natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В полза на тази квалификация е и фактът, че първоначално Съветът иска списъците на сигурните страни да са част от текста на спорната директива и се отказва само поради трудността да се постигне споразумение по тези списъци, без прекомерно да се забави приемането на посочената директива 15.
The fact that the Council wished initially to incorporate the lists of safe countries in the contested directive and abandoned that idea only on account of the difficulty of reaching an agreement on those lists without delaying overmuch the adoption of the directive also militates in favour of that categorisation.
На последно място, тази теза се подкрепя и от обхвата на последиците от тези списъци.
15Finally, the scope of the consequences attached to those lists supports that view.
В рамките на процедурите по молби за убежище използването на списъците определя начина, по който националните власти разглеждат голяма част от молбите, и определя обхвата на предвидените в Директивата процесуални гаранции.
In the context of asylum application procedures, the use of those lists determines the way in which the national authorities will deal with a large part of the applications and decides the extent of the procedural guarantees provided for by the directive.
В действителност съгласно член 25 държавитечленки могат да приемат дадена молба за убежище като недопустима и съответно да не са длъжни да проверяват дали кандидатът отговаря на условията за получаване на статут на бежанец, ако този кандидат произхожда от сигурна трета страна; тази презумпция за сигурност на посочената страна обаче е оборима, ако кандидатът представи убедителни доказателства за обратното.
Pursuant to Article 25 of the directive, Member States may consider an application for asylum inadmissible and, therefore, are not required to examine whether the applicant qualifies as a refugee if that applicant comes from a safe third country; that presumption of the safety of that country is however rebuttable if the applicant presents serious counter-indica-tions.
От друга страна, съгласно член 36 държавитечленки могат да не разгледат молбата за убежище или да не я разгледат в пълен обем, когато кандидатът е влязъл или се опитва да влезе нелегално на тяхна територия от сигурна трета европейска страна. Съветът
Furthermore, pursuant to Article 36 of the directive, Member States may carry out no, or no full, examination of the asylum application where the applicant has entered or is seeking to enter illegally into its territory from a European safe third country.
13 — Вж. членове 21 и 30 от Предложение за директива на Съвета от 20 септември 2000 г. относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавитечленки (ОВ С 62 Е, 2001 г., стр. 231).
13 — See Articles 21 and 30 of the Proposal for a Council directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status of 20 September 2000, OJ 2001 C 62 E, p. 231.
14 — Вж. членове 27 и 30 от измененото Предложение за директива на Съвета от 3 юли 2002 г. относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавитечленки (ОВ С 291 Е, 2002 г., стр. 142).
14 — See Articles 27 and 30 of the amended Proposal for a Council directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status of 3 July 2002, OJ 2002 C 291 E, p. 143.
15 — Вж. точки 9—11 от писмената защита.
15 — See paragraphs 9 to 11 of its defence.
си запази правото самият той пряко да упражнява изпълнителните правомощия само при специфични случаи, като трябва да изложи подробни мотиви за това решение“ 18.
18 That is borne grounds for such a decision’.
Именно това потвърждава член 1, първа алинея от второто решение за комитологията 19, съгласно който „[и]зпълнителните правомощия, освен в специфични и обосновани случаи, при които основният акт запазва за Съвета правото да упражнява някои от тях, се предоставят на Комисията в съответствие с предвидените разпоредби в основния акт“.
out by Article 1(1) of the second ‘Comitology’ Decision, 19 which provides that ‘[o]ther than of the ground of ‘the political importance’ of such an operation ‘in particular in view of the implications of an assessment of the human rights situation in a country of origin and its implications for the policies of the European Union in the field of external relations’ and, second, in respect of the designation of European safe third countries, on the ground of ‘the potential consequences for the applicant of a restricted or omitted examination’.
С други думи, Съветът „е длъжен надлежно, в зависимост от естеството и от съдържанието на основния акт, който следва да бъде приложен или изменен, да обосновава“ запазването на изпълнителни правомощия 20.
