natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Уместно е да се подчертае в това отношение, че правомощията, предоставени на Комисията от Регламент № 17, имат за цел да ѝ дадат възможност да изпълнява поверената ѝ от член 81 ЕО функция да следи за спазването на правилата на конкуренцията в общия пазар.
It must be emphasised in that regard that the powers conferred on the Commission by Regulation No 17 are designed to enable it to carry out the task entrusted to it by Article 81 EC of ensuring compliance with the competition rules in the common market.
В този контекст предотвратяването на антиконкурентните практики и споразумения, тяхното разкриване и санкциониране са в съответствие с общия интерес (Решение по дело Aalborg Portland и др./Комисия, точка 145 по горе, точка 54).
In that context, it is consistent with the general interest to avoid anticompetitive practices and agreements, to uncover them and to impose sanctions (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 54).
Освен това следва да се отбележи, че макар точка 1 Б, трето тире от Насоките да не предвижда автоматично увеличение с 10 % годишно за нарушенията за дълъг период, тя предоставя на Комисията свобода на преценка в това отношение (вж. в този смисъл Решение по дело Cheil Jedang Corporation/Комисия, точка 318 по-горе, точка 134).
Furthermore, it must be observed that even though the third indent of Section 1 B of the Guidelines does not provide for an automatic increase of 10% per year for longterm infringements, it leaves a margin of discretion to the Commission in that regard (see, to that effect, Cheil Jedang Corporation v Commission, paragraph 318 above, paragraph 134).
Доводите, наведени от Hoechst в подкрепа на правното му основание, обаче не целят да се докаже, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката в това отношение.
The arguments which Hoechst puts forward in support of its plea do not seek to demonstrate that the Commission made a manifest error of assessment in that regard.
Освен това е уместно да се подчертае, че доколкото Насоките предвиждат, че нарушенията с продължителност над пет години следва да се считат за нарушения за дълъг период и че такива нарушения обосновават прилагането на увеличение, което може да бъде определено на 10 % годишно от размера, възприет с оглед на тежестта на нарушението, при определянето на продължителността на нарушението, в което е участвало Hoechst, не може да се установи каквото и да било нарушение на принципа на пропорционалност (вж. в този смисъл Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2003 г. по дело Strintzis Lines Shipping/Комисия, T-65/99, Recueil, стр. II-5433, точка 194).
It should further be emphasised that, in so far as the Guidelines provide that infringements lasting more than five years are to be regarded as longterm infringements, and that such infringements warrant an increase which may be fixed at 10% per year of the amount decided on to reflect the gravity of the infringement, no breach of the principle of proportionality can be found in the determination of the duration of the infringement in which Hoechst took part (see, to that effect, Case T-65/99 Strintzis Lines Shipping v Commission [2003] ECR II-5433, paragraph 194).
Що се отнася до изтъкнатото от Hoechst обстоятелство, че картелите относно цени и обеми обикновено са нарушения за дълъг период и че при това положение увеличението с оглед на продължителността на нарушението отчитало повторно тежестта на нарушението, е уместно да се напомни, че дори да се предположи, че за някои видове картели е присъщо да се създават, за да имат дълготрайно действие, съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 е необходимо винаги да се прави разграничение между продължителността на действителното им функциониране и произтичащата от характера им тежест (Решение от 15 юни 2005 г. по дело Tokai Carbon и др./Комисия, точка 118 по-горе, точка 275).
As regards Hoechst’s assertion that agreements on prices and volumes are typically longterm infringements and that, accordingly, an increase for the duration of the infringement takes the gravity of the infringement into account for a second time, it must be borne in mind that, even on the assumption that certain types of cartels are intrinsically conceived in order to last, a distinction must always be drawn, in application of Article 15(2) of Regulation No 17, between the duration of their actual functioning and their gravity as resulting from their actual nature (judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 275).
Относно твърдяното обстоятелство, че фактите, настъпили преди време, се погасяват по давност в определен момент и че при това положение равнището на увеличение трябвало да намалява в значителна степен постепенно във времето, е достатъчно да се напомни, че извършеното от Комисията увеличение не надвишава границите, определени в член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и в Насоките, и че в конкретния случай действията на Комисията не са погасени по давност от гледна точка на Регламент № 2988/74 (вж. точка 225 по-горе).
