natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Всъщност проверката на способността на оферентите се извършва от възлагащите органи съобразно критериите за икономическа, финансова и техническа възможност (наречени „критерии за качествен подбор“), предвидени в членове 31 и 32 от посочената директива (вж. относно обществените поръчки за строителство Решение по дело Beentjes, посочено по-горе, точка 17).
The suitability of tenderers is to be checked by the authorities awarding contracts in accordance with the criteria of economic and financial standing and of technical capability (the ‘qualitative selection criteria’) referred to in Articles 31 and 32 of Directive 92/50 (see, as regards works contracts, Beentjes, paragraph 17).
За сметка на това възлагането на обществената поръчка се основава на критериите, изброени в член 36, параграф 1 от същата директива, а именно найниската цена или икономически найизгодната оферта (вж. в този смисъл, относно обществените поръчки за строителство, Решение по дело Beentjes, посочено по-горе, точка 18).
By contrast, the award of contracts is based on the criteria set out in Article 36(1) of Directive 92/50, namely, the lowest price or the economically most advantageous tender (see, to that effect, in relation to works contracts, Beentjes, paragraph 18).
Поради това не представляват „критерии за възлагане“, критериите, които не служат за установяване на икономически найизгодната оферта, а са свързани основно с преценката на способността на оферентите да изпълнят въпросната обществена поръчка.
Therefore, ‘award criteria’ do not include criteria that are not aimed at identifying the tender which is economically the most advantageous, but are instead essentially linked to the evaluation of the tenderers’ ability to perform the contract in question.
В главното производство критериите, определени от възлагащия орган като „критерии за възлагане“, се отнасят обаче главно до опита, квалификацията и средствата за гарантиране на добро изпълнение на обществената поръчка.
In the case in the main proceedings, however, the criteria selected as ‘award criteria’ by the contracting authority relate principally to the experience, qualifications and means of ensuring proper performance of the contract in question.
В случая става въпрос за критерии, които се отнасят до способността на оферентите да изпълнят обществената поръчка и следователно не представляват критерии за възлагане по смисъла на член 36, параграф 1 от Директива 92/50.
Those are criteria which concern the tenderers’ suitability to perform the contract and which therefore do not have the status of ‘award criteria’ pursuant to Article 36(1) of Directive 92/50.
Ето защо се налага изводът, че член 23, параграф 1, член 32 и член 36, параграф 1 от Директива 92/50 не допускат, в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка, възлагащият орган да вземе предвид опита на оферентите, броя на служителите им и тяхното оборудване, както и способността им да изпълнят поръчката в предвидения срок, не като „критерии за качествен подбор“, а като „критерии за възлагане“.
Consequently, it must be held that, in a tendering procedure, a contracting authority is precluded by Articles 23(1), 32 and 36(1) of Directive 92/50 from taking into account as ‘award criteria’ rather than as ‘qualitative selection criteria’ the tenderers’ experience, manpower and equipment, or their ability to perform the contract by the anticipated deadline.
По последващото определяне на коефициенти за претегляне и на подкритерии към критериите за възлагане, посочени в спецификацията или в обявлението за обществената поръчка
Subsequent stipulation of weighting factors and sub-criteria in respect of the award criteria referred to in the contract documents or contract notice
В това отношение трябва да се напомни, че член 3, параграф 2 от Директива 92/50 изисква от възлагащите органи да следят да няма дискриминация между различните доставчици на услуги.
It must be borne in mind that Article 3(2) of Directive 92/50 requires contracting authorities to ensure that there is no discrimination between different service providers.
І-8291, точка 31 и, относно обществените поръчки за строителство, Решение по дело SIAC Construction, посочено по-горе, точка 41).
The principle of equal treatment thus laid down also entails an obligation of transparency (see, to that effect, in relation to public supply contracts, Case C-275/98 Unitron Scandinavia and 3-S [1999] ECR I-8291, paragraph 31, and, in relation to public works contracts, SIAC Construction, paragraph 41).
