natgillin/translations-raw huggingface dataset:
От една страна, всъщност фармацевтичните предприятия не контролирали цените на своите продукти, определяни на различни равнища от публичните органи, които същевременно са и купувачите на лекарствени продукти, когато съществуват национални здравни системи.
On the one hand, the pharmaceuticals companies do not control the prices of their products, those prices being fixed at various levels by the public authorities, which are, at the same time, the buyers of the medicines wherever there are national health systems.
Дори когато тези цени са резултат от преговори, провеждани от посочените органи с фармацевтичните предприятия, приемането им от последните при все това не предполагало, че тези цени
Even where those prices are the result of negotiations between the authorities and the pharmaceuticals companies, the fact that those companies accept them does not in itself imply that the prices cover all the fixed costs connected with the
Освен това въпреки евентуалното наличие на такава система на договорени цени, държавитечленки при все това били в състояние да налагат намаление на тези цени.
Moreover, even if such a system of agreed prices exists, Member States are still in a position to impose cuts in those prices.
От друга страна, производителите на фармацевтични продукти се подчинявали на точни задължения по отношение на дистрибуцията им.
On the other hand, the producers of medicines are subject to precise obligations with regard to their distribution.
Докато фармацевтичните предприятия били задължени по закон да доставят своите продукти във всички държавичленки, в които имат разрешение да правят това, паралелните износители били свободни да пренасочват дейностите си от един продукт или пазар към други такива, когато последните предлагат по-висок марж на печалба, което можело да доведе до недостиг в някои държави-членкиизноси-телки.
While pharmaceuticals companies are required by law to deliver their products in all Member States where they are authorised to do so, parallel exporters are free to shift their activities from one product or market to the next if the latter product or market offers a higher profit margin, which can lead to shortages in some exporting Member States.
Така паралелната търговия имала отрицателни последици за планирането на производството и дистрибуцията на лекарствените продукти.
Thus parallel trade has negative consequences for the planning of production and distribution of medicines.
На второ място GSK AEVE отбелязва, че паралелната търговия на лекарствени продукти намалява печалбите, които фармацевтичните предприятия могат да инвестират в изследователските и развойните дейности, от които зависят, за да останат конкурентоспособни и привлекателни за инвеститорите.
Second, GSK AEVE points out that parallel trade in medicines reduces the profits that pharmaceuticals companies can invest in research and development activities on which they depend in order to remain competitive and attractive to investors.
За сметка на това дистрибуторите, които се възползват от паралелната търговия, не допринасяли по никакъв начин за фармацевтичните нововъведения.
By contrast, distributors which profit from parallel trade make no contribution to pharmaceutical innovation.
Освен това в държавитечленки, в които цените на лекарствените продукти са определени на относително ниско равнище, съществувала опасност да бъде засегнато пускането на пазара на нови лекарствени продукти, ако за фармацевтичните предприятия станело невъзможно да ограничават доставките с оглед намаляване на паралелната търговия.
Furthermore, in the Member States where the prices of medicines are fixed at relatively low levels, the marketing of new medicines might be affected if it became impossible for pharmaceuticals companies to hold back supplies with the aim of limiting parallel trade.
Всъщност в такъв случай последните щели да имат интерес да забавят въвеждането на нови продукти в държавитечленки, в които цените са ниски.
In such circumstances, those companies would have an interest in delaying the launch of new products in Member States where the prices are low.
На трето място GSK AEVE изтъква, че паралелната търговия в действителност не носи полза на крайните потребители.
Third, GSK AEVE contends that parallel trade provides no genuine benefit to the ultimate consumers.
Всъщност щом като голямата част от разликата в цената, която прави тази търговия доходоносна, се получавала от посредниците, то паралелната търговия не успявала да осъществи истински натиск върху цените на лекарствените продукти в държавитечленки, в които тези цени са по-високи.
Since the greater part of the price difference which makes the business profitable is taken up by intermediaries, parallel trade does not result in genuine pressure on the prices of medicines in the Member States where those prices are higher.
