natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Въпросните посредници са частни предприятия, които извършват дейност в сектора на пощенските услуги.
The intermediaries concerned are private undertakings operating in the postal services sector.
Те притежават лицензи на основание параграф 51, алинея 1, второ изречение, точка 5 от Закона за пощите, които им дават право да пренасят кореспондентски пратки, събрани от подателя по негово искане и от негово име, за да ги предадат в найблизкия клон на Deutsche Post или в друг неин клон в същата община.
They are holders of a licence under the fifth point of the second sentence of Paragraph 51(1) of the Law on postal services which authorises them to handle items of correspondence collected from the sender’s premises, at his request and in his name, in order to deposit them at the nearest Deutsche Post office or at another Deutsche Post office situated in the same local authority area.
Системата на пренасяне на пощата, установена от доставчика на универсалната пощенска услуга в Германия, а именно Deutsche Post, е организирана по следния начин: подадената поща от страна на подателите в пощенските кутии и пощенските станции се събира, след което се пренася до найблизкия до подателя „пощенски център“ (вътрешен отдел с разпределителни функции, до който обикновено няма публичен достъп), където се осъществява предварително сортиране на пощата по район и по формат.
The mail handling system set up by the universal postal service provider in Germany, Deutsche Post, is organised as follows: the mail deposited by senders in letter boxes and at post offices is collected and then transported to the ‘sorting office’ (internal distribution unit which is not usually open to the public) closest to the sender, where the mail is first of all presorted by destination and format.
След това тя се пренася до найблизкия до получателя пощенски център, където се осъществява по-детайлно сортиране и накрая пощата се доставя на получателите.
It is then transported to the sorting office nearest to the addressee, where detailed sorting takes place and, finally, it is delivered to the addressees.
С решение на BNA от 15 септември 2000 г. Deutsche Post е задължено да предостави специални тарифи за професионални клиенти, които сами осъществяват някои подготвителни дейности, а именно — доставят пряко на отправните пощенски центрове минимални гарантирани количества поща, която е предварително сортирана по район на местоназначение и по формат.
By decision of the BNA of 15 September 2000, Deutsche Post was ordered to agree to special tariffs for business customers who carry out certain preparatory operations themselves, that is who deliver guaranteed minimum quantities of mail, presorted as to destination and format, directly to the sorting offices of despatch.
Посочените специални тарифи са възпроизведени в предлаганите от Deutsche Post общи условия.
Those special tariffs were set out in the General Terms and Conditions offered by Deutsche Post.
На 27 юни 2001 г. Vedat Deniz поканва Deutsche Post да му отправи предложение за предоставяне на част от услугата по смисъла на § 28 от Закона за пощите.
On 27 June 2001, Vedat Deniz asked Deutsche Post to make it an offer for partial services under Paragraph 28 of the Law on postal services.
Това искане се отнася по-конкретно до възможността с търговска цел, от свое име и по същите специални тарифи като прилаганите към професионалните клиенти на Deutsche Post в даден пощенски център да се доставят големи количества поща, събрана от различни клиенти, която е разпределена и предварително сортирана.
That request related in particular to the possibility of depositing at a sorting office, on a commercial basis, in its own name and at the same special rates applicable to Deutsche Post business customers, bulk quantities of mail collected from various customers, consolidated and pre-sorted.
Тъй като Deutsche Post отказва да отправи такова предложение на Vedat Deniz, то се обръща към BNA, за да определи условията за достъп до предоставяне на части от услугата.
Since Deutsche Post refused to make Vedat Deniz such an offer, the latter applied to the BNA to fix the conditions of access to partial services.
С решение от 5 септември 2001 г. BNA отхвърля искането на Vedat Deniz, считайки, че предоставения по силата на § 51, алинея 1, второ изречение, точка 5 от Закона за пощите лиценз не дава право на притежателя му да предоставя определени части от услугата от веригата по пренасяне на пощата.
By decision of 5 September 2001, the BNA rejected Vadat Deniz’s request, finding that the licence granted pursuant to point 5 of the second sentence of Paragraph 51(1) of the Law on postal services does not authorise its holder to provide services forming certain parts of the mail handling chain.
