natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— международна словна марка № 568 850, „LIVRE“, заявена на 27 март 1991 г. и регистрирана на 3 юни 1991 г., с действие по отношение на Австрия, Франция и Италия, за обозначаване на „дрехи и обувки“, спадащи към клас 25.
— the international word mark No 568 850, LIVRE, filed on 27 March 1991 and registered on 3 June 1991, with effect in Austria, France and Italy to cover the ‘clothing and shoes’ in Class 25 .
189), в редакцията му, приложима към фактите в дадения случай.
1), in the version applicable to the facts of the case .
На 9 юли 2002 г. представителят на жалбоподателя представя в 16 ч. и 56 мин. чрез факс искане за продължаване на срока до 9 септември 2002 г.
On 9 July 2002, Ruppert’s representative submitted at 16:56, by fax, a request seeking to have the period specified extended until 9 September 2002.
Искането е обосновано както следва:
The reason given for the application was as follows:
„За съжаление все още не сме получили необходимите документи, за да докажем, че по-ранната марка е използвана, но ще напомним на възразяващия да ги предостави бързо.
‘Unfortunately, we have not yet received the documents which are necessary to prove the use of the earlier mark, but we will remind the opposing party to make them quickly available .
По тази причина Ви молим да ни разрешите продължаването на срока.“
For that reason we request that you grant this extension.’
С писмо от 15 юли 2002 г. СХВП съобщава на жалбоподателя, че искането му за продължаване на срока не е уважено, тъй като посочените от него мотиви не показват наличие на изключителни и непредвидени обстоятелства.
By letter of 15 July 2002, OHIM told Ruppert that its request for an extension of the period specified would not be granted, given that the reasons it had submitted did not show that there were any exceptional and unforeseen circumstances .
На 6 септември 2002 г. жалбоподателят все пак представя на СХВП различни документи, за да докаже използването на по-ранните марки.
On 6 September 2002, Ruppert nevertheless sent to OHIM various documents to provide proof of use of the earlier marks.
На 9 септември 2002 г. той оспорва отказа за продължаване на срока и прави искане да бъдат взети предвид документите, представени независимо от изтичането на първоначалния срок.
On 9 September 2002, it protested against the refusal to extend the period specified and requested that the documents sent be taken into account despite the expiry of the initial time-limit.
На 11 октомври 2002 г. СХВП уведомява страните, че няма да бъдат взети предвид нито документите, изпратени на 6 септември 2002 г., нито съображенията от 9 септември 2002 г.
On 11 October 2002, OHIM informed the parties that neither the documents sent on 6 September 2002 nor the observations of 9 September 2002 would be taken into consideration.
С решение от 2 март 2004 г. отделът по споровете отхвърля възражението на жалбоподателя поради липса на доказателства за използване на по-ранните марки.
By decision of 2 March 2004, the Opposition Division rejected Ruppert’s opposition on account of failure to prove use of the earlier marks.
На 29 април 2004 г. жалбоподателят подава жалба срещу това решение.
On 29 April 2004, Ruppert appealed against that decision.
В жалбата той твърди, че с оглед на практиката на СХВП по отношение на предоставянето на продължаване на срокове оправдано е можел да очаква, че в рамките на настоящата процедура ще му бъде предоставено първоначално продължаване.
In that context, Ruppert argued that, in the light of OHIM’s practice concerning the extension of time-limits, it was entitled to think that an initial extension would be granted to it in the context of the present procedure.
На следващо място жалбоподателят изтъква, че лицето, което е оправомощено в дружеството да подпише клетвената декларация, представляваща едно от доказателствата за използването на по-ранните марки, е отсъствало поради пътуване към момента на изтичането на срока.
Ruppert further submitted that the person within the company who was authorised to sign the sworn statement, which constituted part of the evidence of use of the earlier marks, was on a trip at the time when the period expired.
С решение от 7 декември 2004 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) първи апелативен състав на СХВП отхвърля жалбата.
By decision of 7 December 2004 (‘the contested decision’), the First Board of Appeal of OHIM dismissed the appeal.
