natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ответникът и Ирландия възразяват, че предвид неразривната връзка между ЧЗО услугите и задълженията за ЧЗО, които регулират предоставянето на първите, като квалифицира задълженията за ЧЗО като задължения за УОИИ, обжалваното решение по необходимост признава на ЧЗО услугите като такива и характер на УОИИ.
The defendant and Ireland counter that assertion by claiming that, in view of the indissoluble link between the PMI services and the PMI obligations which govern the supply of those services, the contested decision, by characterising the PMI obligations as SGEI obligations, necessarily also recognises that the PMI services as such are SGEIs.
Вярно е, че обжалваното решение основно разглежда, по-специално в точки 41—49 под заглавие „Задължения за обществена услуга“, задълженията за ЧЗО, а именно единната тарифна система, отвореното присъединяване, пожизненото покритие и минималните осигурителни плащания, като обяснява причините, поради които те трябва да бъдат квалифицирани като задължения за УОИИ.
It is true that the contested decision primarily examines, in particular at recitals 41 to 49, headed ‘Public service obligations’, the PMI obligations, namely community rating, open enrolment, lifetime cover and minimum benefits, explaining the reasons why these must be characterised as SGEI obligations.
Макар обжалваното решение обаче да не се произнася изрично по въпроса дали ЧЗО услугите сами по себе си или ирландската система за ЧЗО най-общо представляват също УОИИ, посоченото решение обявява в точки 41—47, че „задълженията [за ЧЗО] имат за цел да осигурят изпълнението на задача от общ интерес, с други думи определено ниво на ЧЗО [услуги] на всяко живеещо в Ирландия лице на достъпна цена и при сходни условия на качество“.
However, although the contested decision does not explicitly settle the question whether the PMI services as such or the Irish PMI system in general also represent SGEIs, it does state, at recitals 41 and 47, that the ‘[PMI] obligations aim to ensure the achievement of a general interest mission, [that is to say,] a certain level of PMI to all persons living in Ireland, at [an] affordable price and on similar quality conditions’.
Освен това в точка 48 от обжалваното решение Комисията констатира, че ирландските власти не са допуснали явна грешка, „като са включили в тяхното понятие за УОИИ услуги, които надхвърлят тези, предлагани от основната социалноосигурителна система“.
Furthermore, at recital 48 to the contested decision, the Commission states that the Irish authorities did not make a manifest error ‘in including in their notion of SGEI[s] services which go beyond those offered by the basic [social] security scheme’.
Тези констатации потвърждават, че в обжалваното решение Комисията признава също, поне косвено, че ЧЗО услугите сами по себе си разкриват характер на УОИИ.
Those findings confirm that in the contested decision the Commission also accepted, at least by implication, that the PMI services have as such an SGEI character.
Във всички случаи, предвид неразривната връзка между задълженията за ЧЗО и ЧЗО услугите, за Комисията е било невъзможно да ограничи своята преценка само до задълженията за ЧЗО, без да вземе предвид също ЧЗО услугите, които са техен предмет и чието предоставяне е подчинено на спазването на тези задължения.
In any event, in light of the indissoluble link between the PMI obligations and the PMI services, it was impossible for the Commission to limit its assessment solely to the PMI obligations without also taking into account the PMI services forming the subjectmatter of those obligations and the provision of which is dependent on compliance with those obligations.
При това положение, обратно на мнението на жалбоподателите, обжалваното решение признава едновременно, че задълженията за ЧЗО представляват задължения за УОИИ и че ЧЗО услугите са задача за УОИИ.
Therefore, contrary to the applicants’ opinion, the contested decision recognises that the PMI obligations constitute SGEI obligations and at the same time that the PMI services form part of an SGEI mission.
3) По разликата между правната уредба на дейността на операторите и наличието на задача за УОИИ, възложена с акт на публичната власт
(3) The distinction between the regulation of the operators’ activities and the existence of an SGEI mission entrusted by an act of the public authority
Жалбоподателите оспорват наличието на задача за УОИИ, като считат, че разглежданото законодателство просто подчинява дейността на всички ЧЗ осигурители на „обикновени“ регулаторни задължения, без това да включва възлагането на особена задача, определен в акт на публичната власт.
