natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— притежават пълно здравно застрахователно покритие в приемащата държавачленка и убедят съответните национални власти, посредством декларация или други равностойни средства, избрани от тях, че притежават достатъчни финансови средства за себе си и за членовете на семейството си, с цел да не се превърнат в тежест за системата за социално подпомагане на приемащата държавачленка през времето си на пребиваване; […]
— have comprehensive sickness insurance cover in the host Member State and assure the relevant national authority, by means of a declaration or by such equivalent means as they may choose, that they have sufficient resources for themselves and their family members not to become a burden on the social assistance system of the host Member State during their period of residence; …
Правото на пребиваване, предвидено в параграф 1, обхваща и членове на семейството, които не са граждани на държавачленка и които придружават или се присъединяват към гражданина на Съюза в приемащата държавачленка, при условие че този гражданин на Съюза отговаря на условията, посочени в параграф 1, букви а), б) или в).
The right of residence provided for in paragraph 1 shall extend to family members who are not nationals of a Member State, accompanying or joining the Union citizen in the host Member State, provided that such Union citizen satisfies the conditions referred to in paragraph 1(a), (b) or (c).
Член 9 от Директива 2004/38, озаглавен „Административни формалности за членове на семейството, които не са граждани на държава-членка“, гласи:
Article 9 of Directive 2004/38, ‘Administrative formalities for family members who are not nationals of a Member State’, provides:
Държавитечленки издават карта за пребиваване на членове на семейството на гражданин на Съюза, които не са граждани на държавачленка, когато планираният срок на пребиваване е по-дълъг от три месеца.
Member States shall issue a residence card to family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State, where the planned period of residence is for more than three months.
Крайният срок за внасяне на молбата за издаване на карта за пребиваване не може да бъде по-малък от три месеца от датата на пристигане.
The deadline for submitting the residence card application may not be less than three months from the date of arrival.
Неспазването на изискването за подаване на молба за карта за пребиваване може да доведе до налагане спрямо въпросното лице на съразмерни и недискриминационни санкции.“
Failure to comply with the requirement to apply for a residence card may make the person concerned liable to proportionate and non-discriminatory sanctions.’
Член 10 от Директива 2004/38, озаглавен „Издаване на карти за пребиваване“, гласи:
Article 10 of Directive 2004/38, ‘Issue of residence cards’, provides:
Правото на пребиваване на членове на семейството на гражданин на Съюза, които не са граждани на държавачленка, се доказва чрез издаването на документ, наричан „Карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза“, не по-късно от шест месеца от датата на внасяне на молбата.
The right of residence of family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State shall be evidenced by the issuing of a document called “Residence card of a family member of a Union citizen” no later than six months from the date on which they submit the application.
Удостоверение за това, че лицето е подало молба за карта за пребиваване се издава незабавно.
A certificate of application for the residence card shall be issued immediately.
За да бъде издадена картата за пребиваване, държавитечленки изискват представяне на следните документи: а) валиден паспорт;
For the residence card to be issued, Member States shall require presentation of the following documents:
РЕШЕНИЕ ОТ 25.7.2008 г. — ДЕЛО C-127/08 б) документ, удостоверяващ съществуването на семейни взаимоотношения или на регистрирано съжителство; в) удостоверението за регистрация или при липса на система за регистрация, всякакви други доказателства за пребиваването в приемащата държавачленка на гражданина на Съюза, когото те придружават или към когото се присъединяват; г) в случаите, попадащи в приложното поле на член 2, параграф 2, букви в) и г), документи, доказващи, че са изпълнени условията, посочени в тези разпоредби;
(c) the registration certificate or, in the absence of a registration system, any other proof of residence in the host Member State of the Union citizen whom they are accompanying or joining;
Член 27 от Директива 2004/38, който се съдържа в глава VI от нея, озаглавена „Ограничения на правото на влизане и на правото на пребиваване на основания [другаде в текста: „съображения“], свързани с обществения ред, обществената сигурност или общественото здраве“, гласи в параграфи 1 и 2:
Article 27 of Directive 2004/38, which appears in Chapter VI of the directive, ‘Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health’, provides in paragraphs 1 and 2:
При спазване на разпоредбите на настоящата глава държавитечленки могат да ограничат свободата на движение и пребиваване на граждани на Съюза и на членове на техните семейства, независимо от националността им, от съображения, свързани с обществения ред, обществената сигурност или общественото здраве.
