natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Така Първоинстанционният съд поддържа в точки 132—135 от обжалваното съдебно решение, че този довод е недопустим, тъй като жалбоподателят не е установил, че може финансово да се ползва от съдебно решение, с което се обявява за незаконосъобразно прилагането на минимален корекционен коефициент от 100 % към пенсиите, изплащани на пенсионерите, пребиваващи в „по-малко скъпи“ държавичленки.
At paragraphs 132 to 135 of the judgment under appeal, the Court of First Instance therefore found that that argument was inadmissible since the appellant had not established that he could benefit financially from a judgment declaring the application of a minimum correction coefficient of 100% to pensions paid to pensioners residing in the ‘less expensive’ Member States illegal.
Той по-специално не твърдял, че предполагаемият „финансов подарък“, даден на пенсионерите, пребиваващи в такава държавачленка, предполага по необходимост съответстваща финансова загуба за пенсионерите, пребиваващи в „скъпа“ държавачленка.
In particular, he did not claim that the alleged ‘financial gift’ to pensioners residing in such a Member State necessarily entailed a corresponding loss for pensioners residing in an ‘expensive’ Member State.
Впрочем тъй като общностната пенсионна схема се основавала не на модела на пенсионен фонд, а на принципа за солидарност, правилото, въвеждащо минимален корекционен коефициент от 100 %, нямало за правна последица обогатяване на посочените пенсионери за сметка на категорията пенсионери, към която спада жалбоподателят.
Moreover, since the Community pension scheme does not operate as a pension fund but is based on the principle of solidarity, the rule introducing a minimum correction coefficient of 100% did not have the effect in law of enriching the pensioners concerned at the expense of the category of pensioners to which the appellant belongs.
Първоинстанционният съд постановява в точка 136 от обжалваното съдебно решение, че във всеки случай въвеждането на минимален корекционен коефициент от 100 % не може да бъде квалифицирано като явно произволно или неподходящо предвид факта, че това правило е прието с цел
At paragraph 136 of the judgment under appeal, the Court of First Instance stated that, in any event, the introduction of a minimum correction coefficient of 100% cannot be characterised as manifestly arbitrary or inappropriate, since that rule was adopted in order to bring, as far as possible, the transitional arrangements protecting
CAMPOLI/КОМИСИЯ сближаване, доколкото е възможно, на преходния режим, запазващ приложимите към пенсиите корекционните коефициенти, с окончателния режим, който ги премахва.
CAMPOLI v COMMISSION the correction coefficients applied to pensions into line with the definitive rules, which abolish them.
В този смисъл посоченото правило само би изпреварило за голям брой държавичленки и по отношение на съответните пенсионери премахването на приложимите към пенсиите корекционни коефициенти.
To that extent, that rule merely anticipates, for a large number of Member States and the pensioners concerned, the abolition of correction coefficients applied to pensions.
Със своята жалба г-н Campoli иска от Съда:
By his appeal, Mr Campoli claims that the Court should:
— да уважи исканията му в първоинстанционното производство, изменени с оглед на недопустимостта на исканията му, свързани с надбавката за жилищни нужди и надбавката за образование, и следователно да отмени решението на ОН от 13 декември 2004 г., с което се отхвърля неговата жалба, заедно с решението на ОН, от една страна, което е оспорено в посочената жалба и изменя от 1 май 2004 г. корекционния коефициент, приложим към пенсията му, както и от друга страна, извлеченията от пенсионните му партиди, доколкото с тях се прилага това последно решение, считано от май 2004 г., и
— grant the appellant the relief sought by him in the proceedings at first instance, modified in the light of the inadmissibility of his claims regarding the household allowance and the education allowance and, therefore, annul the decision of the Appointing Authority of 13 December 2004 rejecting his complaint, along with, first, the decision of the Appointing Authority challenged in the complaint, which altered on 1 May 2004 the correction coefficient applicable to his pension, and, second, his pension statements, in so far as they apply that decision from May 2004; and
— да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.
— order the defendant to pay all the costs.
