natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Според постоянната съдебна практика установената в член 28 ЕО забрана на мерките с равностоен на количествени ограничения ефект се отнася до всяка
According to settled caselaw, the prohibition of measures having equivalent effect to quantitative restrictions which is set out in Article 28 EC covers all legislation of the
Съдът уточнява обаче, че национални разпоредби, ограничаващи или забраняващи някои условия за продажба, които от една страна се прилагат към всички заинтересовани оператори, които извършват своята дейност на националната територия, а от друга страна засягат по един и същ начин de jure и de facto продажбата на националните стоки и тази на стоките с произход от други държавичленки, не са от естество пряко или непряко, действително или потенциално да възпрепятстват търговията между държавитечленки по смисъла на съдебната практика, въведена с Решение по дело Dassonville, посочено по-горе (вж. в този смисъл Решение по дело Keck и Mithouard, посочено по-горе, точка 16).
The Court of Justice has none the less made clear that national provisions restricting or prohibiting certain selling arrangements which, first, apply to all relevant traders operating within the national territory and, second, affect in the same manner, in law and in fact, the marketing of domestic products and those from other Member States are not liable to hinder, directly or indirectly, actually or potentially, trade between Member States within the meaning of the Dassonville line of caselaw (see, to that effect, Keck and Mithouard, paragraph 16).
В случая е необходимо да се напомни, че § 14 от ApoG определя изискванията, на които трябва да отговарят външните аптеки, ако искат да снабдяват с лекарствени продукти болничните заведения в Германия.
In the present case, it must be recalled that Paragraph 14 of the ApoG lays down the requirements which external pharmacies must meet if they are to be eligible to supply medicinal products to hospitals in Germany.
Спорните разпоредби обаче не се отнасят до характеристиките на лекарствените продукти, а единствено до условията, при които те могат да бъдат продавани (вж. в този смисъл Решение от 14 февруари 2008 г. по дело Dynamic Medien, C-244/06, Сборник, стр. I-505, точка 31).
However, the contested provisions do not concern the characteristics of the medicinal products, but concern solely the arrangements permitting their sale (see, to that effect, Case C-244/06 Dynamic Medien [2008] ECR I-505, paragraph 31).
Ето защо такива разпоредби трябва да се разглеждат като отнасящи се до условията за продажба по смисъла на Решение по дело Keck и Mithouard, посочено по-горе, което между другото не се оспорва от страните по спора.
Consequently, they must be regarded as concerning selling arrangements within the meaning of Keck and Mithouard, which is moreover not disputed by the parties to these proceedings.
Както се установява в Решение по дело Keck и Mithouard, посочено по-горе, предвидената в член 28 ЕО забрана може да не се приложи към такова условие за продажба само ако то отговаря на предпоставките, изложени в точка 29 от настоящото решение.
As is made clear in Keck and Mithouard, however, such a selling arrangement can fall outside the prohibition laid down in Article 28 EC only if it satisfies the two conditions stated in paragraph 29 above.
Що се отнася до първата от тези предпоставки, необходимо е да се отбележи, че спорните разпоредби се прилагат без разлика към всички заинтересовани оператори, които извършват своята дейност на германска територия, след като се прилагат към всички аптеки, независимо дали са установени в Германия или в друга държавачленка, които желаят да снабдяват германските болници с лекарствени продукти.
As regards the first of those conditions, it is clear that the contested provisions apply indiscriminately to all the operators concerned who carry out their business on German territory, since they apply to all pharmacies which wish to supply medicinal products to German hospitals, whether they are established in Germany or in another Member State.
Що се отнася до втората от тези предпоставки, не се оспорва, че спорните разпоредби въвеждат поредица от кумулативни критерии, които de facto изискват, както впрочем Федерална република Германия изрично признава, известна географска близост между аптеката, доставяща лекарствените продукти, и болницата, за която те са предназначени.