As regards the contention that events which took place in the distant past become time-barred at a given time and that, accordingly, the level of the fine should reduce exponentially with the passing of time, it is sufficient to recall that the increase applied by the Commission does not exceed the limits laid down in Article 15(2) of Regulation No 17 and in the Guidelines and that the Commission’s action was not time-barred in this case in the light of Regulation No 2988/74 (see paragraph 225 above).
Решение по дело Michelin/Комисия, точка 339 по-горе, точка 292, и цитираната съдебна практика), и че освен това икономическите оператори не могат да възлагат оправдани правни очаквания за запазването на съществуващо положение, което може да бъде променено от Комисията в рамките на нейното право на преценка (вж. Решение по дело Delacre и др./Комисия, точка 372 по-горе, точка 33, и цитираната съдебна практика и Решение по дело Dansk Rørindustri и др./Комисия, точка 344 по-горе, точка 171).
As regards, last, the Commission’s previous practice, and in particular the fact that in certain cases it increased the starting amount of the fine only from the second year, it must be borne in mind that that practice does not in itself serve as a legal framework for fines in competition matters, since that framework is defined solely in Regulation No 17 and in the Guidelines (see Michelin v Commission, paragraph 339 above, paragraph 292 and the caselaw cited) and that, furthermore, operators cannot have a legitimate expectation in the maintenance of an existing situation that might be modified by the Commission in the exercise of its discretion (see Delacre and Others v Commission, paragraph 372 above, paragraph 33 and the caselaw cited, and Dansk Rørindustri and Others v Commission, paragraph 344 above, paragraph 171).
При това по отношение на нарушенията с малка продължителност (по принцип по-малка от една година) Насоките предвиждат само, че не се прилага никакво увеличение.
In addition, it is only in the case of infringements of short duration (in general, less than one year) that the Guidelines state that no increase will be applied.
За сметка на това за нарушенията за дълъг период Насоките позволяват да се приложи увеличение от 10 % „годишно“.
For infringements of long duration, on the other hand, the Guidelines provide that an increase of 10% ‘per year’ may be applied.
Предвид използваните в Насоките изрази в това отношение липсва каквото и да било основание да се счита, че първата година от нарушението трябва да бъде системно изключвана при извършваното от Комисията изчисление (вж. в този смисъл относно нарушенията със средна продължителност Решение по дело Cheil Jedang Corporation/Комисия, точка 318 по-горе, точка 133).
In view of the terms used in the Guidelines in that regard, there is no reason to consider that the first year of the infringement must be systematically ignored in the Commission’s calculation (see, to that effect, for infringements of medium duration, Cheil Jedang Corporation v Commission, paragraph 318 above, paragraph 133).
Предвид изложените съображения следва да се отхвърли втората част от петото правно основание, а оттук и петото основание в неговата цялост.
For all of those reasons, the second part of the fifth plea and, accordingly, the fifth plea in its entirety must be rejected.
Г — По второто и шестото правни основания относно оплакване, изведено от водещата роля, възприета в Решението като отегчаващо отговорността обстоятелство
D — The second and sixth pleas, relating to the objection concerning the role as leader of the cartel which, according to the Decision constituted an aggravating circumstance
С второто си правно основание Hoechst се позовава на нарушение на правото му бъде изслушано във връзка с твърдението за нарушение, изведено от водещата му роля, възприета в Решението като отегчаващо отговорността обстоя -телство.
By its second plea, Hoechst claims that there has been a breach of its right to be heard in respect of the objection relating to its role as a leader of the cartel, which, according to the Decision, constituted an aggravating circumstance.
В рамките на шестото правно основание Hoechst счита, че увеличението, основано на окачествяването на ролята му като водеща, е необосновано.
By its sixth plea, Hoechst contends that the increase based on its capacity as a leader is unwarranted.
В съображения 363—367 от Решението, разгледани в светлината на съображения 92—95 от него, Комисията посочва, че в случая с Hoechst тежестта на нарушението се подсилва от водещата роля в картела, която изпълнявало това предприятие.
At recitals 363 to 367 to the Decision, read in the light of recitals 92 to 95, the Commission states that, in Hoechst’s case, the gravity of the infringement is aggravated by Hoechst’s role as a leader of the cartel.
По-специално Комисията посочва в Решението, че съвместно с Daicel Hoechst било важна движеща сила и един от най-активните членове на картела, особено с оглед на положението му на пазара.
More particularly, in the Decision the Commission observes that Hoechst, along with Daicel, was an important driving force and one of the most active members of the cartel, in the light, particularly, of its position on the market.
Така Hoechst успяло да се облагодетелства най-много от картела и да налага предложенията си на японските производители например през 1992 г., когато предложило да се определят различни цени за сорбиновата киселина и калиевия сорбат и предложението било последвано от японските производители през 1994 г.
Hoechst thus succeeded in gaining the most from the cartel and in imposing its proposals on the Japanese producers, for example in 1992, when it proposed to establish a price difference between sorbic acid and potassium sorbates, a proposal which was followed by the Japanese producers in 1994.
По-нататък в Решението Комисията посочва, че съвместно с Daicel Hoechst е отговаряло за планирането и председателстването на общите срещи.
Furthermore, the Commission states in the Decision that Hoechst, along with Daicel, was responsible for scheduling and chairing the joint meetings.
То било домакин на срещите в Европа, които организирало и финансирало.
It acted as host for the meetings in Europe, which it organised and paid for.
Hoechst организирало и няколко срещи извън Общността.
Hoechst also organised some meetings outside the Community.
То поддържало редовни контакти с Daicel с цел обмен на сведения.
It had regular contacts with Daicel in order
HOECHST/КОМИСИЯ инициативи, за да осигури ефикасен контрол при спазването на квотите за обем (например като предложило създаване на неутрална структура в Швейцария, отговаряща за събиране на данните за оборота от продажбите на японските производители, или като добавило едностранно 600 тона към своята квота през 1995 г. поради наличието на „сиви количества“).
HOECHST v COMMISSION to exchange information. In addition, Hoechst took several initiatives to ensure effective monitoring of volume quotas (for example, by proposing the creation in Switzerland of a neutral organisation responsible for collecting the sales figures of the Japanese producers or by unilaterally adding 600 tonnes to its quota in 1995 on account of the existence of ‘grey material’).
Освен това като член на Chemical Industrial Products Export Co-operative (CIPEC) Hoechst имало достъп до статистическите данни за японския износ.
Furthermore, as a member of the Chemical Industrial Products Export Cooperative (CIPEC), Hoechst had access to statistics on Japanese exports.
Според Решението Hoechst успяло да си осигури и контрол върху европейския клон на картела, по-конкретно като поддържало редовни и изключителни контакти с единственото друго европейско предприятие в този отрасъл.
Hoechst also succeeded, according to the Decision, in ensuring control of the European branch of the cartel, in particular by maintaining regular and exclusive contacts with the only other European undertaking in the sector.
Накрая Комисията уточнява в Решението, че през ноември 1996 г., когато е проведено последното общо събрание, Hoechst се опитало съвместно с Daicel да убеди другите членове да продължат да се събират и да прилагат споразуменията.
Last, the Commission states in the Decision that in November 1996, when the last joint meeting took place, Hoechst, along with Daicel, tried to convince the other members to continue with the meetings and the agreements.
С оглед на тези данни и за да вземе предвид водещата роля, изпълнявана от Hoechst, Комисията увеличава основния размер на глобата с 30 % поради отегчаващи отговорността обстоятелства.
In the light of those factors, and in order to take account of Hoechst’s role as a leader of the cartel, the Commission increased the basic amount of the fine by 30% to take account of the aggravating circumstances.
Hoechst посочва, че с оглед на определяне на размера на глобата му Комисията взела предвид твърдяната по отношение на него позиция на „предприятие, което изпълнява водеща роля съвместно с друго предприятие“.
Hoechst observes that the Commission took account of what it alleged to have been the applicant’s position as ‘co-leader’ when setting its fine.
Hoechst упреква Комисията, че не го изслушала във връзка с правната преценка на твърдяната по отношение на него водеща роля, която се канела да направи.