Освен това от член 36, параграф 1 от Директива 92/50 е видно, че при възлагане на обществената поръчка според икономически найизгодната оферта възлагащият орган трябва да посочи в спецификацията или в обявлението критериите за възлагане, които смята да приложи, по възможност подредени в низходящ ред според придадената им значимост.
Furthermore, it follows from Article 36(2) of Directive 92/50 that where the contract has to be awarded to the economically most advantageous tender, the contracting authority must state in the contract documents or in the contract notice the award criteria which it intends to apply, where possible in descending order of importance.
Действително, към момента на изготвяне на своите оферти потенциалните оференти трябва да имат възможност да узнаят за съществуването и обхвата на тези елементи (вж. в този смисъл, относно обществените поръчки за услуги, посочените по-горе Решение по дело Concordia Bus Finland, точка 62, и Решение по дело ATI EAC e Viaggi di Maio и др., точка 23).
Potential tenderers must be in a position to ascertain the existence and scope of those elements when preparing their tenders (see, to that effect, in relation to public service contracts, Concordia Bus Finland, paragraph 62, and ATI EAC and Others, paragraph 23).
Следователно възлагащият орган не може да прилага правила за претегляне или подкритерии към критериите за възлагане, за които не е уведомил предварително оферентите (вж. по аналогия, относно обществените поръчки за строителство, Решение по дело Universale-Bau и др., посочено по-горе, точка 99).
Therefore, a contracting authority cannot apply weighting rules or sub-criteria in respect of the award criteria which it has not previously brought to the tenderers’ attention (see, by analogy, in relation to public works contracts, Universale-Bau and Others, paragraph 99).
В подкрепа на това тълкуване е целта на Директива 92/50 да се премахнат пречките пред свободното движение на услуги и така да се защитят интересите на установените в дадена държавачленка икономически оператори, които възнамеряват да предлагат услуги на възлагащи органи от друга държавачленка (вж. в този смисъл по конкретно Решение от 3 октомври 2000 г. по дело University of Cambridge, C-380/98, Recueil, стр. I-8035, точка 16).
That interpretation is supported by the purpose of Directive 92/50 which aims to eliminate barriers to the freedom to provide services and therefore to protect the interests of economic operators established in a Member State who wish to offer services to contracting authorities established in another Member State (see, in particular, Case C-380/98 University of Cambridge [2000] ECR I-8035, paragraph 16).
За тази цел оферентите трябва да бъдат равнопоставени през целия ход на процедурата, което предполага, че критериите и условията, приложими към всяка обществена поръчка, трябва да бъдат оповестявани по подходящ начин от възлагащите органи (вж. в този смисъл посочените по-горе Решение по дело Beentjes, точка 21, и Решение по дело SIAC Construction, точка 34, както и, относно обществените поръчки за услуги, Решение по дело ATI EAC e Viaggi di Maio и др., посочено по-горе, точка 22).
To that end, tenderers must be placed on an equal footing throughout the procedure, which means that the criteria and conditions governing each contract must be adequately publicised by the contracting authorities (see, to that effect, in relation to public works contracts, Beentjes, paragraph 21, and SIAC Construction, paragraphs 32 and 34; also, in relation to public service contracts, ATI EAC and Others, paragraph 22).
Впрочем, обратно на изразените от препращащата юрисдикция съмнения, тези изводи не противоречат на тълкуването на член 36, параграф 2 от Директива 92/50, направено от Съда в решението му по дело ATI EAC e Viaggi di Maio и др., посочено по-горе.
Contrary to the doubts expressed by the referring court, those findings do not conflict with the interpretation by the Court of Justice of Article 36(2) of Directive 92/50 in ATI EAC and Others.
Всъщност в делото, по което е постановено посоченото решение, както критериите за възлагане и коефициентите им за претегляне, така и подкритериите към тези критерии за възлагане са определени предварително и са публикувани в спецификацията.
