natgillin/translations-raw huggingface dataset:
От гореизложеното следва, че мотивирането на обжалваните решения отговаря в достатъчна степен на развитите от жалбоподателите доводи в първоинстанционното производство, и по-специално позволява на Съда да упражни правораздавателния си контрол, поради което правното основание трябва да се обяви за неоснователно в първата си част.
It follows from all of the foregoing that the grounds of the judgments under appeal deal adequately with the arguments set out by the applicants at first instance and that they in particular enable the Court of Justice to exercise its power of judicial review, so that the first part of the plea must be declared unfounded.
По втората част на правното основание
Second part of the plea
По отношение на втората част на първото правно основание, изведена от грешка в прилагане на правото относно условията, при които може да бъде ангажирана отговорността за неправомерно поведение на Общността, трябва да се уточни следното.
The following should be stated in relation to the second part of the first plea, alleging an error of law regarding the circumstances in which liability for unlawful conduct of the Community can found an action.
В дадения случай жалбоподателите твърдят по същество в подкрепа на искането си за поправяне на вредите пред Първоинстанционния съд, че общностните институции са възприели неправомерно, и следователно виновно поведение, като не са съобразили общностното законодателство със споразуменията за СТО в определения на Общността разумен срок за тази цел, след като с решение на ОУС е установена несъвместимостта на това законодателство с посочените споразумения.
Here, the applicants essentially contended in support of their claim for compensation before the Court of First Instance that the Community institutions acted unlawfully, and therefore wrongfully, in failing to bring the Community legislation into conformity with the WTO agreements within the reasonable period of time that the Community was allowed for that purpose after a decision of the DSB had found that legislation to be incompatible with the WTO agreements.
В това отношение следва да се напомни, че действието в Общността на нормите на споразумение, сключено от нея с трети държави, не може да се определи, като се пренебрегне международният произход на въпросните разпоредби.
It is to be observed in that regard that the effects within the Community of provisions of an agreement concluded by the Community with nonmember States may not be determined without taking account of the international origin of the provisions in question.
Ако този въпрос не е изрично уреден в посоченото споразумение, той се решава от компетентните юрисдикции, и по-конкретно от Съда в рамките на компетентността му по силата на Договора за ЕО, както всеки друг въпрос относно тълкуване, свързан с приложението на въпросното споразумение в Общността (вж. по-специално
If that question has not been expressly dealt with in the agreement, it is the courts having jurisdiction in the matter and in particular the Court of Justice within the framework of its jurisdiction under the EC Treaty that have the task of deciding it, in the same
В това отношение от съдебната практика на Съда следва по-специално, че той може да разгледа действителността на общностна уредба по отношение на международен договор единствено когато естеството и структурата му допускат подобно разглеждане и когато предвид съдържанието на неговите разпоредби те изглеждат безусловни и достатъчно точни (вж. по-специално Решение от 3 юни 2008 г. по дело Intertanko и др., C-308/06, Сборник, стр. I-4057 точка 45 и посочената съдебна практика).
As is apparent from its caselaw, the Court considers that it can examine the validity of secondary Community legislation in the light of an international treaty only where the nature and the broad logic of the latter do not preclude this and, in addition, the treaty’s provisions appear, as regards their content, to be unconditional and sufficiently precise (see, in particular, Case C-308/06 Intertanko and Others [2008] ECR I-4057, paragraph 45 and the caselaw cited).
По-конкретно относно споразуменията за СТО, според постоянната съдебна практика предвид характера и структурата им те по принцип не попадат сред нормите, по отношение на които Съдът трябва да контролира законосъобразността на актовете на общностните институции (вж. по-специално посочените по-горе Решение по дело Португалия/Съвет, точка 47, Решение по дело Biret International/Съвет, точка 52 и решение по дело Van Parys, точка 39).
As regards, more specifically, the WTO agreements, it is settled caselaw that, given their nature and structure, those agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions (see, in particular, Portugal v Council, paragraph 47; Biret International v Council, paragraph 52; and Van Parys, paragraph 39).