As regards the second of those conditions, it is undisputed that the contested provisions lay down a series of cumulative criteria which in practice require, as the Federal Republic of Germany moreover expressly acknowledges, a degree of geographical proximity between the pharmacy supplying the medicinal products and the hospital for which those products are intended.
Трябва да се приеме за установено, че поради естеството си спорните разпоредби могат да направят снабдяването с лекарствени продукти на германските болници по-трудно и по-скъпо за аптеките, установени в държавичленки, различни от Федерална република Германия, отколкото за аптеките, установени в нея.
It follows that the contested provisions are such as to make the supply of medicinal products to German hospitals more difficult and more costly for pharmacies established in Member States other than the Federal Republic of Germany than for pharmacies established in the latter State.
Всъщност установените в други държавичленки аптеки, освен намиращите се в погранична област в близост до съответната германска болница, които желаят да сключат договор за снабдяване с такава болница, трябва или да прехвърлят аптеката си в съседство със съответната болница, или да открият друга аптека в близост до тази болница.
Pharmacies established in other Member States, unless they are in a border region and near to the German hospital concerned, which wish to conclude a supply contract with such a hospital must either transfer their dispensary to the vicinity of the hospital concerned or open another pharmacy near to the hospital.
Поради това от гледна точка на снабдяването на германските болници с лекарствени продукти тези разпоредби не засягат по един и същ начин продуктите, продавани от установените на територията на Федерална република Германия аптеки, и продуктите, продавани от установени в друга държавачленка аптеки.
Consequently, as regards the supply of medicinal products to German hospitals, those provisions do not affect in the same way products marketed by pharmacies established in the territory of the Federal Republic of Germany and those marketed by pharmacies situated in another Member State.
Този извод не би могъл да бъде оспорен от посочения от Федерална република Германия факт, че що се отнася до продажбата на лекарствени продукти на германските болници, спорните разпоредби не са по-неблагоприятни за установените извън тази държавачленка аптеки, отколкото за намиращите се в Германия аптеки, чиито помещения са отдалечени от болницата, за която са предназначени лекарствените продукти.
That conclusion cannot be rebutted by the circumstance, relied on by the Federal Republic of Germany, that, in relation to the sale of medicinal products to German hospitals, the contested provisions do not place pharmacies established outside that Member State at any greater disadvantage than pharmacies situated in Germany which have their dispensaries situated at some distance from the hospital for which the medicinal products are intended.
Действително не би могло ограничителният характер на тези разпоредби да не е налице единствено защото в една част от територията на съответната държавачленка, а именно тази, която е отдалечена от снабдяваната болница, тези разпоредби засягат по един и същ начин продажбата на лекарствени продукти от установени в Германия аптеки и от установени в други държавичленки аптеки (вж. в този смисъл Решение от 13 януари 2000 г. по дело TK-Heimdienst, C-254/98, Recueil, стp. I-151, точка 28).
Those provisions cannot cease to be restrictive merely because in one part of the territory of the Member State concerned, namely that part that is distant from the hospital concerned, those provisions affect in the same way the marketing of medicinal products by pharmacies established in Germany and by pharmacies established in other Member States (see, to that effect, Case C-254/98 TK-Heimdienst [2000] ECR I-151, paragraph 28).
Не би могло да се поддържа и че продажбата на лекарствени продукти от други държавичленки не е засегната в по-голяма степен, отколкото продажбата на лекарствени продукти от германски области, отдалечени от болницата, която трябва да бъде снабдявана.
Nor can it be maintained that the marketing of medicinal products from other Member States is no more affected than the marketing of medicinal products from regions of Germany which are remote from the hospital to be supplied.
Всъщност за да може една държавна мярка да бъде окачествена като дискриминационна или протекционистка по смисъла на разпоредбите относно свободното движение на стоки, не е задължително като последица от тази мярка да се създава по-благоприятно положение за всички национални продукти или по-неблагоприятно положение само за вносните продукти, а не и за националните продукти (Решение от 25 юли 1991 г. по дело Aragonesa de Publicidad Exterior и Publivía, C-1/90 и C-76/90, Recueil, стp. I-4151, точка 24 и Рeшение по дело TK-Heimdienst, посочено по-горе, точка 27).
