natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Той твърди, че е действал добросъвестно и че не е знаел за сумите в съответната банкова сметка поради трагичните обстоятелства, а именно многобройни тежки загуби за кратко време.
He argued that he had acted in good faith and that he was unaware of the amounts in the relevant bank account because of tragic circumstances, namely, multiple bereavements over a short time.
Жалбоподателят твърди, че Комисията трябва да отмени посочената заповед за възстановяване на средства.
The complainant claimed that the Commission should cancel the said recovery order.
В становището си по жалбата Комисията възприема гледната точка, че надплащането е било явно и от такъв тип, че жалбоподателят няма как да не е знаел за него, ако е проявил обичайна загриженост.
In its opinion on the complaint, the Commission took the view that the overpayment had been patently such that the complainant could not have been unaware of it, had he exercised ordinary care. It also considered that he could not invoke his good faith because he failed to respect the reimbursement plan established at his own request.
Тя също така смята, че той не може да се позовава на своята добросъвестност, тъй като той не е спазил плана за възстановяване, съставен по негова собствена молба.
In his observations, the complainant explained that he had changed his view regarding the recovery a er he learned about the Appointing Authority’s power to waive a debt, in accordance with Article
В своите бележки жалбоподателят обяснява, че е променил гледната си точка относно възстановяването, след като е научил за правото на назначаващия орган да отменя дълг съгласно член 85 на Правилника на персонала.
85 of the Sta� Regulations.
Той подчертава, че е получавал помощи като безработен и би желал Комисията да възприеме по-хуманен и по-малко механичен подход към неговия случай.
He emphasised that he was receiving unemployment benefit and would have liked the Commission to adopt a more humane and less mechanical approach to his case.
В своето предложение за приятелско решение Омбудсманът е отбелязал, че въпросното надплащане е станало в резултат на грешка от страна на Комисията.
In his proposal for a friendly sol ution, the Ombudsman noted that the overpayment in question occurred as a result of an error by the Commission.
Омбудсманът също признава, че Комисията е длъжна да си възстанови неправомерно изплатени суми, за да защити финансовите интереси на Общността.
The Ombudsman recognised that the Commission has a duty to recover sums unduly paid, in order to protect the financial interests of the Community.
Въпреки това, той отбелязва също така, че в някои държавичленки държавните органи, отговорни за данъците и помощите, при консултиране със съответния национален омбудсман, са приели политики на гарантиране, че надплащания в резултат на служебни грешки няма да се възстановяват, освен ако не е справедливо и разумно това да бъде направено.
However, he also pointed out that, in some Member States, the public authorities responsible for taxes and benefits have, in consultation with the relevant national ombudsman, adopted policies to ensure that overpayments that result from o cial mistakes are not recovered unless it is fair and reasonable to do so.
В този смисъл Омбудсманът подчертава, че изключителни обстоятелства, като например тежка загуба при смърт, могат да бъдат приети от тези органи като разумно обяснение за това, че бенефициентът не е проверил редовността на плащанията, направени по банковите сметки.
In this respect, the Ombudsman emphasised that exceptional circumstances such as bereavement may be accepted by those authorities as a reasonable explanation for a beneficiary’s failure to check the correctness of payments made to bank accounts.
С оглед на изключителните обстоятелства на този случай Омбудсманът е приканил Комисията да разгледа дали би било справедливо и разумно да отмени заповедта или значително да намали размера на средствата, подлежащи на възстановяване.
In view of the exceptional circumstances of the case, the Ombudsman therefore invited the Commission to consider whether it would be fair and reasonable to cancel, or meaningfully reduce, the recovery order.
В своя отговор Комисията твърди, че е действала според съответните законови разпоредби.
In its reply, the Commission maintained that it had acted in accordance with relevant legal provisions.
Въпреки съгласието си, че надплащането е в резултат на нейна грешка, Комисията обяснява тази грешка с факта, че декември е месецът, през който е извършена годишната актуализация на пенсията.
Although it agreed that the overpayment resulted from an error it had commi4 ed, the Commission explained that error by the fact that December was the month during which the annual adaptation of the pension took place.