Единствено когато Общността е възнамерявала да изпълни определено задължение, поето в рамките на СТО, или когато общностен акт се отнася изрично до конкретни разпоредби от Споразуменията за СТО, Съдът трябва да контролира законосъобразността на въпросния акт на Общността в съответствие с нормите на СТО (вж. посочените по-горе Решение по дело Biret International/Съвет, точка 53, както и Решение по дело Van Parys, точка 40, и посочената съдебна практика).
It is only where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context of the WTO, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of the WTO agreements, that it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light of the WTO rules (see Biret International v Council, paragraph 53, and Van Parys, paragraph 40 and the caselaw cited).
В това отношение следва да се напомни, че Съдът вече е приел, че общата организация на пазарите в сектора на бананите, която е установена с Регламент № 404/93, и впоследствие изменена, не цели да осигури изпълнението в правния ред на Общността на определено задължение, поето в рамките на ГАТТ, нито пък препраща изрично към конкретни разпоредби от него (Определение по дело OGT Fruchthandelsgesellschaft, посочено по-горе, точка 28).
The Court has already held that the common organisation of the market in bananas, as introduced by Regulation No 404/93 and subsequently amended, is not designed to ensure the implementation in the Community legal order of a particular obligation assumed in the context of the GATT and does not refer expressly to specific provisions of the GATT either (order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraph 28).
Що се отнася по-конкретно до Регламент № 1637/98 и приетите за неговото изпълнение регламенти, в точка 52 от посоченото по-горе Решение по дело Van Parys Съдът отбелязва, че те не се отнасят изрично до конкретни разпоредби от споразуменията за СТО.
As regards, in particular, Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it, the Court stated in Van Parys, paragraph 52, that they do not expressly refer to specific provisions of the WTO agreements.
В същото решение Съдът е приел и че с поетото от Общността задължение след приемането на Решението на ОУС от 25 септември 1997 г. да се съобрази с нормите на СТО, и по-конкретно с член I, параграф 1 и с член XIII от ГАТТ от 1994 г., Общността не е възнамерявала да поеме определено задължение в рамките на СТО, което може да обоснове изключение от невъзможността за позоваване на нормите на СТО пред общностния съд и да позволи упражняването от последния на контрол за законосъобразност по отношение на тези норми на Регламент № 1637/98 и на приетите в негово приложение регламенти (вж. в този смисъл Решение по дело Van Parys, посочено по-горе, точки 41 и 52).
The Court also held in that judgment that, by undertaking after the adoption of the DSB’s decision of 25 September 1997 to comply with the WTO rules and, in particular, with Articles I(1) and XIII of the GATT 1994, the Community did not intend to assume a particular obligation in the context of the WTO, capable of justifying an exception to the principle that WTO rules cannot be relied upon before the Community courts and enabling the Community courts to review the legality of Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it in the light of those rules (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 41 and 52).
Следва да се припомни, че определящ елемент в това отношение е обстоятелството, че решаването на споровете относно правото на СТО се основава отчасти на преговори между договарящите страни.
It should be remembered that the decisive factor here is that the resolution of disputes concerning WTO law is based, in part, on negotiations between the contracting parties.
Оттегляне на незаконосъобразните мерки със сигурност съставлява решението, което се препоръчва от това право, но последното допуска също и изпълнение на други решения (Решение по дело Omega Air и др., посочено по-горе, точка 89).
Withdrawal of unlawful measures is admittedly the solution recommended by WTO law, but other solutions are also authorised (Omega Air and Others, paragraph 89).
В точка 51 от посоченото по-горе Решение по дело Van Parys Съдът е приел, че изтичането на предоставения от ОУС срок за осигуряване изпълнението на неговото Решение от 25 септември 1997 г. не предполага Общността да е изчерпала предвидените от ДППУС възможности за намиране на решение на спора между нея и другите страни.
The Court thus held in Van Parys, paragraph 51, that the expiry of the period granted by the DSB for implementation of its decision of 25 September 1997 does not imply that the Community had exhausted the possibilities under the DSU of finding a solution to the dispute between it and the other parties.