Що се отнася до държавитечленки, където определени потребности от лекарствени продукти се покриват посредством обществени поръчки, паралелните вносители, предвид случайния характер на тяхната намеса, също не били в позиция, която да им позволи да намалят ценовите равнища.
Equally, in the case of Member States where certain medicinal requirements are covered by public tender, parallel importers are not in a position to reduce price levels in view of their sporadic presence on the market.
Като признават, че забраната, предвидена в член 82 ЕО, не е приложима, когато поведението на предприятието с господстващо положение е обективно оправдано, полското правителство и Комисията същевременно подчертават, че това предприятие е длъжно да докаже обстоятелствата, които могат да обосноват неговата практика.
While recognising that the prohibition in Article 82 EC does not apply when the conduct of an undertaking in a dominant position is objectively justified, the Polish Government and the Commission point out that it is for that undertaking to establish that there are circumstances that are capable of justifying its practice.
Жалбоподателите в главните производства също както полското правителство и Комисията считат, че прилагането на член 82 ЕО не може да бъде различно в сектора на фармацевтичните продукти единствено поради факта че в този сектор цените се определят пряко или непряко от публичните органи.
The appellants in the main proceedings, as well as the Polish Government and the Commission, consider that Article 82 EC cannot be applied differently in the pharmaceuticals sector simply because the prices in that sector are directly or indirectly fixed by the public authorities.
Всъщност дори в държавитечленки, в които цените са ниски, цената на един лекарствен продукт била резултат от преговори с фармацевтичните предприятия, които не пускали на пазара своите лекарствени продукти, ако предложените цени не ги устройват.
Even in the Member States where prices are low, the price of a medicinal product is the result of negotiations with the pharmaceuticals companies, which will not put their products on the market if the prices proposed are not acceptable to them.
По-нататък, не съществувала причинно-следствена връзка между влиянията на паралелната търговия върху доходите на фармацевтичните предприятия и инвестициите на последните в областта на изследователската и развойната дейност.
Furthermore, there is no causal link between the repercussions of parallel trade on the revenues of pharmaceuticals companies and those companies’ investments in research and development.
На последно място, паралелната търговия на лекарствените продукти водела до определени ползи за пациентите и можела да позволи на националните схеми за социално осигуряване да реализират икономии.
Finally, parallel trade in medicinal products brings clear advantages to patients and is likely to enable national social security systems to make savings.
Жалбоподателите в главните производства добавят, че отчитането на обосновката, посочена от GSK AEVE, противоречи на практиката на Съда в областта на свободното движение на стоки, като тази съдебна практика допускала само основанията, посочени в член 30 ЕО.
The appellants in the main proceedings add that taking into account the justifications advanced by GSK AEVE would run counter to the Court’s caselaw relating to the free movement of goods, which accepts only the justifications listed in Article 30 EC.
В това отношение следва да се напомни, че в точка 182 от своето Решение United Brands и United Brands Continentaal/Комисия, посочено по-горе, Съдът постановява, че предприятие с господстващо положение за дистрибуцията на един продукт, ползващ се от авторитета на известна и ценена от потребителите марка, не може да преустанови доставките си за отдавнашен клиент, който спазва търговската практика, когато поръчките на този клиент не са извън обичайното.
It should be recalled that in paragraph 182 of its judgment in United Brands and United Brands Continentaal v Commission the Court held that an undertaking in a dominant position for the purpose of marketing a product — which cashes in on the reputation of a brand name known to and valued by consumers — cannot stop supplying a long-standing customer who abides by regular commercial practice, if the orders placed by that customer are in no way out of the ordinary.
