natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Освен това, обратно на постановеното от Първоинстанционния съд в точка 161 от обжалваното съдебно решение, задължението на турските органи да регистрират сертификатите A. TR.
Furthermore, the obligation on the Turkish authorities to register A.TR.1 certificates stems, contrary to what was held by the Court of First Instance in paragraph 161 of the judgment under appeal, from the implementing provisions of the Association Agreement.
Всъщност член 13 от Решение № 1/96 предвижда, че в случай на разделяне на сертификатите в клетка 12 от извлечението следва да се посочва по-специално регистрационният номер на „първоначалния сертификат“.
Article 13 of Decision No 1/96 provides that, where there is division of certificates, box 12 of the extract must show, in particular, the registration number of the ‘initial certificate’.
Макар обаче този член 13 да се прилага в специфичния случай на разделяне на сертификатите, ясно е, че в клетка 12 от формуляра на сертификата A. TR.
Even though Article 13 applies to the specific case of division of certificates, it is clear that the registration number of the ‘initial certificate’ must appear in box 12 of the A.TR.1 certificate, that is to say that the initial certificate must, in any event, also be registered in the customs registers of the country of export.
Що се отнася до твърдението на Първоинстанционния съд, съдържащо се в точка 162 от обжалваното съдебно решение, според което фалшификаторите биха имали интерес да използват регистрационен номер, съответстващ на редовен сертификат, който вече е бил регистриран, то не може да освободи Комисията от нейното задължение да следи за правилното прилагане на Споразумението за асоцииране.
The Court of First Instance’s statement in paragraph 162 of the judgment under appeal, that forgers would have every interest in using a registration number which corresponded with a lawful certificate which had already been registered, is not such as to relieve the Commission of its obligation to ensure that the Association Agreement is properly implemented.
1 с един и същ регистрационен номер, единият — истински, а другият — неистински, Комисията е трябвало да провери дали наистина е налице подобен двоен внос в Общността посредством сертификати A. TR. 1 с един и същ регистрационен номер.
On the contrary, given that that statement implies a double importation into the Community under cover of A.TR.1 certificates with the same registration number, one authentic and the other inauthentic, the Commission should have checked whether such a double importation into the Community under cover of A.TR.1 certificates bearing the same registration number had actually taken place.
От доводите на Комисията както пред Първоинстанционния съд, така и пред Съда може обаче да се заключи, че случаят не е такъв.
It may be inferred from the Commission’s arguments both before the Court of First Instance and before the Court of Justice that it did not do so.
По-нататък, тъй като никоя от двете мисии на UCLAF не е проведена в митническата служба в Mersin, както се напомня в точка 113 от настоящото съдебно
Furthermore, given that neither of UCLAF’s two missions was carried out at the Mersin customs office, as was pointed out in paragraph 113 of this judgment, they
C.A.S./КОМИСИЯ решение, те не са могли да проверят и дали такива регистри съществуват, както и дали спорните сертификати са вписани в тези регистри.
C.A.S. v COMMISSION were also not able to check whether there were such registers and whether the certificates at issue were entered in those registers or not.
От всички изложени дотук съображения следва, че Комисията не е изпълнила своите задължения за надзор и контрол върху правилното прилагане на Споразумението за асоцииране.
It follows from all of the above considerations that the Commission failed to fulfil its obligations to supervise and monitor the proper implementation of the Association Agreement.
При липсата на това неизпълнение от страна на Комисията обаче фалшифицирането на спорните сертификати е можело да бъде открито и изяснено още при първия внос на стоките в Общността, а размерът на финансовите загуби както за бюджета на Общността, така и за жалбоподателя е можело да бъде ограничен.
Had the Commission not failed to fulfil its obligations, the forgeries of the certificates at issue could have been discovered and elucidated as soon as the first imports into the Community were made and the scale of the financial loss, both for the Community budget and for the appellant, could have been limited.
Впрочем по този начин още при откриването на такова фалшифициране е можело Комисията да предупреди своевременно вносителите и в зависимост от случая да сезира Смесения комитет.