На 10 октомври 2001 г. Vedat Deniz оспорва с иск пред препращащата юрисдикция посоченото решение за отказ.
On 10 October 2001, Vedat Deniz brought an action before the referring court against the decision rejecting its application.
Bundeskartellamt (федералният орган, компетентен в областта на конкуренцията) забранява на Deutsche Post да отказва на посредниците достъп до предоставяне на части от
Some years later, by decision of 11 February 2005, the Bundeskartellamt (Federal Cartel Office), prohibited Deutsche Post from refusing intermediaries access to partial services to the extent that it grants such access and discounts to bulk mailers
След посоченото решение на Bundeskartellamt, въпросните посредници поканват Deutsche Post да им отправи предложение за предоставяне на част от услугата относно пратки, които пренасят за клиентите си на цени, равни на предлаганите от Deutsche Post на клиентите му.
Following that Bundeskartellamt decision, the intermediaries concerned asked Deutsche Post to make them an offer for partial services for postal items which they handle for their customers at rates in line with those offered by Deutsche Post to its customers.
Няколко седмици по-късно посочените посредници искат от BNA да определи условията за достъп до посоченото предоставяне на части от услугата.
A few weeks later, those intermediaries applied to the BNA to fix the conditions for access to those partial services.
Тези искания са мотивирани с обстоятелството, че според тях Deutsche Post осъществява дискриминация като не им предоставя същите тарифи като ползваните от клиентите му.
Their requests were based on the fact that, according to them, Deutsche Post discriminates against them by not granting them the same tariffs as those enjoyed by its customers.
По различни съображения въпросните посредници, с изключение на Vedat Deniz, както и Deutsche Post, оспорват с иск посочените решения на BNA пред препращащата юрисдикция.
The intermediaries concerned, with the exception of Vedat Deniz, and Deutsche Post brought actions for different reasons before the referring court against those decisions of the BNA.
С Определение на председателя на Съда от 31 октомври 2006 г. дела C-287/06—C-292/06 са съединени за целите на писмената и устната фаза на производството, както и за целите на съдебното решение.
Since the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Köln has doubts concerning the interpretation to be given to the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 in conjunction with Article 7 of the directive, it decided to stay the proceedings and to refer to the Court for a preliminary ruling the following question, which has the same wording in Cases C-287/06 to C-292/06:
По преюдициалния въпрос
Question referred for a preliminary ruling
С въпроса си препращащата юрисдикция иска по същество да установи дали Директива 97/67 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска на предприятия, групиращи по занятие и от свое име пощенски пратки от различни податели, да се отказва ползването на специалните тарифи, които националният доставчик на универсалната пощенска услуга в сектора, в който има изключителна лицензия, предоставя на професионалните клиенти за предаване в пощенските си центрове на минимални количества предварително сортирани пратки.
By its question, the referring court asks essentially whether Directive 97/67 must be interpreted as precluding refusal to apply to businesses which consolidate, on a commercial basis and in their own name, postal items from various senders the special tariffs which the national universal postal service provider grants, within the scope of its exclusive licence, to business customers for the deposit of minimum quantities of presorted mail at its sorting offices.
В самото начало следва да се посочи, че що се отнася до приложението на специалните тарифи, в член 12, пето тире от Директива 97/67 изрично е предвидено, че „[д]ържавитечленки вземат мерки тарифите за всяка от услугите, които са част от предоставянето на универсалната услуга, да бъдат съобразени със следните принципи:
At the outset, it must be pointed out that, with regard to the application of special tariffs, Directive 97/67 expressly provides, in the fifth indent of Article 12, that ‘Member States shall take steps to ensure that the tariffs for each of the services forming part of the provision of the universal service comply with the following principles:
— когато доставчиците на универсалната услуга прилагат специални тарифи, например за услугите, предоставяни на предприятия, на експедитори на едро или на посредници, натоварени с групиране на пощата на различни клиенти, те са длъжни да спазват принципите на прозрачност и недискриминация [другаде в текста: „недопускане на дискриминация“] както по отношение на тарифите, така и по отношение на свързаните с тях условия.
