natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 110), т.е. преди данъчните години, разглеждани в главното производство, не може да окаже влияние върху предходното съображение, тъй като използването на такъв номер произтича от необходимостта както за икономическите оператори, така и за данъчните служби на държавитечленки, да определят със сигурност участниците в сделките, предмет на облагане с ДДС.
1), namely after the tax years in question in the main proceedings, can have no bearing on the foregoing consideration, since the use of such a number is dictated by the need, both for the economic operators and the tax authorities of the Member States, to identify with a degree of certainty those effecting transactions subject to VAT.
Ето защо уточненията, произтичащи от този член 28з, само потвърждават едно вече съществуващо правило, което е присъщо на правилното функциониране на общата система на ДДС.
The clarifications brought about by Article 28h thus simply confirm a pre-existing rule that is integral to the proper functioning of the common system of VAT.
Следователно транспонирането на член 4, параграф 4, втора алинея от Шеста директива трябва да се разграничава от въвеждането на механизъм за опростено деклариране и плащане на ДДС, който позволява по-специално на дружествата от една и съща група да останат отделни данъчнозадължени лица, дори ако ДДС може да бъде консолидиран в отчета на дружеството майка.
The transposition of the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive must therefore be distinguished from the setting up of a mechanism to simplify VAT declarations and payments which enables, inter alia, companies within the same group to remain separate taxable persons, even where VAT may be consolidated in the accounts of the parent company.
С оглед на тези съображения и на становището, изразено от италианското правителство по време на съдебното заседание, както и в писмото от 24 юли 2003 г., адресирано до Комисията в рамките на процедурата за нарушение № 2002/5456, според което Декретът от 1979 г. не представлява мярка за транспониране на член 4, параграф 4, втора алинея от Шеста директива, препращащата юрисдикция трябва да определи дали приложимата по отношение на спорните декларации национална уредба отговаря на припомнените в точки 19 и 20 от настоящото решение критерии, като следва да се подчертае, че в такъв случай това би било транспониране, извършено в нарушение на процесуалното изискване, установено в член 4, параграф 4, втора алинея от Шеста директива, а именно консултацията с консултативния комитет по ДДС.
It is in the light of those considerations and of the view expressed by the Italian Government at the hearing and in its letter of 24 July 2003 to the Commission in the context of infringement proceeding No 2002/5456 that the 1979 Decree does not constitute a measure transposing the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive that the Corte Suprema di Cassazione must determine whether the national legislation applicable to the contested declarations satisfies the criteria referred to at paragraphs 19 and 20 above. It must be stressed that, should that be the case, such legislation would have been adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive, namely consultation of the Advisory Committee on VAT.
Следователно на първия въпрос трябва да се отговори, че член 4, параграф 4, втора алинея от Шеста директива е правна норма, чието прилагане от държавачленка предполага предварителна консултация от страна на последната с консултативния комитет по ДДС и приемане на национална уредба, която позволява лицата, и по-специално дружествата, които са установени на нейна територия и са юридически самостоятелни, но са тясно свързани помежду си чрез финансови, икономически и организационни връзки, вече да се считат не за отделни данъчнозадължени лица по ДДС, а за едно данъчнозадължено лице, единствен притежател на индивидуален идентификационен номер за посочения данък и следователно единствено оправомощено да подава декларации за ДДС.
The answer to the first question must therefore be that the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive is a provision which, in order to be implemented by a Member State, requires prior consultation by that State of the Advisory Committee on VAT and the adoption of national legislation authorising persons, in particular companies, established in the territory of the country who, while legally independent, are closely bound to one another by financial, economic and organisational links, no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of VAT in order to be treated as a single taxable person to whom a single VAT identification number is allocated and, accordingly, the sole person entitled to submit VAT declarations.
Националният съд следва да проверява дали национална уредба като разглежданата в главното производство изпълнява тези критерии, като следва да се уточни, че при липсата на предварителна консултация с консултативния комитет по ДДС национална уредба, която отговаря на посочените критерии, би представлявала транспониране, извършено в нарушение на процесуалното изискване, установено в член 4, параграф 4, втора алинея от Шеста директива.