For a national measure to be characterised as discriminatory or protective within the meaning of the rules on the free movement of goods, it is not necessary for it to have the effect of favouring national products as a whole or of placing only imported products at a disadvantage and not national products (Joined Cases C-1/90 and C-176/90 Aragonesa de Publicidad Exterior and Publivía [1991] ECR I-4151, paragraph 24, and TK-Heimdienst, paragraph 27).
Без значение е и изтъкнатото от Федерална република Германия обстоятелство, че аптека, установена в държавачленка, различна от посочената държавачленка, има възможност да доставя лекарствени продукти на вътрешната аптека на болницата или на външна аптека, отговаряща на предвидените от спорните разпоредби кумулативни изисквания.
Equally irrelevant is the circumstance, relied on by the Federal Republic of Germany, that a pharmacy established in another Member State has the opportunity to supply medicinal products to the hospital’s internal pharmacy or to an external pharmacy which satisfies the cumulative conditions laid down in the contested provisions.
Действително, както отбелязва генералният адвокат в точка 81 от заключението си, независимо че общностните правила относно свободното движение на стоки не изискват болниците в държавитечленки да имат възможност да получават доставки на лекарствени продукти от външни аптеки, когато държавачленка все пак предвиди такава възможност, тя открива тази дейност за пазара и при това положение е длъжна да спазва посочените правила.
As pointed out by the Advocate General in point 81 of his Opinion, although the Community rules on the free movement of goods do not require that it should be possible for hospitals situated in Member States to obtain supplies of medicinal products from external pharmacies, when a Member State provides for such a possibility, it opens that activity to the market and is accordingly bound to comply with the Community rules.
Не би могъл да се приеме и доводът на Федерална република Германия, според който спорните разпоредби не са причина на германските болници да се доставя по-малко количество лекарствени продукти от аптеки извън тази държавачленка, тъй като поначало такива аптеки не разполагат с достатъчно количество разрешени в Германия лекарствени продукти.
The Court must also reject the argument of the Federal Republic of Germany that the contested provisions are not the cause of there being a lesser quantity of medicinal products supplied to German hospitals by pharmacies situated outside that Member State, because, as a general rule, adequate quantities of medicinal products authorised in Germany are not available in such pharmacies.
От всички изложени по-горе съображения следва, че спорните разпоредби могат да възпрепятстват търговията в Общността и представляват забранена от член 28 ЕО мярка с равностоен на количествено ограничение върху вноса ефект.
It follows from all of the foregoing that the contested provisions are liable to hinder intraCommunity trade and constitute a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on imports prohibited by Article 28 EC.
При това положение следва да се провери дали спорните разпоредби могат да бъдат обосновани с причини като посочените от Федерална република Германия и свързани със закрилата на общественото здраве.
In those circumstances, it must be examined whether the contested provisions can be justified on grounds such as those relied on by the Federal Republic of Germany relating to the protection of public health.
Относно обосноваването със закрилата на общественото здраве
Whether there is justification in the protection of public health
В това отношение следва да се напомни, че животът и здравето на хората се нареждат на първо място сред ценностите и интересите, защитавани от член 30 ЕО, и че държавитечленки следва да преценят в установените от Договора рамки в каква степен възнамеряват да осигурят закрилата на общественото здраве и по какъв начин трябва да бъде постигната посочената степен (Решение от по дело Deutscher Apothekerverband, посочено по-горе, точка 103, Решение от 13 юли 2004 г. по дело Комисия/Франция, C-262/02, Recueil, стp. I-6569, точка 24, Решение по дело Rosengren и др., посочено по-горе, точка 39, както и Решение по дело Ludwigs-Apotheke, посочено по-горе, точка 27).