— whenever universal service providers apply special tariffs, for example for services for businesses, bulk mailers or consolidators of mail from different customers, they shall apply the principles of transparency and non-discrimination with regard both to the tariffs and to the associated conditions.
Тарифите отчитат разходите, които се избягват в сравнение със стандартната услуга, която обхваща пълната гама от предлагани услуги по събиране, пренасяне, сортиране и доставяне на индивидуални пощенски пратки, и заедно със свързаните с тях условия се прилагат по един и същи начин както в отношенията между третите страни, така и в отношенията между третите страни и доставчиците на универсалната услуга, предоставящи еквивалентни услуги.
The tariffs shall take account of the avoided costs, as compared to the standard service covering the complete range of features offered for the clearance, transport, sorting and delivery of individual postal items and, together with the associated conditions, shall apply equally both as between different third parties and as between third parties and universal service providers supplying equivalent services.
Всички тези тарифи се предлагат и на частни клиенти, които ползват пощенски услуги при същите условия“.
Any such tariffs shall also be available to private customers who post under similar conditions.’
От тази разпоредба очевидно следва, че ако доставчик на универсалната пощенска услуга прилага специални тарифи, той е длъжен да го прави по един и същ начин, особено в отношенията между трети страни, за да спази принципите на прозрачност и недопускане на дискриминация.
It is clear from that provision that, if a universal postal service provider applies special tariffs, it must, in order to observe the principles of transparency and non-discrim-ination, apply them equally in particular as between third parties.
Така, обратно на твърденията на Deutsche Post и на германското правителство, когато такъв доставчик прилага специални тарифи за предприятия и/или експедиторите на едро, натоварените с групиране на пощата на различни клиенти посредници трябва да могат да се ползват от същите тарифи при същите условия.
Thus, contrary to the claim of Deutsche Post and the German Government, whenever such a provider applies special tariffs to businesses and/or bulk mailers, consolidators of mail from different customers are entitled to enjoy the same tariffs under the same conditions.
Този извод не може да се обори с доводите на Deutsche Post и на германското правителство, които целят да докажат, че член 12, пето тире от Директива 97/67 единствено изисква въпросните посредници и професионалните клиенти на доставчика на универсалната пощенска услуга да бъдат равно третирани.
That finding cannot be invalidated by the arguments of Deutsche Post and the German Government to the effect that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 does not require that the intermediaries concerned and the business customers of the universal postal service provider must be treated equally.
В това отношение Deutsche Post и посоченото правителство на първо място посочват, че дейността по събиране, пренасяне и сортиране, която се осъществява от въпросните посредници, спада към сектора, който съгласно член 7, параграф 1 от Директива 97/67 може да бъде запазен, и че в действителност до 31 декември 2007 г. германският законодател го е запазил с оглед на обществения интерес за Deutsche Post.
In that regard, Deutsche Post and the German Government contend first that the activity of clearance, transport and sorting carried out by the intermediaries concerned falls within the field which can be reserved pursuant to Article 7(1) of Directive 97/67 and which, in fact, was reserved in the public interest by the German legislature to Deutsche Post until 31 December 2007.
Поради това въпросните посредници не били оправомощени да предлагат услугите, за които искат да се ползват от специални тарифи.
As a result, those intermediaries are not authorised to offer the services for which they request special tariffs.
В замяна на това професионалните клиенти действали като „лица, които са в основата на пратките или събират и упътват тези пратки от трети лица, които действат единствено от тяхно име“ по смисъла на двадесет и първо съображение от същата директива и следователно не можели да навлизат в сектора, в който Deutsche Post има изключителна лицензия.
On the other hand, business customers act as ‘self-providers’, for the purposes of recital 21 in the preamble to that directive, and cannot, therefore, encroach on Deutsche Post’s exclusive licence.
Следва да се отбележи, че съгласно член 7, параграф 1, първа алинея от Директива 97/67 до степента, която е необходима, за да се гарантира поддържането на универсалната услуга, държавитечленки могат да продължават да запазват услуги за доставчик или доставчици на универсалната услуга в определени ценови и тегловни граници.