Hoechst takes issue with the Commission for not having heard it on the legal assessment which it proposed to make of the applicant’s alleged conduct as a leader.
По-специално Hoechst подчертава, че Комисията не му отправила изложение на възраженията по този въпрос.
In particular, Hoechst submits that the Commission did not address a statement of objections to it on that point.
Преди приемане на решение за налагане на глоба Комисията трябвало да даде възможност на предприятията да се защитят в достатъчна степен по отправените срещу тях възражения.
Before adopting a decision imposing a fine, the Commission ought to give the undertakings the opportunity to defend themselves sufficiently against the objections made in respect of them.
Това означавало, че възраженията във фактическо и правно отношение, които Комисията възнамерява да им отправи, трябвало да бъдат съобщени на бъдещите адресати на решението посредством изложение на възраженията (в това отношение Hoechst препраща към Решение по дело Atlantic Container Line и др./Комисия, точка 70 по-горе, точки 193 и 194).
That means that the criticisms in fact and in law that the Commission intends to address to them must be communicated to the future addressees of the decision by means of a statement of objections (Hoechst refers, in that regard, to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above, paragraphs 193 and 194).
В конкретния случай в отправеното до Hoechst изложение на възраженията липсвало каквото и да било указание, че Комисията ще възприеме водещата роля като отегчаващо отговорността обстоятелство.
In the present case, there was nothing in the statement of objections addressed to Hoechst to indicate that the Commission would apply the aggravating circumstance of leader of the cartel.
След изпращане на изложението на възраженията Комисията също не оповестила намерението си да разшири възраженията срещу Hoechst, като квалифицира ролята му като водеща.
Nor did the Commission, after issuing the statement of objections, inform the applicant that it intended to extend its objections in respect of Hoechst by characterising it as a leader.
Hoechst впрочем подчертало, че ако няма възражения в тази насока, то не вижда необходимост да коментира въпроса за квалифицирането на водещата роля (Hoechst препраща към отговора си на изложението на възраженията).
Hoechst also emphasised that, in the absence of objections on that point, it saw no need to address the question of characterisation as a leader (Hoechst refers to its response to the statement of objections).
Hoechst направило същите бележки при изслушването на 24 април 2003 г.
Hoechst submits that it made the same observations at the hearing on 24 April 2003.
Липсата на откритост в подхода на Комисията била още по-неразбираема поради това, че доводите, изтъкнати в това отношение в Решението, са могли да бъдат представени към момента на съобщаване на изложението на възраженията, тъй като не почиват на сведения, получени впоследствие от Комисията.
That oblique approach on the Commission’s part is all the more incomprehensible because the arguments relied on in that regard in the Decision could have been presented at the time of the statement of objections, since they are not based on matters which only subsequently came to the Commission’s attention.
Следователно последната не само нарушила правото на защита на Hoechst, но и правото на справедлив процес.
The Commission has not only breached Hoechst’s rights of defence but has also breached the right to a fair trial.
Принципът на равни процесуални възможности изисквал основните елементи на последващото решение да бъдат съобщени заедно с изложението на възраженията, не само по отношение на фактите и доказателствата, посочени по-късно, но и по отношение на правната им преценка.
The principle of equality of arms requires that the essential elements of the subsequent decision be transmitted at the same time as the statement of objections only with respect to facts and evidence invoked later, but also with respect to their legal assessment.
Било очевидно, че ако Hoechst е било запознато с подобно възражение срещу себе си, то не би изчакало съдебното производство, а би се защитило още във фазата на административното производство.
It is clear that if Hoechst had been aware of such an objection against it, it would not have awaited the judicial proceedings but would have defended itself at the stage of the administrative procedure.
Освен това било абсурдно
It is absurd, moreover, that the parties concerned
HOECHST/КОМИСИЯ засегнатите страни да представят становища pro domo с превантивна цел относно обстоятелството, че изискуемите фактически условия не са изпълнени.
HOECHST v COMMISSION should submit observations pro domo, as a precautionary measure, on the fact that the requisite factual conditions are not satisfied.
От това Hoechst заключава, че възприетата в Решението от Комисията квалификация на ролята му като водеща не може да бъде подкрепена.
Hoechst concludes that the characterisation as a leader applied by the Commission in the Decision cannot be maintained.