It must be recalled that the health and life of humans rank foremost among the assets or interests protected by Article 30 EC and it is for the Member States, within the limits imposed by the Treaty, to decide on the degree of protection which they wish to afford to public health and on the way in which that degree of protection is to be achieved (Deutscher Apothekerverband, paragraph 103; Case C-262/02 Commission v France [2004] ECR I-6569, paragraph 24; Rosengren and Others, paragraph 39; and Ludwigs-Apotheke, paragraph 27).
Не се оспорва, че спорните разпоредби, чиято цел според Федерална репуб -лика Германия е да се гарантира, че снабдяването на болниците с лекарствени продукти от външна аптека ще бъде сигурно и качествено, отговарят на грижата за общественото здраве, призната в член 30 ЕО, и че следователно по принцип могат да обосноват пречка за свободното движение на стоки.
It is common ground that the contested provisions, which, according to the Federal Republic of Germany, have the objective of ensuring that the supply to hospitals of medicinal products by an external pharmacy is reliable and of good quality, reflect concerns for public health which are within the ambit of Article 30 EC and that, consequently, they are, in principle, capable of justifying a restriction on the free movement of goods.
Що се отнася, от една страна, до това дали спорните разпоредби са подходящи, трябва да се отбележи, че доколкото изискват всички свързани с договора за снабдяване задължения да бъдат поверени на намиращ се в близост фармацевт, такива разпоредби са от естество да осъществят целта за гарантиране на сигурно и качествено снабдяване на германските болници, а следователно и да защитят общественото здраве — обстоятелство, което Комисията впрочем не оспорва.
First, in relation to whether the contested provisions are appropriate, it must be observed that in so far as they require that all the services associated with the supply contract must be entrusted to a pharmacist in the vicinity, those provisions are such as to achieve the objective of ensuring that the supply of products to German hos -pitals is reliable and of good quality and therefore of protecting public health, which the Commission does not dispute.
Съгласно постоянната практика на Съда, напомнена в точка 46 от настоящото решение, при преценката за спазването на принципа на пропорционалността в областта на общественото здраве следва да се държи сметка за обстоятелството, че държаватачленка може да реши в каква степен възнамерява да осигури закрилата на общественото здраве и по какъв начин трябва да бъде постигната посочената степен.
In accordance with settled caselaw of the Court, set out in paragraph 46 of this judgment, when assessing whether the principle of proportionality has been observed in the field of public health, account must be taken of the fact that a Member State has the power to determine the degree of protection which it wishes to afford to public health and the way in which that degree of protection is to be achieved.
Тъй като тази степен може да бъде различна в различните държавичленки, на последните следва да се признае свобода на преценка (вж. в този смисъл Решение от 2 декември 2004 г. по дело Комисия/Нидерландия, C-41/02, Recueil, стp.
Since that degree of protection may vary from one Member State to the other, Member States must be allowed discretion (see, to that effect, Case C-41/02 Commission v Netherlands [2004] ECR I-11375, paragraphs 46 and 51) and, consequently, the fact that one Member State imposes less strict rules than another Member State does not mean that the latter’s rules are disproportionate (Case C-262/02 Commission v France, paragraph 37, and Case C-443/02 Schreiber [2004] ECR I-7275, paragraph 48).
В настоящия случай е важно да се напомни, че по силата на § 14 от ApoG германските болници могат да избират между възможността да поверят снабдяването си с лекарствени продукти или на аптека, която осъществява дейността си в помещенията на болницата (наричана по-нататък „система на вътрешно снабдяване“), или на аптеката на друга болница или на външна аптека (наричана по-нататък „система на външно снабдяване“).
In this case, it must be recalled that, pursuant to Paragraph 14 of the ApoG, German hospitals have the choice of entrusting the provision of their supplies of medicinal products either to a pharmacy operating within the hospital premises (‘internal provision of supplies’), or to the pharmacy of another hospital or to an external pharmacy (‘external provision of supplies’).
При системата на вътрешно снабдяване фармацевтът на болницата носи отговорност за всички задължения, свързани със снабдяването с лекарствени продукти.
In the system of internal provision of supplies, the pharmacist of the hospital is responsible for all the services linked to the supply of medicinal products.