Furthermore, the Commission could, as soon as those forgeries were discovered, have warned importers in good time and, if necessary, have brought the matter before the Joint Committee.
Във всички случаи, ако Комисията бе упражнила в пълна степен правомощията, с които разполага в рамките на Споразумението за асоцииране, съмненията относно неистинския или нередовния характер на спорните сертификати можеха да бъдат разсеяни и щеше да е възможно със сигурност да се установи тяхната истинност или неистинност.
In any event, if the Commission had made full use of the rights and powers which it has under the Association Agreement, the doubts as to the inauthentic or irregular nature of the certificates at issue could have been dispelled and their authenticity or inauthenticity could have been established with certainty.
Следователно това неизпълнение на задължения от страна на Комисията съставлява особено положение по смисъла на член 239 от МКО.
It follows that that failure to fulfil obligations on the part of the Commission constitutes a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
Следователно като е отсъдил, че не е установено наличие на особено положение по смисъла на член 239 от МКО, Първоинстанционният съд е приложил неправилно този член 239 и така е допуснал грешка при прилагане на правото.
Therefore, in holding that it had not been proved that a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC existed, the Court of First Instance misapplied that article and thus erred in law.
Предвид изложеното дотук не следва да се разглеждат правните основания, изведени от нарушение на правото на достъп до преписката и от нарушение на член 220, параграф 2, буква б) от МКО.
Having regard to the above, there is no need to examine the pleas alleging infringement of the right of access to the file and infringement of Article 220(2)(b) of the CCC.
Последиците от отмяната на обжалваното съдебно решение
The consequences of the setting aside of the judgment under appeal
Съгласно член 61, първа алинея от Статута на Съда, ако жалбата е основателна, Съдът отменя решението на Първоинстанционния съд.
In accordance with the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, if the appeal is well founded, the Court of Justice must quash the decision of the Court of First Instance.
Той може сам да постанови окончателно решение по делото, когато фазата на производството позволява това.
It may then itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits.
Такъв е настоящият случай.
That is the case here.
От всички съображения, изложени в точки 85—133 от настоящото съдебно решение, следва, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е приела, че не са изпълнени условията по член 239 от МКО и че в резултат на това не следва да се пристъпва към възстановяване или опрощаване на вносните сборове, свързани със спорните сертификати.
It follows from all the considerations set out in paragraphs 85 to 133 of this judgment that the Commission made a manifest error of assessment in finding that the conditions set out in Article 239 of the CCC had not been met and that, consequently, there was no need to repay or remit the import duty relating to the certificates at issue.
Следователно член 2 от спорното решение трябва да се отмени.
Article 2 of the contested decision must therefore be annulled.
По силата на член 122, първа алинея от Процедурния правилник, когато жалбата е основателна и окончателното решение по правния спор се взема от Съда, той се произнася по съдебните разноски.
Under the first paragraph of Article 122 of the Rules of Procedure, where the appeal is well founded and the Court of Justice itself gives final judgment in the case, the Court is to make a decision as to costs.
По смисъла на член 69, параграф 2 от същия процедурен правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 118 от този правилник, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which applies to appeal proceedings by virtue of Article 118 of those rules, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs, if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
След като жалбоподателят е направил искане за осъждането на Комисията и последната е загубила делото, тя трябва да бъде осъдена да заплати разноските по двете съдебни производства.
Since the appellant has applied for costs and the Commission has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs at both instances.
По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:
On those grounds, the Court (Third Chamber) hereby:
„Директива 96/62/EО — Оценка и управление на качеството на околния въздух — Определяне на пределно допустими стойности — Право на трето лице, чието здраве е увредено, да иска изготвяне на план за действие“
(Directive 96/62/EC — Ambient air quality assessment and management — Fixing of limit values — Entitlement of a third party, whose health has been impaired, to have an action plan drawn up)
Околна среда — Оценка и управление на качеството на околния въздух — Директива 96/62
Environment — Ambient air quality assessment and management — Directive 96/62 (Council Directive 96/62, as amended by Regulation No 1882/2003, Art. 7(3))
Член 7, параграф 3 от Директива 96/62 относно оценката и управлението на качеството на околния въздух, изменена с Регламент № 1882/2003, трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на опасност от превишаване на пределно допустими стойности на емисии на фини прахови частици mw10 или на алармени прагове пряко засегнатите частноправни субекти трябва да могат да изискват изготвянето на план за действие от компетентните национални органи, дори ако по силата на вътрешното право разполагат с други възможности за действие, с цел да накарат тези органи да предприемат мерки за борба със замърсяването на атмосферата.
