natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Комисията смята най-напред, че „в течение на периода от началото на 1998 г. до края на 2001 г. [жалбоподателят] е имал възможността да премахне напълно ценовата преса, като промени фактурираните на абонатите цени“, или с други думи своите цени на дребно (съображение 199).
The Commission takes the view first of all that, ‘[i]n the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, [the applicant] was in a position to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges’ (recital 199).
Комисията обяснява във връзка с това, че жалбоподателят „разполага действително с [достатъчно] свобода на действие, за да избегне ценовата преса чрез увеличаване на цените на дребно на аналоговите и ISDN линии“ (съображение 164).
The Commission explains that the applicant ‘could have avoided the margin squeeze by increasing retail charges for analogue and ISDN connections’ (recital 164).
По-нататък, за периода от 1 януари 2002 г. до приемането на обжалваното решение Комисията също така установява, че жалбоподателят разполага със свобода на действие да увеличи цените си на дребно.
Next, for the period from 1 January 2002 to the adoption of the contested decision, the Commission also finds that the applicant had scope to increase its retail charges.
Тази свобода на действие все пак се отнася единствено до цените на дребно за услугите за ADSL достъп.
However, that scope applies only to retail prices for ADSL access.
Всъщност в обжалваното решение Комисията отбелязва, че „[с]лед 2002 г. [жалбоподателят] при всички случаи още е в състояние да намали ценовата преса, в конкретния случай като увеличи тарифите за ADSL линиите“ (съображение 199).
The Commission observes in the contested decision that, ‘[s]ince the beginning of 2002, [the applicant] could in any event have reduced the margin squeeze, by increasing the ADSL retail access charges’ (recital 199).
Тя уточнява, че „след 1 януари 2002 г. правната възможност на [жалбоподателя] да намали ценовата преса е ограничена до увеличаване на цената на T-DSL“ (съображение 206).
It explains that, ‘since 1 January 2002, [the applicant’s] only legal means of reducing the margin squeeze has been limited to increases in the T-DSL charges’ (recital 206).
При тези условия е необходимо да се провери дали в обжалваното решение Комисията може основателно да приеме, че през двата периода, разграничени в точки 94 и 95 по-горе, жалбоподателят разполага с достатъчно свобода на действие, за да увеличи цените си на дребно, така че да премахне или да намали установената в обжалваното решение ценова преса.
In those circumstances, it is necessary to consider whether the Commission was correct to find in the contested decision that the applicant had sufficient scope during the two periods identified in paragraphs 94 and 95 above to increase its retail prices, so as to end or reduce the margin squeeze identified in the contested decision.
iii) По липсата на представляващо злоупотреба поведение поради недостатъчната свобода на действие на жалбоподателя, която да му позволи да избегне ценовата преса, увеличавайки цените си на дребно за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г.
(iii) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to avoid a margin squeeze by increasing its retail prices in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001
Важно е да се напомни, че съгласно обжалваното решение (съображения 164 и 199) жалбоподателят разполага с достатъчно свобода на действие, за да премахне ценовата преса за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г., увеличавайки тарифите си на дребно за достъп до аналогови и ISDN линии.
According to the contested decision (recitals 164 and 199), the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 by increasing its retail charges for access to analogue and ISDN lines.
За да се прецени основателността на тази констатация, на първо място е необходимо да се изследва приложимата германска регулаторна рамка.
In order to assess the merits of that finding it is necessary, in the first place, to consider the German legislative framework applicable.
В това отношение трябва да се напомни, че в съответствие с § 27, алинея 1, второ изречение и § 25, алинея 1 от TKG, както и с § 4 и § 5 от Правилника за тарифно регулиране, цените на дребно на жалбоподателя за достъп до аналогови и ISDN линии трябва да бъдат одобрени от RegTP в рамките на системата от ценови прагове.
In that respect, it must be observed that, under the second sentence of Paragraph 27(1) and Paragraph 25(1) of the TKG, and Paragraphs 4 and 5 of the Charges Order, the applicant’s retail prices for access to analogue and ISDN lines had to be approved by RegTP in the context of a price cap system.
Праговете се отнасят за две кошници (услугите за домашни и за служебни абонати), които за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. включват едновременно услугите за достъп и телефонните разговори, а именно селищните, местните, междуселищните и международните разговори.