In the case that gave rise to that judgment, the award criteria and their weighting factors, together with the sub-criteria of those award criteria had in fact been established beforehand and published in the contract documents.
Въпросният възлагащ орган обаче определя ex post, малко преди отварянето на пликовете, коефициенти за претегляне по отношение на подкритериите.
The contracting authority concerned had merely stipulated subsequently, shortly before the opening of the envelopes, the weighting factors to be applied to the sub-criteria.
В посоченото решение Съдът приема, че член 36, параграф 2 от Директива 92/50 допуска подобен подход при наличието на три конкретни условия, а именно този подход:
In that judgment, the Court held that Article 36(2) of Directive 92/50 does not preclude proceeding in that way, provided that three very specific conditions apply, namely that the decision to do so:
— да не изменя критериите за възлагане на обществената поръчка, определени в спецификацията или в обявлението за обществената поръчка,
— does not alter the criteria for the award of the contract set out in the contract documents;
— да не съдържа елементи, които, в случай че са били известни към момента на изготвянето на офертите, биха могли да окажат влияние върху въпросното изготвяне на офертите и
— does not contain elements which, if they had been known at the time the tenders were prepared, could have affected that preparation; and
— да не се предприема въз основа на елементи, които могат да имат дискриминационни последици по отношение на някой от оферентите (вж. в този смисъл Решение по дело ATI EAC e Viaggi di Maio и др., посочено по-горе, точка 32).
— was not adopted on the basis of matters likely to give rise to discrimination against one of the tenderers (see, to that effect, ATI EAC and Others, paragraph 32).
Напротив, в главното производство се налага изводът, че комисията по възлагането посочва в обявлението за обществената поръчка единствено самите критерии за възлагане и определя ex post, след представянето на офертите и разпечатването на заявленията за интерес, както коефициентите за претегляне, така и подкритериите към посочените критерии за възлагане.
It must be noted that in the case in the main proceedings, by contrast, the Project Award Committee referred only to the award criteria themselves in the contract notice, and later, after the submission of tenders and the opening of applications expressing interest, stipulated both the weighting factors and the sub-criteria to be applied to those award criteria.
Впрочем този подход явно не отговаря на задължението за оповестяване, предвидено в член 36, параграф 2 от Директива 92/50, тълкувано с оглед на принципа за равно третиране на икономическите оператори и на задължението за прозрачност.
Clearly that does not comply with the requirement laid down in Article 36(2) of Directive 92/50 to publicise such criteria, read in the light of the principle of equal treatment of economic operators and the obligation of transparency.
Предвид изложеното по-горе на поставения преюдициален въпрос следва да се отговори в смисъл, че член 36, параграф 2 от Директива 92/50, тълкуван с оглед на принципа за равно третиране на икономическите оператори и на произтичащото от него задължение за прозрачност, не допуска, в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка, възлагащият орган да определи впоследствие коефициенти за претегляне и подкритерии към критериите за възлагане, посочени в спецификацията или в обявлението за обществената поръчка.
Having regard to the foregoing, the answer to the question referred must therefore be that, read in the light of the principle of equal treatment of economic operators and the ensuing obligation of transparency, Article 36(2) of Directive 92/50 precludes the contracting authority in a tendering procedure from stipulating at a later date the weighting factors and sub-criteria to be applied to the award criteria referred to in the contract documents or contract notice.
Член 36, параграф 2 от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, изменена с Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 г., тълкуван с оглед на принципа за равно третиране на икономическите оператори и на произтичащото от него задължение за прозрачност, не допуска, в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка, възлагащият орган да определи впоследствие коефициенти за претегляне и подкритерии към критериите за възлагане, посочени в спецификацията или в обявлението за обществената поръчка.