В точка 183 от същото Решение Съдът приема, че подобно поведение противоречи на целите, посочени в член 3, буква е) от Договора за ЕИО (впоследствие член 3, буква ж) от Договора за ЕО, понастоящем член 3, параграф 1, буква ж) ЕО), пояснени в член 86 от Договора за ЕИО (впоследствие член 86 от Договора за ЕО, понастоящем член 82 ЕО), по-специално във втора алинея, букви б) и в) от него, тъй като отказът за продажба би ограничил паза-
In paragraph 183 of the same judgment, the Court held that such conduct is inconsistent with the objectives laid down in Article 3(f) of the EEC Treaty (Article 3(g) of the EC Treaty, and now Article 3(1)(g) EC), which are set out in detail in Article 86 of the EEC Treaty (Article 86 of the EC Treaty, and now Article 82 EC), particularly in points (b) and (c) of the second paragraph of that article, since the refusal to sell would limit the
рите във вреда на потребителите и би създал дискриминация, която би могла да достигне до отстраняване на търговски партньор от разглеждания пазар.
LÉLOS KAI SIA AND OTHERS markets to the prejudice of consumers and would amount to discrimination which might in the end eliminate a trading party from the relevant market.
В точка 189 от Решение по дело United Brands и United Brands Continentaal/Комисия, посочено по-горе, Съдът изтъква, че ако наличието на господстващо положение не може да лиши предприятие с такова положение от правото да запази своите собствени търговски интереси, когато те са атакувани, и че трябва да му се предостави в разумна степен възможността да извърши действията, които счита за подходящи за запазване на посочените интереси, то такова поведение не може да бъде прието, когато цели тъкмо да укрепи това господстващо положение и да злоупотреби с него.
In paragraph 189 of the judgment in United Brands and United Brands Continentaal v Commission, the Court stated that, although the fact that an undertaking is in a dominant position cannot deprive it of its right to protect its own commercial interests if they are attacked, and that such an undertaking must be conceded the right to take such reasonable steps as it deems appropriate to protect those interests, such behaviour cannot be accepted if its purpose is specifically to strengthen that domin- ant position and abuse it.
В тази рамка, както поддържа GSK AEVE, следва да се разгледа дали в сектора на фармацевтичните продукти съществуват специални обстоятелства, поради които като общо правило отказът на предприятие с господстващо положение да извършва доставки в дадена държавачленка за клиенти, които осъществяват паралелен износ за други държавичленки, където цените на лекарствените продукти са по-високи, не представлява злоупотреба.
It must be examined in this context whether, as GSK AEVE claims, particular circumstances are present in the pharmaceuticals sector, by reason of which the refusal by an undertaking in a dominant position to supply clients in a given Member State who engage in parallel exports to other Member States where prices for medicines are higher does not, generally speaking, constitute an abuse.
Относно последиците от паралелната търговия за крайните потребители
The consequences of parallel trade for the ultimate consumers
Най-напред следва да се разгледа доводът, който GSK AEVE извежда от факта, че според него във всеки случай паралелната търговия носела малко финансови ползи на крайните потребители.
The first thing to consider is GSK AEVE’s argument that parallel trade in any event brings only few financial benefits to the ultimate consumers.
В това отношение следва да се изтъкне, че паралелният износ на лекарствени продукти от една държавачленка, където цените са ниски, за други държави-
In that connection, it should be noted that parallel exports of medicinal products from a Member State where the prices are low to other Member States in which the
Както изтъква GSK AEVE, наистина за лекарствените продукти, които са предмет на паралелен износ, наличието на отклонение в цената между държаватачленка по износа и държаватачленка по вноса, не предполага непременно, че крайният потребител в последната държавачленка ще се ползва от цена, която съответства на прилаганата в държаватачленка по износа, доколкото самите търговци на едро, извършващи посочения износ, ще извлекат печалба от посочената паралелна търговия.
It is true, as GSK AEVE has pointed out, that, for medicines subject to parallel exports, the existence of price differences between the exporting and the importing Member States does not necessarily imply that the final consumer in the importing Member State will benefit from a price corresponding to the one prevailing in the exporting Member State, inasmuch as the wholesalers carrying out the exports will themselves make a profit from that parallel trade.
Въпреки това привлекателността на друг източник на доставки, какъвто е паралелната търговия в държаватачленка по вноса, почива точно на факта, че тази търговия е в състояние да предложи на пазара на тази държавачленка същите продукти на цени, които са по-ниски от цените на фармацевтичните предприятия на същия пазар.