It must be pointed out that, under the first subparagraph of Article 7(1) of Directive 97/67, Member States may, to the extent necessary to ensure the maintenance of universal service, continue to reserve services, within certain price and weight limits, to one or more universal service providers.
Тези услуги се ограничават до събирането, сортирането, пренасянето и доставянето на вътрешни пощенски пратки и входяща международна кореспонденция.
Those services are to be limited to the clearance, sorting, transport and delivery of items of domestic correspondence and incoming crossborder correspondence.
Според трета и четвърта алинея на посочения параграф пряката пощенска реклама и изходящата международна поща също могат да останат запазени в рамките на същите граници за тегло и цени като определените в този параграф до степента, която е необходима, за да се гарантира предоставянето на универсалната услуга.
To the extent necessary to ensure the provision of universal service, direct mail and outgoing crossborder mail may, in accordance with the third and fourth subparagraphs of Article 7(1), also continue to be reserved within the same weight and price limits as those defined in that paragraph.
Както обаче следва от текста на член 7, параграф 1, първа алинея, второ изречение от Директива 97/67, веригата по пренасянето, която може да се запази за доставчика на универсалната пощенска услуга, не започва със събирането.
Nevertheless, as is apparent from the wording of the second sentence of the first subparagraph of Article 7(1) of Directive 97/67, the handling chain which may be reserved to the provider of the universal postal service starts only with clearance.
Според член 2, точка 4 от тази директива под „събиране“ се разбира операцията, която се състои в събиране на пощенските пратки, подадени в местата за достъп, които са определени в точка 3 от същия член като „съоръжения, включително пощенски кутии за обществено ползване, поставени или на обществено място, или в помещенията на доставчика на универсалната услуга, където пощенските пратки могат да се подават от клиентите в обществената пощенска мрежа“.
According to Article 2(4) of the directive, ‘clearance’ means the operation of collecting postal items deposited at access points, which are defined, in Article 2(3), as ‘physical facilities, including letter boxes provided for the public either on the public highway or at the premises of the universal service provider, where postal items may be deposited with the public postal network by customers’.
Следва обаче да се приеме за установено, че съоръжения като пощенските центрове на Deutsche Post представляват места за достъп по смисъла на посочения член 2, точка 3.
Physical facilities such as the sorting offices of Deutsche Post are access points within the meaning of Article 2(3).
В действителност няма съмнение, че професионалните клиенти на това дружество могат да му поверят пощенските си пратки в поддържаната от дружеството обществена пощенска мрежа в качеството му на доставчик на универсалната пощенска услуга.
It is common ground that Deutsche Post’s business customers may deposit there their postal items with the public postal network maintained by it as universal postal service provider.
Обратно на твърденията на Deutsche Post, в това отношение не е релевантен въпросът дали предоставянето на част от услугата от страна на такива професионални клиенти или от тяхно име до предаването на пратките в пощенските центрове може да се определи като „самопредоставяне“.
Contrary to the claim of Deutsche Post, whether the partial services provided by those business customers themselves or in their name up to the point of deposit of their items in the sorting offices can or cannot be classified as ‘self-provision’ is not relevant in that regard.
Освен това, както отбелязва германското правителство в писменото си становище, извън сектора на изключителната лицензия на Deutsche Post, въз основа на Закона за пощите конкурентите му също имат достъп до пощенските центрове и до ценовите намаления за предоставяне на част от услугата.
Moreover, as the German Government points out in its written observations, beyond the scope of Deutsche Post’s exclusive licence, on the basis of the Law on postal services, its competitors also have access to the sorting offices and the discounts granted for partial services.
Както уточнява Vedat Deniz в писменото си становище, без твърденията му по този въпрос да са оспорени, такъв достъп изглежда е необходим поради обстоятелството, че пощенските кутии и пощенските станции на Deutsche Post са твърде малки, за да може големи количества пратки да бъдат получени и обработени.
Such access seems to be necessary because, as Vedat Deniz explains in its written observations, without being contradicted on that point, the letter boxes and post offices of Deutsche Post are too small to receive or deal with large quantities of items.