It is for the national court to determine whether national legislation, such as that at issue in the main proceedings, satisfies those criteria, subject to the qualification that, where there has been no prior consultation of the Advisory Committee on VAT, national legislation which meets those criteria constitutes legislation adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive.
Вторият въпрос се отнася по същество до това дали срокът, предвиден в Декрета от 1979 г., с цел да се позволи на образуванието или на дружеството
In essence, the second question concerns whether the temporal restriction imposed by the 1979 Decree in order for a parent company or body to be able to make VAT
За да има право да се ползва от този механизъм, образуванието или дружеството майка трябва да притежава повече от 50 % от акциите или дяловете на контролираните лица, каквито са дъщерните дружества, най-късно от началото на календарната година, предхождаща тази на декларирането.
In order to qualify for that provision, the parent company or body must have held more than 50% of the share capital or stock of the persons with whom it is closely linked, such as subsidiary companies, since at least the beginning of the calendar year preceding that in which the declaration is made.
На първо място, по отношение на принципа на данъчен неутралитет следва да се напомни, че той представлява основен принцип на общата система на ДДС (вж. по-конкретно Решение от 19 септември 2000 г. по дело Schmeink & Cofreth и Strobel, C-454/98, Recueil, стр. I-6973, точка 59), който, от една страна, не допуска сходни стоки, които следователно се намират в конкуренция помежду си, да бъдат третирани по различен начин от гледна точка на ДДС (Решение от 11 юни 1998 г. по дело Fischer, C-283/95, Recueil, стр. I-3369, точки 21 и 27, както и Решение от 3 май 2001 г. по дело Комисия/Франция, C-481/98, Recueil, стp. I-3369, точка 22), а от друга страна, сходни икономически дейности, които следователно се намират в конкуренция помежду си, да бъдат третирани различно от гледна точка на ДДС (Решение от 23 октомври 2003 г. по дело Комисия/Германия, C-109/02, Recueil, стp. I-12691, точка 20, Решение от 16 септември 2004 г. по дело Cimber Air, C-382/02, Recueil, стp. I-8379, точка 24 и Решение от 18 октомври 2007 г. по дело Navicon, C-97/06, Сборник, стр. I-8755, точка 21). 26
As regards, first, the principle of fiscal neutrality, it is a fundamental principle of the common system of VAT (see, inter alia, Case C-454/98 Schmeink & Cofreth and Strobel [2000] ECR I-6973, paragraph 59) which precludes, on the one hand, treating similar goods, which are thus in competition with each other, differently for VAT purposes (Case C-283/95 Fischer [1998] ECR I-3369, paragraphs 21 and 27, and Case C-481/98 Commission v France [2001] ECR I-3369, paragraph 22) and, on the other, treating similar economic transactions, which are therefore in competition with each other, differently for VAT purposes (Case C-109/02 Commission v Germany [2003] ECR I-12691, paragraph 20; Case C-382/02 Cimber Air [2004] ECR I-8379, paragraph 24; and Case C-97/06 Navicon [2007] ECR I-8755. paragraph 21). 26
Все пак дадена национална уредба, свеждаща се до различно третиране на данъчнозадължените лица, които искат да изберат механизъм за опростено деклариране и плащане на ДДС, според това дали въпросните лица имат конкретна капиталова връзка с по-малка или по-голяма продължителност от посочената в точка 24 от настоящото решение, би се прилагала еднакво за всички икономически оператори, независимо дали последните, с оглед на дейността или стоките си, са в конкурентни отношения помежду си.
National legislation which simply treats taxable persons wishing to opt for a mechanism to simplify VAT declarations and payments differently according to whether the persons in question have had a link established by a specific holding in the capital of a subsidiary for a longer or shorter period than that referred to at paragraph 24 above applies to all economic operators equally, regardless of whether they are competing with each other in connection with their operations or their goods.