Поради тази причина Комисията е трябвало да плати по местоживеене на бащата на жалбоподателя годишната „преработка“ от неговата пенсия, отговаряща на периода от юли до ноември 1998 г.
Thus, it still had to pay to the estate of the complainant’s father the annual “adaptation” of his pension corresponding to the period from July to November 1998.
Омбудсманът е взел предвид факта, че някои от многобройните плащания, извършени по местоживеене на бащата на жалбоподателя през декември 1998 г., са платени правомерно, докато други не са платени правомерно.
The Ombudsman took note of the fact that some of the multiple payments made to the estate of the complainant’s father in December 1998 had been duly paid, whereas others had not been duly paid.
В този контекст Омбудсманът не може да подкрепи аргумента, че неправомерният характер на плащането е бил „явен“, така че жалбоподателят няма как да не е знаел за него.
In light of this, the Ombudsman could not support the argument that the undue nature of the payment was “patently” such that the complainant could not have been unaware of it.
Омбудсманът подчертава, че в този случай Комисията е имала взаимоотношения с лице, което не е нито „служител“, нито „длъжностно лице“ и за което няма как да се предположи, че ще прояви специфичната отговорност, изисквана от длъжностните лица и служителите по отношение на извършени към тях плащания.
The Ombudsman emphasised that in the present case the Commission was dealing with a person who was neither a “servant” nor an “o cial” and who could not be presumed to have the special responsibility required from o cials and servants as regards payments made to them.
В контекста на горепосоченото Омбудсманът състави проектопрепоръка до Комисията, в
In light of the above, the Ombudsman made a dra recommendation to the Commission to consider whether, in addition to being fair and reasonable, it would be in accordance with the applicable rules, to cancel the recovery order.
СЛУЧАИ, ПРИКЛЮЧЕНИ НА ДРУГИ ОСНОВАНИЯ
CASES CLOSEDFOR OTHER REASONS
Отказано провеждане на нови писмени тестове за кандидатка, родила дете един ден преди датата на тестовете
Refusal to organise new wri4 en tests for a candidate who gave birth one day before the tests
Резюме на решение по жалба 3278/2004/ELB срещу Европейския парламент
Summary of decision on complaint 3278/2004/ELB against the European Parliament
Жалбоподателката е кандидатствала за вътрешен конкурс, провеждан от Парламента, като е посочила, че е бременна и е отбелязала, че вероятната дата на раждане е 17 юни 2004 г.
The complainant applied for an internal competition organised by Parliament, mentioning that she was pregnant and noting the likely date of the delivery, that is, 17 June 2004.
Тя е поканена на тестовете, които се провеждат на 2 юли 2004 г., и ражда един ден преди това.
She was invited to the tests, which took place on 2 July 2004, and gave birth one day before.
В деня, в който ражда, тя информира Парламента, че няма възможност да присъства на тестовете, като е поискала разрешение да се яви на по-късна дата.
On the same day that she gave birth, she informed Parliament that she would not be able to a4 end the tests and requested that she be allowed to take them at a later date.
Парламентът отказва.
Parliament refused.
В своята жалба до Омбудсмана кандидатката твърди, че отказът е дискриминационен.
In her complaint, the complainant alleged that this refusal was discriminatory.
След съответно предложение за приятелско решение и проект на препоръка от Омбудсмана, той е заключил, че обжалваният отказ изглежда не отразява справедливо балансиране на конкуриращи се интереси.
Following a relevant friendly solution proposal and drarecommendation by the Ombudsman, he concluded that the challenged refusal did not appear to reflect a fair balancing of the competing interests involved.
След като припомня основните принципи на недискриминация по полов признак и на уважение към личния и семейния живот, Омбудсманът отбелязва, че в контекста на класификации по полова принадлежност или на класификации, които съдържат тежест за основно право, ответникът по оспорената класификация следва да покаже, че класификацията обслужва законна цел от общ интерес и че използваните средства са пропорционални на постигането на тази цел.
A er recalling the fundamental principles of non-discrimination on the basis of gender and of respect for private and family life, the Ombudsman noted that, in the context of gender classifications, or classifications involving burdens upon a fundamental right, the defender of the challenged classification has to show that the classification serves a legitimate objective of general interest and that the means employed are proportional to the achievement of this objective.
