съдържанието на съобщенията.
It would therefore be virtually impossible to define which of those legal relationships could allow storage and communication of traffic data or perhaps even of communication content.
Ето защо, ако се тълкува широко, това основание за ограничение ще е несъвместимо с изискването за предвидимост.
As a result, this ground of restriction would not, on a wide interpretation, be reconcilable with the requirement of foreseeability.