Принципът на данъчен неутралитет допуска такава уредба, която въвежда обективно оправдано разграничение, за да се провери икономическата обоснованост на дадена правна сделка, позволяваща да се пристъпи към опростено деклариране и плащане на ДДС. Както се напомня в точка 22 от настоящото
The principle of fiscal neutrality does not preclude such legislation, which makes a distinction that is objectively justified in order that the economic reality underlying a legal transaction may be established so that recourse may be had to simplified VAT declaration and
AMPLISCIENTIFICA И AMPLIFIN решение, препращащата юрисдикция трябва да определи дали приложимата по отношение на спорните декларации национална уредба предвижда такъв механизъм.
AMPLISCIENTIFICA AND AMPLIFIN payment procedures. As was observed at paragraph 22 above, it is for the referring court to determine whether the national legislation applicable to the contested declarations constitutes such a provision.
Освен това по отношение на принципа за забрана на злоупотребата с право следва да се напомни, че целта му, по-конкретно в областта на ДДС, е да гарантира, че общностната уредба не обхваща дейностите, свързани със злоупотреба от страна на икономическите оператори, т.е. дейностите, които се извършват не във връзка с обичайните търговски сделки, а само с оглед на неправомерното използване на предимствата, предвидени в общностното право (Решение от 21 февруари 2006 г. по дело Halifax и др., C-255/02, Recueil, стp. I-1609, точки 69 и 70).
Next, the principle prohibiting the abuse of rights is intended to ensure, particularly in the field of VAT, that Community legislation is not extended to cover abusive practices by economic operators, that is to say transactions carried out not in the context of normal commercial operations, but solely for the purpose of wrongfully obtaining advantages provided for by Community law (Case C-255/02 Halifax [2006] ECR I-1609, paragraphs 69 and 70).
Така този принцип води до забрана на напълно изкуствените конструкции, които не отразяват икономическата действителност и са създадени единствено с цел получаване на данъчно предимство (вж. в този смисъл Решение от 12 септември 2006 г. по дело Cadbury Schweppes и Cadbury Schweppes Overseas, C-196/04, Recueil, стp. I-7995, точка 55).
The effect of that principle is therefore to prohibit wholly artificial arrangements which do not reflect economic reality and are set up with the sole aim of obtaining a tax advantage (see, to that effect, Case C-196/04 Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas [2006] ECR I-7995, paragraph 55).
По-нататък следва да се подчертае, че борбата с измамите, избягването на данъци и възможните злоупотреби е цел, призната и насърчавана от Шеста директива (Решение по дело Halifax и др., посочено по-горе, точка 71).
Moreover, preventing possible tax evasion, avoidance and abuse is an objective recognised and encouraged by the Sixth Directive (Halifax, paragraph 71).
В това отношение се налага изводът, че принципът за забрана на злоупотребата с право допуска национална уредба като разглежданата в главното производство, която изисква икономическите оператори да докажат, посредством определена продължителност на своята дейност и сделки, че използването на механизъм на опростено деклариране и плащане на ДДС не произтича единствено от намерението да се получи данъчно предимство, по-конкретно като се впише в отчета на образуванието или дружеството майка задължение или данъчен
Clearly, national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which requires economic operators to demonstrate, by means of a certain continuity in their activities and operations, that recourse to a mechanism to simplify VAT declarations and payments is not simply motivated by the intention to obtain a tax advantage, inter alia by entering a VAT debit or credit in the accounts of the parent company
Накрая, във връзка с принципа на пропорционалност следва да се приеме, че дадена национална уредба, която подобно на Декрета от 1979 г. определя срок между една и две години, за да могат данъчнозадължените лица да декларират и заплащат ДДС съгласно опростени условия, съблюдава принципа на пропорционалност с оглед на борбата с измамите и фиктивните правни конструкции.
Lastly, as regards the principle of proportionality, national legislation which, in the same way as the 1979 Decree, lays down a timelimit of between one and two years in order for taxpayers to be able to make VAT declarations and payments in accordance with simplified procedures is, in the light of the objective of combating tax evasion and bogus legal arrangements, consistent with the principle of proportionality.