Subject to the provisions of this Chapter, Member States may restrict the freedom of movement and residence of Union citizens and their family members, irrespective of nationality, on grounds of public policy, public security or public health.
Забранява се позоваването на такива съображения за икономически цели.
These grounds shall not be invoked to serve economic ends.
Мерките, предприети от съображения, свързани с обществения ред или обществената сигурност, трябва да са в съответствие с принципа на пропорционалността и да се основават изключително на личното поведение на въпросното лице.
Measures taken on grounds of public policy or public security shall comply with the principle of proportionality and shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned.
Наличието на предишни наказателни присъди не представлява само по себе си основание за предприемането на такива мерки.
Previous criminal convictions shall not in themselves constitute grounds for taking such measures.
Личното поведение на въпросното лице трябва да представлява истинска, настояща и достатъчно сериозна заплаха, която засяга някой от основните интереси на обществото.
The personal conduct of the individual concerned must represent a genuine, present and sufficiently serious threat affecting one of the fundamental interests of society.
Не се приемат мотиви, които са изолирани от конкретния случай и които се опират на съображения за обща превенция.“
Justifications that are isolated from the particulars of the case or that rely on considerations of general prevention shall not be accepted.’
„Държавите-членки могат да приемат необходимите мерки за отказване, прекратяване или отнемане на някое от правата, предоставени с настоящата директива, в случаи на злоупотреба с права или измама, като фиктивните бракове например.
‘Member States may adopt the necessary measures to refuse, terminate or withdraw any right conferred by this Directive in the case of abuse of rights or fraud, such as marriages of convenience.
Всички такива мерки са съразмерни и са обект на процедурните гаранции, предвидени в членове 30 и 31.“
Any such measure shall be proportionate and subject to the procedural safeguards provided for in Articles 30 and 31.’
Съгласно член 38 от Директива 2004/38 тя отменя по-специално членове 10 и 11 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр.
As stated in Article 38 of Directive 2004/38, it repealed inter alia Articles 10 and 11 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p.
11), изменен с Регламент (ЕИО) № 2434/92 на Съвета от 27 юли 1992 година (ОВ L 245, стр.
475), as amended by Council Regulation (EEC) No 2434/92 of 27 July 1992 (OJ 1992 L 245, p.
234, наричан по-нататък „Регламент № 1612/68“).
1) (‘Regulation No 1612/68’).
Към датата на настъпването на обстоятелствата по главното производство транспонирането на Директива 2004/38 в ирландското право е извършено с Правилник от 2006 г. относно свободното движение на лицата в Европейските общности (European Communities (Free Movement of Persons) (no 2) Regulations 2006), приет на 18 декември 2006 г. и влязъл в сила на 1 януари 2007 г. (наричан по-нататък „Правилника от 2006 г.“).
At the material time, Directive 2004/38 was transposed into Irish law by the European Communities (Free Movement of Persons) (No 2) Regulations 2006, which were made on 18 December 2006 and entered into force on 1 January 2007 (‘the 2006 Regulations’).
Член 3, параграфи 1 и 2 от Правилника от 2006 г. гласи:
Regulation 3(1) and (2) of the 2006 Regulations provides:
По смисъла на член 3 от Правилника от 2006 г. „признатите членове на семейството“ включват съпрузите на гражданите на Съюза.
‘Qualifying family members of Union citizens’ within the meaning of Regulation 3 of the 2006 Regulations include spouses of Union citizens.
Спорът по главното производство
The main proceedings
Г-н Metock, камерунски гражданин, пристига в Ирландия на 23 юни 2006 г. и подава молба за политическо убежище.
Mr Metock, a national of Cameroon, arrived in Ireland on 23 June 2006 and applied for asylum.
Тази молба е окончателно отхвърлена на 28 февруари 2007 г.
His application was definitively refused on 28 February 2007.
От края на 2006 г. тя пребивава и работи в Ирландия.
She has resided and worked in Ireland since late 2006.
Г-н Metock и г-жа Ngo Ikeng се запознават в Камерун през 1994 г. и имат връзка от тази дата нататък.
Mr Metock and Ms Ngo Ikeng met in Cameroon in 1994 and have been in a relationship since then.
Те имат две деца, родени съответно през 1998 г. и през 2006 г.
They have two children, one born in 1998 and the other in 2006.