Комисията, която също подава насрещна жалба, иска от Съда:
The Commission, which also lodged a cross-appeal, contends that the Court should:
— като основно искане, да отхвърли жалбата като недопустима,
— dismiss the appeal as inadmissible;
— при условията на евентуалност да я отхвърли в нейната цялост като неоснователна и
— in the alternative, dismiss the appeal in its entirety as unfounded; and
— да осъди г-н Campoli да заплати всички съдебни разноски.
— order the appellant to pay all the costs.
Съветът на Европейския съюз иска от Съда:
The Council contends that the Court should:
— да осъди г-н Campoli да заплати съдебните разноски.
— order the appellant to pay the costs.
Със своята жалба жалбоподателят оспорва съображенията на Първоинстанционния съд по първия, третия и четвъртия довод, изтъкнати в подкрепа на частта от неговото правно основание, изведена от нарушаване на принципа на равно третиране.
By his appeal, the appellant challenges the findings of the Court of First Instance concerning the first, third and fourth arguments put forward in support of that part of his plea alleging infringement of the principle of equal treatment.
Като изтъква само едно правно основание в своята жалба, в това отношение жалбоподателят се позовава на незачитане от страна на Първоинстанционния съд на принципа на равно третиране, на принципа на правото на защита, на принципа на равенство на страните пред общностния съд, на задължението за мотивиране, наложено на институциите, на понятието за правен интерес при възражение за незаконосъобразност и на собственото му задължение за мотивиране.
Relying on a single plea in law in his appeal, the appellant claims that the Court of First Instance failed to have proper regard to the principle of equal treatment, the principle of the rights of the defence, the principle of equal treatment of the parties before the Community judicature, the obligation to state reasons, which is binding on the institutions, the concept of legal interest in bringing proceedings in the context of an objection of illegality, and its own obligation to state reasons.
Преди да разгледа основателността на това правно основание, Съдът следва да се произнесе по насрещната жалба, подадена от Комисията, доколкото с нея се иска да се обяви за недопустима подадената от жалбоподателя жалба.
Before considering whether this plea is well founded, it is necessary to rule on the Commission’s cross-appeal, since it seeks a declaration that the appellant’s appeal is inadmissible.
А — По насрещната жалба
A — The cross-appeal
Комисията счита, че Първоинстанционният съд е трябвало да обяви служебно за недопустими първия, третия и четвъртия довод, изтъкнати в подкрепа на частта от правното основание, изведена от нарушаване на принципа на равно третиране, доколкото те не били изтъкнати в досъдебната фаза.
The Commission maintains that the Court of First Instance should have declared inadmissible, of its own motion, the first, third and fourth arguments put forward in support of the part of the plea alleging infringement of the principle of equal treatment since those arguments were not raised at the pre-litigation stage.
В тази връзка Комисията подчертава, че в своята жалба от досъдебната фаза жалбоподателят изтъквал в рамките на тази част само втория довод, основан на дискриминацията между длъжностни лица и пенсионери, и че същият се различавал от другите три довода, изтъкнати по-късно.
It argues that, in his complaints submitted in the pre-litigation procedure, the appellant raised, in relation to the part of that plea, only the second argument, alleging discrimination between officials and pensioners, and that that argument is separate from the three other arguments put forward subsequently.
Комисията уточнява в своята писмена дуплика, че насрещната ѝ жалба има за предмет обявяване на жалбата за недопустима, тъй като последната се позовава изключително на три недопустими довода.
The Commission states in its rejoinder that the purpose of its cross-appeal is to have the appeal declared inadmissible, since it refers exclusively to the three inadmissible arguments.
Комисията признава, че дори формулиран по този начин, предметът на нейната насрещна жалба не съответства напълно на съдържанието на член 56 от Статута на Съда, но счита, че Съдът все пак е длъжен да разгледа служебно въпроса дали Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е обявил служебно трите въпросни довода за недопустими.
It acknowledges that, even formulated in that way, the purpose of its cross-appeal does not conform fully with the terms of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, but it considers that the Court is none the less required to consider of its own motion whether the Court of First Instance erred in law in not declaring the three arguments at issue inadmissible of its own motion.
Според жалбоподателя насрещната жалба е недопустима предвид факта, че противно на предвиденото в посочения член 56, исканията на Комисията не са били отхвърлени в първоинстанционното производство.