Nevertheless, the attraction of the other source of supply which arises from parallel trade in the importing Member State lies precisely in the fact that that trade is capable of offering the same products on the market of that Member State at lower prices than those applied on the same market by the pharmaceuticals companies.
По същия начин, както подчертава Комисията, паралелната търговия на лекарствени продукти от една държавачленка към друга държавачленка може да разшири избора, предоставен на заведенията в послед-натадържава-членка, които се снабдяват с лекарствени продукти посредством тръжни процедури, в рамките на които паралелните вносители могат да предложат лекарствени продукти на по-ниски цени.
At the same time, as the Commission notes, parallel trade in medicines from one Member State to another is likely to increase the choice available to entities in the latter Member State which obtain supplies of medicines by means of a public procurement procedure, in which the parallel importers can offer medicines at lower prices.
Следователно без да е необходимо Съдът да се произнася по въпроса дали предприятието с господстващо положение е длъжно да преценява дали поведението
Accordingly, without it being necessary for the Court to rule on the question whether it is for an undertaking in a dominant position to assess whether its conduct vis-à-vis
му по отношение на определен търговски партньор представлява злоупотреба в зависимост от степента, до която дейностите на последния предлагат ползи за крайните потребители, трябва да се изтъкне, че при обстоятелствата в делата по главните производства, подобно предприятие не може да се основава на факта, че паралелният износ, който то цели да ограничи, би бил само от минимална полза за крайните потребители.
LÉLOS KAI SIA AND OTHERS a trading party constitutes abuse in the light of the degree to which that party’s activities offer advantages to the final consumers, it is clear that, in the circumstances of the main proceedings, such an undertaking cannot base its arguments on the premiss that the parallel exports which it seeks to limit are of only minimal benefit to the final consumers.
Относно влиянието на държавното регулиране на цените и на доставките в сектора на фармацевтичните продукти
The impact of State price and supply regulation in the pharmaceuticals sector
На следващо място, що се отнася до довода, изведен от степента на регулиране на фармацевтичните пазари в Общността, следва първо да се разгледа евентуалното влияние на държавното регулиране на цените на лекарствените продукти върху преценката за това дали отказът за снабдяване представлява злоупотреба.
Turning, next, to the argument based on the degree of regulation of the pharmaceuticals markets in the Community, it must first be examined whether State regulation of the prices of medicinal products has an impact on the assessment of whether a refusal to supply those products constitutes abuse.
Всъщност трябва да се посочи, че в по-голямата част от държавитечленки лекарствените продукти, по-специално отпусканите по лекарско предписание, са предмет на регулиране, имащо за задача да определи, по искане на заинтересованите производители и като се изхожда от данните, предоставени от тях, продажните цени на тези лекарствени продукти и/или списъците, по които отпускането на даден лекарствен продукт ще бъде поето от съответните здравноосигурителни системи.
It is clear that, in the majority of Member States, medicines, in particular those available only on prescription, are subject to regulation aimed at setting, at the request of the manufacturers concerned and on the basis of information provided by them, selling prices for those medicines and/or the scales of reimbursement of the cost of prescription medicines by the relevant social health insurance systems.
Следователно отклоненията в цената, съществуващи за определени лекарствени продукти между държавитечленки, произтичат от различните равнища, на които са определени цените и/или списъците, които трябва да бъдат приложени във всяка от тях към тези лекарствени продукти.
The price differences between Member States for certain medicines are thus the result of the different levels at which the prices and/or the scales to be applied to those medicines are fixed.
Делата по главните производства засягат нехармонизирана област, в която с приемането на Директива 89/105 общностният законодател се ограничава да задължи държавитечленки да гарантират, че приеманите решения в областта на ценообразуването и на възстановяването на разходите се вземат напълно прозрачно, без дискриминация и в точно определени срокове.
The main proceedings relate to a non-harmonised area in which the Community legislature has limited itself, in adopting Directive 89/105, to placing Member States under a duty to guarantee that decisions in respect of the regulation of prices and reimbursement are taken with complete transparency, without discrimination and within certain specific time-limits.