The applicants dispute the existence of an SGEI mission; they contend that the legislation in question merely subjects the activity of all PMI insurers to ‘normal’ regulatory obligations and that there is no entrustment of a particular mission defined by an act of the public authority.
На първо място, както следва от съдебната практика, предоставянето на въпросната услуга трябва по дефиниция да е от общ или обществен интерес.
In the first place, as the caselaw shows, the provision of the service in question must, by definition, assume a general or public interest.
На това основание УОИИ се различават по-специално от услугите, които обслужват частен интерес, макар и последният да може да бъде повече или по-малко колективен или признат от държаватачленка като легитимен или полезен (вж. в този смисъл Решение по дело Züchner, точка 97 по-горе, точка 7 и Решение по дело GVL/Комисия, точка 98 по-горе, точки 31 и 32).
Thus, SGEIs are distinguished in particular from services in the private interest, even though that interest may be more or less collective or be recognised by the State as legitimate or beneficial (see, to that effect, Züchner, paragraph 97 above, paragraph 7, and GVL v Commission, paragraph 98 above, paragraphs 31 and 32).
Освен това, както твърдят жалбоподателите, посоченият от държаватачленка общ или обществен интерес не трябва да се свежда до нуждата съответният пазар да се подчини на определени правила или търговската дейност на засегнатите оператори — на разрешение от държавата.
In addition, as the applicants claim, the general or public interest on which the Member State relies must not be reduced to the need to subject the market concerned to certain rules or the commercial activity of the operators concerned to authorisation by the State.
Всъщност простият факт, че националният законодател налага в общ интерес, разбиран в широк смисъл, определени правила за разрешение, за функциониране или за контрол на всички оператори в даден сектор, по принцип не е равнозначен на задача за УОИИ (вж. в този смисъл Решение по дело GVL/Комисия, точка 98 по-горе, точка 32 и Решение по дело GB-Inno-BM, точка 98 по-горе, точка 22).
The mere fact that the national legislature, acting in the general interest in the broad sense, imposes certain rules of authorisation, of functioning or of control on all the operators in a particular sector does not in principle mean that there is an SGEI mission (see, to that effect, GVL v Commission, paragraph 98 above, paragraph 32, and GB-Inno-BM, paragraph 98 above, paragraph 22).
В замяна на това признаването на задача за УОИИ не предполага непременно, че на оператора, натоварен с тази задача, е предоставено изключително или специално право за извършването ѝ.
On the other hand, the recognition of an SGEI mission does not necessarily presume that the operator entrusted with that mission will be given an exclusive or special right to carry it out.
От съвместния прочит на параграфи 1 и 2 от член 86 ЕО следва, че трябва да се прави разлика между, от една страна, специално или изключително право, поверено на даден оператор, а от друга страна, задачата за УОИИ, която евентуално е свързана с това право (вж. в това отношение Решение по дело Merci Convenzionali Porto di Genova, точка 97 по-горе, точки 9 и 27, Решение по дело Almelo, точка 97 по-горе, точки 46—50 и Решение по дело Albany, точка 101 по-горе, точки 98 и 104—111).
It follows from a reading of paragraph 1 together with paragraph 2 of Article 86 EC that a distinction must be drawn between a special or exclusive right conferred on an operator and the SGEI mission which, where appropriate, is attached to that right (see, in that regard, Merci Convenzionali Porto di Genova, paragraph 97 above, paragraphs 9 and 27; Almelo, paragraph 97 above, paragraphs 46 to 50; and Albany, paragraph 101 above, paragraphs 98 and 104 to 111).
Предоставянето на специално или изключително право на даден оператор е само
The grant of a special or exclusive right to an operator is merely the instrument, possibly justified, which allows that operator to perform an SGEI mission. Therefore, as the Kingdom
Следователно не може да се приеме доводът на жалбоподателя, според който фактът, че определени задължения са наложени на всички ЧЗ осигурители, изключвал задача за УОИИ.
Consequently, the applicants’ argument that the existence of an SGEI mission is precluded because all PMI insurers are subject to certain obligations cannot succeed.
На второ място, следва да се напомни, че по същество както първото условие, изложено от Съда в Решение по дело Altmark, точка 89, по-горе, така и съдържанието на самия член 86, параграф 2 ЕО изискват въпросният оператор да е натоварен със задача за УОИИ с акт на публичната власт и той да определя ясно разглежданите задължения за УОИИ (вж. в този смисъл Решение на Съда по дело Züchner, точка 97 по-горе, точка 7, Решение на Съда от 11 април 1989 г. по дело Ahmed Saeed Flugreisen, 66/86, Recueil, стр. 803, точка 55, Решение по дело GT-Link, точка 97 по-горе, точка 51, Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, точка 89, Решение по дело Olsen/Комисия, точка 166 по-горе, точка 186).
In the second place, it must be borne in mind that, in essence, both the first condition laid down by the Court of Justice in Altmark and the wording of Article 86(2) EC, as such, require that the operator in question be entrusted with an SGEI mission by an act of a public authority and that the act clearly define the SGEI obligations in question (see, to that effect, Züchner, paragraph 97 above, paragraph 7; Case 66/86 Ahmed Saeed Flugreisen [1989] ECR 803, paragraph 55; GT-Link, paragraph 97 above, paragraph 51; Altmark, paragraph 89; and Olsen v Commission, paragraph 166 above, paragraph 186).
В дадения случай, обратно на застъпваната от жалбоподателите теза, съответното ирландско законодателство не представлява правна уредба или някакво разрешение, свързано с дейността на ЧЗ осигурителите, а трябва да бъде квалифицирано като акт на публичната власт, който създава и определя особена задача, състояща в предоставяне на ЧЗО услуги при спазване на задълженията за ЧЗО.
In the present case, contrary to the theory put forward by the applicants, the relevant Irish legislation does not involve any regulation or authorisation whatsoever relating to the activity of PMI insurers, but must be characterised as an act of a public authority creating and defining a specific mission consisting in the provision of PMI services in compliance with the PMI obligations.
Всъщност членове 7—10 от 1994 Health Insurance Act, последно изменен с 2001 Health Insurance Act, както и 1996 Health Insurance Regulations (вж. точка 16 по-горе), определят подробно задълженията за ЧЗО, като например задължението за единната тарифна система, за отвореното присъединяване, за пожизненото покритие и за минималните осигурителни плащания, които обвързват всички ЧЗ осигурители по смисъла на това законодателство.
Sections 7 to 10 of the Health Insurance Act, 1994, as most recently amended by the Health Insurance (Amendment) Act, 2001, and also the 1996 Health Insurance Regulations (see paragraph 16 above), define in detail the PMI obligations, such as community rating, open enrolment, lifetime cover and minimum benefits, to which all PMI insurers within the meaning of
BUPA И ДР./КОМИСИЯ
BUPA AND OTHERS v COMMISSION that legislation are subject.
Освен това с обявената цел да обслужва общ интерес, като понастоящем дават възможност на около половината от ирландското население да ползва алтернативно покритие за някои медицински грижи, по-специално болнични, гореспоменатите задължения за ЧЗО ограничават търговската свобода на ЧЗ осигурителите в степен, която далеч надхвърля обикновените условия за разрешаване упражняването на дейност в отделен сектор (вж. точка 191 и сл.).
Furthermore, with the stated object of serving the general interest by allowing what is at present approximately half of the Irish population to benefit from alternative cover for certain health care, in particular hospital care, the abovementioned PMI obligations restrict the commercial freedom of the PMI insurers to an extent going considerably beyond ordinary conditions of authorisation to exercise an activity in a specific sector (see paragraph 191 et seq. below).
Също така Първоинстанционният съд счита, че това законодателство изпълнява условието за ясно и точно определяне на разглежданите задължения за УОИИ по смисъла на първото условие, изложено в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе (точка 89), нещо, което жалбоподателите не оспорват.
Similarly, the Court considers that that legislation satisfies the condition of a clear and precise definition of the SGEI obligations in question within the meaning of the first Altmark condition (paragraph 89), which the applicants do not dispute.
Освен това, тъй като избраната от Ирландия система не предвижда предоставянето на изключителни или специални права, а извършването на тази задача от всички осигурители, действащи на ирландския пазар на ЧЗО — което е възможен избор за държаватачленка (вж. точка 179 по-горе), — не може да се изисква, обратно на това, което изглежда твърдят жалбоподателите, посочената задача да се поверява отделно с индивидуален акт или възлагане на всеки от операторите, обвързани от задълженията за ЧЗО.
Furthermore, since the system chosen by Ireland does not provide for the grant of exclusive or special rights, but for the achievement of the mission by all operators active on the Irish PMI market, which is a choice open to the Member State (see paragraph 179 above), it follows that, contrary to what the applicants appear to claim, there can be no requirement that each of the operators subject to the PMI obligations be separately entrusted with that mission by an individual act or mandate.
При това положение следва да се отхвърли оплакването, изведено от това, че ЧЗ осигурителите са обвързани от „обикновени“ регулаторни задължения и от липсата на акт на публичната власт за създаване и възлагане на задача за УОИИ.
Accordingly, the complaint that the activity of the PMI insurers is governed by ‘normal’ regulatory obligations and that there is no act of a public authority creating and entrusting an SGEI mission must be rejected.
4) По универсалния и задължителен характер на услугите, обхванати от задачата за УОИИ
(4) The universal and compulsory nature of the services coming within the SGEI mission
За да заключат, че в настоящия случай не е налице задача за УОИИ, жалбоподателите се мотивират с липсата на универсален и задължителен характер на ЧЗО услугите.
The applicants submit that the fact that the PMI services are not universal and compulsory by nature supports their conclusion that there is no SGEI mission in this case.
Относно универсалността на ЧЗО услугите в самото начало следва да се констатира, че обратно на застъпваната от жалбоподателите теза, от общностното право не следва, че за да може да бъде квалифицирана като УОИИ, разглежданата услуга трябва да представлява универсална услуга в тесен смисъл като общественото социално осигуряване.
As regards the universal nature of the PMI services, it must be noted at the outset that, contrary to the theory put forward by the applicants, it does not follow from Community law that, in order to be capable of being characterised as an SGEI, the service in question must constitute a universal service in the strict sense, such as the public social security scheme.
Всъщност понятието за универсална услуга по смисъла на общностното право не предполага, че разглежданата услуга трябва да отговаря на обща нужда на цялото население или да бъде предоставяна на цялата територия (вж. в това отношение Решение по дело Ahmed Saeed Flugreisen, точка 181 по-горе, точка 55, Решение под дело Corsica Ferries France, точка 97 по-горе, точка 45 и Решение по дело Olsen/Комисия, точка 166 по-горе, точка 186 и сл.).
In effect, the concept of universal service, within the meaning of Community law, does not mean that the service in question must respond to a need common to the whole population or be supplied throughout a territory (see, in that regard, Ahmed Saeed Flugreisen, paragraph 181 above, paragraph 55; Corsica Ferries France, paragraph 97 above, paragraph 45; and Olsen v Commission, paragraph 166 above, paragraph 186 et seq.).
Както гласи точка 47 от обжалваното решение, позовавайки се на точка 14 от Известието относно услугите от общ интерес, макар тези характеристики да съответстват на класическия и най-разпространен в държавитечленки вид УОИИ, това не изключва съществуването на други, също законосъобразни видове УОИИ, чието създаване може с право да бъде избрано от държавитечленки при упражняване на предоставената им оперативна самостоятелност.
As stated at recital 47 to the contested decision, with reference to paragraph 14 of the communication on SGEIs, although those characteristics correspond to the classical type of SGEI, and the one most widely encountered in Member States, that does not preclude the existence of other, equally lawful, types of SGEIs which the Member States may validly choose to create in the exercise of their discretion.
При това положение фактът, че разглежданите задължения за ЧЗО имат само ограничено териториално или материално приложно поле или че от въпросните услуги се ползва само относително ограничена група ползватели, не поставя непременно под съмнение универсалния характер на дадена задача за УОИИ по смисъла на общностното право.
Accordingly, the fact that the SGEI obligations in question have only a limited territorial or material application or that the services concerned are enjoyed by only a relatively limited group of users does not necessarily call in question the universal nature of an SGEI mission within the meaning of Community law.
От това следва, че ограничителното схващане на жалбоподателите за универсалния характер на УОИИ, основано на някои доклади или документи на Комисията, чието съдържание при това не е правно обвързващо, не е съвместимо с обхвата на оперативната самостоятелност, с която разполагат държавитечленки относно определението за задача за УОИИ.
It follows that the applicants’ restrictive understanding of the universal nature of an SGEI, based on certain Commission reports or documents, the content of which, moreover, is not legally binding, is not compatible with the scope of the discretion which Member States have when defining an SGEI mission.
Следователно този довод трябва да бъде отхвърлен като неоснователен.
Consequently, that argument must be rejected as unfounded.
Що се отнася до довода, според който ЧЗО услугите представляват само незадължителни, даже „луксозни“ финансови услуги, предназначени да осигурят допълващо или допълнително покритие по отношение на задължителните универсални услуги, предвидени от общественото здравно осигуряване, следва
As regards the argument that the PMI services represent only optional, indeed ‘luxury’, financial services, intended to provide complementary or supplementary cover by reference to the compulsory universal services provided for by the public health insurance system, the Court observes that the compulsory nature of
BUPA И ДР./КОМИСИЯ да се отбележи, че задължителният характер на въпросната услуга представлява всъщност съществено условие за наличието на задача за УОИИ по смисъла на общностното право.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION the service in question is an essential condition of the existence of an SGEI mission within the meaning of Community law.
Този задължителен характер трябва да се разбира в смисъл, че операторите, натоварени със задача за УОИИ с акт на публичната власт, са по принцип задължени да предлагат въпросната услуга на пазара при спазване на задълженията за УОИИ, които регулират предоставянето на тази услуга.
That compulsory nature must be understood as meaning that the operators entrusted with the SGEI mission by an act of a public authority are, in principle, required to offer the service in question on the market in compliance with the SGEI obligations which govern the supply of that service.
От гледна точка на натоварения със задача за УОИИ оператор този задължителен характер — сам по себе си противоречащ на търговската свобода и на принципа за свободна конкуренция — по-специално може да се състои, в частност при предоставянето на изключително или специално право, в задължение да се упражнява определена търговска дейност независимо от свързаните с нея разходи (вж. също в този смисъл точка 14 от Известието относно услугите от общ интерес).
From the point of view of the operator entrusted with an SGEI mission, that compulsory nature — which in itself is contrary to business freedom and the principle of free competition — may consist, inter alia, particularly in the case of the grant of an exclusive or special right, in an obligation to exercise a certain commercial activity independently of the costs associated with that activity (see also, to that effect, paragraph 14 of the communication on SGEIs).
В подобен случай това задължение представлява насрещната престация на защитата на задачата за УОИИ и на свързаното с нея положение на пазара по силата на акта, възложил тази задача.
In such a case, that obligation constitutes the counterpart of the protection of the SGEI mission and of the associated market position by the act which entrusted the mission.
При липсата на изключително или специално право задължителният характер на задача за УОИИ може да се състои в задължението на въпросния оператор, предвидено в акт на публичната власт, да предлага определени услуги на всеки гражданин, който поиска това от него (вж. също в този смисъл точка 15 от Известието относно услугите от общ интерес).
In the absence of an exclusive or special right, the compulsory nature of an SGEI mission may lie in the obligation borne by the operator in question, and provided for by an act of a public authority, to offer certain services to every citizen requesting them (see also, to that effect, paragraph 15 of the communication on SGEIs).
Противно на мнението на жалбоподателите, обвързващият характер на задачата за УОИИ обаче не предполага публичните власти да възлагат на съответния оператор задължението да предоставя услуга с предварително определено ясно съдържание, какъвто е бил случаят с плана П, предлаган от VHI (вж. точка 14 по-горе).
Contrary to the applicants’ opinion, however, the binding nature of the SGEI mission does not presuppose that the public authorities impose on the operator concerned an obligation to provide a service having a clearly predetermined content, as is the case of Plan P offered by the VHI (see paragraph 14 above).
Всъщност задължителният характер на задачата за УОИИ не изключва наличието на определена свобода, оставена на оператора на пазара, включително относно съдържанието и определянето на цената на услугите, които възнамерява да предоставя.
In effect, the compulsory nature of the SGEI mission does not preclude a certain latitude being left to the operator on the market, including in relation to the content and pricing of the services which it proposes to provide.