Те сключват брак на 12 октомври 2006 г. в Ирландия.
They were married in Ireland on 12 October 2006.
На 6 ноември 2006 г. г-н Metock подава молба за разрешение за пребиваване в качеството си на съпруг на гражданин на Съюза, който работи и пребивава в Ирландия.
On 6 November 2006 Mr Metock applied for a residence card as the spouse of a Union citizen working and residing in Ireland.
Тази молба е отхвърлена с решение на Minister for Justice от 28 юни 2007 г. на основание, че г-н Metock не отговаря на условието за предварително законно пребиваване в друга държавачленка, което се изисква от член 3, параграф 2 от Правилника от 2006 г.
The application was refused by decision of the Minister for Justice of 28 June 2007, on the ground that Mr Metock did not satisfy the condition of prior lawful residence in another Member State required by Regulation 3(2) of the 2006 Regulations.
Г-н Metock, г-жа Ngo Ikeng и техните деца подават жалба срещу това решение.
Mr Metock, Ms Ngo Ikeng and their children brought proceedings against that decision.
Г-н Ikogho, гражданин на трета страна, пристига в Ирландия през ноември 2004 г. и подава молба за политическо убежище.
Mr Ikogho, a national of a nonmember country, arrived in Ireland in November 2004 and applied for asylum.
Minister for Justice издава заповед за неговото експулсиране.
His application was definitively refused and the Minister for Justice made a deportation order against him on 15 September 2005.
Подадената срещу тази заповед жалба е отхвърлена с определение на High Court от 19 юни 2007 г.
A challenge to the deportation order was dismissed by order of the High Court of 19 June 2007.
Г-жа Ikogho, която е поданик на Обединеното кралство и гражданин на Съюза, пребивава и работи в Ирландия от 1996 г.
Mrs Ikogho, who is a United Kingdom national and a Union citizen, has resided and worked in Ireland since 1996.
Г-н и г-жа Ikogho се запознават в Ирландия през декември 2004 г. и сключват брак там на 7 юни 2006 г.
Mr and Mrs Ikogho met in Ireland in December 2004 and were married there on 7 June 2006.
На 6 юли 2006 г. г-н Ikogho подава молба за разрешение за пребиваване в качеството си на съпруг на гражданин на Съюза, който работи и пребивава в Ирландия.
On 6 July 2006 Mr Ikogho applied for a residence card as the spouse of a Union citizen residing and working in Ireland.
Тази молба е отхвърлена с решение на Minister for Justice от 12 януари 2007 г. на основание, че като се има предвид заповедта за експулсиране от 15 септември 2005 г., по време на сключването на неговия брак г-н Ikogho е незаконно пребиваващ в Ирландия.
His application was refused by decision of the Minister for Justice of 12 January 2007, on the ground that, by reason of the deportation order of 15 September 2005, Mr Ikogho was staying in Ireland illegally at the time of his marriage.
Г-н и г-жа Ikogho подават жалба срещу това решение.
Mr and Mrs Ikogho brought proceedings against that decision.
Г-н Chinedu, нигерийски гражданин, пристига в Ирландия през декември 2005 г. и подава молба за политическо убежище.
Mr Chinedu, a Nigerian national, arrived in Ireland in December 2005 and applied for asylum.
Тази молба е окончателно отхвърлена на 8 август 2006 г.
His application was definitively refused on 8 August 2006.
Г-жа Babucke, германски гражданин, пребивава в Ирландия.
Ms Babucke, of German nationality, is lawfully resident in Ireland.
Г-н Chinedu и г-жа Babucke сключват брак в Ирландия на 3 юли 2006 г.
Mr Chinedu and Ms Babucke were married in Ireland on 3 July 2006.
Г-н Chinedu подава молба за разрешение за пребиваване в качеството си на съпруг на гражданин на Съюза, получена от Minister for Justice на 1 август 2006 г.
By application received by the Minister for Justice on 1 August 2006, Mr Chinedu applied for a residence card as the spouse of a Union citizen.
Тази молба е отхвърлена с решение на Minister for Justice от 17 април 2007 г. на основание, че г-н Chinedu не отговаря на условието за предварително законно пребиваване в друга държавачленка, което се изисква от член 3, параграф 2 от Правилника от 2006 г.