Омбудсманът намира, че оспорваното решение съдържа de facto полова дискриминация и че подобен отказ може да накърни основната свобода на жените кандидатки за създаване на потомство и следователно поражда реална и осезателна тежест за тяхното право на зачитане на личния живот.
The Ombudsman found that the contested decision involved de facto gender discrimination and that such a refusal may make the exercise of the fundamental freedom of procreation much less a 4 ractive to female candidates and, hence, may involve a real and appreciable burden upon their right to respect for private life.
Поради това Парламентът следва да защити взетото от него оспорвано решение.
Therefore, Parliament had to defend its contested decision.
Относно позоваването на Парламента на принципа на равнопоставено отношение към кандидатите и съответното изискване писмените тестове да се провеждат на една и съща дата от всички кандидати, Омбудсманът счита, че това е била легитимна цел от общ интерес, чието преследване може, но не и само по себе си, да оправдае поддържането на оспорваното решение.
As to Parliament’s reference to the principle of equal treatment of candidates and the relevant requirement that the wri4 en tests be conducted on the same date for all candidates, the Ombudsman considered that this was a legitimate objective of general interest, the pursuit of which might, but did not by itself, justify the upholding of the challenged decision.
Парламентът, който признава, че е можел да организира теста на по-късна дата, не се е съобразил с принципа на пропорционалност, който изисква справедливо балансиране на конкуриращи се принципи и интереси.
Parliament, which admi4 ed that it could have organised the test at a later date, failed to show that it complied with the principle of proportionality, which requires a fair balancing of the competing principles and interests involved.
По-специално, Парламентът не е показал, че при определяне на датата за теста се е съобразил, в контекста на дело 130/75 Прайс срещу Съвета29,
In particular, Parliament did not demonstrate that, in establishing the date of the test, it took properly into account, in light of Case 130/75 Prais v Council29, the information it had received from the complainant about the likely date of the childbirth.
Дело С-130/75 Прайс срещу Съвета [1976] ECR 1589.
Case C-130/75 Prais v Council [1976] ECR 1589.
Медицинска застраховка за бивш съпруг по Общата здравноосигурителна схема
Medical coverage of former spouses under the Joint Sickness Insurance Scheme
Резюме на решението, произнесено по поверителни жалби 368/2005/(MF)(BU)BM u 2776/2005/ID срещу Европейската комисия
Summary of decisions on confidential complaints 368/2005/(MF)(BU)BM and 2776/2005/ID against the European Commission
В отговор на заявление за възстановяване на медицински разходи съгласно Общата здравноосигурителна схема за длъжностните лица на Европейските общности (ОЗС) жалбоподателят е информиран, че медицинската застраховка е валидна само една година след развода.
In response to an application for the reimbursement of medical costs under the Joint Sickness Insurance Scheme for O cials of the European Communities (JSIS), the complainant was informed that medical insurance only lasted for a period of one year following divorce.
Жалбоподателят претендира, че Комисията следва да удължи този срок.
The complainant claimed that the Commission should extend this period.
Разследването на омбудсмана разкрива, че Комисията се е съгласила да предостави на жалбоподателя допълнителен период осигурително покритие във връзка с разходите, произтичащи от тежкото заболяване.
The Ombudsman’s inquiry revealed that the Commission had agreed to grant the complainant an additional period of insurance cover as regards expenses resulting from the serious illness.
Омбудсманът също така отбеляза, че Комисията е предприела инициативата да покани жалбоподателя да се свърже с нейните служби, ако лечението на тежкото заболяване е трябвало да бъде продължено след изтичане на осигурителния период по ОЗС.
The Ombudsman also noted that the Commission had taken the initiative to invite the complainant to contact its services if the treatment of the serious illness had to be continued once the JSIS coverage had expired.
Омбудсманът посочи, че възприетият от Комисията подход изглежда в съответствие с основните права на жалбоподателя, свързани с лечение и с доброто управление в тяхната
The Ombudsman pointed out that the approach taken by the Commission appeared to be consistent with the complainant’s fundamental rights to health care and to good administration,
Следователно, омбудсманът установи, че не е необходимо допълнително с ъ в к у п но с т разследване по твърдението на жалбоподателя.