В това отношение следва да се изтъкне, от една страна, че контролът, осъществяван от държавитечленки върху продажните цени или възстановяването на разходите за лекарствени продукти, не освобождава изцяло цените на тези продукти от действието на правилата на търсенето и предлагането.
In that respect, it should be noted, on one hand, that the control exercised by Member States over the selling prices or the reimbursement of medicinal products does not entirely remove the prices of those products from the law of supply and demand.
Така в някои държавичленки публичните органи не се намесват в процеса на ценообразуване или се ограничават до определяне на списъците, по които отпускането на лекарствени продукти се поема от националните здравноосигурителни системи, като по този начин оставят на фармацевтичните предприятия грижата по определяне на продажните цени.
Thus, in some Member States, the public authorities do not intervene in the process of setting prices or limit themselves to setting the scale of reimbursement of the cost of prescription medicines by the national health insurance systems, thereby leaving to the pharmaceuticals companies the task of deciding their selling prices.
По-нататък, макар и в други държавичленки публичните органи да определят също и продажната цена на лекарствените продукти, това все пак не означава, че съответните производители на лекарствени продукти не упражняват никакво влияние върху равнището, на което са определени продажните цени или размерите за възстановяването им.
Furthermore, even though the public authorities in other Member States set the selling prices of medicines as well, that does not in itself mean that the manufacturers of the medicines concerned have no influence upon the level at which the selling prices are set or the proportion of those prices which is reimbursed.
Всъщност както изтъква Комисията, дори в държавитечленки, в които продажните цени или размерите за възстановяване на разходите за лекарствените продукти се определят от публичните органи, производителите на разглежданите лекарствени продукти участват в преговорите, в резултат на които, по искане на тези производители и изхождайки от предложените от тях цени, се определят приложимите цени и размери.
As the Commission has pointed out, even in the Member States where the selling prices or the amounts of reimbursement of medicines are set by the public authorities, the producers of the medicines concerned take part in the negotiations which are initiated by those producers and take their price proposals as a starting point and end with the setting of the prices and the amounts of reimbursement to be applied.
Както е уточнено във второто и третото съображение от Директива 89/105, при определянето на цените на лекарствените продукти посочените органи имат за задача не само да контролират разходите, свързани със системите за обществено здраве и да осигуряват наличието на достатъчни количества лекарствени продукти на приемливи цени, но също и да повишават ефективността на производството на лекарствени продукти, както и да насърчават изследователската и развойна дейност за нови лекарствени продукти.
As the second and third recitals to Directive 89/105 state, the task of the authorities when setting prices of medicines is not only to control expenditure connected with public health systems and to ensure the availability of adequate supplies of medicinal products at a reasonable cost, but also to promote efficiency in the production of medicinal products and to encourage research and development into new medicinal products.
Както изтъква генералният адвокат в точки 90—93 от своето заключение, равнището, на което е определена продажната цена или размерът на възстановяването на разходите за даден лекарствен продукт, е функция от съответната тежест, която имат както публичните органи на съответната държавачленка, така и фармацевтичните предприятия, в преговорите относно цените на този продукт.
As the Advocate General indicated in points 90 to 93 of his Opinion, the level at which the selling price or the amount of reimbursement of a given medicinal product is fixed reflects the relative strength of both the public authorities of the relevant Member State and the pharmaceuticals companies at the time of the price negotiations for that product.
От друга страна, следва да се напомни, че когато един лекарствен продукт е защитен от патент, предоставящ временен монопол на неговия притежател, единствената предвидима форма на конкуренция, която може да съществува между един производител и неговите дистрибутори или между паралелните търговци и дистрибуторите в националния пазар до изтичането на срока на този патент, е конкуренцията, свързана с цената.
On the other hand, it should be recalled that, where a medicine is protected by a patent which confers a temporary monopoly on its holder, the price competition which may exist between a producer and its distributors, or between parallel traders and national distributors, is, until the expiry of that patent, the only form of competition which can be envisaged.