The application was refused by decision of the Minister for Justice of 17 April 2007, on the ground that Mr Chinedu did not satisfy the condition of prior lawful residence in another Member State required by Regulation 3(2) of the 2006 Regulations.
Г-н Chinedu и г-жа Babucke подават жалба срещу това решение.
Mr Chinedu and Ms Babucke brought proceedings against that decision.
Г-жа Batkowska, полски гражданин, пребивава и работи в Ирландия от април 2006 г.
Ms Batkowska, a Polish national, has resided and worked in Ireland since April 2006.
Г-н Igboanusi и г-жа Batkowska се запознават в Ирландия и сключват брак там на 24 ноември 2006 г.
Mr Igboanusi and Ms Batkowska met in Ireland and were married there on 24 November 2006.
На 27 февруари 2007 г. г-н Igboanusi подава молба за разрешение за пребиваване в качеството си на съпруг на гражданин на Общността.
On 27 February 2007 Mr Igboanusi applied for a residence card as the spouse of a Union citizen.
Тази молба е отхвърлена с решение на Minister for Justice от 27 август 2007 г. на основание,
His application was refused by decision of the Minister for Justice of 27 August 2007, on the ground that Mr Igboanusi did not satisfy the condition of
Г-н Igboanusi и г-жа Batkowska подават жалба срещу това решение.
Mr Igboanusi and Ms Batkowska brought proceedings against that decision.
На 16 ноември 2007 г. г-н Igboanusi е задържан и по отношение на него в изпълнение на заповедта за неговото експулсиране е наложено принудително настаняване.
On 16 November 2007 Mr Igboanusi was arrested and detained pursuant to the deportation order against him.
През декември 2007 г. той е експулсиран за Нигерия.
He was deported to Nigeria in December 2007.
Главното производство и преюдициалните въпроси
The main proceedings and the order for reference
Четирите дела са съединени в главното производство.
The four cases were heard together before the national court.
Всички жалбоподатели в главното производство поддържат по същество, че член 3, параграф 2 от Правилника от 2006 г. не е съобразен с Директива 2004/38.
All the applicants in the main proceedings submitted essentially that Regulation 3(2) of the 2006 Regulations is not compatible with Directive 2004/38.
Те изтъкват, че гражданите на трети страни, съпрузи на граждани на Съюза, имат право, което е производно и зависимо от това на гражданина на Съюза, да се движат и да пребивават в държавачленка, различна от тази, чийто гражданин е последният, и че това право произтича единствено от семейната връзка.
They argued that nationals of nonmember countries who are spouses of Union citizens have a right, consequential to and dependent on that of the Union citizen, to move and reside in a Member State other than that of which the Union citizen is a national, a right which derives from the family relationship alone.
Директива 2004/38 уреждала изчерпателно условията за влизане и за пребиваване в държавачленка на гражданин на Съюза, който е гражданин на друга държавачленка и на членовете на неговото семейство, по такъв начин, че на държавитечленки не било позволено да налагат допълнителни условия.
They submitted that Directive 2004/38 governs exhaustively the conditions of entry into and residence in a Member State for a Union citizen who is a national of another Member State and his family members, so that the Member States are not entitled to impose additional conditions.
Никъде в тази директива не се предвиждало условие за предварително
Since the directive makes no provision for a condition
законно пребиваване в друга държавачленка, подобно на наложеното такова с ирландската правна уредба, поради което тази уредба не била съобразена с общностното право.
METOCK AND OTHERS of prior lawful residence in another Member State, such as that imposed by the Irish legislation, that legislation is not consistent with Community law.
Жалбоподателите в главното производство също изтъкват, че гражданинът на трета страна, който стане член на семейството на гражданин на Съюза по време на пребиваването на последния в държавачленка, различна от тази, на която той е гражданин, придружава този гражданин по смисъла на член 3, параграф 1 и член 7, параграф 2 от Директива 2004/38.
The applicants in the main proceedings further submitted that a national of a nonmember country who becomes a family member of a Union citizen while that citizen is resident in a Member State other than that of which he is a national accompanies that citizen within the meaning of Articles 3(1) and 7(2) of Directive 2004/38.
Minister for Justice отговаря по същество, че Директива 2004/38 допуска предвиденото в член 3, параграф 2 от Правилника от 2006 г. условие за предварително законно пребиваване в друга държавачленка.
The Minister for Justice replied essentially that Directive 2004/38 does not preclude the condition of prior lawful residence in another Member State laid down in Regulation 3(2) of the 2006 Regulations.
