natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Дори да се предположи, че на жалбоподателя е поверена задача да предоставя услуги от общ икономически интерес по смисъла на тази разпоредба, жалбоподателят по никакъв начин не доказва защо ценовите практики, критикувани в обжалваното решение, са необходими за изпълнението на тази задача.
Even on the assumption that the applicant has been entrusted with a task of operating services of general economic interest within the meaning of that provision, the applicant fails to show why the pricing practices which have been criticised in the contested decision are necessary to the performance of that task.
Следователно този довод не може да се приеме.
That argument cannot therefore be upheld.
Жалбоподателят се позовава и на решението Deutsche Post и смята, че подобно на предприятието с господстващо положение в това решение, Комисията е трябвало да му наложи символична глоба.
The applicant refers again to the Deutsche Post decision and takes the view that the Commission should have imposed a symbolic fine on the applicant, as it did on the dominant undertaking in that decision.
В това отношение е важно да се напомни най-напред, че според установената съдебна практика фактът, че Комисията е приложила в миналото глоба в определен размер за някои видове нарушения, не може я лиши от възможността да увеличи този размер в определените в Регламент № 17 граници, ако това е необходимо, за да се осигури прилагането на общностната политика в областта на конкуренцията.
In that regard, it must be observed first of all that, according to settled case-law, the fact that the Commission in the past imposed fines of a certain level for particular types of infringement does not mean that it is estopped from raising that level within the limits set by Regulation No 17, if that is necessary to ensure the implementation of Community competition policy.
Решение по дело Bolloré и др./Комисия, точка 313 по-горе, точка 376 и цитираната съдебна практика).
The proper application of the Community competition rules requires that the Commission be able at any time to adjust the level of fines to the needs of that policy (see Bolloré and Others v Commission, cited in paragraph 313 above, paragraph 376, and the caselaw cited).
По-нататък, трябва да се приеме за установено, че положението на жалбоподателя фундаментално се различава от положението на посоченото в решението Deutsche Post предприятие.
Next, it must be held that the applicant’s situation is fundamentally different from that of the undertaking referred to in the Deutsche Post decision.
Всъщност от съображения 192 и 193 от решението Deutsche Post, което се отнася до злоупотреба при обработката на трансграничната поща, следва, че Комисията е приела за целесъобразно да наложи символична глоба на посоченото в това решение предприятие поради три съображения: първо, поведението на засегнатото предприятие е съответствало на практиката на германските съдилища, второ, не съществува общностна практика специално във връзка с посочените трансгранични пощенски услуги, и трето, засегнатото предприятие е поело ангажимент да въведе процедура за обработка на входящата трансгранична поща, така че да се избегнат практическите трудности и евентуално да се улесни установяването на бъдещи случаи на накърняване на свободната конкуренция.
It follows from recitals 192 and 193 to the Deutsche Post decision, which concerned abuse in relation to the processing of cross-border letter mail, that the Commission deemed it appropriate to impose only a symbolic fine on the undertaking referred to in that decision on three grounds: (1) the undertaking concerned had behaved in accordance with the caselaw of German courts; (2) there was no Community caselaw relating specifically to the cross-border letter mail services concerned; and (3) the undertaking concerned had undertaken to introduce a procedure for the processing of incoming cross-border letter mailings which would avoid practical difficulties and facilitate the detection of future interference with free competition, should it occur.
В конкретния случай първо трябва да се приеме за установено, че единственото решение на германските юрисдикции, на което се позовава жалбоподателят, е решението на Oberlandesgericht Düsseldorf, постановено на 16 януари 2002 г., или в хода на периода, през който нарушението е квалифицирано като незначително в обжалваното решение (съображение 207).
In the present case, first, it must be noted that the only judgment of the German courts to which the applicant refers is the judgment of the Oberlandesgericht Düsseldorf, which was delivered on 16 January 2002, thus in the period during which the infringement was characterised in the contested decision as minor (recital 207).