In the appellant’s view, the cross-appeal is inadmissible since, contrary to the requirements of the aforementioned Article 56, the Commission was not unsuccessful in its submissions at first instance.
Комисията по-конкретно не е поискала обявяване на недопустимост на жалбата и Първоинстанционният съд е уважил изцяло нейните искания, отхвърляйки последната като неоснователна.
In particular, it did not plead that the action was inadmissible and the Court of First Instance fully accepted its pleas by dismissing the action as unfounded.
Впрочем, въпреки че е подала насрещна жалба, Комисията не е поискала пълна или частична отмяна на обжалваното съдебно решение.
Moreover, although it has brought a cross-appeal, the Commission does not seek to have the judgment under appeal set aside, in whole or in part.
При условията на евентуалност жалбоподателят счита, че насрещната жалба е неоснователна.
In the alternative, the appellant maintains that the cross-appeal is unfounded.
Въпросните първи, трети и четвърти довод всъщност били свързани с нарушаването на принципа на равно третиране, изтъкнато в жалбата
The first, third and fourth arguments in question are linked to the infringement of the principle of equal treatment relied on in his complaint. In the contested decision,
В спорното решение самата Комисия ясно била определила доводите си като представляващи критика на факта, че „жителите на даден „скъп“ район са лишени от покупателна способност, еквивалентна на тази, която имат лицата, пребиваващи в „по-малко скъпи“ райони“ и че „пенсионерите вече нямат една и съща покупателна способност според пребиваването си“.
2008 — CASE C-71/07 P the Commission itself clearly identified his argument as a criticism of the fact that ‘the inhabitants of an “expensive” area were therefore deprived of purchasing power equal to that of the inhabitants who have taken up residence in “less expensive” areas’ and that ‘pensioners no longer enjoy the same purchasing power according to their residence’.
Докладът от съдебното заседание на Първоинстанционния съд излагал ясно четирите довода, изтъкнати от жалбоподателя в подкрепа на аргументацията, изведена от нарушаване на принципа на недопускане на дискриминация, без Комисията да е критикувала този доклад или допустимостта на тези доводи.
The report for the hearing of the Court of First Instance clearly states the four arguments put forward by the appellant in support of the allegation of infringement of the principle of nondiscrimination and the Commission did not criticise the report or contest the admissibility of those arguments.
По силата на член 56, втора алинея от Статута на Съда жалбата може да бъде подадена от всяка страна, чиито искания са изцяло или частично отхвърлени.
Pursuant to the second paragraph of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, an appeal may be brought by any party which has been unsuccessful, in whole or in part, in its submissions.
Както обаче самата Комисия посочва в своята писмена дуплика, с обжалваното съдебно решение се уважават изцяло нейните искания, изложени пред Първоинстанционния съд.
As the Commission itself states in its rejoinder, the judgment under appeal grants the form of order it sought before the Court of First Instance in its entirety.
Следва да се отбележи по-конкретно, че като изтъква пред Първоинстанционния съд недопустимостта на исканията на жалбоподателя относно надбавката за жилищни нужди и надбавката за образование, с мотива че те не се съдържат в жалбата, Комисията по никакъв начин не е мотивирала недопустимостта на частта, изведена от нарушаване на принципа на равно третиране.
It should be pointed out, in particular, that, although it pleaded that the appellant’s claims in regard to the household allowance and the education allowance were inadmissible on the ground that they had not been raised in the complaint, the Commission did not contend before the Court of First Instance that the part of the plea alleging infringement of the principle of equal treatment was inadmissible.
Впрочем както по-специално следва от член 61 от Статута на Съда, с всяка жалба трябва да се иска пълната или частична отмяна на решение на Първоинстанционния съд, като при отмяна Съдът може сам да постанови окончателно решение по делото, когато фазата на производството позволява това, или да върне делото на Първоинстанционния съд за постановяване на решение.
Moreover, as is clear from Article 61 of the Statute of the Court of Justice, inter alia, all appeals must seek the setting-aside in whole or in part of a judgment of the Court of First Instance, since the Court of Justice may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
В случая обаче с насрещната жалба Комисията иска не отмяната на обжалваното съдебно решение, а обявяване на жалбата, подадена от жалбоподателя, за недопустима.