Съществувало разпределение на правомощията между държавитечленки и Общността, по силата на което държавитечленки били компетентни в областта на приемането в държавачленка на граждани от трети страни, идващи от държава извън територията на Общността, докато Общността била компетентна да урежда движението на граждани на Съюза и на членовете на техните семейства във вътрешността на Съюза.
He submitted that there is a division of competences between the Member States and the Community, under which the Member States have competence in relation to the admission into a Member State of nationals of nonmember countries coming from outside Community territory, while the Community has competence to regulate the movement of Union citizens and their family members within the Union.
Следователно Директива 2004/38 оставяла на държавитечленки правото на преценка да наложат на гражданите на трети страни, съпрузи на граждани на Съюза, условие за предварително законно пребиваване в друга държавачленка.
He argued that Directive 2004/38 therefore leaves Member States discretion to impose on nationals of nonmember countries who are spouses of Union citizens a condition of prior lawful residence in another Member State.
I-9607) и Решение от 9 януари 2007 г. по дело Jia (C-1/05, Сборник, стр. I-1).
Moreover, that such a condition is consistent with Community law follows from Case C-109/01 Akrich [2003] ECR I-9607 and Case C-1/05 Jia [2007] ECR I-1.
Препращащата юрисдикция подчертава, че нито един от разглежданите в главното производство бракове не е фиктивен.
The national court points out that none of the marriages in question is a marriage of convenience.
Като приема, че за разрешаването на спора в главното производство е необходимо тълкуване на Директива 2004/38, High Court решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
Since it considered that an interpretation of Directive 2004/38 was necessary for it to give judgment in the main proceedings, the High Court decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
„1) Позволява ли Директива 2004/38/ЕО държавачленка да предвижда общо изискване, според което гражданин на трета страна, който е съпруг на гражданин на Съюза, трябва да е пребивавал законно в друга държавачленка, преди да пристигне в приемащата държавачленка, за да има право да се ползва от разпоредбите на Директива 2004/38/ЕО?
‘(1) Does Directive 2004/38/EC permit a Member State to have a general requirement that a non-EU national spouse of a Union citizen must have been lawfully resident in another Member State prior to coming to the host Member State in order that he or she be entitled to benefit from the provisions of Directive 2004/38/EC?
2) Прилага ли се член 3, параграф 1 от Директива 2004/38/ЕО за лице, което е гражданин на трета страна и което:
(2) Does Article 3(1) of Directive 2004/38/EC include within its scope of application a non-EU national who is:
— е съпруг на гражданин на Съюза, който пребивава в приемащата държавачленка и отговаря на условие, предвидено в член 7, параграф 1, букви а), б) или в) от посочената директива и,
— a spouse of a Union citizen who resides in the host Member State and satisfies a condition in Article 7(1)(a), (b) or (c) and
— към този момент пребивава в приемащата държавачленка с гражданина на Съюза като негов съпруг, независимо от това кога и къде е сключен бракът им или кога и как лицето, което е гражданин на трета страна, е влязло в приемащата държава-членка?
— is then residing in the host Member State with the Union citizen as his/her spouse irrespective of when or where their marriage took place or when or how the non-EU national entered the host Member State?
3) При отрицателен отговор на предходния въпрос прилага ли се член 3, параграф 1 от Директива 2004/38/ЕО за съпруг на гражданин на Съюза, който е гражданин на трета страна и който :
(3) If the answer to the preceding question is in the negative does Article 3(1) of Directive 2004/38/EC include within its scope of application a non-EU national spouse of a Union citizen who is:
— е съпруг на гражданин на Съюза, който пребивава в приемащата държавачленка и отговаря на условие, предвидено в член 7, параграф 1, букви а), б) или в) от посочената директива,
— a spouse of a Union citizen who resides in the host Member State and satisfies a condition in Article 7(1)(a), (b) or (c) and
— пребивава в приемащата държавачленка с гражданина на Съюза като негов съпруг,
— resides in the host Member State with the Union citizen as his/her spouse
— е влязъл в приемащата държавачленка независимо от гражданина на Съюза и
— has entered the host Member State independently of the Union citizen and
— впоследствие е сключил брак с гражданина на Съюза в приемащата държава-членка?“
— subsequently married the Union citizen in the host Member State?’