natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Въпреки че този текст може да бъде обосноваван и допълван по конкретни въпроси чрез препращане към определени пасажи от приложени към него доказателства, общото препращане към други документи, дори когато са приложени към иска или жалбата, не заличава липсата на съществените обстоятелства в жалбата.
Whilst specific points in this text can be supported and supplemented by references to specific passages in the documents attached, a general reference to other documents, even those annexed to the application, cannot compensate for the lack of essential elements in the application.
Първоинстанционният съд не следва да търси и определя в приложенията правните основания и доводите, които би могъл да приеме, че представляват основание на иска или жалбата, тъй като приложенията имат чисто доказателствена и документална функция.
It is not for the Court of First Instance to seek and identify in the annexes the pleas and arguments on which it may consider the action to be based, since the annexes have a purely evidential and instrumental function.
По отношение на акт, който трябва да се публикува в Официален вестник съгласно член 26, параграф 3 от Регламент № 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член [88 ЕО], срокът за обжалване започва да тече от края на четиринадесетия ден след датата на това публикуване съгласно разпоредбите на член 102, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.
With regard to measures which must, under Article 26(3) of Regulation No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC], be published on the Official Journal, the period for instituting proceedings starts, in accordance with the provisions of Article 102(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, from the end of the 14th day after publication thereof.
Следователно при преценката на съответствието на исковата молба или жалбата с изискванията на член 44, параграф 1 от Процедурния правилник съдържанието на писмената реплика
Therefore, in reviewing the compliance of the application with the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure, the contents of the reply are, by definition, not relevant. In particular,
могла да се приложи по аналогия към изискванията за достатъчно ясно и точно формулиране на иск или жалба, подаден(а) пред общностния съд.
requirements of sufficient clarity and precision of applications lodged with the Community judicature.
Всъщност тези изисквания са предвидени по-конкретно в интерес на общностния съд, който не разполага с никакви предварителни данни относно висящото пред него дело.
These requirements are necessary, in particular, for the benefit of the Community judicature, which has no prior knowledge of the case brought before it.
Наред с това необходимостта да се гарантира правната сигурност при определянето на границите на правния спор в съдебното производство, както и доброто правораздаване изключват възможността да се вземе предвид предполагаемото добро познаване на преписката от институцията, приела акта, като мотив за отклоняване от изискванията на член 44, параграф 1 от Процедурния правилник.
Furthermore, in the interests of ensuring legal certainty with respect to defining the terms of the legal argument, and the sound administration of justice, presumed familiarity with the file on the part of the institution which drafted the measure cannot be taken into consideration as a ground for waiving the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Освен това макар да е възможно при акт, приет от институция, действително да бъде смекчено задължението за посочване на мотиви в него, когато адресатът познава добре съпътстващия приемането му контекст, тази възможност за смекчаване на задължението за мотивиране не би
Furthermore, whilst in the case of a measure adopted by an institution, the requirement to state reasons in the measure may indeed be eased where the addressee is familiar with the background to its adoption, that possibility of easing the requirement to state reasons may not be applied by analogy to the
19 май 2008 година *
19 May 2008*
Комисия на Европейските общности, за която се явяват г-н J. Buendía Sierra, г-н M. Niejhar и г-н C. Giolito, в качеството на представители, ответник, подпомагана от
Commission of the European Communities, represented by J. Buendía Sierra, M. Niejhar and C. Giolito, acting as Agents, defendant, supported by
Френска република, за която се явява г-н G. de Bergues, в качеството на представител, встъпила страна,
French Republic, represented by G. de Bergues, acting as Agent, intervener,
TF1/КОМИСИЯ с предмет искане за отмяна на Решение 2004/838/ЕО на Комисията от 10 декември 2003 г. относно държавните помощи, предоставени от Франция в полза на France 2 и France 3 (ОВ L 361, 2004 г., стр. 21),
APPLICATION for annulment of Decision 2004/838/EC of the Commission of 10 December 2003 on State aid implemented by France for France 2 and France 3 (OJ 2004 L 361, p. 21),
ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯТ СЪД НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ (пети състав), състоящ се от: г-н M. Vilaras (докладчик), председател, г-н M. Prek и г-н V. Ciucă, съдии, секретар: г-н E. Coulon, постанови настоящото
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber), composed of M. Vilaras (Rapporteur), President, M. Prek and V. Ciucă, Judges,
Обстоятелства в основата на спора
Factual background to the dispute
На 10 март 1993 г. жалбоподателят Télévision française 1 SA (TF1), собственик на частния търговски телевизионен канал TF1, подава жалба пред Комисията относно начина на финансиране и на управление на France 2 и на France 3, два френски обществени телевизионни канала.