The price cap applied to two baskets (residential services and business services) which, for the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, consisted of both access services and telephone calls, in particular, local, regional, long-distance and international calls.
Предвид определения с решението на BMPT от 17 декември 1997 г. праг, жалбоподателят е трябвало да намали с 4,3 % общата цена на всяка от двете кошници в периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 1999 г., а в резултат на решението на RegTP от 23 декември 1999 г. — с 5,6 % в периода от 1 януари 2000 г. до 31 декември 2001 г.
In view of the cap imposed by the decision of the BMPT of 17 December 1997, the applicant had to reduce the aggregate price for each of the two baskets by 4.3% in the period from 1 January 1998 to 31 December 1999 and, following the decision of RegTP of 23 December 1999, by 5.6% in the period from 1 January 2000 to 31 December 2001.
Все пак е необходимо да се приеме за установено, че в тази рамка жалбоподателят може да изменя цените си с предварително разрешение от RegTP.
However, it must be held that, within that framework, the applicant was able to adjust its prices after obtaining the prior authorisation of RegTP.
Жалбоподателят не оспорва направената в съображения 37 и 166 от обжалваното решение констатация, според която за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. той е намалил цените на телефонните разговори значително под наложените от RegTP равнища за целите кошници съответно от 4,3 % и 5,6 %.
The applicant does not dispute the statement in recitals 37 and 166 to the contested decision that, in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, it lowered its telephone call charges by much more than the 4.3% and 5.6% reductions required by RegTP for the baskets as a whole.
Отговорът на RegTP от 3 април 2002 г. на искането за предоставяне на информация от 23 март 2002 г., към който препраща съображение 37 от обжалваното решение, по този начин потвърждава, че „тарифите за телефонните разговори, регулирани чрез производството за определяне на ценови прагове, са намалени със сумата от [поверително] 1 германски марки (или около [поверително] евро) под изискваните ценови прагове“.
RegTP’s reply of 3 April 2002 to the request for information of 23 March 2002 referred to in recital 37 to the contested decision thus confirms that ‘the charges for telephone services regulated under the price cap system were reduced by DEM [confidential] 1 [or approximately EUR [confidential]] over and above the price cap requirements’.
Това намаляване на тарифите дава на жалбоподателя свобода на действие да увеличи цените си на дребно за достъп до неговите аналогови и ISDN линии.
That tariff reduction gave the applicant scope to increase its retail prices for access to its analogue and ISDN lines.
1 Заличени поверителни данни.
1 — Confidential data omitted.
Както е посочено в съображение 167 от обжалваното решение, в отговора си на изложението на възражения жалбоподателят впрочем признава, че има свобода на действие, която му позволявала да увеличи месечния абонамент за линиите за домашни абонати с [поверително] евро за периода на въвеждане на ценови прагове 1998/1999 г.
As stated in recital 167 to the contested decision, the applicant also admitted in its reply to the statement of objections that there was scope for it to be able to increase the monthly charge per residential line by EUR [confidential] during the 1998 and 1999 price cap period.
Наличието на свобода на действие на жалбоподателя да увеличи тарифите си на дребно следва и от становищата на германското правителство в съобщението му до Комисията от 8 юни 2000 г.
The fact that the applicant did have scope to increase its retail charges is also apparent from remarks made by the German Government in its communication to the Commission of 8 June 2000, in which the German Government stated:
„[О]плакването […], според което с решенията си за определяне на прагове на тарифите на дребно RegTP ограничава свободата на действие на [жалбоподателя], така че не било повече възможно да увеличава основната абонаментна цена, е неоснователно. […] [Жалбоподателят] разполага [всъщност] със свобода, която му позволява да увеличи основния абонамент за аналоговите линии (21,39 DEM), за да изравни по-добре основния абонамент с разрешената на 8 февруари 1999 г. цена за достъп до абонатна линия в размер на 25,40 DEM.“
‘The … complaint that, by its retail price cap decisions, RegTP limited the [applicant’s] discretion to such an extent that an increase in the basic charge would not have been possible is unfounded. … [In fact the applicant] had the scope to raise the basic charge for analogue connections (DEM 21.39) so as better to align the basic charge with the charge of DEM 25.40 authorised on 8 February 1999 for local network access.’