The Ombudsman therefore found that no further inquiries into the complainant’s taken together claim were necessary.
По отношение на общите положения на проблема в хода на разследването Комисията призна, че е отчела наличието на празнота в областта на здравното осигуряване на бивши съпрузи на длъжностни лица.
As regards the general issue, the Commission acknowledged, in the course of the inquiry, that it had now become aware of a lacuna in the area of sickness insurance cover for ex-spouses of o cials.
Тя информира омбудсмана, че е въвела нова обща разпоредба за прилагане, в сила от 1 юли 2007 г., която да позволи при определени условия ОЗС да продължи да покрива разходите за тежки заболявания на бивши съпрузи на длъжностни лица.
It informed the Ombudsman that it had introduced a new general implementing provision, with e � ect from 1 July 2007, to allow the JSIS to continue, subject to certain conditions, to cover o cials’ ex-spouses su� ering from serious illnesses.
Впоследствие омбудсманът разгледа подобен случай в контекста на дело 2776/2005/ID.
The Ombudsman subsequently dealt with a similar issue in the context of case 2776/2005/ID.
Разследването на омбудсмана по този случай показа, че Комисията е взела решение за продължаване на медицинската застраховка по ОЗС на жалбоподателя с почти две години, тъй като жалбоподателят е страдал от много тежко заболяване, чието лечение очевидно е изисквало значителни разходи.
In that case, the Ombudsman’s inquiry revealed that the Commission had decided to prolong the complainant’s medical coverage by the JSIS for almost two years, because the complainant was su� ering from a grave illness, the treatment of which apparently required considerable expenses. The Ombudsman praised the Commission for its decision to prolong the JSIS coverage, noting that it reflected a sensitive and pragmatic consideration of the complainant’s medical condition.
Омбудсманът изказа похвала на Комисията за това решение
The complainant argued that the Commission had failed to explain how disclosure of the names in question would “undermine the protection of the
Членове 35 и 41 на Хартата за основни права на Европейския съюз.
Articles 35 and 41 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Резюме на решението, произнесено по жалба 3269/2005/TN срещу Европейската комисия
SUMMARIES OF DECISIONS privacy and the integrity of the individual” as stipulated in Article 4(1)(b) of Regulation 1049/2001,
Комисията възразява, че разкриването на имената на засегнатите лица би могло да наруши правото им на личен живот, защитено от законодателството на Общността относно защитата на личните данни.
The Commission argued that disclosure of the names of the individuals concerned could interfere with their right to privacy, which is protected by Community legislation regarding the protection of personal data.
Комисията е счела, че решението й да заличи имената съответства на схващането на Европейския надзорен орган по защита на данните (ЕНОЗД), разяснено в документа, съдържащ хронологична справка за публичния достъп до документи и защитата на данните.
The Commission considered its decision to blank out the names to be in accordance with the understanding of the European Data Protection Supervisor (EDPS), as explained in his background paper on public access to documents and data protection.
Омбудсманът е изпратил до ЕНОЗД писмено искане за коментар на възприетата от Комисията позиция, поспециално по приложимостта на Регламент № 45/2001 към настоящия случай.
The Ombudsman wrote to the EDPS, asking him to comment on the position taken by the Commission, in particular on the applicability of Regulation 45/2001 to the present case.
В отговор на запитването на омбудсмана ЕНОЗД се е произнесъл, че би искал да изчака решението на Първоинстанционния съд по Дело T-194/04 Bavarian Lager срещу Комисията, преди да разгледа настоящия случай.
In reply to the Ombudsman’s request, the EDPS stated that he wanted to await the Court of First Instance’s judgment in Case T-194/04, Bavarian Lager v Commission, before examining the present case.
ЕНОЗД обясни, че във въпросния случай е заел позиция в подкрепа на ищеца, тъй като според неговите виждания позицията на Комисията не е довела до задоволителен резултат.
The EDPS explained that he had intervened in the case in question in support of the applicant, because in his view, the position of the Commission did not lead to a satisfactory outcome.
Тъй като няма яснота относно това кога ще бъде произнесено решението по Дело Т-194/04, омбудсманът реши да разгледа настоящия случай, без да изчаква решението на Съда и становището на ЕНОЗД.