On 10 March 1993, the applicant, Télévision Française 1 SA (‘TF1’), owner of the private television channel TF1, submitted a complaint to the Commission concerning the methods used to finance and operate France 2 and France 3, two French public television channels.
В тази жалба са посочени нарушения на член 81 ЕО, на член 86, параграф 1 ЕО и на член 87 ЕО.
The complaint alleged infringements of Article 81 EC, Article 86(1) EC, and Article 87 EC.
На 2 февруари 1996 г. жалбоподателят предявява иск за установяване на неправомерно бездействие срещу Комисията.
On 2 February 1996, the applicant brought an action against the Commission for failure to act.
С Решение от 3 юни 1999 г. по дело TF1/Комисия (T-17/96, Recueil, стр. II-1757) Първоинстанционният съд осъжда Комисията, след като установява бездействието ѝ, изразяващо се в това, че не е приела решение по частта от жалбата на жалбоподателя, отнасяща се до държавните помощи.
In its judgment in Case T-17/96 TF1 v Commission [1999] ECR II-1757, the Court of First Instance declared that the Commission had failed to fulfil its obligations by not adopting a decision regarding the part of the complaint lodged by TF1 concerning state aid.
На 27 септември 1999 г. Комисията открива предвидената в член 88, параграф 2 ЕО официална процедура по разследване относно инвестиционните субсидии, получени от France 2 и France 3, както и относно капиталовите дотации, получени от France 2 между 1988 г. и 1994 г.
On 27 September 1999, the Commission initiated the formal review procedure laid down in Article 88(2) of the Treaty in respect of the investment grants received by France 2 and France 3 and the capital injections received by France 2 between 1988 and 1994.
С Решение 2004/838/ЕО от 10 декември 2003 г. относно държавните помощи, предоставени от Франция в полза на France 2 и France 3 (ОВ L 361, 2004 г., стр.
In Commission Decision 2004/838/EC of 10 December 2003 on State aid implemented by France for France 2 and France 3 (OJ 2004 L 361, p.
21, наричано по-нататък „обжалваното решение“), Комисията решава, че „[и]нвестиционните субсидии, отпуснати от Франция на France 2 и на France 3, както и извършените от Франция капиталови дотации в полза на France 2 между 1988 г. и 1994 г., представлява[ли] държавни помощи, съвместими с общия пазар по силата на член 86, параграф 2 ЕО“ [неофициален превод] (член 1 от обжалваното решение).
21, ‘the contested decision’), the Commission decided that ‘[t]he investment grants paid by France to France 2 and France 3 and the capital injections granted by France to France 2 between 1988 and 1994 constituted State aid compatible with the common market within the meaning of Article 86(2) of the Treaty’ (Article 1 of the contested decision).
Обжалваното решение не се отнася до таксата за право на ползване на телевизионни приемници, установена с френския закон № 49-1032 от 30 юли 1949 г., тъй като тази такса е изключена от решението за откриване на официална процедура по разследване (съображение 25 от обжалваното решение).
The contested decision does not deal with the television licence fee introduced by Law No 49-1032 of 30 July 1949, which was excluded from the scope of the decision to initiate the formal review procedure (recital 25 of the contested decision).
С писмо от 3 февруари 2004 г. Комисията изпраща копие от обжалваното решение на жалбоподателя, който го получава на 4 февруари 2004 г.
By letter dated 3 February 2004, the Commission sent a copy of the contested decision to the applicant, which was received on 4 February 2004.
TF1/КОМИСИЯ
TF1 v COMMISSION
Жалбоподателят подава по факс на 13 април 2004 г. настоящата жалба в секретариата на Първоинстанционния съд, като след това на 15 април в секретариата е депозиран оригиналът.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance by fax on 13 April 2004, the original received at the Registry on 15 April, the applicant brought the present action.
Тази молба е уважена с определение на председателя на четвърти състав на Първоинстан -ционния съд от 6 септември 2004 г.
That request was granted by Order of the President of the Fourth Chamber of the Court of First Instance on 6 September 2004.
Тъй като съставите в Първоинстанционния съд са променени, считано от 13 септември 2004 г., съдията докладчик е включен като председател в пети състав, на който настоящото дело съответно е разпределено.
Following changes made to the composition of the Chambers of the Court of First Instance with effect from 13 September 2004, the Judge-Rapporteur was assigned, as President, to the Fifth Chamber, to which this case was accordingly allocated.
— да обяви жалбата за допустима,
— declare the action to be admissible;
— да осъди Комисията да заплати съдебните разноски и да се произнесе по този въпрос относно Френската република.
— order the Commission to pay the costs, and make an appropriate order for costs with respect to the French Republic.
Комисията, подкрепена от Френската република по отношение на допустимостта на жалбата и на въпроса за съдебните разноски, моли Първоинстан -ционния съд:
The Commission, supported by the French Republic, with respect to the admissibility of the action and the question of costs, contends that the Court should:
— при условията на евентуалност да отхвърли жалбата като явно лишена от всякакво правно основание,
— in the alternative, dismiss the action as being clearly without foundation;
В писмената реплика жалбоподателят иска от Първоинстанционния съд да разпореди на Комисията да представи писмото, което тази институция изпратила на 10 декември 2003 г. на френските власти и с което ги поканила да представят становища и предложения с цел изменението на правния режим на таксата.
In its reply, the applicant requested the Court to order the Commission to produce a letter that it allegedly sent to the French authorities, and in which it requested them to provide submissions and proposals with a view to amending the legal status of the fee.
По силата на член 113 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд последният, заседаващ съгласно изискванията по член 114, параграфи 3 и 4 от същия правилник, може по всяко време служебно, след изслушване на страните, да се произнесе относно липсата на абсолютни процесуални предпоставки, сред които е липсата на процесуални предпоставки, изведена от неспазване на срока за обжалване и от нарушаване на член 44, параграф 1 от Процедурния правилник.
Under Article 113 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the Court may at any time, of its own motion, after hearing the parties, in accordance with Article 114(3) and (4), decide whether there exists any absolute bar to proceeding with an action, including bars in consequence of non-compliance with the time limit for bringing the action and breach of Article 44(1) of the Rules of Procedure.
По-нататък, съгласно член 111 от Процедурния правилник, когато иск или жалба са явно неподсъдни на Първоинстанционния съд или когато са явно недопустими или явно лишени от всякакво правно основание, Първоинстанционният съд може, без да дава по-нататъшен ход на делото, да се произнесе с мотивирано определение.
In addition, under Article 111 of the Rules of Procedure, where it is clear that the Court of First Instance has no jurisdiction to take cognisance of an action or where the action is manifestly inadmissible or manifestly lacking any foundation in law, the Court may, by reasoned order, without taking further steps in the proceedings, give a decision on the action.
В конкретния случай Първоинстанционният съд счита, че разполага с достатъчно сведения от материалите по делото и от обясненията на страните, за да се произнесе по настоящата жалба, без да започва устната фаза на производството, нито да разпорежда процесуално-организационното действие, за което моли жалбоподателят.
In the present case, the Court considers that it has sufficient information, in the form of the documents in the case and the explanations provided by the parties, in order to rule on the present action without initiating the oral procedure or ordering the measure of organisation of procedure sought by the applicant.
По допустимостта на жалбата предвид срока за обжалване
Admissibility of the application concerning the timelimit for commencing proceedings
Жалбоподателят и Комисията са съгласни, че срокът за обжалване е започнал да тече, считано от деня, в който тази институция е съобщила обжалваното решение на жалбоподателя — 4 февруари 2004 г., и че този срок е изтекъл в полунощ на 14 април 2004 г.
The applicant and the Commission agree that the time limit for bringing the action started to run from the moment when the Commission notified the applicant of the contested decision, on 4 February 2004, and that the time limit expired at midnight on 14 April 2004.
Комисията обаче, като установява, че подаването на жалбата е извършено по факс на 13 април 2004 г., последвано от депозиране на оригинала на жалбата на 15 април 2004 г., предоставя на Първоинстанционния съд да провери дали императивните разпоредби, предвидени в член 43, параграф 6 от Процедурния правилник, са изпълнени.
However, the Commission, noting that the action was lodged by fax on 13 April 2004, followed by the lodging of the original of the request on 15 April 2004, asks the Court to determine whether the mandatory provisions under Article 43(6) of the Rules of Procedure have been complied with.
Съгласно член 230, пета алинея ЕО жалбата за отмяна трябва да бъде подадена в срок от два месеца, считано, в зависимост от случая, от публикуването на акта, от неговото съобщаване на жалбоподателя или, при липса на съобщаване, от деня, в който той е узнал за него.
Under the fifth paragraph of Article 230 EC, an action for annulment must be brought within two months of the publication or notification of the contested measure or, in the absence thereof, of the date on which it came to the applicant’s knowledge, as the case may be.
Определение на Първоинстанционния съд от 21 ноември 2005 г. по дело Tramarin/Комисия, T-426/04, Recueil, стр. II-4765, точка 48 и цитираната съдебна практика).
It is clear from the wording of this provision that the criterion of the date on which the applicant became aware of the measure as the start of the period for bringing an action is subsidiary to the criteria of publication or notification of the measure (see the Order of the Court of First Instance T-426/04 Tramarin v Commission ECR II-4765, paragraph 48 and caselaw cited).
Наред с това, що се отнася до актове, които според установената практика на разглежданата институция се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз, макар това публикуване да не е условие за тяхната приложимост, Съдът и Първоинстанционният съд приемат, че критерият за датата на узнаване не се прилага и че срокът за обжалване започва да тече от датата на публикуване.
In addition, with regard to measures which, in accordance with the established practice of the institution concerned, are published in the Official Journal of the European Union, although such publication is not a condition of their applicability, the Court of Justice and the Court of First Instance have recognised that the criterion of the day on which a measure came to the knowledge of an applicant was not applicable and that it was the date of publication which marked the starting point of the period prescribed for instituting proceedings.
Определение по дело Tramarin/Комисия, точка 19 по-горе, точка 49 и цитираната съдебна практика).
In those circumstances, the third parties involved can legitimately expect the decision in question to be published (see Order of the Court of First Instance Tramarin v Commission, paragraph 19 above, paragraph 49, and the cited case-law).
В настоящия случай съгласно задължението ѝ по член 26, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88 ЕО] (ОВ L 83, стр.
In the present case, in implementation of the obligation imposed on it under Article 26(3) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88] of the EC Treaty (OJ 1999 L 83, p.
41) Комисията публикува обжалваното решение в Официален вестник на Европейския съюз на 8 декември 2004 г.
1), the Commission published the contested decision in the Official Journal of the European Union on 8 December 2004.
Следователно съгласно разпоредбите на член 102, параграф 1 от Процедурния правилник срокът за обжалване започва да тече „от края на четиринадесетия ден след публикуването на акта в Официален вестник на Европейския съюз“, т.е. от полунощ на 22 декември 2004 г., а не от датата на съобщаването на обжалваното решение на жалбоподателя, както погрешно считат жалбоподателят и Комисията.
It is, therefore, in accordance with the provisions of Article 102(1) of the Rules of Procedure, ‘from the end of the 14th day after publication thereof in the Official Journal of the European Union,’ that is to say from midnight on 22 December 2004, and not, as both the applicant and the Commission wrongly consider, from the date the contested decision was communicated to the applicant, that the time limit for bringing the action began to run.
По този начин и в съответствие с член 230, пета алинея ЕО, във връзка с член 101 и член 102, параграф 2 от Процедурния правилник, срокът за обжалване е изтекъл в полунощ в петък на 4 март 2005 г.
That being the case, and in accordance with the combined provisions of the fifth paragraph of Article 230 EC, and Articles 101 and 102(2) of the Rules of Procedure, the time limit for bringing the action expired on Friday 4 March 2005 at midnight.
В конкретния случай жалбоподателят подава настоящата жалба на 13 април 2004 г., т.е. няколко месеца преди самата дата, от която започва да тече срокът за обжалване.
In the present case, the applicant initiated the action on 13 April 2004, that is to say, several months before even the date from which the time limit for bringing the action began to run.
Следователно настоящата жалба е допустима, тъй като е била подадена в предвидения срок.
The present action is, therefore, admissible insofar as it was initiated within the requisite time limit
По допустимостта на жалбата предвид член 44, параграф 1 от Процедурния правилник и по явната ѝ неоснователност
Admissibility of the application with respect to Article 44(1) of the Rules of Procedure and its clearly unfounded nature
Без да повдига възражение за недопустимост на основание член 114 от Процедурния правилник, Комисията, подкрепена от Френската република, изтъква, че жалбата е изцяло недопустима, тъй като не отговаря на изискванията на член 44, параграф 1 от Процедурния правилник.
Without raising an objection of inadmissibility under Article 114 of the Rules of Procedure, the Commission, supported by the French Republic, contends that the action is inadmissible in its entirety as being in breach of the conditions in Article 44(1) of the Rules of Procedure.
При условията на евентуалност Комисията изтъква, че тези твърдения на жалбоподателя за нарушения, на които се опитва да отговори по същество, са явно неоснователни.
In the alternative, the Commission contends that those of the applicant’s claims which it seeks to respond to on their merits are clearly without foundation.
Жалбоподателят поддържа, че жалбата му е допустима.
The applicant submits that its action is admissible.
По подобие на задължението за мотивиране на актовете на институциите задължението за ясно формулиране на жалбите било смекчено, когато актът се вписвал в познат юридически контекст.
As with the requirement that reasons for acts of the institutions be stated, the requirement to provide details of an action is eased where the act is within a known legal context.
Следователно жалбата представлявала само предвидима последица от различните възгледи на жалбоподателя и на Комисията, изразена по време на административната процедура.
As it is, the application is only the foreseeable consequence of a difference of opinion between the applicant and the Commission during the administrative procedure.
Ето защо жалбата можела да бъде формулирана кратко, тъй като Комисията не можела да пренебрегне правните основания, които се съдържали дори имплицитно в нея, и тъй като впрочем представила защита по същество.
The application could, thus, be drafted summarily, since the Commission could not fail to be aware of the pleas contained therein, even impliedly, and since it has, in any event, submitted a defence on the merits of the case.
Комисията стигала до извода, че липсват правни основания поради неразбиране, според твърдението ѝ, на изтъкнатите правни основания.
The Applicant argues that the Commission is inferring a lack of pleas from its alleged misunderstanding of the pleas relied on.
По този начин тя тълкувала прекалено широко обхвата на проверката за допустимостта на жалбата.
By so doing, it construes the scope of the test of admissibility of an action too extensively.
В самото начало Първоинстанционният съд отбелязва, че изтъкнатата в случая недопустимост не се дължи на неточност на жалбата при посочването на обжалваното решение или при изразяването на исканията по нея.
The Court points out at the outset that the inadmissibility claimed in the present case does not relate to an inaccuracy in the action with regard to the identification of the contested decision, or to the expression of the forms of order sought by the action.
Напротив, безспорно е, че обжалваното решение е посочено ясно в жалбата и че исканията, съдържащи се в нея, целят изрично отмяната на това решение и осъждането на Комисията да заплати съдебните разноски.
On the contrary, it is not disputed that the contested decision is clearly identified in the application and that the latter expressly seeks to have this decision annulled and that the Commission be ordered to pay the costs.
Недопустимостта на жалбата се изтъква по отношение на всяко от твърденията за нарушения в нея по съображението, че нито едно от тези твърдения, които следват или изглеждат подразбиращи се от нея, не отговаряло на предвидените в член 44, параграф 1 от Процедурния правилник изисквания за яснота и точност.
Inadmissibility is claimed against each of the heads of claim in the action, since none of the heads of claim contained or seemingly contained in the application satisfy the requirements of clarity and precision contained in Article 44(1) of the Rules of Procedure.