Освен това решението на RegTP от 8 февруари 1999 г., на което се позовава жалбоподателят в жалбата и в репликата в подкрепа на доводите, че не може да отговаря за нарушение на член 82 ЕО, потвърждава, че „жалбоподателят запазва свобода на действие, що се отнася до въвеждането на различни тарифи на дребно в границите на кошницата, определена в производството за определяне на ценови прагове“.
Furthermore, RegTP’s decision of 8 February 1999 — to which the applicant refers in its application and in its reply to support its argument that it cannot be held responsible for an infringement of Article 82 EC — confirms that ‘the applicant retains a discretion as regards the adjustment of the various retail prices, subject to the limits applicable to the basket established in the price cap procedure’.
Следователно в съображения 166 и 167 от обжалваното решение Комисията основателно приема за установено, че предвид постъпилите шест искания за намаляване на цените на телефонните разговори за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г., през този период жалбоподателят е разполагал със
The Commission was correct therefore to find in recitals 166 and 167 to the contested decision that, having regard to the six applications for reductions in call charges between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had scope during that period to apply for increases in the prices of its access services for analogue and ISDN
Освен това в хода на съдебното заседание жалбоподателят признава наличието на такава свобода на действие.
Moreover, the applicant admitted at the hearing that it had such scope.
На второ място, важно е да се провери дали въпреки установената в точка 105 по-горе свобода на действие жалбоподателят не може да отговаря по член 82 ЕО като последица от намесата на RegTP при определянето на тарифите му.
In the second place, it is necessary to consider whether, notwithstanding the discretion noted in paragraph 105 above, the applicant is no longer subject to Article 82 EC as a result of RegTP’s intervention in fixing the applicant’s charges.
По тази точка е необходимо в началото да се напомни, че фактът, че тарифите на жалбоподателя е трябвало да бъдат одобрени от RegTP, не го освобождава от отговорността му по член 82 ЕО (вж. в този смисъл Решение на Съда от 30 януари 1985 г. по дело BNIC, 123/83, Recueil, стр. 391, точки 21—23).
In that respect, it must be borne in mind at the outset that the fact that the applicant’s charges had to be approved by RegTP does not absolve it from responsibility under Article 82 EC (see, to that effect, Case 123/83 BNIC [1985] ECR 391, paragraphs 21 to 23).
Жалбоподателят все пак настоява, че не носи никаква отговорност по член 82 ЕО, след като RegTP упражнява контрол ex ante върху съвместимостта на тарифите му с член 82 ЕО.
The applicant nevertheless maintains that it did not have any responsibility under Article 82 EC, as RegTP had checked the compatibility of its charges with Article 82 EC beforehand.
В това отношение първо трябва да се приеме за установено, че тарифите на дребно за достъп до аналоговите линии, които са в сила през целия период от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г., не са разрешени от RegTP, а са основани на решенията, взети в съответствие със законодателството в сила преди
In that respect, first, it must be noted that the retail charges for access to analogue lines which applied throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 had not been authorised by RegTP, but were based on decisions taken under the legislation in force before the adoption of the TKG. In response to a written
DEUTSCHE TELEKOM/КОМИСИЯ приемането на TKG. Така в отговор на писмен въпрос на Първоинстанционния съд жалбоподателят потвърждава, че съответните тарифи на дребно за аналогови линии за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. се основават на разрешение с неограничен срок, предоставено от федералния министър на пощите и далекосъобщенията през 1990 г. на основание на Закона за далекосъобщенията (Telekommunikationsordnung).
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION question of the Court, the applicant thus confirmed that its retail charges for analogue lines in relation to the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 were based on an open-ended authorisation granted by the Federal Ministry of Post and Telecommunications in 1990 on the basis of the Telecommunications Code (Telekommunikationsordnung).
Нито в жалбата, нито в репликата обаче жалбоподателят не твърди, че определените по силата на законодателството от 1990 г. тарифи са били одобрени след проверка от компетентния орган за съответствие с член 82 ЕО.
However, neither in its application nor in its reply did the applicant claim that the charges fixed under the legislation in force in 1990 had been authorised after the competent authority had considered them as to their conformity with Article 82 EC.
Второ, трябва да се посочи, че от действащите от 1 август 1996 г. разпоредби на TKG не личи RegTP да е изследвал съвместимостта на исканията за изменение на тарифите на дребно за достъп до аналогови и ISDN линии с член 82 ЕО.