16 in specific and substantiated cases where the basic instrument reserves to the Council the right to exercise directly certain implementing powers itself, such powers shall be conferred on the Commission in accordance with the relevant provisions in the basic instrument’.
Следователно Съветът трябва да докаже, че естеството и съдържанието на изпълнителното правомощие имат толкова специфичен характер, че той може да си запази упражняването на това правомощие в отклонение от принципа за компетентността на Комисията по тези въпроси 21.
In other words, the Council ‘must properly explain’ the reservation of implementing power ‘by reference to the nature and content of the basic instrument to be implemented or amended’. 20It must therefore show that the nature and content of the implementing power are specific in character, so that it may reserve the right to exercise that power as an exception to the principle that the Commission has the relevant competence. 21
18 — Вж. решението, посочено в бележка под линия 17, точка 50, вж. по-ранното Решение от 24 октомври 1989 г. по дело Комисия/Съвет (16/88, Recueil, стр. 3457, точка 10).
18 — Ibid., paragraph 50; see Case 16/88 Commission v Council [1989] ECR 3457, paragraph 10.
Въпреки това в случая не е необходимо да се разреши този спор.
It is, however, not necessary to resolve that question in the present case.
Ако се предположи, че поименното определяне на сигурните страни не е част от „съществените елементи на урежданите въпроси“ и че обжалваните разпоредби се разглеждат като запазване на изпълнителни правомощия, би следвало да се приеме, че това определяне не отговаря на условията за законосъобразност.
Even if the naming of safe countries were not to constitute part of the ‘basic elements of the matter to be dealt with’ and the contested provisions were to be regarded as a reservation of implementing powers, it must be agreed that they do not comply with the conditions governing legality.
Напомням, че след въведените с Единния европейски акт изменения на член 145 от Договора за ЕО (понастоящем член 202 ЕО) от член 202, трето тире ЕО, във връзка с член 211, четвърто тире ЕО, следва „правилото, според което когато в системата на Договора е необходимо на общностно равнище да се приемат мерки за изпълнение на основен акт, по правило Комисията трябва да упражни тези правомощия“ 17.
Since the amendments made to Article 145 EC (now Article 202 EC) by the Single European Act, under the third indent of Article 202 EC, read in conjunction with the fourth indent of Article 211 EC, there is a ‘rule that, under the system established by the Treaty, when measures implementing a basic instrument need to be taken at Community level, it is the Commission which, in the normal course of events, is responsible for exercising that power’.
От посоченото правило във връзка с общото задължение за мотивиране по член 253 ЕО следва, че Съветът „може да
17Together with the general obligation to state reasons laid down by Article 253 EC, this means that the Council ‘may reserve the right to exercise implementing powers directly only in specific cases, and it must state in detail the
19 — Решение на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, стр.
19 — Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission (OJ 1999 L 184, p. 23).
20 — Решение от 18 януари 2005 г. по дело Комисия/Съвет, посочено по-горе, точка 51.
20 — Commission v Council, paragraph 51.
16 — Съображения 19 и 24 от Директива 2005/85.
16 — Recitals 19 and 24 in the preamble to Directive 2005/85.
21 — Както подчертава генералният адвокат Léger, мотивите следва да посочват „защо е важно именно [Съветът], а не Комисията, да упражни по изключение“ изпълнителните правомощия в случая (Заключение по дело Комисия/Съвет, посочено по-горе, точка 54).
21 — As Advocate General Léger has pointed out, the statement of reasons must state ‘why it is important that it is the Council rather than the Commission which, exceptionally is to exercise’ the implementing power in question (Opinion in Commission v Council, point 54).
17 — Решение от 18 януари 2005 г. по дело Комисия/Съвет (С-257/01, Recueil, стр. I-345, точка 51).
17 — Case C-257/01 Commission v Council [2005] ECR I-345, paragraph 51.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-133/06 евентуалната намеса на законодателя във въпросите на изпълнителната власт.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 the contested provisions as an expression of the Council’s wish to deal with the question of the designation of safe countries, albeit following a simplified procedure, by way of legislation, one has to wonder whether it is lawful to have recourse to a secondary legal basis in order to adopt legislative measures.