Article 7(3) of Directive 96/62 on ambient air quality assessment and management, as amended by Regulation No 1882/2003, must be interpreted as meaning that, where there is a risk that the emission limit values in respect of particulate matter PM10or alert thresholds may be exceeded, persons directly concerned must be in a pos -ition to require the competent national authorities to draw up an action plan, even though, under national law, those persons may have other courses of action available to them for requiring those authorities to take measures to combat atmospheric pollution.
При прилагането на член 7, параграф 3 от Директива 96/62 относно оценката и управлението на качеството на околния въздух, изменена с Регламент № 1882/2003, държавитечленки имат задължението в рамките на план за действие в краткосрочна перспектива под контрола на националния съд да вземат мерките, които са годни да сведат до минимум опасността от превишаване на пределно допустимите стойности на емисии на фини прахови частици mw10 или на алармените прагове и постепенно да ги върнат към нива, разположени под тези стойности или под тези прагове, с оглед на фактическите обстоятелства и на съвкупността от засегнатите интереси.
In the application of Article 7(3) of Directive 96/62 on ambient air quality assessment and management, as amended by Regulation No 1882/2003, the Member States are obliged, subject to judicial review by the national courts, to take such measures — in the context of an action plan and in the short term — as are capable of reducing to a minimum the risk that the emission limit values in respect of particulate matter PM10 or alert thresholds may be exceeded and of ensuring a gradual return to a level below those values or thresholds, taking into account the factual circumstances and all opposing interests.
По дело C-237/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Bundesverwaltungsgericht (Германия) с акт от 29 март 2007 г., постъпил в Съда на 14 май 2007 г., в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Bundesverwaltungsgericht (Germany), made by decision of 29 March 2007, received at the Court on 14 May 2007, in the proceedings
СЪДЪТ (втори състав), състоящ се от: г-н C. W. A. Timmermans, председател на състав, г-н L. Bay Larsen, г-н K. Schiemann, г-н J. Makarczyk и г-н J.-C Bonichot (докладчик), съдии,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
РЕШЕНИЕ ОТ 25.7.2008 г. — ДЕЛО C-237/07 генерален адвокат: г-н J. Mazák, секретар: г-н B. Fülop, администратор, предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 5 юни 2008 г., като има предвид становищата, представени:
Advocate General: J. Mazák, Registrar: B. Fülop, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 5 June 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
— за нидерландското правителство, от г-жа C. Wissels и г-н M. De Grave, в качеството на представители,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. De Grave, acting as Agents,
— за австрийското правителство, от г-жа C. Pesendorfer, в качеството на представител,
— the Austrian Government, by C. Pesendorfer, acting as Agent,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н F. Erlbacher както и от г-жа A. Alcover San Pedro и г-жа D. Recchia, в качеството на представители, предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
— the Commission of the European Communities, by F. Erlbacher, A. Alcover San Pedro and D. Recchia, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
JANECEK постанови настоящото
JANECEK gives the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 7, параграф 3 от Директива 96/62/EO на Съвета от 27 септември 1996 година относно оценката и управлението на качеството на околния въздух (ОВ L 296, стp.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 7(3) of Council Directive 96/62/EC of 27 September 1996 on ambient air quality assessment and management (OJ 1996 L 296, p.
198), изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година (OВ L 284, стp.
55), as amended by Regulation (EC) No 1882/2003 of the European Parliament and of the Council of 29 September 2003 (OJ 2003 L 284, p.
213, наричана по-нататък „Директива 96/62“).
1; ‘Directive 96/62’).