Следователно увеличението на глобата, основано на тази квалификация, било незаконосъобразно.
The increase in the fine on the basis of that characterisation is therefore unlawful.
Това се отнасяло и за доводите, изтъкнати в съображенията на Решението, според които предвид тази „водеща роля“ прилагането на дял Б от Известието относно сътрудничеството от 1996 г. било изключено по право.
The same applies to the arguments put forward in the grounds of the Decision that, owing to its position as a ‘leader’, the application of Title B of the 1996 Leniency Notice was precluded by law.
Комисията подчертава, че правото на защита е зачетено, при положение че в Решението Комисията не вменява в тежест на заинтересованите лица нарушения, различни от посочените в изложението на възраженията, и приема само факти, по които заинтересованите лица са имали възможност да дадат обяснения.
The Commission contends that the rights of the defence have been respected since, in the Decision, it does not hold the undertakings concerned responsible for different infringements from those referred to in the account of the objections and had regard only to facts on which those concerned had the opportunity to provide an explanation.
Изложението на възраженията отговаряло на това изискване, тъй като посочвало кратко, но ясно основните факти, на които се основава Комисията (Комисията препраща към Решение на Съда от 15 юли 1970 г. по дело ACF Chemiefarma/Комисия, 41/69, Recueil, стр. 661, точки 26 и 94 и към Решение по дело Atlantic Container Line и др./Комисия, точка 70 по-горе, точки 138, 191 и сл.).
The account of the objections satisfied that requirement since it sets out, albeit succinctly, but clearly, the essential facts on which the Commission relies (the Commission refers to Case 41/69 ACF Chemiefarma v Commission [1970] ECR 661, paragraphs 26 and 94, and to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above, paragraphs 138 and 191 et seq.).
Според Комисията в конкретния случай още изложението на възраженията съдържало описание на правните и фактически обстоятелства, които са взети предвид в Решението с оглед изчисляването на глобата.
In the present case, the statement of objections already contained a description of the circumstances of law and of fact taken into account in the Decision for the purposes of the calculation of the fine.
Така в точка 296 от изложението на възраженията Комисията посочвала, че ще вземе предвид по-конкретно „ролята на всеки участник, и по-специално водещата роля на някои предприятия“.
Thus, at paragraph 295 of the statement of objections, the Commission stated that it would take account, in particular, of ‘the role played by each participant, in particular the leading role played by some companies’.
В точка 60 от изложението на възраженията изрично е отправен упрек към Hoechst, че съвместно с Daicel е изпълнявало „водеща роля“ на общите срещи (Комисията препраща и към точка 64 от изложението на възраженията).
At paragraph 60 of the statement of objections, Hoechst is expressly criticised for having been a ‘leader’ of joint meetings together with Daicel (the Commission also refers to paragraph 64 of the statement of objections).
В точка 282 от изложението на възраженията Hoechst било представено като един от „основните участници“ в картела.
At paragraph 282 of the statement of objections, Hoechst is presented as one of the ‘main actors’ in the cartel.
Освен това Hoechst предварително било уведомено за всички обстоятелства в основата на квалифицирането на ролята му като водеща в картела посредством изложението на възраженията (по-конкретно в точки 60, 77, 79, 94, 166, 178, 179, 210 и сл. и 282 от изложението на възраженията).
Furthermore, Hoechst was given advance notice of all the facts on the basis of which it was characterised as a leader of the cartel, by means of the statement of objections (in particular paragraphs 60, 77, 79, 94, 166, 178, 179, 210 et seq. and 282 of the statement of objections).
Комисията посочва и съображения 347—367 от Решението и препраща към съображения 92—95 от него.
The Commission also refers to recitals 347 to 367 to the Decision, where there is a reference to recitals 92 to 95.
От това Комисията заключава, че преди приемането на Решението Hoechst е имало възможност да изрази становище по възражението, изведено от водещата му роля, което то впрочем направило както в отговора си на изложението на възраженията, така и при изслушването.
The Commission concludes that Hoechst had the opportunity before the Decision was adopted to express its views on the objection relating to its role as leader, and did so, moreover, both in its response to the statement of objections and at the hearing.