Той приема по същество, че:
It found, in essence, that:
— в съответствие с правило 71 от Регламент № 2868/95 СХВП може да отхвърли искане за продължаване на срок, когато то не е обосновано от обстоятелствата; в дадения случай обаче искането за продължаване на срока е било направено едва няколко часа преди изтичането на срока и в него не се посочвали особени причини,
— pursuant to Rule 71 of Regulation No 2868/95, OHIM could refuse a request for extension of the period specified where that extension was not appropriate in the circumstances; in the present case, the request for an extension had been submitted only a few hours before the expiry of the time-limit and without reference to particular reasons;
— освен това представеното след изтичането на срока оправдание (отсъствие поради отпуск) не представлявало изключително обстоятелство и е било предвидимо преди изтичането на срока,
— the reason submitted after the expiry of the time-limit (absence on holiday) did not, moreover, constitute an exceptional circumstance and was foreseeable before the expiry of the time-limit;
След изслушване на страните, с определение от 24 април 2006 г., председателят на втори състав на Първоинстанционния съд разпорежда спиране на производ-
By order of 24 April 2006, the President of the Second Chamber of the Court of First Instance, after hearing the parties, ordered the proceedings to be stayed pending a
K & L RUPPERT STIFTUNG/СХВП — LOPES DE ALMEIDA CUNHA И ДР. (CORPO LIVRE) ството до произнасяне на окончателно решение по делото, довело до Решение на Съда от 13 март 2007 г. по дело СХВП/Kaul (C-29/05 P, Сборник, стр. І-2213). В рамките на процесуално-организационните действия страните са поканени в съдебното заседание да изразят становище по отношение на изводите, които според тях се налагат за настоящото дело от Решение по дело СХВП/Kaul, посочено по-горе. 15
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) final decision in the case which gave rise to the judgment in Case C-29/05 P OHIM v Kaul [2007] ECR I-2213. As a measure of organisation of procedure, the parties were requested to express their views at the hearing on the consequences which, in their opinion, had to be drawn in respect of the present case from the judgment in OHIM v Kaul. 15
С решение на председателя на Първоинстанционния съд от 21 март 2007 г. г-н A. W. H. Meij е определен за изпълняващ функциите на председател, за да замести г-н J. Pirrung, който е възпрепятстван да участва в съдебния състав, а г-н S. Papasavvas е определен за попълване на състава.
By decision of the President of the Court of First Instance of 21 March 2007, Mr A.W.H. Meij was designated as acting President of the Chamber, replacing Mr J. Pirrung who was unable to sit, and Mr S. Papasavvas was designated to complete the formation.
В подкрепа на своите искания жалбоподателят се позовава на пет правни основания, изведени съответно от неправилно прилагане на правило 71 от Регламент № 2868/95 във връзка с правило 22 от същия регламент, от нарушение на задължението за мотивиране съгласно член 73 от Регламент № 40/94, от нарушение на член 74, параграфи 1 и 2 от същия регламент и на последно място, от нарушение на принципа на диспозитивното начало, както и на някои общи разпоредби, които са резултат от естеството на производството inter partes.
In support of its claims, the applicant relies on five pleas in law, alleging, respectively, misapplication of Rule 71 of Regulation No 2868/95, read in conjunction with Rule 22 thereof; infringement of the obligation to state reasons pursuant to Article 73 of Regulation No 40/94; infringement of Article 74(1) and (2) of Regulation No 40/94; and, lastly, infringement of the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and of certain general provisions stemming from the nature of inter partes proceedings.
По първото правно основание, изведено от неправилно прилагане на правило 71 от Регламент № 2868/95 във връзка с правило 22 от същия регламент
The first plea, alleging misapplication of Rule 71 of Regulation No 2868/95, read in conjunction with Rule 22 thereof
Жалбоподателят счита, че е представил пред отдела по споровете искане за продължаване на срока за представяне на доказателства за използването на по-ранните марки, което е в съответствие с правило 71 от Регламент № 2868/95.
The applicant maintains that its request to the Opposition Division for an extension of the period specified for submitting proof of use of the earlier marks was in compliance with the requirements of Rule 71 of Regulation No 2868/95.
Това било първо искане за продължаване, направено по време на процедурата, и било мотивирано от обстоятелството, че доказателствата не са могли да бъдат събрани в определения срок.
That request was the first such request made in the course of the proceedings and the reason for it was the fact that it had not been possible to gather the evidence in the period specified.