Тъй като се намира в болничното заведение, той може бързо и редовно да бъде на разположение на това заведение.
Since he is based in the hospital premises, he is generally and quickly available to the hospital.
Комисията не оспорва различните аспекти на тази система.
The various elements of that system have not been challenged by the Commission.
Когато избере системата на външно снабдяване, болницата трябва да сключи договор с избраната от нея аптека — договор, който е подчинен на предвидените в § 14 от ApoG кумулативни изисквания, които също налагат всички свързани с този вид снабдяване задължения да бъдат възложени на един договарящ се фармацевт, който може бързо и редовно да бъде на разположение на място.
When a hospital selects the system of external provision of supplies, it must conclude a contract with the pharmacy which it has chosen, a contract which is subject to the cumulative conditions laid down in Paragraph 14 of the ApoG, which also require that all of the services linked to that type of provision of supplies are provided by a contracting pharmacist who must be generally and quickly available in situ.
В този смисъл спорните разпоредби всъщност транспонират в системата на външно снабдяване изисквания, аналогични на тези, които характеризират системата на вътрешно снабдяване.
Accordingly, the fact of the matter is that the contested provisions transpose to the system of external provision of supplies requirements analogous to those which characterise the system of internal provision of supplies.
Доколкото сключването на договор за снабдяване с аптеката на друга болница или с външна аптека е подчинено на спорните разпоредби, които предвиждат изисквания, аналогични на приложимите в рамките на системата на вътрешно снабдяване, а именно изискването за фармацевт, който да отговаря за снабдяването с лекарствени продукти и същевременно да е бързо и редовно на разположение на място, трябва да се приеме, че тези разпоредби осигуряват равностойност и съвместимост на всички аспекти на системата на снабдяване
To the extent that conclusion of the supply contract with the pharmacy of another hospital or with an external pharmacy is subject to the contested provisions, which lay down conditions analogous to those applicable in the system of internal provision of supplies, namely the requirement that there be one pharmacist who is, firstly, responsible for the supply of medicinal products and, secondly, generally and quickly available in situ, it follows that those provisions ensure that all the elements of the
При това положение спорните разпоредби се явяват необходими за осъществяването на целта за осигуряване на висока степен на закрила на общественото здраве и явно не надхвърлят необходимото за тази цел.
Accordingly, the contested provisions can be seen to be necessary to the achievement of the objective of ensuring a high level of public health protection and clearly do not go beyond what is necessary.
Напротив, доколкото позволява свързаните със системата на външно снабдяване задължения да се възлагат на други договарящи се фармацевти, чиято аптека не е в близост до снабдяваната болница, защитаваният от Комисията подход създава опасност от засягане на единството и на равновесието на системата на снабдяване с лекарствени продукти на болниците в Германия, а следователно и на високата степен на закрила на общественото здраве, която Федерална република Германия си поставя за цел да постигне.
On the other hand, the approach upheld by the Commission, in that it permits the services linked to the system of external provision of supplies to be entrusted to contracting pharmacists whose dispensary is not situated in the vicinity of the hospital to be supplied, is likely to undermine the unity and balance of the system for the supply of medicinal products to hospitals in Germany and, consequently, the high level of public health protection which the Federal Republic of Germany seeks to achieve.
Освен това предпочитаният от Комисията подход на практика би принудил германските болници, които изберат да се снабдяват от външни аптеки или от аптеките на друга болница, да наемат няколко фармацевти, за да осигурят изпълняването на различните свързани със снабдяването функции, което би довело до допълнителни разходи за такова наемане, както отбелязва генералният адвокат в точка 122 от заключението си.
Furthermore, in practice, the approach recommended by the Commission would oblige those German hospitals which choose to obtain their supplies from external pharmacies or from pharmacies of other hospitals to employ several pharmacists in order to safeguard the various services linked to the provision of supplies, which would, as pointed out by the Advocate General in point 122 of his Opinion, generate additional costs inherent in any such employment.