Запитването е отправено в рамките на спор между г-н Janecek и Freistaat Bayern по повод на искане да бъде разпоредено на последния да изготви план за действие за качеството на околния въздух в района на Landshuter Allee в Мюнхен, където живее заинтересованото лице, който план трябва да съдържа мерки, които да бъдат взети в краткосрочен план, с цел да се гарантира спазването на разрешените от общностния законодател предели относно емисиите фини прахови частици mw10 в околния въздух.
The reference has been made in the course of proceedings between Mr Janecek and the Freistaat Bayern concerning an application for an order requiring the Freistaat Bayern to draw up an air quality action plan in the Landshuter Allee district in Munich, where the applicant lives, the plan in question to include the measures to be taken in the short term to ensure compliance with the limit set by Community legislation in respect of ambient air emissions of particulate matter PM₁₀.
Съгласно дванадесето съображение от Директива 96/62
According to the 12th recital in the preamble to Directive 96/62:
„[…] за опазването на околната среда като цяло и на човешкото здраве е необходимо държавитечленки да предприемат действия в случаите, в които пределно допустимите стойности са превишени, за да се постигне съответствие с тези стойности в определеното време“.
‘… in order to protect the environment as a whole and human health, it is necessary that Member States take action when limit values are exceeded in order to comply with these values within the time fixed’.
Приложение I към Директива 96/62 съдържа списък на атмосферните замърсители, които трябва да се вземат под внимание при оценката и управлението на качеството на околния въздух.
Annex I to Directive 96/62 contains a list of atmospheric pollutants to be taken into consideration in the assessment and management of ambient air quality.
Точка 3 от този списък посочва „[ф]ини прахови частици, като сажди (включително mw 10)“.
Item 3 in that list refers to ‘[f]ine particulate matter such as soot (including [PM]₁₀ )’.
Член 7 от Директива 96/62, озаглавен „Подобряване на качеството на околния въздух“, гласи:
Article 7 of Directive 96/62, headed ‘Improvement of ambient air quality — General requirements’, provides:
Държавитечленки предприемат необходимите мерки за осигуряване на съответствие с пределно допустимите стойности.
Member States shall take the necessary measures to ensure compliance with the limit values.
В случаите, когато съществува риск от превишаване на пределно допустимите стойности и/или алармените прагове, държавитечленки изготвят планове за действие, указващи мерките, които трябва да бъдат предприети в краткосрочен план, с оглед намаляването на посочения риск и ограничаването на продължителността на подобни явления. […]“
Member States shall draw up action plans indicating the measures to be taken in the short term where there is a risk of the limit values and/or alert thresholds being exceeded, in order to reduce that risk and to limit the duration of such an occurrence. …’
Член 8 от тази директива, озаглавен „Мерки, приложими в зоните, в които нивата превишават пределно допустимите стойности“, гласи:
Article 8 of the directive, headed ‘Measures applicable in zones where levels are higher than the limit value’, provides:
Държавитечленки съставят списък на зоните и агломерациите, в които нивата на един или повече замърсители превишават съответните пределно допустими стойности (плюс допустимото отклонение).
Member States shall draw up a list of zones and agglomerations in which the levels of one or more pollutants are higher than the limit value plus the margin of tolerance.
Когато не е определено допустимо отклонение за конкретен замърсител, зоните и агломерациите, в които степента на този замърсител превишава граничната стойност, се третират по същия начин, както зоните и агломерациите съгласно първа алинея и за тях се прилагат параграфи 3, 4 и 5.
Where no margin of tolerance has been fixed for a specific pollutant, zones and agglomerations in which the level of that pollutant exceeds the limit value shall be treated in the same way as the zones and agglomerations referred to in the first subparagraph, and paragraphs 3, 4 and 5 shall apply to them.
Държавитечленки съставят списък на зоните и агломерациите, в които нивата на един или повече замърсители са между пределно допустимата стойност и пределно допустимата стойност плюс допустимото отклонение.
Member States shall draw up a list of zones and agglomerations in which the levels of one or more pollutants are between the limit value and the limit value plus the margin of tolerance.