Поради това се налага изводът, че дейност, каквато е събирането от различните податели на пощенски пратки, предварителното им сортиране и пренасянето им до местата за достъп като пощенските центрове на Deutsche Post, осъществявана от страна на посредници, не спада към сектора, който може да се запази съгласно член 7, параграф 1 от Директива 97/67.
It must therefore be stated that an activity such as the collection by intermediaries at the premises of various senders of postal items, their pre-sorting and transport to access points such as Deutsche Post sorting offices does not fall within the field which may be reserved under Article 7(1) of Directive 97/67.
Следователно на тази разпоредба не може да се прави позоваване, за да се обоснове третиране на въпросните посредници, различно от това на професионалните клиенти на посоченото дружество.
Consequently, that provision cannot be relied upon to justify treatment of the intermediaries concerned which is different from that enjoyed by Deutsche Post’s business customers.
Deutsche Post и германското правителство обаче твърдят, че даването на разрешение на посредниците да се ползват от достъп до пощенските центрове и от съответните отстъпки за предоставяне на част от услугата по отношение на пощенските пратки, които предвид теглото и цената им спадат към сектора, в който това дружество има изключителна лицензия, щяло да застраши неговото финансово равновесие.
Deutsche Post and the German Government nevertheless contend that permitting intermediaries access to the sorting offices and the corresponding discounts for a partial service with regard to the postal items which, owing to their weight and their price, fall within that company’s exclusive licence would threaten the financial stability of Deutsche Post.
В действителност така тези посредници можели да предлагат на доходоносна клиентела — предприятията, от които произхождат около 80 % от всички пратки, цялата верига по пренасянето на пощата, и то на по-ниски цени от тези на Deutsche Post.
Those intermediaries would then be able to offer a lucrative group of customers, namely businesses, from which approximately 80% of all items come, the entire postal handling chain, at tariffs lower than those of Deutsche Post.
За по-скъпите дестинации, по-специал-но доставката в селските райони, посочените посредници биха могли да прибягнат към услугите на доставчика на универсалната пощенска услуга в качеството му на подизпълнител, който е задължен да поддържа изцяло структурата си от ресурси и персонал.
For more expensive services, in particular distribution in rural areas, those intermediaries would then be able to turn to the services of the universal postal service provider, acting as sub-contractor, which would be bound to maintain in full its structure in terms of operations and personnel.
В това отношение е достатъчно да се отбележи, че съгласно член 12, пето тире от Директива 97/67 специалните тарифи „отчитат разходите, които се избягват в сравнение със стандартната услуга, която обхваща пълната гама от предлагани услуги по събиране, пренасяне, сортиране и доставяне на индивидуални пощенски пратки“.
In that regard, it is sufficient to point out that, under the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67, the special tariffs ‘shall take account of the avoided costs, as compared to the standard service covering the complete range of features offered for the clearance, transport, sorting and delivery of individual postal items’.
Следователно посочените тарифи могат да се определят така, че да покриват специфичните разходи, свързани с предоставянето на универсалната пощенска услуга, и се различават от нормалните тарифи само поради обстоятелството, че в действителност избегнатите разходи са приспаднати от последните, като по този начин предоставянето на специални тарифи не засяга финансовото равновесие на доставчика на универсалната пощенска услуга.
Those tariffs can therefore be set in such a way that they cover the specific costs linked to the provision of the universal postal service and do not differ from the normal tariffs except due to the fact that the costs actually avoided are deducted from the latter tariffs, with the result that the grant of special tariffs does not affect the financial stability of the universal postal service provider.
Така, ако се окаже, че даването на посредниците на действително предоставените на професионалните клиенти на Deutsche Post отстъпки води до това, посочените ценови отстъпки да са прекомерни по отношение на избегнатите разходи, дружеството може да намали в необходимата степен тези ценови отстъпки за всички, които се ползват от тях.
Thus, if it were to turn out that the grant to the intermediaries of the discounts currently agreed only for the business customers of Deutsche Post means that those discounts are excessive compared with the avoided costs, it would be open to the company to reduce those discounts to the extent necessary for all recipients.