In this case, the Commission’s cross-appeal does not seek to have the judgment under appeal set aside but rather a declaration that the principal appeal lodged by the appellant is inadmissible.
От горепосоченото следва, че насрещната жалба трябва да бъде отхвърлена като недопустима.
It follows that the cross-appeal must be dismissed as inadmissible.
Б — По жалбата
B — The principal appeal
По съображенията на Първоинстанционния съд по първия довод относно нарушаване на принципа на равно третиране, изведен от това, че новият метод „страна“ не гарантира еквивалентна покупателна способност за всички пенсионери а) Доводи на страните
The findings made by the Court of First Instance in relation to the first argument, alleging infringement of the principle of equal treatment and claiming that the new ‘country method’ did not guarantee equality of purchasing power for all pensioners
Жалбоподателят изтъква, че като е отхвърлил първия довод, Първоинстанционният съд не е спазил принципа на равно третиране и задължението за мотивиране на общностния съд.
The appellant claims that by rejecting that first argument, the Court of First Instance failed to have proper regard to the principle of equal treatment and the obligation to state reasons, which is binding on the Community judicature.
В действителност обжалваното съдебно решение поставяло широкото право на преценка, с което се ползвал законодателят, над този принцип.
In fact, the judgment under appeal places the legislature’s broad discretion above that principle.
Точка 105 от това решение била определяща в това отношение.
Paragraph 105 of that judgment is decisive in that regard.
Съществуването на преходен период с достатъчна продължителност, изтъкнат от Първоинстанционния съд, било движещ фактор с оглед на проверката на спазването на принципите на правната сигурност, на неприлагане със задна дата и на придобитите права, но не било свързано с проверката на законосъобразността на дадена мярка във връзка с принципа на равно третиране.
The existence of a sufficiently long transitional period, referred to by the Court of First Instance, is an important factor to be taken into account when considering whether the principles of legal certainty, non-retroactivity and acquired rights have been adhered to but is irrelevant to the consideration of whether a measure is lawful in the light of the principle of equal treatment.
Жалбоподателят освен това подчертава, че корекционен коефициент, определен според метода „страна“, не зачита принципа на равно третиране, доколкото не позволява да се отрази, дори само приблизително, жизненият стандарт
The appellant also points out that a correction coefficient determined in accordance with the ‘country method’ disregards the principle of equal treatment inasmuch as it does not make it possible to reflect, even approximately, the cost of living in
Всъщност новият метод наказвал пенсионерите, които пребивават в столицата или в други „скъпи“ градове или райони и за които е невъзможно да посрещнат разходите, свързани с местопребиваването им.
The new method, in fact, penalises pensioners living in the capital or other ‘expensive’ cities or regions who find it impossible to meet the costs connected with their place of residence.
Според Комисията в точка 105 от обжалваното съдебно решение само се извеждат последиците от свободата на преценка, с която разполага законодателят в съответната област.
In the Commission’s view, paragraph 105 of the judgment under appeal simply gives due effect to the legislature’s discretion in the matter in question.
По тази точка Първоинстанционният съд по-конкретно бил постановил, че равенството на покупателната способност като специфичен израз на принципа на равенство не било нарушено от промяната на въпросния метод при липсата на произволно или явно неподходящо разграничаване, превишаващо свободата на преценка, с която разполага законодателят, още повече че преходният режим гарантира запазването на номиналния размер на нетната пенсия.
In that paragraph, the Court of First Instance held, in particular, that equality of purchasing power, as a specific expression of the principle of equal treatment, is not infringed by the change in method in question, since no arbitrary or manifestly inappropriate distinction is made which goes beyond the legislature’s discretion, all the more so as the transitional arrangements guarantee that the nominal amount of the net pension is to be maintained.
Съветът поддържа, че жалбоподателят не разграничава принципа на равно третиране и „принципа на еквивалентна покупателна способност“.
The Council contends that the appellant is confusing the principle of equal treatment with the ‘principle of equality of purchasing power’.