Ако обжалваните разпоредби следва фактически да се разглеждат като запазване на изпълнителни правомощия, ще трябва обаче да се установи отсъствието на мотиви.
Recitals 19 and 24 in the preamble to the contested directive are not conducive in any way to justifying such a reservation, but on the contrary, as I stated above, 22give grounds for consultation of the Parliament in respect of the establishment of the lists and the amendments to be made to them.
Въпросът за законосъобразността на правните основания от вторичното право
The question of the legality of secondary legal bases
Всъщност този въпрос се отнася до допустимостта на делегирането на законодателни правомощия в общностната институционална система.
Is it possible to adopt legislative measures on a legal basis which is provided for, not in the original legislation, but in secondary legislation, following a procedure laid down by the latter which is simplified in relation to that provided for by the former?
Ако се предположи, че поименното определяне на сигурните страни е изпълнителна мярка, наистина би могло по-нататък да се възрази, че с обжалваните разпоредби Съветът нямал никакво намерение да си запазва изпълнителни правомощия.
It could, indeed, still be contended that even if the naming of safe countries does fall under the heading of executive matters, the Council had no intention, by the contested provisions, of reserving to itself implementing power.
Напротив, той искал да повдигне този въпрос в качеството си на законодателен орган, за да го разреши по облекчена процедура на основание на акт от вторичното право.
On the contrary, it wished to raise that matter qua legislator in order to deal with it under a simplified procedure founded on a secondary legal basis.
Известно е, че някои национални правни системи признават възможността за намеса на законодателя в сферата на изпълнителната власт, други, обратно, предоставят на изпълнителната власт изключителна и защитена сфера на компетентност, като същевременно осигуряват и на закона негова собствена сфера.
While some national legal systems acknowledge the possibility that the legislature may encroach upon the executive sphere, others, conversely, grant to the executive power an exclusive and protected sphere of competence, just as they ensure that the law has its own sphere.
От своя страна общностната институционална система не забранява a priori законодателят да надхвърли рамките на уреждането на основните елементи на даден въпрос и да приеме разпоредби от изпълнително естество.
The Community institutional system does not in principle prohibit the legislature from going beyond regulation of the basic elements of a matter and adopting provisions that are executive in nature.
Тук отново не е необходимо да се дава становище по проблема за допустимостта в общностното право на
However, it is again not necessary to comment here on whether it is permissible under Community law for the legislature to encroach on executive matters. Even if it were necessary to analyse
22 — Вж. по-горе точка 19 от настоящото заключение.
22 — See above, point 19 of this Opinion.
ПАРЛАМЕНТ/СЪВЕТ дурите, без да е „необходимо да се произнася по въпроса дали Съветът е можел без да наруши правилата на Договора относно компетентността на институциите, да си предостави правомощие за приемане с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията на общите правила на задължителна система за етикетиране на говеждото месо“ 26.
PARLIAMENT v COUNCIL before the Court. 23 Council Regulation (EC) No 820/97 of 21 April 1997 establishing a system for the identification and registration of bovine animals and regarding the labelling of beef and beef products, 24adopted by the to confer on itself competence to adopt, by means of a decision taken by a qualified majority on a proposal of the Commission, the general rules for a compulsory beef labelling system’.
Както се вижда, въпросът остава открит.
26 As we see, the issue remains open.
Някои национални правни системи утвърждават възможността за делегиране на законодателни правомощия.
Some national legal systems sanction the possibility of delegating legislative power.
Така е например във Франция съгласно член 38 от Конституцията от 4 октомври 1958 г.
Such is, for example, the case of France with Article 38 of the Constitution of 4 October 1958 27or of Italy with Article 76 of the Constitution of 27 December 1947.
Следва обаче да се подчертае, че най-често това делегиране се отнася само до конкретна законодателна материя, както личи от член 82 от испанската конституция от 27 декември 1978 г. и от членове 164 и 165 от португалската конституция от 2 април 1976 г.
It must, however, be emphasised that very often such delegation can relate only to certain legislative matters, as is illustrated by Article 82 of the Spanish Constitution of 27 December 1978 or Articles 164 and 165 of the Portuguese Constitution of 2 April 1976.
Договорът за Съюза не предвижда изрично делегиране на законодателни правомощия, като с член 202 ЕО е про -гласено само делегирането на изпълнителни правомощия.
The Treaty on European Union does not provide expressly for the delegation of legislative power, only the delegation of implementing powers is provided for in Article 202 EC.
Следователно трябва да се определи дали общностното право имплицитно разрешава или поне допуска
It must therefore be ascertained whether Community law authorises by implication, or at least does not preclude, the Community legislature from introducing, in an act which
Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета от 21 април 1997 година за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо 24, приет от Съвета на основание член 43 от Договора за ЕО (понастоящем след изменението член 37 ЕО), предвижда Съветът да приеме с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията общите правила на система за етикетиране на говеждото месо, която да влезе в сила, считано от 1 януари 2000 г.
Council on the basis of Article 43 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 37 EC), provided in Article 19 thereof for the adoption by the Council by a qualified majority, on a proposal from the Commission, of the general rules for a beef-labelling system to apply as from 1 January 2000.
На това основание Съветът приема регламент, оспорен от Парламента по съображение за незаконосъобразност на правното основание от вторичното право, което позволило в нарушение на член 37 ЕО и по опростена процедура за вземане на решение без консултация с Европейския парламент да се приеме не мярка за изпълнение, а законодателен акт в рамките на общата селскостопанска политика.
On that basis, the Council had adopted a regulation, which was challenged by the Parliament on the ground of the illegality of the secondary legal basis; this the Council claimed, permitted the adoption, by means of a simplified decision-making procedure which did not provide for consultation of the European Parliament, not of an implementing measure, but of a legislative act within the context of the common agricultural policy, ignoring Article 37 EC.
Като посочва, че обжалваният регламент не съдържа общите правила на задължителна система за етикетиране на говеждото месо, а има за цел продължаване на незадължителната система за етикетиране след 31 декември 1999 г., Съдът стига до извода, че този регламент остава извън приложното поле на овластяващата разпоредба на основния регламент и че в действителност целта му е да измени посочения основен регламент.
Pointing out that the contested regulation did not contain general rules for a compulsory beef-labelling system but aimed to prolong the optional labelling system beyond 31 December 1999, the Court concluded that this was not covered by the powers conferred by the basic regulation and that the regulation sought in fact to amend that basic regulation.
Съдът приема, че изменението на основния регламент „може да бъде извършено само на правно основание от същото естество като правното основание, на което е бил приет, т.е. на основание на самия Договор и при спазване на предвидената в него процедура за вземане на решения“ 25.
It held that the basic regulation ‘could only be amended on a legal basis equivalent to that on which it had been adopted, that is to say, on the basis of the Treaty itself, and in conformity with the decision-making process provided for by the Treaty’.
По тази причина Съдът отменя регламента по съображение за нарушение на принципа на паралелност на правомощията и проце -
25 Consequently, it ordered that the regulation be annulled for infringement of the parallelism of competences and procedures, without there being any ‘need to rule on the question whether the Council was able, without infringing the rules regarding the powers of the institutions,
25 — Вж. решението, посочено в бележка под линия 23, точка 42.
27 — It must be stated again that that provision does not strictly speaking provide for a delegation of legislative power but more precisely an extension of the government’s regulatory power in the area of the law.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-133/06 възможност за общностния законодател, вместо да урежда изцяло определена законодателна материя съгласно предвидената в Договора процедура, да създаде с приет при спазване на тази процедура акт правно основание от вторичното право, което го овластява да урежда определени аспекти от тази законодателна материя по облекчена процедура.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 writers 29have shown themselves in favour of the acknowledgment by the Community legal order of the existence of Community customs where the conditions necessary for their emergence are met.