В зоните и агломерациите съгласно параграф 1 държавитечленки вземат мерки за осигуряване на подготовката или изпълнението на план или програма за постигане на пределно допустимата стойност в рамките на конкретен срок от време.
In the zones and agglomerations referred to in paragraph 1, Member States shall take measures to ensure that a plan or programme is prepared or implemented for attaining the limit value within the specific time-limit.
Споменатият план/споменатата програма, до който/която обществеността трябва да има достъп, включва наймалко информацията от списъка в приложение IV.
The said plan or programme, which must be made available to the public, shall incorporate at least the information listed in Annex IV.
В зоните и агломерациите съгласно параграф 1, където нивото на повече от един замърсител е по-високо от пределно допустимите стойности, държавитечленки предоставят комплексен план, обхващащ всички разглеждани замърсители […].
In the zones and agglomerations referred to in paragraph 1, where the level of more than one pollutant is higher than the limit values, Member States shall provide an integrated plan covering all the pollutants concerned.
Член 5, параграф 1 от Директива 1999/30/ЕО на Съвета от 22 април 1999 година относно пределно допустимите стойности за серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово в околния въздух (OВ L 163, стp.
Article 5(1) of Council Directive 1999/30/EC of 22 April 1999 relating to limit values for sulphur dioxide, nitrogen dioxide and oxides of nitrogen, particulate matter and lead in ambient air (OJ 1999 L 163, p.
46) гласи:
41) provides:
„Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че концентрациите на ПЧ10 в околния въздух, оценени в съответствие с член 7, не превишават пределно допустимите стойности, определени в раздел I от приложение III, считано от съответните дати, определени пак там.
‘Member States shall take the measures necessary to ensure that concentrations of PM₁₀ in ambient air, as assessed in accordance with Article 7, do not exceed the limit values laid down in Section I of Annex III as from the dates specified therein.
Допустимите отклонения, определени в раздел I от приложение III, се прилагат в съответствие с член 8 от Директива 96/62/ЕО.“
The margins of tolerance laid down in Section I of Annex III shall apply in accordance with Article 8 of Directive 96/62/EC.’
Приложение III, етап 1, точка 1 към Директива 1999/30 представя в таблица пределно допустимите стойности за микрочастици ПЧ10.
Stage 1, section 1 of Annex III to Directive 1999/30 sets out, in a table, the limit values for particulate matter PM₁₀.
Директива 96/62 е транспонирана в германското право със Закон за защита от вредните въздействия върху околната среда на замърсяването на въздуха, на шумовете, на вибрациите и на други подобни процеси (Gesetz zum Schutz vor schädlichen Umwelteinwirkungen durch Luftverunreinigungen, Geräusche, Erschütterungen und ähnliche Vorgänge), в публикуваната на 26 септември 2002 г. редакция (BGBl I, стp.
Directive 96/62 was transposed into German law by the Gesetz zum Schutz vor schädlichen Umwelteinwirkungen durch Luftverunreinigungen, Geräusche, Erschütterungen und ähnliche Vorgänge (Federal Law on protection against the harmful effects of air pollution, noise, vibrations and other types of nuisance on the environment), as published on 26 September 2002 (BGBl I, p.
3830), изменен със Закон от 25 юни 2005 г. (BGBl I, стp.
3830), as amended by the Law of 25 June 2005 (BGBl I, p.
§ 45 от Федералния закон относно борбата със замърсяванията, озаглавен „Подобряване на качеството на въздуха“, гласи:
Paragraph 45 of the Federal Law on combating pollution, headed ‘Improvement of air quality’, provides:
„(1) Компетентните органи вземат необходимите мерки, за да гарантират спазването на определените в § 48а стойности на емисиите.
‘(1) The competent authorities shall take the measures necessary to comply with the emission values fixed pursuant to Paragraph 48a, in particular by means of the plans provided for under Paragraph 47.
§ 47 от този закон, озаглавен „Планове за качеството на въздуха, планове за действие, правилници, приети на ниво провинция“, гласи:
Paragraph 47 of that Law, headed ‘Air quality plans, action plans, Land regulations’, provides: