natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При положение че за целите на данъчното облагане на недвижим имот, придобит по наследство и разположен в съответната държавачленка, национална правна уредба поставя на една и съща плоскост наследниците на лице, което към момента на смъртта си има качеството на местно лице, и тези на лице, което към същия този момент има качеството на чуждестранно лице, то тя не може, без това да не доведе до дискриминация в рамките на същото данъчно облагане, да третира тези наследници различно, що се отнася до възможността за приспадане на тежестите, с които този недвижим имот е обременен.
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the tax -ation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
Като третира еднакво, с изключение на приспадането на дългове, наследствата на тези две категории лица за целите на данъците
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-11/07
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-11/07
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТГ-Н J. MAZÁK представено на 13 март 2008 година 1
1 delivered on 13 March 2008
Въпросите по настоящото дело са много сходни с повдигнатите по дело С-43/07 2, по което днес също представям заключение и което също се отнася до национално законодателство, съгласно което за целите на определяне на основата за данъчно облагане на придобит по наследство недвижим имот на територията на страната не подлежат на приспадане определени тежести, ако към момента на смъртта починалият е бил местно за друга държавачленка лице.
The issues raised in the present case are very similar to those in Case C-43/07 2 — on which I am also delivering my Opinion today — which also concerns national legislation under which, for the purposes of assessing to tax the acquisition through inheritance of immovable property in the national territory, certain charges are not deductible if, at the time of his death, the deceased resided in another Member State.
В основата на отговорите на поставените в настоящото производство въпроси Съдът ще има възможност да постави по-специално произтичащата от Решение по дело Barbier 3 и от Решение по дело van Hiltenvan der Heijden 4съдебна практика в областта на данъчното облагане при наследяване в контекста на свободното движение на капитали и да я доразвие.
In answering the questions referred in the present proceedings, the Court will have an opportunity to build and elaborate upon the existing caselaw on inheritance taxation in the context of the free movement of capital, in particular that deriving from Barbier 3 and van Hilten-van der Heijden. 4
С преюдициално запитване, отправено с акт от 9 януари 2007 г., Hof van Beroep te Gent (Апелативен съд, Гент) (Белгия) по същество иска да установи дали белгийското законодателство за данъчно облагане на наследството е съвместимо с членове 56 ЕО и 58 ЕО относно свободното движение на капитали и с членове 12 ЕО, 17 ЕО и 18 ЕО относно свободата на гражданите на ЕС да пребивават в друга държавачленка.
By the question referred for a preliminary ruling by judgment of 9 January 2007, the Hof van Beroep te Gent (Court of Appeal, Ghent) (Belgium) essentially wishes to ascertain whether the Belgian legislation on the taxation of inheritance is compatible with Articles 56 EC and 58 EC on the free movement of capital and Articles 12 EC, 17 EC and 18 EC on the freedom of the citizens of the Union to take up residence in another Member State.
Препращащата юрисдикция иска по-конкретно да разбере дали посочените разпоредби от Договора не допускат национално законодателство, съгласно което — за целите на определяне на основата на дължимия данък при наследяването на недвижим имот, разположен на територията на съответната държавачленка — могат да се вземат предвид някои тежести, например дългове, обезпечени с предоставено на кредитора право да учреди ипотека върху този недвижим имот, ако към момента на смъртта си починалият е бил местно за тази държавачленка лице, но не и ако е бил местно лице за друга държавачленка.
Specifically, the referring court wishes to know whether those Treaty provisions preclude national legislation under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of certain charges, such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property, if the deceased was resident, at the time of death, in that Member State, but not if that person was resident in another Member State.
Мерките и процедурите, посочени в [параграф 1] не представляват средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на свободното движение на капитали и плащания по смисъла на член 56 [ЕО].“
The measures and procedures referred to in [paragraph 1] shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC].’
Член 56, параграф 1 ЕО (по-рано член 73б, параграф 1 от Договора за ЕО) гласи:
Article 56(1) EC (formerly Article 73b(1) of the EC Treaty) provides:
„В рамките на разпоредбите на настоящата глава, всички ограничения върху движението на капитали между държавитечленки и между държавитечленки и трети страни се забраняват.“
‘Within the framework of the provisions set out in this Chapter, all restrictions on the movement of capital between Member States and between Member States and third countries shall be prohibited.’
Приложение I към Директива 88/361/ЕИО на Съвета от 24 юни 1988 година за прилагане на член 67 от Договора (по-късно отменен с Договора от Амстердам) 5, озаглавено „Номенклатура на движенията на капитали съгласно член 1 от Директивата“, се отнася до 13 различни категории движения на капитали.
Annex I to Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty (an article later repealed by the Treaty of Amsterdam), 5 en -titled ‘Nomenclature of the capital movements referred to in Article 1 of the Directive’, refers to 13 different categories of capital movement.
В рубрика ХI, озаглавена „Движения на капитали за лични цели“, е посочено следното:
Under heading XI, entitled ‘Personal capital movements’, the following are listed:
Член 58 ЕО (по-рано член 73г от Договора за ЕО) гласи:
Article 58 EC (formerly Article 73d of the EC Treaty) provides:
В съответствие с член 15 от WS данък върху наследството се дължи върху съвкупността от имуществото, принадлежало на починалия, независимо къде се намира, след приспадане на дълговете.
Under Article 15 of the WS, inheritance duty is payable, after deduction of debts, on all the property, wherever located, owned by the deceased.
При данъка върху наследството установяването на данъчната ставка, на данъчната основа, на освобождаванията и намаленията на данъка е правомощие на регионите в Кралство Белгия.
In respect of succession duties, competence to establish the rate of taxation, the taxable amount, tax exemptions and tax reductions lies with the various regions of the Kingdom of Belgium.
Член 18 от WS, който се отнася до чуждестранните лица, има следното съдържание:
Article 18 of the WS, relating to nonresidents, is worded as follows:
Член 1 от Кодекса за данъка върху наследството на регион Фландрия (Wetboek Successierechten, наричан по-нататък „WS“) провежда разграничение в данъчното облагане на наследството въз основа на това дали лицето, чието наследство е открито, към момента на смъртта си е било местно лице в Белгия или в чужбина.
Article 1 of the Flemish Code of Succession Duties (Wetboek Successierechten, ‘the WS’) draws a distinction, as regards the tax -ation of inheritance, on the basis of whether the person whose estate is being administered was resident, at the time of death, in Belgium or abroad.
Текстът на този член е следният:
That article states:
„Данък върху прехвърлянето на собственост при смърт се дължи върху съвкупността от намиращото се в Белгия недвижимо имущество, принадлежало на починалия […], без да се изваждат тежестите.“
‘Duty on the transfer of property mortis causa shall be payable on all immovable property situated in Belgium and owned by the deceased …, without account being taken of debts and liabilities of the estate.’
1° данък върху наследството върху стойността, след приспадане на дълговете, на всичко, което попада в наследството на лице, жител на Кралството;
(1) a inheritance duty on the value, after deduction of debts, of the whole of the gathered estate of an inhabitant of the Kingdom of Belgium;
Съгласно член 29 от WS, за да бъде включен в пасива, дългът трябва да продължава да съществува в деня на смъртта, което може да бъде доказано с всички правни средства, допустими за актовете, с които се учредява вземане и от които възниква задължение.
Under Article 29 of the WS, in order to be accepted as a liability, a debt must still exist on the day of death, which may be proved by any form of evidence which is admissible in respect of an act granting credit and creating a debt.
2° данък върху прехвърляне на собственост при смърт върху стойността на недвижимите имоти, намиращи се в Белгия, които попадат в наследството на лице, което не е жител на Кралството.
(2) a duty on the transfer of property mortis causa on the value of immovable property situated in Belgium and pertaining to the gathered estate of a person who is not an inhabitant of the Kingdom of Belgium.
Член 40 от WS предвижда, че срокът за подаване на декларация за наследство е пет месеца от датата на смъртта, ако тя е настъпила в Кралство Белгия, и шест месеца, ако смъртта е настъпила в друга държава в Европа.
Article 40 of the WS provides that the period within which a declaration of estate must be filed is five months from the date of death, where death takes place in the Kingdom of Belgium, and six months from the date of death where death takes place in another country in Europe.
По смисъла на член 41 от WS: двойното данъчно облагане в областта на данъка върху наследството.
Under Article 41 of the WS:
„Срокът за подаване на декларация за наследство може да бъде продължен от генералния директор на службата по вписванията и имуществата.
‘The period within which the declaration of estate must be filed may be extended by the Director-General of Registration and Public Property.
III — Фактически обстоятелства в основата на спора, производство и преюдициален въпрос
III — Factual background, procedure and the question referred for a preliminary ruling
В декларацията, подадена в рамките на срока, определен от закона или продължен от генералния директор, могат да бъдат внесени поправки до изтичането на срока, освен ако заинтересованите лица не са се отказали изрично от тази възможност с декларация, подадена в законоустановената форма.“
A declaration filed within the period prescribed by statute or extended by the Director-General may be rectified provided that that period has not expired, unless the interested parties have expressly waived that right in a statement lodged in due accordance with legal requirements.’
Hans, Natalie, Monica, Saskia, Thomas, Jessica и Joris Eckelkamp, жалбоподатели в главното производство (наричани заедно „наследниците“), наследяват г-жа Reintges Hildegard Eckelkamp (наричана по-нататък „г-жа Eckelkamp“), починала в Дюселдорф на 30 декември 2003 г.
Hans, Natalie, Monica, Saskia, Thomas, Jessica and Joris Eckelkamp, the appellants in the main proceedings (together referred to as ‘the heirs’) are the heirs of Ms Reintges Hildegard Eckelkamp (‘Ms Eckelkamp’), who died in Düsseldorf on 30 December 2003.
Член 48, параграф 1 от WS съдържа таблици с приложимите тарифи за данъка върху наследството и данъка върху прехвърлянето на собственост при смърт (наричан по-нататък „данък върху прехвърлянето“).
Article 48(1) of the WS provides tables showing the rates which apply to inheritance duty and to the duty on the transfer of property mortis causa (transfer duty).
Параграф 2, четвърта алинея от член 48 има следното съдържание:
The fourth subparagraph of Article 48(2) is worded as follows:
На 13 ноември 2002 г. г-жа Eckelkamp подписва документ, с който признава дълга си към Hans Eckelkamp.
On 13 November 2002, Ms Eckelkamp had signed a document containing acknowledgement of a debt owed by her to Hans Eckelkamp.
Освен това с нотариален акт от 5 юни 2003 г. тя дава съгласие да се учреди ипотека в тежест на недвижим имот, находящ се в Knokke-Heist (Белгия), като обезпечение за връщането на дълга в размер на 220 000 EUR, ведно с лихвите в размер на 11 000 EUR.
Moreover, by notarial act of 5 June 2003, Ms Eckelkamp had granted a mandate to encumber an immovable property situated in Knokke-Heist (Belgium) with a mortgage as security for repayment of that debt in the amount of EUR 220 000, plus EUR 11 000 in interest.
„Дълговете и погребалните разноски се приспадат с предимство от движимото имущество и от имуществото, посочено в член 60а, освен ако подалите декларацията лица не докажат, че става въпрос за дългове, които са договорени специално с оглед придобиване или запазване на недвижими имущества.“
‘Debts and funeral expenses shall be deducted as a matter of priority from the movable property and the assets referred to in Article 60a, unless the declarants prove that a debt was specially incurred for the purpose of acquiring or preserving immovable property.’
Между Белгия и Германия не съществува двустранна спогодба за избягване на
As regards succession duties, there is no agreement between Belgium and
На 29 юни 2004 г. наследниците на г-жа Eckelkamp подават декларация за наследство (наричана по-нататък „декларация за наследство“ или „декларация“), в която този недвижим имот е включен в активите със стойност от 200 000 EUR.
On 29 June 2004, the heirs made a declaration of Ms Eckelkamp’s estate (‘the declaration of estate’ or ‘the declaration’) showing, under assets, that property as having a value of EUR 200 000.
Относно пасивите в декларацията е записано „няма“.
Under liabilities, the declaration showed ‘nihil’.
Въз основа на декларацията — и поради това без да се отчита дългът на г-жа Eckelkamp към Hans Eckelkamp — дължимите данъци върху прехвърлянето са определени с решение от 14 юли 2004 г. в размер на 110 000,04 EUR.
On the basis of the declaration — and thus without taking account of Ms Eckelkamp’s debt to Hans Eckelkamp — the transfer duties payable were estimated by decision of 14 July 2004 at EUR 110 000.04.
От материалите по делото е видно, че преди подаването на декларацията за наследство между белгийските данъчни органи и наследниците протича електронна кореспонденция, в която данъчните органи посочват, че върху стойността на недвижимите имоти в Белгия се дължи данък върху прехвърлянето (приложим в случай, че починалото лице е чуждестранно) без приспадане на никакви дългове, и поради това въпросният дълг не следва да се упоменава в декларацията.
It appears from the file that, before the declaration of estate was made, there had been an exchange of e-mails between the Belgian tax authorities and the heirs, in which the tax authorities indicated that transfer duty (applicable where the deceased was a non-resident) is payable on the value of immovable property in Belgium without deduction of any debts and that, in consequence, the debt in issue should not be mentioned in the declaration.
По искане на наследниците срещу решението на Rechtbank е образувано въззивно производство пред Hof van Beroep.
The heirs thereupon brought appeal proceedings before the Hof van Beroep in respect of the judgment of the Rechtbank.
В подкрепа на жалбата си те по същество твърдят, че общностното право има непосредствено действие и административните органи са длъжни да преразглеждат решенията, взети в противоречие с него.
In support of their appeal, they essentially submit that Community law has direct effect and that administrative authorities are obliged to reconsider decisions taken contrary to Community law.
Член 41 от WS не можел да попречи общностното право да произведе пълното си действие.
Article 41 of the WS cannot prevent Community law from producing its full effect.
Като се позовават на Решение по дело Barbier 6, те по-нататък твърдят, че проведеното в член 2, параграф 1 във връзка с член 18 от WS разграничение между местни и чуждестранни за Белгия лица е в противоречие с разпоредбите на Договора относно свободното движение на капитали.
Relying on Barbier, 6they further claim that the distinction drawn in Article 2(1) of the WS, read in conjunction with Article 18 thereof, between residents and nonresidents of Belgium is contrary to the Treaty provisions on the free movement of capital.
Те поддържат и че посочените норми от WS накърняват свободата на пребиваване в друга държавачленка и са в противоречие с член 12 ЕО във връзка с членове 17 ЕО и 18 ЕО.
They maintain also that those rules of the WS are prejudicial to the freedom to take up residence in another Member State and are contrary to Article 12 EC, read in conjunction with Articles 17 EC and 18 EC.
Белгийската държава, ответник в главното производство, отрича да е налице ограничение на свободното движение на капитали и твърди, че положението на местните лица не е сходно с това на чуждестранните лица.
The Belgian State, the respondent in the main proceedings, disputes the restriction on the free movement of capital and contends that the situations of residents and nonresidents are not comparable.
В акта за препращане Hof van Beroep приема за установено, че г-жа Eckelkamp действително е дължала сумата от 220 000 EUR към деня на смъртта си.
In the order for reference, the Hof van Beroep states that it is satisfied that Ms Eckelkamp actually had a debt of EUR 220 000 on the day of her death.
След като плащат данъка върху наследството, на 7 октомври 2004 г. наследниците предявяват данъчен иск, включително за отмяна на решението от 14 юли 2004 г.
After they had paid the succession duties, the heirs filed a tax claim on 7 October 2004 seeking, inter alia, annulment of the decision of 14 July 2004.
Искът е отхвърлен с решение на Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Първоинстанционен съд, Брюж) от 30 май 2005 г.
That claim was dismissed by judgment of the Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Court of First Instance, Bruges) of 30 May 2005.
В решението си Rechtbank счита, че предписаният в член 40 от WS срок за подаване на декларация за наследство във всеки случай е изтекъл на 1 юли 2004 г., а данъчният иск е предявен едва на 7 октомври 2004 г., което означавало, че декларацията за наследство е станала окончателна и неупоменат в нея пасив не можел да се вземе предвид.
In its judgment, the Rechtbank considered that the period prescribed in Article 40 of the WS for filing a declaration of estate had in any event expired on 1 July 2004, whereas the fiscal claim was not filed until 7 October 2004, which meant that the declaration of estate was final and no account could be taken of a liability which was not mentioned therein.
Rechtbank застъпва и становището, че в декларацията жалбоподателите е следвало да
The Rechtbank also took the view that the appellants should have included the debt concerned in the declar-
6 — Посочено по-горе в бележка под линия 3.
6 — Cited in footnote 3.
представители на които се явяват и на заседанието от 13 декември 2007 г.
ECKELKAMP AND OTHERS which were also represented at the hearing on 13 December 2007.
При тези обстоятелства Hof van Beroep решава да спре производството и да поиска от Съда да се произнесе по следния преюдициален въпрос:
In those circumstances, the Hof van Beroep te Gent decided to stay the proceedings and to request the Court of Justice to give a preliminary ruling on the following question:
Наследниците твърдят, първо, че белгийското законодателство за данъчно облагане на придобит по наследство недвижим имот е дискриминационно и нарушава член 56 ЕО във връзка с член 58 ЕО, доколкото за определянето на данъчната основа то позволява някои дългове да се вземат предвид, ако починалият е бил местно за Белгия лице към момента на смъртта си, но не и ако той е бил местно лице в друга държава.
The heirs submit, first, that the Belgian legislation on the taxation of the acquisition of immovable property through inheritance is discriminatory and infringes Article 56 EC, read in conjunction with Article 58 EC, in that — for the purposes of calculating the basis of assessment — it allows account to be taken of certain debts if the deceased was resident in Belgium at the time of death, but not if the deceased was resident elsewhere.
Наследниците поддържат, че в този контекст положението на местното и чуждестранното лице е сходно.
The heirs maintain that the situations of a resident and a nonresident are comparable in this context.
В това отношение те посочват, че по принцип белгийското законодателство разглежда както местните, така и чуждестранните лица като данъчнозадължени за целите на събирането на данък върху наследството.
They submit in that regard that the Belgian legislation in principle considers both residents and nonresidents to be taxable persons for the purposes of levying succession duties.
Като се позовават на практиката на Съда 7, наследниците изтъкват довода, че в резултат от това и във връзка с възможността за приспадане на тежестите или дълговете местните и чуждестранните лица трябва да се третират по сходен начин.
Referring to the caselaw of the Court, 7the heirs argue that, as a consequence, residents and nonresidents must also be treated alike as regards the deductibility of charges or debts.
Второ, като се позовават найвече на Решение по дело Barbier 8, наследниците
Secondly, the heirs submit — relying mainly on Barbier 8 — that the legisla-
IV — Правен анализ твърдят, че разглежданото законодателство съставлява ограничение на свободното движение на капитали, тъй като разпоредбите, препятстващи приспадането на дълговете, свързани с недвижими
A — Main submissions of the parties tion at issue constitutes a restriction on the free movement of capital, as the provisions preventing the deduction of debts relating to immovable property have the effect of reducing the value of the inheritance where
7 — По-специално Решение от 28 януари 1986 г. по дело Комисия/Франция (270/83, Recueil, стр.
7 — In particular Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273; Case C-307/97 Saint-Gobain [1999] ECR I-6161; and Barbier, cited in footnote 3.
По настоящото производство становища представят наследниците, белгийското правителство и Комисията,
In the present proceedings, observations have been submitted by the heirs, the Belgian Government and the Commission, all of
8 — Посочено по-горе в бележка под линия 3, точка 62.
8 — Cited in footnote 3, paragraph 62.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-11/07 на принципа на защита на оправданите правни очаквания) 9.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-11/07 could rely for the purposes of the principle of protection of legitimate expectations). 9 the deceased was a nonresident, while there is no such reduction if the deceased was resident in Belgium.
имоти, водят до намаляване на стойността на наследството, в случай че починалият е бил чуждестранно лице, въпреки че такова намаляване няма, ако той е бил местно за Белгия лице.
Thus, a person resident in another Member State may be discouraged from investing in an immovable property situated in Belgium, knowing that his heirs will have to pay higher succession duties than if he had not invested in Belgium or if he had invested in a different way.