В това отношение следва да се отбележи, че липсата на срок, напротив, е можела да позволи осъществяването на конкретни действия, оправдаващи учредяването ad hoc на определена правна структура.
Conversely, if no timelimit had been imposed, the effect might have been to permit individual operations to be carried out justifying the ad hoc formation of legal structures.
Следователно на втория въпрос трябва да се отговори, че принципът на данъчен неутралитет допуска национална уредба, която се свежда до различно третиране на данъчнозадължените лица, които искат да изберат механизъм за опростено деклариране и плащане на ДДС, според това дали образуванието или дружеството майка притежава повече от 50 % от акциите или дяловете на контролираните лица, най-късно от началото на календарната година, предхождаща тази на декларирането, или напротив — изпълнява тези условия едва след тази дата.
The answer to the second question must therefore be that the principle of fiscal neutrality does not preclude national legislation which simply treats taxable persons wishing to opt for a mechanism to simplify VAT declarations and payments differently according to whether the parent company or body has held more than 50% of the share capital or stock of the persons with whom it is closely linked since at least the beginning of the calendar year preceding that in which the declaration was made or, on the contrary, satisfies those conditions only after that date.
Националният съд следва да провери дали национална уредба като разглежданата в главното производство предвижда такъв механизъм.
It is for the national court to determine whether national legislation, such as that at issue in the main proceedings, constitutes such a provision.
Националният съд следва да проверява дали национална уредба като разглежданата в главното производство изпълнява тези критерии, като следва да се уточни, че при липсата на предварителна консултация с консултативния комитет по данъка върху добавената стойност национална уредба, която отговаря на посочените критерии, би представлявала транспониране, извършено в нарушение на процесуалното изискване, установено в член 4, параграф 4, втора алинея от Шеста директива 77/388.
It is for the national court to determine whether national legislation, such as that at issue in the main proceedings, satisfies those criteria, subject to the qualification that, where there has been no prior consultation of the Advisory Committee on value added tax, national legislation which meets those criteria constitutes legislation adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of Sixth Directive 77/388.
„Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Позиция 6403 — Обувки с горна част от естествена кожа — Позиция 6404 — Обувки с горна част от текстилни материали“
(Common Customs Tariff — Combined Nomenclature — Tariff classification — Heading 6403 — Footwear with uppers of leather — Heading 6404 — Footwear with uppers of textile materials)
Решение на Съда (пети състав) от 22 май 2008 г. . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Fifth Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Обща митническа тарифа — Тарифни позиции — Обувки с горна част от естествена кожа и от текстилни материали — Класиране в позиция 6403 или в позиция 6404 от Комбинираната номенклатура
Common Customs Tariff — Tariff headings — Footwear with uppers of leather and textile materials — Classification under heading 6403 or under heading 6404 of the Combined Nomenclature
(позиции 6403 и 6404, приложение I към Регламент № 2658/87 на Съвета; Регламент № 2388/2000 на Комисията)
(Council Regulation No 2658/87, Annex I, headings 6403 and 6404; Commission Regulation No 2388/2000)
Обща митническа тарифа — Тарифни позиции — Обяснителни бележки към Комбинираната номенклатура — Допълнителна забележка 1 от глава 64 от Комбинираната номенклатура
Common Customs Tariff — Tariff headings — Explanatory Notes to the Combined Nomenclature — Additional Note 1 to Chapter 64 of the Combined Nomenclature
(Регламент № 2658/87 на Съвета; Регламент № 3800/92 на Комисията)
(Council Regulation No 2658/87; Commission Regulation No 3800/92)
— към позиция 6403 от Комбинираната номенклатура, ако при отстраняване на снадките от кожа текстилният материал на горната страна на този сандал не изпълнява функцията на горна част, тоест ако не осигурява достатъчно поддържане на крака, за да позволи на потребителя на посочения сандал да ходи.
of the upper of the sandal, without the leather sections, does not fulfil the purpose of an upper, that is to say, it does not provide sufficient support for the foot to enable the wearer to walk in the sandal.
Националният съд трябва да направи необходимите констатации в това отношение.