Since it was not clear when the judgment in Case T-194/04 would be delivered, the Ombudsman decided to examine the present case without waiting for the Court’s judgment and the EDPS’s opinion.
Впоследствие омбудсманът анализира случая в контекста на насоките на ЕНОЗД, съгласно които е необходимо да са изпълнени три условия, за да бъде отказан достъп съгласно член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001.
The Ombudsman then analysed the case in light of the EDPS’s guidelines, according to which three conditions have to be fulfilled in order for access to be refused under Article 4(1)(b) of Regulation 1049/2001.
Омбудсманът не счита, че Комисията е доказала, че някое от тези три условия е изпълнено.
The Ombudsman did not consider the Commission to have established that any of the three conditions was fulfilled.
Следователно, омбудсманът намира, че твърденията на жалбоподателя са основателни.
The Ombudsman therefore found that the complainant’s allegation appeared to be founded.
При това положение, практиката на омбудсмана е да се стреми към доброволно уреждане на спора в съответствие с член 3, параграф 5 от Статута на омбудсмана.
In such a situation, the Ombudsman would normally seek to find a friendly solution, in accordance with Article 3(5) of the Statute of the Ombudsman.
Въпреки това, като отбелязва, че случаят със заличаването на имена на лица в документи, до които е разрешен достъп съгласно Регламент № 1049/2001, се разглежда от Първоинстанционния съд по дело Т-194/04, омбудсманът изрази становище, че би било безпредметно да се предлага доброволно уреждане, тъй като е малка вероятността Комисията да предприеме каквито и да било действие преди произнасяне на решението на Съда.
However, noting that the issue of blanking out names of persons in documents to which access had been granted under Regulation 1049/2001 was under review by the Court of First Instance in Case T-194/04, the Ombudsman took the view that it would not be useful to propose a friendly solution, since the Commission would not be likely to take any action before the Court delivered its judgment.
По тези съображения омбудсманът счита, че не са налице основания за продължаване на проверката и прекрати случая.
The Ombudsman therefore considered that there were no grounds to continue his inquiry and closed the case.
Омбудсманът изтъкна, че жалбоподателят би имал възможност да подаде нова жалба до
He pointed out that the complainant could consider presenting a new complaint to the Ombudsman once the Court has given judgment in Case T-194/04 and the Commission has acted thereon.
Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, ОВ 2001 L 145, стр. 43.
The complainant requested the French Data Protection Commission (CNIL) to ascertain whether data relating to her were stored by Europol. The CNIL forwarded the le4 er to Europol, which informed the complainant that no personal data concerning her, to which she was entitled to have access in accordance with Article 19(1) of the Europol Convention in combination with the applicable French legislation, were stored at Europol.
Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни, ОВ 2001 L 8, стр. 1.
Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data, OJ 2001 L 8, p. 1.
В жалбата си до омбудсмана жалбоподателката твърди, че Европол незаконно е отказал да й даде информация за нейни данни, както и да й предостави достъп до тях.
In her complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that Europol had wrongly refused to give information about data relating to her and to grant her access to these data.
Според нея това представлява злоупотреба с власт.
In her view, this constituted an abuse of power.
В допълнение жалбоподателката твърди, че от Европол не са се отнесли с нужното внимание към нейната жалба пред Апелативната комисия, тъй като френският превод на нейния отговор е изпратен до друг жалбоподател.
The complainant further alleged that Europol had failed carefully to deal with her appeal to the Appeals Commi4 ee because the French translation of its reply was addressed to another appellant.
Директорът на Европол уведомява омбудсмана, че писмото, с което той иска от Европол становище по жалбата, е било изпратено до Общия надзорен орган на Европол (ОНО).
The Director of Europol informed the Ombudsman that the Ombudsman’s le4 er asking Europol for an opinion on the complaint had been forwarded to Europol’s Joint Supervisory Body (JSB).
В писмото си до омбудсмана ОНО заяви, че решението на Апелативната комисия е задължително за всички заинтересовани страни.
In its le4 er to the Ombudsman, the JSB stated that the decision of the Appeals Commi4 ee was binding for all parties concerned.