Освен това искането било получено от СХВП преди изтичането на срока, а именно в последния ден от същия, и не съществувало правило, което да не допуска продължаването да бъде поискано в последния ден от срока.
Furthermore, the request was received by OHIM before the expiry of the period specified, namely on the last day thereof, and there is no rule which prohibits a request for an extension on the last day of the period specified.
Що се отнася до мотивацията на неговото искане, жалбоподателят счита, че тя е достатъчна за първо искане за продължаване, по-специално доколкото то е било представено по време на ваканционен период.
As regards the statement of reasons, the applicant maintains that the reason given was sufficient for a first request for an extension, particularly since its request was submitted during the holiday period.
Той изтъква, че лицето, което отговаря за документите, свързани с марки в дружеството, отсъствало за дълъг период поради пътуване и по тази причина не е било в състояние да събере документите, удостоверяващи използването на по-ранните марки.
The applicant submits that the person responsible for trademarks matters within the company had left on along trip and was therefore unable to gather together the documents showing use of the earlier marks.
Освен това той твърди, че в СХВП съществувала практика да се приемат първите искания за продължаване на срока, дори и да не са подробно мотивирани.
The applicant adds that it was OHIM’s practice to grant initial requests for extensions even in the absence of a detailed statement of reasons .
Като се основава на текста на правило 71 от Регламент № 2868/95 СХВП счита, че за да обосноват продължаването на срока обстоятелствата, посочени в подкрепа на такова искане, трябва да бъдат от изключителен характер.
Basing its argument on the wording of Rule 71 of Regulation No 2868/95, OHIM takes the view that the circumstances relied on in support of the request for an extension of the period specified must be special if they are to be capable of justifying the extension.
Във връзка с това тя препраща към Насоките относно процедурите пред нея, публикувани на интернет страницата ѝ, както и към различните езикови редакции на правило 71.
OHIM refers, in that regard, to the directives relating to proceedings before it, which have been published on its Internet site, and to the various language versions of Rule 71 .
СХВП счита, че в случая представената от жалбоподателя мотивация, според която доказателствата все още не могат да бъдат събрани, не представлява нищо друго освен потвърждение на обстоятелството, че срокът не може да се спази и следователно не може да обоснове продължаването на същия.
In OHIM’s opinion, the statement of reasons set out by the applicant in the present case, according to which it had still not been possible to obtain the items of evidence, amounts to nothing more than a statement of the fact that the period specified could not be complied with, and as such could not justify an extension of that period.
Правило 71, параграф 1, второ изречение от Регламент № 2868/95 предвижда, че „[п]ри подходящи обстоятелства [СХВП] може да разрешава удължаване на определен срок, ако заинтересованата страна е поискала такова удължаване и ако молбата за това е представена преди изтичането на първоначално определения срок“.
The second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95 states that ‘[OHIM] may, when this is appropriate under the circumstances, grant an extension of a period specified if such extension is requested by the party concerned and the request is submitted before the original period expired’.
От това следва, че продължаването на сроковете не е автоматично, а зависи от съответните обстоятелства във всеки конкретен случай, които могат да го обосноват, както и от представянето на искане за продължаване.
It follows that the extension of a period specified is not automatic: in each case, it depends on circumstances which are specific to the individual case and which make it appropriate to grant an extension, as well as on the submission of a request for an extension.
Следователно в подобен случай СХВП трябва да гарантира своята безпристрастност по отношение на страните.
In such cases, OHIM must therefore ensure that it remains impartial with regard to the parties.
Освен това, когато тези обстоятелства се отнасят само за страната, която иска продължаването, както е в дадения случай, единствено последната може да предостави на СХВП надлежна информация за тях.
Furthermore, where those circumstances are — as is the case here — specific to the party requesting the extension, that party is the only one who can provide OHIM with the relevant information regarding them.
Следователно, за да може отделът по споровете да прецени дали са налице обстоятелства, които обосновават евентуално продължаване на срока, те трябва да бъдат посочени в искането за продължаване.
Accordingly, for the Opposition Division to be able to assess the existence of circumstances which make it appropriate to grant an extension, those circumstances must be specified in the related request .