Second, it must be noted that the provisions of the TKG in force since 1 August 1996 do not indicate that RegTP considers whether applications for the adjustment of retail charges for access to analogue or ISDN lines are compatible with Article 82 EC.
В подкрепа на довода си жалбоподателят все пак се позовава, от една страна, на § 27, алинея 3 от TKG, по смисъла на който RegTP проверява съвместимостта на исканото изменение на тарифите „с други правни разпоредби“, които включвали член 82 ЕО, и от друга страна, на различните решения на RegTP, споменати в точка 78 по-горе, с които вече било проверено наличието на ценова преса.
In support of its argument, the applicant refers however to Paragraph 27(3) of the TKG, under which RegTP is to examine the conformity of the requested adjustment of charges ‘with … other legal provisions’ (said by the applicant to include Article 82 EC) and to the various decisions of RegTP mentioned in paragraph 78 above in which the existence of a margin squeeze was investigated.
Във връзка с това е важно найнапред да се подчертае, че макар подобно на всеки държавен орган RegTP да е длъжен да спазва разпоредбите на Договора за ЕО (вж. в този смисъл Решение по дело CIF, точка 86 по-горе, точка 49), към момента на настъпването на фактите по спора той е германският орган, натоварен с прилагането на секторната правна уредба в областта на далекосъобщенията, а не е орган за защита на конкуренцията в съответната държава-членка.
In that respect it must be stated, first, that even though RegTP is obliged, like all organs of the State, to respect the provisions of the EC Treaty (see, to that effect, CIF, cited in paragraph 86 above, paragraph 49), it was, at the material time, the German body responsible for regulating the telecommunications sector, rather than the competition authority of the Member State concerned.
Националните регулаторни органи обаче осъществяват дейността си в рамките на вътрешното право, чиито цели като част от далекосъобщителната политика е възможно да са различни от целите на политиката за конкуренция на
However, the national regulatory authorities operate under national law which may, as regards telecommunications policy, have objectives which differ from those of Community competition
Известие на Комисията от 22 август 1998 г. относно прилагането на правилата за конкуренция по отношение на споразуменията за достъп в далекосъобщителния сектор — Рамка, съответни пазари и принципи (ОВ C 265, стр.
2008 — CASE T-271/03 policy (see the Commission’s Notice of 22 August 1998 on the application of the competition rules to access agreements in the telecommunications sector — framework, relevant markets and principles (OJ 1998 C 265, p.
Трябва по-нататък да се приеме, че различните решения на RegTP, на които се позовава жалбоподателят в подкрепа на доводите си, не съдържат никакво позоваване на член 82 ЕО.
Next, it must be noted that the various decisions of RegTP to which the applicant refers in support of its case do not include any reference to Article 82 EC.
Наистина в доста решения, по-специално тези от 8 февруари 1999 г., 30 март 2001 г., 21 декември 2001 г., 11 април 2002 г. и 29 април 2003 г., RegTP разглежда въпроса за ценовата преса.
It is true that RegTP examined the issue of the margin squeeze in a number of its decisions, particularly those of 8 February 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002 and 29 April 2003.
Въпреки това в своите решения, след като установява отрицателната разлика между цените на междинните услуги и цените на дребно на жалбоподателя, RegTP по всички случаи приема, че другите оператори са в състояние да предложат на абонатите си конкурентни цени, като прибягват до кръстосано субсидиране между тарифите за услугите за достъп и за телефонните разговори.
However, in those decisions, having found a negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices, RegTP took the view in each case that other operators should be able to offer their endusers competitive prices by resorting to cross-sub-sidised charges for access services and call charges.
Така в решението от 29 април 2003 г. RegTP приема:
Thus, RegTP finds in its decision of 29 April 2003 that:
„[М]алката разлика между цените на дребно и цените на междинните услуги не засяга конкурентните възможности на конкурентите в локалната мрежа до степен да направи икономически невъзможно нормалното навлизане на пазара или дори оцеляването им на него […] [Тази разлика] не е толкова голяма, че да лиши конкурентите от всякаква възможност да осъществят на свой ред
‘[C]ompetitors are not so prejudiced with regard to their competitive opportunities in the local network by the slight difference between retail and wholesale prices as to make it economically impossible for them to enter the market successfully or even to remain in the market. … [That difference] was not so significant as to deprive competitors of any opportunity themselves to cross-subsidise their retail prices in
DEUTSCHE TELEKOM/КОМИСИЯ кръстосано субсидиране на цените си на дребно, за да могат да предложат на крайните си клиенти връзки на толкова изгодна цена, колкото тази на жалбоподателя, а дори и по-ниска.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION order to be able to offer their endusers connections at a price as attractive as that offered by the applicant, or even at a lower price.