Read in the light of the principle of equal treatment of economic operators and the ensuing obligation of transparency, Article 36(2) of Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts, as amended by European Parliament and Council Directive 97/52/EC of 13 October 1997, precludes the contracting authority in a tendering procedure from stipulating at a later date the weighting factors and sub-criteria to be applied to the award criteria referred to in the contract documents or contract notice.
(Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid)
(Reference for a preliminary ruling from the Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid)
„Информационно общество — Задължения на доставчиците на услуги — Съхранение и разкриване на определени данни за трафик — Задължение за разкриване — Граници — Защита на поверителността на електронните съобщения — Съвместимост със защитата на авторското право и сродните му права — Право на ефективна защита на интелектуалната собственост“
(Information society — Obligations of providers of services — Retention and disclosure of certain traffic data — Obligation of disclosure — Limits — Protection of the confidentiality of electronic communications — Compatibility with the protection of copyright and related rights — Right to effective protection of intellectual property)
Решение на Съда (голям състав) от 29 януари 2008 г. . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Kokott delivered on 18 July 2007 . . . . . Judgment of the Court (Grand Chamber), 29 January 2008 . . . . . . .
Сближаване на законодателствата — Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество — Директива
Approximation of laws — Harmonisation of certain aspects of copyright and relatedrights in the information society — Directive 2001/29 — Electronic commerce — Directive 2000/31 — Processing of personal data and the protection of privacy in the electronic
2001/29 — Електронна търговия — Директива 2000/31 — Обработка на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации — Директива 2002/58 — Спазване на правата върху интелектуална собственост — Директива 2004/48 — Споразумение за свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост (ТРИПС)
SUMMARY — CASE C-275/06 communications sector — Directive 2002/58 — Enforcement of intellectual property rights — Directive 2004/48 — Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (TRIPs)
(членове 41, 42 и 47 от Споразумението ТРИПС; Директиви 2000/31, 2001/29, 2002/58 и 2004/48 на Европейския парламент и на Съвета) във връзка с нарушение на авторското право.
(TRIPs Agreement, Arts 41, 42 and 47; European Parliament and Council Directives 2000/31, 2001/29, 2002/58 and 2004/48) proceedings to be brought for infringement of copyright.
Директива 2000/31 за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия), Директива 2001/29 относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество, Директива 2004/48 относно упражняването на права върху интелектуалната собственост и Директива 2002/58 относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) не задължават държавитечленки да предвидят задължение за съобщаване на личните данни, за да осигурят ефективна защита на авторското право в рамките на гражданско производство в хипотеза, в която сдружение с нестопанска цел, включващо производители и издатели на музикални записи, както и на аудиовизуални записи, подава молба да се разпореди на доставчика на услуги, свързани с достъп до Интернет, да разкрие на първото самоличността и адреса на титулярите на някои абонатни линии и по този начин да позволи предявяването на иск
Similarly, as to Articles 41, 42 and 47 of the Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (TRIPs Agreement), in the light of which Community law must as far as possible be interpreted where it regulates a field to which that agreement applies, while they require the effective protection of intellectual property rights and the institution of judicial remedies for their enforcement, they do not contain provisions which require those directives to be interpreted as compelling the Member States to lay down an obligation to communicate personal data in the context of civil proceedings.
Аналогично, що се отнася до членове 41, 42 и 47 от Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост (Споразумение ТРИПС), с оглед на които в рамките на възможното следва да се тълкува общностното право, уреждащо област, за която се прилага посоченото споразумение, макар да изискват ефективна защита на интелектуалната собственост и установяване на право на съдебна защита с оглед съблюдаване на последната, те все пак не съдържат разпоредби, които налагат посочените по-горе директиви да се тълкуват в смисъл, че задължават държавитечленки да предвидят задължение за съобщаване на личните данни в рамките на гражданско производство.