It is for the national court to make the necessary findings in that regard.
Комбинираната номенклатура, намираща се в приложение I към Регламент № 2658/87 относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена с Регламент № 2388/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че сандал с външно ходило от каучук, чиято горна страна е съставена от две снадки от кожа, закрепени за междинното ходило чрез залепване и свързани помежду си с пристягащи ремъци от кожа, покрити с лепенки велкро, при който кожата покрива приблизително 71 % от външната повърхност на горната част и при който намиращият се под кожата еластичен текстилен материал остава видим на някои места, спада:
The Combined Nomenclature set out in Annex I to Regulation No 2658/87 on the tariff and statistical nomenclature and on the Common Customs Tariff, as amended by Regulation No 2388/2000, must be interpreted as meaning that a sandal such as that in question in the main proceedings, with an outer sole of rubber, whose upper is made up of two leather sections glued to the inner sole and linked to each other by leather fastening straps covered with Velcro strips, with the leather making up around 71% of the upper’s external surface area and the elastic textile material underneath the leather remaining exposed in places, falls within:
(вж. точки 43 и 48; точка 1 от диспозитива)
(see paras 43, 48, operative part 1)
Допълнителна забележка 1 от глава 64 от Комбинираната номенклатура, внесена с Регламент № 3800/92 за изменение на Регламент № 2658/87, е съвместима със забележка 4, буква а) от посочената глава.
Additional Note 1 to Chapter 64 of the Combined Nomenclature, inserted by Regulation No 3800/92 amending Regulation No 2658/87, is compatible with Note 4(a) to that chapter.
(вж. точка 57; точка 2 от диспозитива)
(see para. 57, operative part 2)
22 май 2008 година *
JUDGMENT OF THE COURT (Fifth Chamber)22 May 2008 *
По дело C-165/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Vestre Landsret (Дания) с акт от 20 март 2007 г., постъпил в Съда на 27 март 2007 г., в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Vestre Landsret (Denmark), made by decision of 20 March 2007, received at the Court on 27 March 2007, in the proceedings
СЪДЪТ (пети състав), състоящ се от: г-н A. Tizzano, председател на състав, г-н A. Borg Barthet (докладчик) и г-н M. Ilešič, съдии, генерален адвокат: г-н P. Mengozzi, секретар: г-н H. von Holstein, заместник-секретар, предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 21 февруари 2008 г.,
Advocate General: P. Mengozzi, Registrar: H. von Holstein, Deputy Registrar, having regard to the written procedure and further to the hearing on 21 February 2008,
— за датското правителство, от г-н J. Liisberg, в качеството на представител, подпомаган от адв. P. Biering, advokat,
— the Danish Government, by J. Liisberg, acting as Agent, assisted by P. Biering, advokat,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н B. Stromsky и г-н S. Schønberg, в качеството на представители, предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение, постанови настоящото
— the Commission of the European Communities, by B. Stromsky and S. Schøn-berg, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на позиции 6403 и 6404 от Комбинираната номенклатура, намираща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of headings 6403 and 6404 of the Combined Nomenclature set out in Annex I to Council Regulation (EEC) No 2658/87 of 23 July 1987 on the tariff and statistical nomenclature and on
ECCO SKO статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр.
ECCO SKO the Common Customs Tariff (OJ 1987 L 256, p.
3), изменен с Регламент (ЕО) № 2388/2000 на Комисията от 13 октомври 2000 година (ОВ L 264, стр.
1), as amended by Commission Regulation (EC) No 2388/2000 of 13 October 2000 (OJ 2000 L 264, p.
1, наричана по-нататък „КН“).
1) (‘the CN’).
Запитването е отправено в рамките на спор между Skatteministeriet (Министерство на данъците и акцизите) и Ecco Sko A/S (наричано по-нататък „Ecco“) относно тарифното класиране на сандал.
The reference was made in the course of proceedings between the Skatteministeriet (Danish Ministry of Taxation) and Ecco Sko A/S (‘Ecco’) on the tariff classification of a sandal.