В случая жалбоподателят е мотивирал искането за продължаване на срока с посочената в точка 7 по-горе формулировка.
In the present case, the applicant stated the reasons for the request for an extension in the terms set out in paragraph 7 above.
Представителят на жалбоподателя обяснява, че последният все още не му е предоставил необходимите документи и че ще му напомни необходимостта да направи това бързо.
The applicant’s lawyer thus explained that the applicant had not yet provided him with the necessary documents and that he would remind the applicant that it had to do so quickly.
Следователно посочва причината, поради която самият той не е в състояние да изпрати в определения срок на СХВП документите, доказващи използването на по-ранните марки.
He therefore stated the reason why he was not himself able, within the time-limit, to send OHIM the documents proving use of the earlier marks.
За сметка на това той не посочва причините, поради които жалбоподателят не е бил в състояние да му предостави посочените документи.
By contrast, he did not state the reasons why the applicant was unable to send him those documents.
Именно тази информация обаче е следвало да бъде дадена на отдела по споровете, за да може той да прецени дали са налице обстоятелства, които обосновават евентуално продължаване на срока.
It is precisely that information that should have been communicated to the Opposition Division so that it could assess whether, in the circumstances, it was appropriate to grant an extension of the period specified.
Макар в писмото си от 9 септември 2002 г. жалбоподателят да обяснява, че лицето, което отговаря за тези документи в дружеството, е отсъствало към момента на изтичането на срока поради пътуване, трябва да се отбележи, че независимо от това дали сам по себе си този факт е достатъчен, за да обоснове исканото продължаване, това обяснение е достигнало до СХВП два месеца след искането за продължаване, подадено в последния ден от срока.
Although the applicant explained in its letter of 9 September 2002 that the person responsible for the matter within the company was on a trip at the time when the period expired, it must be pointed out — independently of the question whether that fact was in itself sufficient to justify the extension requested — that the explanation was received by OHIM two months after the request, which was lodged on the day the period expired.
Следователно трябва да се констатира, че жалбоподателят не е посочил в искането си за продължаване причината, поради която то е било необходимо.
Clearly, therefore, the applicant had not stated, in its request for an extension, the reason why it was necessary .
Поради това представената от жалбоподателя мотивация в неговото искане за продължаване на срока не отговаря на изискванията на правило 71, параграф 1, изречение второ от Регламент № 2868/95, както са посочени по-горе.
Accordingly, the statement of reasons given by the applicant in its request for an extension did not meet the requirements laid down in the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95, as set out above.
Доколкото жалбоподателят твърди, че съгласно постоянната практика на СХВП първо продължаване на срока се предоставя автоматично въз основа на обикновено немотивирано искане, достатъчно е да се отбележи, че жалбоподателят не е представил никакво доказателство, годно да докаже съществуването на такава практика.
Insofar as the applicant submits that it is constant practice on the part of OHIM to grant an initial extension automatically, on the basis of a simple request that does not state the reasons on which it is based, it is sufficient to point out that the applicant has not produced any evidence to show the existence of such a practice.
Трябва следователно да се заключи, че отделът по споровете е приложил правилно правило 71, параграф 1, второ изречение от Регламент № 2868/95, като е отказал да продължи определения срок.
It must therefore be held that the Opposition Division correctly applied the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95 in refusing to extend the period specified.
От това следва, че първото правно основание, изложено от жалбоподателя, трябва да се отхвърли.
It follows that the applicant’s first plea must be rejected.
K & L RUPPERT STIFTUNG/СХВП — LOPES DE ALMEIDA CUNHA И ДР. (CORPO LIVRE) По второто правно основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране съгласно член 73 от Регламент № 40/94
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) The second plea, alleging infringement of the obligation to state reasons pursuant to Article 73 of Regulation No 40/94
Жалбоподателят твърди, че нито първата, нито втората инстанция на СХВП са посочили мотиви, които да му позволят да разбере причината, поради която искането му за продължаване на определения срок за представяне на доказателства за използване на по-ранните марки е отхвърлено, и че по този начин СХВП е нарушила член 73 от Регламент № 40/94.
The applicant submits that neither the Opposition Division nor the Board of Appeal of OHIM stated the reasons which would enable it to understand why its request for an extension of the period specified for submission of proof of use of the earlier marks had been refused and that OHIM had thus infringed Article 73 of Regulation No 40/94.
Член 73 изисквал да бъдат уточнени причините, поради които съдържащите се в искането указания не отговарят на нормативните изисквания.
According to the applicant, that provision requires a statement of the reasons why the particulars given in the request do not satisfy the legal conditions .
Просто твърдение, че мотивите, посочени в подкрепа на искането на жалбоподателя за продължаване на срока, не са достатъчни, не отговаряло на това изискване.
The mere assertion that the grounds put forward in support of the applicant’s request for an extension were insufficient does not meet that requirement.
СХВП изтъква, че когато заинтересованата страна не обосновава своето искане за продължаване на срока, като не посочва определени обстоятелства, констатацията за липса на каквото и да било обосноваване е достатъчна за мотивацията на отказа.
OHIM submits that, where the interested party does not give adequate reasons for its request for an extension, by refraining from mentioning special circumstances, a finding that there is no justification is sufficient for the purposes of stating the reasons on which the refusal is based .
Найнапред следва да се констатира, че доколкото в обжалваното решение апелативният състав се е ограничил до това да потвърди отказа на отдела по споровете да продължи определения срок за представяне на доказателства за използване на по-ранните марки, второто правно основание следва да се разгледа с оглед на мотивите за този отказ, представени от отдела по споровете.
It must be stated, first, that, insofar as the Board of Appeal, in the contested decision, merely upheld the refusal of the Opposition Division to extend the period specified for submission of proof of use of the earlier marks, the second plea must be examined in the light of the statement of reasons on which the Opposition Division’s refusal was based .
Що се отнася до задължението за мотивиране, трябва освен това да се припомни, че съгласно член 73, изречение първо от Регламент № 40/94 решенията на СХВП трябва да съдържат мотиви.
Furthermore, as regards the obligation to state reasons, it must be borne in mind that, under the first sentence of Article 73 of Regulation No 40/94, decisions of OHIM must state the reasons on which they are based .
Това задължение има същия обхват като предвиденото в член 253 ЕО.
That obligation has the same scope as that enshrined in Article 253 EC.
Според постоянната съдебна практика задължението за мотивиране на индивидуалните решения има двойната цел, от една страна, да даде възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за приетата мярка, за да защитят правата си, и от друга страна — да даде възможност на общностния съд да упражни контрол за законосъобразност на решението (Решение на Съда от 14 февруари 1990 г. по дело Delacre и др./Комисия, C-350/88, Recueil стр. I-395, точка 15 и Решение на Първоинстанционния съд от 28 април 2004 г по дело Sunrider/СХВП — Vitakraft-Werke Wührmann и Friesland Brands (VITATASTE и METABALANCE 44), T-124/02 и T-156/02, Recueil, стр II-1149, точка 72).
It is settled caselaw that the duty to give reasons for a decision has two purposes: to allow interested parties to know the justification for the measure so as to enable them to protect their rights and to enable the Community judicature to exercise its power to review the legality of the decision (Case C-350/88 Delacre and Others v Commission [1990] ECR I-395, paragraph 15, and Joined Cases T-124/02 and T-156/02 Sunrider vOHIM— Vitakraft-Werke Wührmann and Friesland Brands (VITATASTE and METABA-LANCE 44) [2004] ECR II-1149, paragraph 72).
В дадения случай отделът по споровете е мотивирал своя отказ в писмо от 15 юли 2002 г., както следва:
In the present case, by letter of 15 July 2002, the Opposition Division stated in the following terms the reasons on which its refusal was based:
„Вашето искане за продължаване на срока, представено на 9 юли 2002 г., не е прието от СХВП, поради това че посочените от Вас мотиви не са приети като основание за продължаването на срока.
‘The request for an extension of the period specified, which you submitted on 9 July 2002, has not been accepted by OHIM because the reasons you give are not regarded as adequate for the extension of time-limits.
В съответствие с правило 71[, параграф 1] от [Регламент № 2868/95] продължаване на срокове може да се допусне само ако обстоятелствата оправдават това.
In consequence of Rule 71[1] of Regulation [No 2868/95], extensions of periods specified are granted only when this is appropriate under the circumstances .