Directive 2000/31 on certain legal aspects of information society services, in particular electronic commerce, in the internal market (Directive on electronic commerce), Directive 2001/29 on the harmonisation of certain aspects of copyright and related rights in the information society, Directive 2004/48 on the enforcement of intellectual property rights, and Directive 2002/58 concerning the processing of personal data and the protection of privacy in the electronic communications sector (Directive on privacy and electronic communications) do not require the Member States to lay down an obligation to communicate personal data in order to ensure effective protection of copyright in the context of civil proceedings, in a situation in which a non-profit-making organisation of producers and publishers of musical and audiovisual recordings has brought proceedings seeking an order that a provider of internet access services disclose to the organisation the identities and physical addresses of certain subscribers, so as to enable civil
PROMUSICAE националното си право в съответствие с тези директиви, но и да не допускат да се основават на тълкуване на последните, което би влязло в конфликт с посочените основни права или с другите общи принципи на общностното право като принципа на пропорционалност.
PROMUSICAE directives but also make sure that they do not rely on an interpretation of them which would be in conflict with those fundamental rights or with the other general principles of Community law, such as the principle of proportionality.
При все това общностното право изисква при транспониране на тези директиви държавитечленки да следят за тълкуване на последните, което позволява да се осигури подходящо равновесие между различните основни права, защитени от общностния правов ред.
However, Community law requires that, when transposing those directives, the Member States take care to rely on an interpretation of them which allows a fair balance to be struck between the various fundamental rights protected by the Community legal order.
На следващо място, при въвеждане на мерките за транспониране на посочените директиви органите и юрисдикциите на държавитечленки са длъжни не само да тълкуват
Further, when implementing the measures transposing those directives, the authorities and courts of the Member States must not only interpret their national law in a manner consistent with those
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-275/06
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТГ-ЖА JULIANE KOKOTT представено на 18 юли 2007 година 1
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
I — Увод на притежателите на съответните права да искат от доставчиците на електронни услуги да им предоставят такива данни, когато тези данни могат да са доказателство за нарушаване на права върху интелектуалната собственост.
I — Introduction that various directives on the protection of intellectual property and the information society grant the holders of corresponding legal positions a claim against the providers of electronic services to the communication of such data if those data can prove an infringement of property rights.
По-нататък ще покажа, че общностните разпоредби за защита на данните в сектора на електронните съобщения позволяват личните данни за трафик да се предоставят само на компетентните държавни органи, а не пряко на притежателите на авторски права, които искат да се защитят по гражданскоправен ред от нарушение на техните права.
However, I shall show below that the provisions of Community law on data protection in the electronic communications sector allow the communication of personal traffic data only to the competent State authorities, but not direct communication to holders of copyrights wishing to bring civil-law actions against the infringement of their rights.
Настоящият случай показва нагледно, че съхранението на данни за определени цели буди желание за по-широкото им използване.
This case illustrates that the storage of data for specified purposes creates the desire to use those data more extensively.
В Испания доставчиците на достъп до Интернет трябва да съхраняват определени данни за отделните потребители, за да могат тези данни евентуално да бъдат използвани в рамките на наказателно разследване или с оглед на защитата на обществената сигурност, както и с оглед на националната отбрана.
In Spain, providers of access to the Internet are required to store certain data of individual users so that those data can be used, where appropriate, in criminal investigations or for the protection of public security and for national defence.
В конкретния случай сдружение на притежатели на авторски права иска с помощта на тези данни да определи самоличността на потребители, които чрез обмен на файлове са нарушили авторски права.
Now an association of holders of copyrights is seeking to identify, with the aid of those data, users who have infringed copyrights by the exchange of files.
А — Общностна правна уредба
A — Community law
По тази причина препращащата юрисдикция иска да се установи дали общностната правна уредба допуска и дори изисква разкриването на лични данни за трафик при използването на Интернет пред притежателите на интелектуална собственост.
The referring court would therefore like to know whether Community law allows or even requires the communication of personal traffic data on the use of the Internet to the holders of intellectual property.
В настоящия случай интерес представляват разпоредбите за защита на
In the present case, provisions on the protection of intellectual property and on