Във всеки случай това решение е отменено с решението на Bundesgerichtshof от 10 февруари 2004 г.
In any event, that judgment was set aside by the judgment of the Bundesgerichtshof of 10 February 2004.
Второ, от обжалваното решение (съображения 106 и 206) следва, че Комисията е приложила същите принципи като тези от Решението Napier Brown/British Sugar от 1988 г.
Second, it follows from the contested decision (recitals 106 and 206) that the Commission applied the same principles as those underlying the 1988 Napier Brown/British Sugar decision.
В Известието от 22 август 1998 г. относно прилагането на правилата за конкуренция по отношение на споразуменията за достъп в далекосъобщителния сектор — Рамка, съответни пазари и принципи (точки 117—119) обаче Комисията вече е съобщила, че възнамерява да прилага принципите от Решението Napier Brown/British Sugar в далекосъобщителния сектор.
In its Notice of 22 August 1998 on the application of the competition rules to access agreements in the telecommunications sector — framework, relevant markets and principles (paragraphs 117 to 119), the Commission had already announced that it proposed to apply the principles of the Napier Brown/British Sugar decision in the telecommunications sector.
Единственото ново обстоятелство в обжалваното решение се състои в „претегления подход, който трябва да се използва, [тъй като] в Германия е определена обща цена на едро за необвързан достъп до абонатна линия, докато цените за съответните услуги на дребно са различни за аналоговите, ISDN и ADSL линиите“ (обжалвано решение, съображение 206).
The only new element of the contested decision is ‘the weighted approach which had to be used [because of] the fact that in Germany, a single wholesale tariff for local loop unbundling has been fixed, while the tariffs for the corresponding retail services differentiate between analogue, ISDN and ADSL lines’ (recital 206 to the contested decision).
Въпреки това Комисията отчита новостта на този подход, като квалифицира нарушението като сериозно, а не много сериозно, за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. (обжалвано решение, съображение 206).
However, the Commission took account of the novelty of that approach in characterising the infringement as ‘serious’, instead of as ‘very serious’, for the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 (recital 206 to the contested decision).
Трето и последно, в настоящото дело жалбоподателят не поема никакъв ангажимент в бъдеще да избягва всякакви други нарушения.
Finally, third, the applicant in the present case has not given any undertaking to avoid any other future infringement.
Тъй като посочените три критерия от Решението Deutsche Post не са изпълнени в конкретния случай, доводът, основан на възприетия във въпросното решение подход, не може да се приеме.
The three criteria laid down by the Deutsche Post decision have not been fulfilled in this case; therefore, the argument based on the approach adopted in that decision cannot be upheld.
От изложеното дотук следва, че настоящото правно основание трябва да се отхвърли.
It follows from all the foregoing that this plea must be rejected.
Д — По петото правно основание, изведено от погрешната преценка на продължителността на нарушението
E — Fifth plea: incorrect assessment of the duration of the infringement
Жалбоподателят напомня, че Комисията увеличава размера на глобата поради твърдяна тежест на нарушението за периода 1998—2001 г.
The applicant notes that the Commission increased the amount of the fine on account of the purported gravity of the infringement during the period from 1998 to 2001.
Въпреки това в обжалваното решение (съображение 208) Комисията сама признавала, че жалбоподателят знае, че структурата на тарифите му представлява злоупотреба, едва от 1999 г.
However, the Commission itself acknowledges in the contested decision (recital 208) that the applicant was aware of the abuse in its charge structure only from 1999.
Жалбоподателят твърди, че на среща от 17 април 2000 г. е информиран от служителите на Комисията, че тя ще образува производство за установяване на неизпълнение на задължения от държавачленка срещу Федерална република Германия.
The applicant claims that it was informed by agents of the Commission at the meeting on 17 April 2000 that the Commission would bring proceedings against the Federal Republic of Germany for failure to fulfil obligations.
Поради тази информация и поради продължителността на административното производство Комисията сама затвърдила убеждението на жалбоподателя, че тарифите му не противоречат на член 82 ЕО, и по този начин допринесла за увеличаването на продължителността на нарушението.
As a result of that information and the length of the administrative procedure, the Commission itself reinforced the applicant’s belief that its charges did not contravene Article 82 EC, and thus helped to extend the duration of the infringement.
Затова тази продължителност не трябвало да се взема предвид при определянето на размера на глобата (Решение на Съда от 6 март 1974 г. по дело Istituto chemioterapico italiano и Commercial Solvents/Комисия, 6/73 и 7/73, Recueil, стр. 223, точка 51).
The whole of that duration should not therefore be taken into account for the purposes of fixing the amount of the fine (Joined Cases 6/73 and 7/73 Istituto chemioterapico italiano and Commercial Solvents v Commission [1974] ECR 223, paragraph 51).
Доколкото в рамките на настоящото правно основание жалбоподателят поставя под съмнение изчисляването на продължителността на нарушението,
In so far as the applicant calls into question in the context of the present plea the calculation of the duration of the infringement, it must be noted that, in the form of
Що се отнася до преценката на основателността на правното основание, трябва да се напомни, че в обжалваното решение Комисията се позовава на жалби, подадени през 1999 г. от конкуренти на жалбоподателя.
As regards the assessment as to whether the plea in law is well founded, it must be borne in mind that the Commission refers in the contested decision to the complaints lodged by competitors of the applicant in 1999.
Според Комисията от този момент жалбоподателят знае, „че срещу него има оплаквания от евентуална злоупотреба със структурата на тарифите за достъп до абонатна линия“ (обжалвано решение, съображение 208).
According to the Commission, the applicant has therefore been aware since that time ‘of the accusation of possible abuse in the charge structure for access to the local network’ (recital 208 to the contested decision).
Обстоятелството, че едва от 1999 г. нататък жалбоподателят е запознат с оплакването срещу него за злоупотреба с господстващо положение, няма отношение към действителното наличие на обстоятелството, че поведението му съставлява нарушение след 1 януари 1998 г.
The fact that the applicant knew only from 1999 that it was being accused of abuse of its dominant position is irrelevant to the fact that its conduct constituted an infringement from 1 January 1998.
Всъщност понятието за злоупотреба по смисъла на член 82 ЕО е обективно понятие (Решение по дело Hoffmann-La Roche/Комисия, точка 226 по-горе, точка 91, Решение по дело AKZO/Комисия, точка 189 по-горе, точка 69 и Определение по дело Piau/Комисия, точка 233 по-горе, точка 37; Решение по дело Irish Sugar/Комисия, точка 122 по-горе, точка 111).
An ‘abuse’ within the meaning of Article 82 EC is an objective concept (Hoffmann-La Roche v Commission, cited in paragraph 226 above, paragraph 91; AKZO v Commission, cited in paragraph 189 above, paragraph 69; order in Piau v Commission, cited in paragraph 233 above, paragraph 37; Irish Sugar v Commission, cited in paragraph 122 above, paragraph 111).
Следователно първият довод трябва да се отхвърли.
The first argument must therefore be rejected.
Доводът на жалбоподателя, че глобата щяла да е по-ниска, ако решението е било прието по-рано, не може да се приеме.
The applicant’s argument that the fine would have been lower if the decision had been adopted earlier cannot be upheld either, for it is purely hypothetical.
Освен това е важно да се подчертае, че от обжалваното решение (съображение 211) следва, че Комисията се отказва от всякакво увеличаване на глобата за периода от 1 януари 2002 г. до май 2003 г.
Moreover, it must be pointed out that it is apparent from the contested decision (recital 211) that the Commission did not make any increase in the fine in respect of the period from 1 January 2002 to May 2003.
Вторият довод също не може да се приеме и затова последното правно основание трябва изцяло да се отхвърли.
The second argument cannot therefore be accepted and the final plea in law must consequently be rejected in its entirety.
Следователно жалбата трябва да се отхвърли.
Accordingly, the action must be dismissed.
По силата на член 87, параграф 2 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
След като жалбоподателят е загубил делото, следва да се постанови жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски и тези на Комисията, съгласно искането на последната.
Since the applicant has been unsuccessful, it must be ordered to bear its own costs and to pay those of the Commission, in accordance with the form of order sought by the Commission.
На основание на член 87, параграф 4, трета алинея от Процедурния правилник встъпилите страни понасят направените от тях съдебни разноски.
In accordance with the third subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, the interveners are to bear their own costs.
Постановено в открито съдебно заседание в Люксембург на 10 април 2008 година.
Delivered in open court in Luxembourg on 10 April 2008.
II — Услуги за достъп за абонатите .........................................
II — Retail access . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
А — Тарифи за аналоговите абонатни линии (T-Net) и за цифровите теснолентови абонатни линии — ISDN (T-ISDN) ..................
A — Charges for retail analogue lines (T-Net) and digital narrowband or ISDN lines (T-ISDN) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Обжалвано решение ..............................................................
The contested decision . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Искания на страните ..............................................................
Forms of order sought by the parties . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
I — По главните искания за отмяна на обжалваното решение ................
I — Principal form of order sought: annulment of the contested decision .....
А — По първото правно основание, изведено от нарушение на член 82 ЕО ......................................................
A — First plea in law: infringement of Article 82 EC ...................
По първата част, изведена от липсата на злоупотреба поради недостатъчната свобода на действие, с която е разполагал жалбоподателят, за да избегне ценовата преса ........................
First part: absence of an abuse as the applicant did not have sufficient scope to avoid a margin squeeze .......................
РЕШЕНИЕ ОТ 10.4.2008 г. — ДЕЛО T-271/03 iii) По липсата на представляващо злоупотреба поведение поради недостатъчната свобода на действие на жалбоподателя, която да му позволи да избегне ценовата преса, увеличавайки цените си на дребно за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. ............................
(iii) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to avoid a margin squeeze by increasing its retail prices in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 ................................
II - 517 iv) Относно липсата на представляващо злоупотреба поведение поради недостатъчната свобода на действие на жалбоподателя за намаляване на ценовата преса чрез увеличаване на тарифите на дребно за ADSL достъп след 1 януари 2002 г. .........................................
(iv) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to reduce the margin squeeze by increasing its ADSL retail access charges from 1 January 2002 ...
По втората част, изведена от незаконосъобразност на използвания от Комисията метод за установяване на ценовата преса ...
Second part: unlawfulness of the method used by the Commission to establish a margin squeeze ...........................
II - 537 i) По въпроса дали в обжалваното решение Комисията е трябвало да докаже, че цените на дребно на жалбоподателя сами по себе си представляват злоупотреба ..............
Whether the Commission should have demonstrated in the contested decision that the applicant’s retail prices were, as such, abusive .......................
Обжалвано решение ....................................
Contested decision ...............................
Законосъобразност на използвания от Комисията метод . .
Lawfulness of the method used by the Commission ...
— Предварителни бележки .............................
— Preliminary observations .......................
— По твърдяната незаконосъобразност на метода за изчисляване на ценовата преса въз основа на цените и разходите на вертикално интегрираното предприятие с господстващо положение, изключвайки специфичното положение на конкурентите на пазара .................
— The alleged unlawfulness of the method of calculating the margin squeeze on the basis of the charges and costs of a vertically integrated dominant undertaking, disregarding the particular situation of competitors on the market ..............
— По оплакването, изведено от факта, че Комисията е взела предвид само приходите от всички услуги за достъп, изключвайки приходите от други услуги, по-специално от телефонните разговори ..............
— Complaint that the Commission took into account only revenues from all access services and excluded revenues from other services, particularly those from call services ...................................
— По оплакването, изведено от факта, че при изчисляването на ценовата преса е включена таксата за отказ ....
— Complaint that the discontinuance charge for wholesale access was included in the margin squeeze calculation ............................
По третата част, изведена от твърдяна изчислителна грешка при установяването на ценовата преса .............................
Third part: alleged calculation error in the finding of a margin squeeze . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
По четвъртата част, изведена от липсата на последици за пазара от установената ценова преса .................................
Fourth part: the margin squeeze identified had no effect on the market . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Б — По второто правно основание, изведено от пороци в разпоредителната част на обжалваното решение ...............................
B — Second plea in law: the defective nature of the operative part of the contested decision . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Доводи на страните ..........................................
Arguments of the parties ...................................
Съображения на Първоинстанционния съд ....................
Findings of the Court ......................................
В — По третото правно основание, изведено от злоупотреба с власт и нарушение на принципите на пропорционалност, на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания ...............
C — Third plea in law: misuse of powers and infringement of the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
II — По евентуалното искане за намаляване на наложената глоба .............
II — The alternative form of order sought, seeking a reduction of the fine imposed . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
А — По първото правно основание, изведено от нарушаване на правото на защита .......................................................
A — First plea in law: infringement of the rights of defence .............
Б — По второто правно основание, изведено от нарушение на член 253 ЕО .....................................................
B — Second plea in law: infringement of Article 253 EC ...............
В — По третото правно основание, изведено от липсата на небрежност или умисъл от страна на жалбоподателя ..........................
C — Third plea in law: the applicant’s lack of negligence or intentional fault . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Г — По четвъртото и шестото правно основание, изведени съответно от недостатъчното отчитане на тарифната регулация при изчисляването на размера на глобата и от недостатъчното отчитане на смекчаващите обстоятелства ...........................................
D — Fourth and sixth pleas: insufficient account taken of charges legislation in calculating the level of the fine, and insufficient account taken of attenuating circumstances ...................................
Д — По петото правно основание, изведено от погрешната преценка на продължителността на нарушението .............................
E — Fifth plea: incorrect assessment of the duration of the infringement ..
„Държавни помощи — Директива 2001/81/ЕО — Национална мярка, която установява схема за търговия с права за емисии на азотни оксиди — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с общия пазар — Допустимост — Предимство — Липса на селективен характер на мярката“
(State aid — Directive 2001/81/EC — National measure establishing an emission trading scheme for nitrogen oxides — Decision finding the aid compatible with the common market — Admissibility — Advantage — Measure lacking selective character)
Жалба за отмяна — Жалби на държавите­членки (член 88 ЕО и член 230, втора алинея ЕО)
Actions for annulment — Actions brought by Member States (Arts 88 EC and 230, second para., EC)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие (член 87, параграф 1 ЕО)
State aid — Meaning (Art. 87(1) EC)
(член 6 ЕО и член 87, параграф 1 ЕО)
State aid — Meaning — Selective nature of the measure (Arts 6 EC and 87(1) EC)
за емисии на азотни оксиди, която те следва да спазват, и позволява на тези предприятия да търгуват помежду си правата за емисии, които произтичат непряко от тази норма, предоставеното от държавачленка разрешение за търгуване на тези права, придаващо им естество на нематериален актив, който може да се продава свободно, въпреки че посочената държавачленка е можела да ги продаде или да ги включи в тръжна процедура, представлява предимство, което е предоставено на посочените предприятия чрез държавни ресурси.
emission standard for nitrogen oxides and which authorises those undertakings to trade the emission allowances deriving indirectly from that standard with each other, the authorisation given by a Member State to trade those allowances, which thus confers on them the character of intangible assets which may be freely sold, whereas that Member State could have sold them or put them up for auction, constitutes an advantage granted to those undertakings through State resources.