Това е вярно най-вече за връзките с по-голяма стойност и по-висока цена, каквито са ISDN и ADSL линиите, чийто брой чувствително се е увеличил поради силно нарасналото разпространение на Интернет, както и поради пускането на пазара на по-бърз и качествен достъп до Интернет“.
That applies particularly to the higher-value and costlier ISDN and ADSL connections, which have increased markedly in number on account of the significant expansion of internet penetration, as well as of the marketing of faster and better access to the internet.’
RegTP следва подобна логика в решенията си от 8 февруари 1999 г., 30 март 2001 г., 21 декември 2001 г. и 11 април 2002 г.
RegTP follows a similar reasoning in its decisions of 8 February 1999, 30 March 2001, 21 December 2001 and 11 April 2002.
Фактът, че след като установява необходимостта конкурентите да прибягнат до кръстосано субсидиране, за да могат да предложат на абонатите си конкурентни цени за услугите за достъп, RegTP не възразява на исканите от жалбоподателя тарифи, обаче показва, че RegTP не е разгледал съвместимостта на въпросните тарифи с член 82 ЕО, или най-малкото че го е приложил неправилно (вж. точки 198—202 и 238 по-нататък).
However, the fact that RegTP does not object to the charges requested by the applicant, after finding that the applicant’s competitors must resort to cross-sub-sidisation in order to be able to offer their endusers competitive prices for access, shows that RegTP did not consider the compatibility of the charges in question with Article 82 EC or, at any rate, that it applied Article 82 EC incorrectly (see paragraphs 198 to 202 and 238 below).
Във всеки случай, дори да се предположи, че RegTP е длъжен да провери съвместимостта на предложените от жалбоподателя тарифи на дребно с член 82 ЕО, това обстоятелство не е пречка Комисията да установи нарушение, за което отговаря жалбоподателят.
In any event, even on the assumption that RegTP is obliged to consider whether retail charges proposed by the applicant are compatible with Article 82 EC, the Commission would not thereby be precluded from finding that the applicant was responsible for an infringement.
Всъщност Комисията не може да е обвързана от решение, постановено от национален орган в приложение на член 82 ЕО (вж. в този смисъл Решение на Съда от 14 декември 2000 г. по дело Masterfoods и HB, C-344/98, Recueil, стр. I-11369, точка 48).
The Commission cannot be bound by a decision taken by a national body pursuant to Article 82 EC (see, to that effect, Case C-344/98 Masterfoods and HB [2000] ECR I-11369, paragraph 48).
Трето, необходимо е да се напомни, че за да може да се търси отговорност от жалбоподателя за евентуално нарушение, в конкретния случай е важно да се знае дали към момента на настъпването на фактите по спора той разполага с достатъчно свобода на действие, за да определя такова равнище на тарифите си, което да му позволи да премахне или намали недопустимата ценова преса.
Third, it must be noted that attribution of any infringement to the applicant in the present case depends on whether the applicant had sufficient scope at the material time to fix its charges at a level that would have enabled it to end or reduce the margin squeeze at issue.
Все пак вече е установено, че жалбоподателят може да въздейства върху размера на цените на дребно посредством искания за разрешения до RegTP (вж. точки 98—105 по-горе).
It has already been held that the applicant was able to influence the level of its retail charges through applications to RegTP for authorisation (see paragraphs 98 to 105 above).
В решението си от 10 февруари 2004 г. (точка 79 по-горе) Bundesgerichtshof впрочем изрично потвърждава отговорността на жалбоподателя да отправя искания за изменение на тарифите.
Furthermore, in its judgment of 10 February 2004 (paragraph 79 above), the Bundesgerichtshof expressly confirmed the applicant’s responsibility to make applications for the adjustment of its charges.