Част от доктрината 29 подкрепя признаването от правната система на Общностите на съществуването на общностни обичаи, стига да са налице необходимите условия за възникването им.
it adopts in compliance with the procedure provided for by the Treaty, a secondary legal basis empowering it to deal with certain aspects of a legislative matter by following a simplified procedure, rather than regulating the legislative matter in its entirety according to the procedure provided for by the Treaty.
От своя страна Съдът все още не се е произнесъл изрично по въпроса.
The Court itself has not yet formally ruled on that issue.
Изглежда обаче и не проявява принципно несъгласие.
Nevertheless, it has not appeared to manifest hostility thereto in principle.
Ако е отказал да вземе предвид определена практика, a fortiori да я приеме за обичай, това е поради липсата на някой от конститутивните елементи 30.
Although it has refused to take into account certain practices, or to go even further and detect in them a custom, that is because they do not satisfy the necessary constitutive conditions.
Освен това, макар и да не квалифицира изрично съответните практики като обичаи, Съдът обявява за законосъобразни резолюциите на Парламента за провеждането на
30 Furthermore, whilst it has not expressly categorised the practices referred to as customs, the Court has acknowledged the legality of a resolution of the Parliament to hold meetings of its committees and political groups in Brus-
В своето заключение от 13 декември 2001 г. по дело Парламент/Съвет генералният адвокат Stix-Hackl отговаря положително, като без по-нататъшни пояснения приема, че правните основания от вторичното право „по принцип са законосъобразни, стига да са спазени определени условия“ 28.
In her Opinion in Parliament v Council of 13 December 2001, Advocate General Stix-Hackl replied in the affirmative, taking the view, without however giving any further explanation, that a secondary legal basis ‘is, in principle, permissible provided that certain requirements are fulfilled’.
В подкрепа на законосъобразността на прибягването до правни основания от вторичното право Съветът от своя страна посочва, че е налице практика в този смисъл, която се е развила.
28In support of the legality of recourse to secondary legal bases, the Council for its part, submits that there is a practice which has developed to that effect.
Той цитира цяла поредица актове, приети преди спорната директива, които съдържат правни основания от вторичното право.
It refers to a series of measures which were adopted before the contested directive and already contained secondary legal bases.
Ако се предположи, че тези прецеденти са наистина относими, въпросът е дали практиката е само временен плод на обстоятелства и политически компромиси, които се изчерпват при промяна на съотношението на силите, или може да създаде правна норма вследствие на процес на консолидиране чрез обичая.
Even if those precedents were actually relevant, the question is whether a practice constitutes merely the temporary result of circumstances and political compromises which lose their cogency once the balance of power changes, or whether it may give rise to a rule of law following a process of consolidation through custom.
В това отношение ще напомня, че възникването на обичай изисква едновременното наличие на два елемента:
I would point out in that regard that the development of a custom requires a combination of two elements: a substantive element (repetitio), consisting of general and prolonged usage, of a line of consistent precedents, and a psychological element (opinio juris necessitatis), the belief on the part of those who comply with that usage that they are obeying a mandatory rule by so doing. Some academic legal
30 — Вж. например Решение от 10 февруари 1983 г. по дело Люксембург/Парламент (230/81, Recueil, стр. 255, точка 44); Съдът отхвърля довода за нарушение на практиката на Парламента за провеждане на част от пленарните заседания в Люксембург, който е изтъкнат срещу парламентарна резолюция за провеждането на всички заседания в Страсбург, именно защото тази практика — след като не е одобрена от държавитечленки и дори е оспорена от Франция — не би могла да доведе до възникването на обичай.
30 — See, for example, Case 230/81 Luxembourg v Parliament [1983] ECR 255, paragraph 44: although the plea alleging an infringement of the Parliament’s practice of holding part of its plenary sittings in Luxembourg which was relied on against a resolution of the Parliament by which it decided to hold all its plenary sittings in Strasbourg was rejected, that was because that practice could not have given rise to a custom as it had not been approved by the Member States but had, on the contrary, been challenged by France.
С други думи, не е налице opinio juris.
In other words, there was no opinio juris.
28 — Заключение по дело С-93/00, посочено по-горе, точка 41.
28 — Case C-93/00, point 41.