Всъщност точка 105 от обжалваното съдебно решение се позовавала не общо на принципа на равно третиране, а на „принципа на еквивалентна покупателна способност“, който бил само един от възможните способи за гарантиране на равното третиране.
Paragraph 105 of the judgment under appeal refers not to the principle of equal treatment in general but simply to the ‘principle of equality of purchasing power’, which is simply one possible way of ensuring equal treatment.
Освен това както методът „столица“, така и методът „страна“ зачитали принципа на равно третиране и не накърнявали свободата на движение на лицата.
Moreover, the ‘country method’ complies with the principle of equal treatment in exactly the same way as the ‘capital method’ and does not undermine the freedom of movement of pensioners.
Всъщност старият режим благоприятствал в същата степен, както настоящия режим, избора на място в рамките на дадена държава, където животът е по-малко скъп, и по този начин обуславял избора на местопребиваване.
The former system favoured the choice of places within a State where the cost of living was less expensive to the same extent as the present system and thereby affected the choice of place of residence.
б) Съображения на Съда
(b) Findings of the Court
С критиките си относно съображенията на Първоинстанционния съд във връзка с довода, изведен от нарушаване на принципа на равно третиране поради липсата на гарантиране от новия метод „страна“ на еквивалентна покупателна способност за всички пенсионери, жалбоподателят иска по същество да се постанови, че Първоинстанционният съд погрешно е приел, че като е заменил метода „столица“ с метода „страна“ с цел определяне на корекционните коефициенти в рамките на преходната пенсионна схема, общностният законодател не е превишил границите на своята свобода на преценка в тази област.
In criticising the findings made by the Court of First Instance concerning the argument alleging infringement of the principle of equal treatment on the basis that the new ‘country method’ does not guarantee equality of purchasing power for all pensioners, the appellant is essentially seeking a declaration that the Court of First Instance erred in holding that the Community legislature did not exceed its discretion in this domain by substituting the ‘country method’ for the ‘capital method’ for the purpose of determining the correction coefficients in the transitional pension arrangements.
За да се прецени основателността на тези доводи, на първо място следва да се установи дали прилагането към пенсиите на единен корекционен коефициент за дадена страна, изчислен според метода „страна“, е съвместимо с принципа на равно третиране.
In order to determine whether that argument is well founded, it must first be established whether it is compatible with the principle of equal treatment to apply to pensions a single correction coefficient per country, calculated in accordance with the ‘country method’.
По отношение на членовете от стария правилник, които предвиждат прилагането на корекционен коефициент към заплатите и пенсиите на длъжностните лица, Съдът вече е постановил, че не може да се поддържа, че дадена разпоредба, целяща запазване на еквивалентна покупателна способност за всички пенсионирани длъжностни лица независимо от местопребиваването им, е несъвместима с принципа на равно третиране (вж. Определение от 29 април 2004 г. по дело Drouvis/Комисия, C-187/03 P, точки 25 и 26, както и цитираната съдебна практика).
With regard to the provisions of the old Staff Regulations providing for the application of a correction coefficient to the remuneration and pensions of officials, the Court has already held that it is unsustainable to contend that a provision whose objective is to maintain equality of purchasing power for all retired officials regardless of their place of residence is incompatible with the principle of equal treatment (see the order of 29 April 2004 in Case C-187/03 P Drouvis v Commission, paragraphs 25 and 26 and the caselaw cited).
Както обаче основателно посочва Първоинстанционният съд в точки 99—101 от обжалваното съдебно решение, определена система на корекционен коефициент поради самото си естество не може да гарантира абсолютно равно третиране на бивши длъжностни лица предвид факта, че е явно невъзможно да се отчете жизненият стандарт и неговите промени във всички населени места на различните държавичленки, където пенсионерите могат да решат да пребивават, и за всяко от тези места да се прилага специфичен корекционен коефициент.
However, as the Court of First Instance rightly pointed out at paragraphs 99 to 101 of the judgment under appeal, a system of correction coefficients, by its very nature, cannot ensure absolutely equal treatment for former officials, since it is clearly impossible to take account of the cost of living and its variations in all areas of the various Member States in which pensioners may establish their residence and to apply a specific correction coefficient to each of those areas.