При тези условия задължаването на общностния съд да осъществи контрол на законосъобразността на засегнатите общностни
In those circumstances, to require the Community courts, merely on the basis that that period has expired, to
Изтъквайки по-специално сключената със Съединените американски щати на 11 април 2001 г. договореност, Съдът подчертава по-конкретно, че подобен резултат, чрез който Общността е възнамерявала да съгласува задълженията си, произтичащи от споразуменията за СТО, със задълженията, поети по отношение на държавите от АКТ, както и с присъщите изисквания на изпълнението на общата селскостопанска политика, би могъл да бъде засегнат от признатата на общностния съд възможност да контролира законосъобразността на въпросните общностни мерки по отношение на нормите на СТО при изтичане на предоставения от ОУС разумен срок (вж. в този смисъл Решение по дело Van Parys, посочено по-горе, точки 49 и 50).
Referring in particular to the memorandum of understanding concluded with the United States of America on 11 April 2001, the Court observed more specifically that such an outcome, by which the Community sought to reconcile its obligations under the WTO agreements with those in respect of the ACP States, and with the requirements inherent in the implementation of the common agricultural policy, could have been compromised if the Community courts had been entitled to review the legality of the Community measures in question in the light of the WTO rules upon the expiry of the reasonable period of time granted by the DSB (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 49 and 50).
Освен това Съдът също е напомнил, че да се приеме, че задачата за осигуряване на съответствието на общностното право с нормите на СТО е пряко задължение на общностния съд, означава да се лишат законодателните или изпълнителни органи на Общността от свободата на действие, с която разполагат подобни органи на търговските партньори на Общността.
The Court also pointed out that to accept that the Community courts have the direct responsibility for ensuring that Community law complies with the WTO rules would effectively deprive the Community’s legislative or executive organs of the scope for manoeuvre enjoyed by their counterparts in the Community’s trading partners.
Безспорно е, че определени договарящи страни, между които са най-важните партньори на Общността от търговска гледна точка, са достигнали именно до заключението в светлината на предмета и целта на споразуменията за СТО, че последните не са сред нормите, по отношение на които техните съдебни органи контролират законосъобразността на вътрешните им правни норми.
It is not in dispute that some of the contracting parties, including the Community’s most important trading partners, have concluded from the subjectmatter and purpose of the WTO agreements that they are not among the rules applicable by their courts when reviewing the legality of their rules of domestic law.
Ако такава липса на реципрочност бъде приета, има опасност тя да доведе до нарушение на равновесието при прилагането на нормите на СТО (Решение по дело Van Parys, посочено по-горе, точка 53).
Such lack of reciprocity, if accepted, would risk introducing an imbalance in the application of the WTO rules (Van Parys, paragraph 53).
Освен това, както се вижда от практиката на Съда, не следва да се прави разграничение с оглед на тези различни аспекти според това дали контролът за законосъобразност на общностно действие трябва да се осъществи в рамките на спор за отмяна или за целите на разрешаване на спор за обезщетение (вж. в този смисъл по отношение на периода преди изтичането на предвидения разумен срок за изпълнение на решение на ОУС Решение по дело Biret International/Съвет, посочено по-горе, точка 62).
As is apparent from the Court’s caselaw, there is also no reason to draw a distinction in these various respects according to whether the legality of the Community action is to be reviewed in annulment proceedings or for the purpose of deciding an action for compensation (see to this effect, with regard to the period preceding the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing a decision of the DSB, Biret International v Council, paragraph 62).
От друга страна, всяка констатация на общностния съд за незаконосъобразност на общностен акт, дори когато не е осъществена по силата на компетентността за отмяна, предоставена на този съд въз основа на член 230 ЕО, поради естеството си може да има последици върху поведението, което трябва да възприеме издалата въпросния акт институция.
Second, any determination by the Community courts that a Community measure is unlawful, even when not made in the exercise of their jurisdiction under Article 230 EC to annul measures, is inherently liable to have repercussions on the conduct required of the institution that adopted the measure in question.
Така по-специално според постоянната съдебна практика, когато в рамките на производство, започнало на основание на член 234 ЕО, Съдът установи недействителност на приет от общностен орган акт, решението му има за правна последица да задължи компетентните институции на Общността да приемат необходимите мерки за поправяне на констатираната незаконосъобразност, като в подобен случай установеното в член 233 ЕО задължение при наличие на решение за отмяна се прилага по аналогия (вж. по-специално Определение от 8 ноември 2007 г. по дело Fratelli Martini и Cargill, C-421/06, точка 52, и посочената съдебна практика).
Thus, in particular, it is settled caselaw that when the Court rules, in proceedings under Article 234 EC, that a measure adopted by a Community authority is invalid, its decision has the legal effect of requiring the competent Community institutions to take the necessary measures to remedy that illegality, as the obligation laid down in Article 233 EC in the case of a judgment annulling a measure applies in such a situation by analogy (see, in particular, the order of 8 November 2007 in Case C-421/06 Fratelli Martini and Cargill, paragraph 52 and the caselaw cited).
Нищо обаче не позволява a priori да се приеме, че следва да се постъпи по различен начин при наличие на постановено в рамките на спор за обезщетение решение, с което се установява незаконосъобразност на общностно действие или бездействие.
There is nothing to suggest that the position should be different in the case of a judgment delivered in an action for compensation in which it is found that a measure adopted by the Community or a failure by it to act is unlawful.
Както посочва генералният адвокат в точка 49 от заключението си, всяко констатиране на незаконосъобразност от страна на общностния съд, дори когато е осъществено в рамките на спор за обезщетение, се ползва от силата на пресъдено нещо, и следователно задължава въпросната институция да приеме необходимите мерки, за да поправи установената незаконосъобразност.
As the Advocate General has observed in point 49 of his Opinion, any determination by the Community courts that a measure is unlawful, even when made in an action for compensation, has the force of res judicata and accordingly compels the institution concerned to take the necessary measures to remedy that illegality.
По отношение на претендираното от жалбоподателите разграничение между „непосредственото действие“ на нормите на СТО, налагащи материалноправни задължения, и „непосредственото действие“ на решение на ОУС, като твърдят, че трябвало да се допусне правните субекти да могат да поискат от общностния съд да осъществи контрол за законосъобразността на поведението на общностните институции по отношение на самото решение на ОУС, когато подобен контрол не може да се осъществи по отношение на нормите на СТО, чието неспазване е установено в посоченото решение, следва да се уточни следното.
The distinction which the appellants seek to draw between the ‘direct effect’ of the WTO rules imposing substantive obligations and the ‘direct effect’ of a decision of the DSB, asserting that it should be open to individuals to have the legality of the conduct of the Community institutions reviewed by the Community courts in the light of the DSB decision itself if such a review is not possible in the light of the WTO rules which that decision has found to have been infringed, calls for the following comments.
Дори ако Съдът все още не е имал възможност да се произнесе изрично по подобни разграничения, от посочената по-горе негова практика безспорно следва, че няма място за подобно разграничение.
Even though the Court has not yet been required to rule expressly on such a distinction, it nevertheless necessarily follows from its caselaw mentioned above that there is no basis for the distinction.
Всъщност приемайки, че пред общностния съд не може да се направи позоваване на нормите на СТО, чието нарушение е установено с решение на ОУС, с цел осъществяване на контрол за законосъобразността на поведението на общностните институции по отношение на посочените норми въпреки изтичането на предвидения срок за изпълнение на това решение, Съдът задължително изключва възможността подобен контрол да може да бъде упражнен по отношение на самото решение на ОУС.
In holding that the WTO rules which have been found by a decision of the DSB to have been infringed cannot, notwithstanding the expiry of the period of time laid down for implementing that decision, be relied upon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed by the Community courts in the light of those rules, the Court has necessarily excluded such a review in the light of the DSB decision itself.
Решение на ОУС, чийто единствен предмет е произнасяне относно съответствието на поведението на страна — членка на СТО, със задълженията, договорени в тези рамки от въпросната страна членка, не може по принцип да се разграничи основно от материалноправните норми, които включват подобни задължения и по отношение на които се осъществява такъв контрол, наймалкото когато става дума за определяне дали пред общностния съд може да бъде направено позоваване на неспазването на посочените норми или на посоченото решение за целите на контрола за законосъобразност на поведението на общностните институции.
A DSB decision, which has no object other than to rule on whether a WTO member’s conduct is consistent with the obligations entered into by it within the context of the WTO, cannot in principle be fundamentally distinguished from the substantive rules which convey such obligations and by reference to which such a review is carried out, at least when it is a question of determining whether or not an infringement of those rules or that decision can be relied upon before the Community courts for the purpose of reviewing the legality of the conduct of the Community institutions.
Подобно на материалноправните норми, които се съдържат в споразуменията за СТО, препоръките или решенията на ОУС, установяващи неспазването на посочените норми, независимо от това какъв точно правен обхват е придаден на тези препоръки и решения, също не могат да създадат право на частноправните субекти да се позоват на тях пред общностния съд с цел осъществяване на контрол за законосъобразност на поведението на общностните институции.
A recommendation or a ruling of the DSB finding that the substantive rules contained in the WTO agreements have not been complied with is, whatever the precise legal effect attaching to such a recommendation or ruling, no more capable than those rules of conferring upon individuals a right to rely thereon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed.
Всъщност от една страна, както следва от точки 113—124 от настоящото решение, съображенията, свързани с естеството на споразуменията за СТО, както и с характерните за тях реципрочност и гъвкавост, са валидни и при приемане на подобно решение или препоръка и при изтичане на предвидения разумен срок за изпълнението им.
First, as is apparent from paragraphs 113 to 124 of the present judgment, the considerations linked to the nature of the WTO agreements and to the reciprocity and flexibility characterising them continue to obtain after such a ruling or recommendation has been adopted and after the reasonable period of time allowed for its implementation has expired.
От друга страна, трябва да се подчертае, че препоръките и решенията на ОУС не могат да увеличават или ограничават правата и задълженията, посочени в разглежданите споразумения, както е посочено в член 3, параграф 2 от ДППУС.
Second, as is apparent from Article 3(2) of the DSU, recommendations and rulings of the DSB cannot add to or diminish the rights and obligations provided in the agreements concerned.
В тази връзка обаче следва да се посочи по-специално, че по отношение на разпоредбите на ГАТТ от 1994 г., чието незачитане в дадения случай е установено от ОУС, Съдът вече е приел по-конкретно, че посочените разпоредби не могат да породят за частноправните субекти права, на които последните да могат да се позовават директно пред съд съгласно общностното право (вж. в този смисъл Определение по дело OGT Fruchthandelsgesellschaft, посочено по-горе, точки 25 и 26).
It should, in particular, be recalled in this regard that the Court has already held in relation to the provisions of the GATT 1994, which have been found by the DSB to have been infringed in the present case, that those provisions are not such as to create rights upon which individuals may rely directly before the courts by virtue of Community law (see, to this effect, the order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraphs 25 and 26).
От всички предходни съображения следва, че Първоинстанционният съд правилно е приел, че въпреки изтичането на предвидения срок за изпълнение на решение на ОУС при обстоятелствата в случая общностният съд не е можел да осъществи контрол за законосъобразността на поведението на общностните институции по отношение на нормите на СТО.
It follows from all of the foregoing considerations that the Court of First Instance rightly decided that, notwithstanding the expiry of the period of time allowed for implementing a decision of the DSB, the Community courts could not, in the circumstances of the case in point, review the legality of the conduct of the Community institutions in the light of WTO rules.
Следователно тъй като в нито една от двете си части първото правно основание от жалбите не е основателно, то следва да бъде отхвърлено.
Since, therefore, neither part of the first plea in the appeals is well founded, this plea must be dismissed.