natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Съдебното решение се обявява публично, но пресата и публиката могат да бъдат отстранявани по време на целия или на част от съдебния процес в интерес на нравствеността, обществената и националната сигурност в едно демократично общество, когато това се изисква от интересите на непълнолетните лица или за защита на личния живот на страните по делото или ако съдът счете това за извънредно необходимо в случаите, в които поради специални обстоятелства публичността би нанесла вреда на интересите на правосъдието.“
Judgment shall be pronounced publicly but the press and public may be excluded from all or part of the trial in the interests of morals, public order or national security in a democratic society, where the interests of juveniles or the protection of the private life of the parties so require, or to the extent strictly necessary in the opinion of the court in special circumstances where publicity would prejudice the interests of justice.’
В правото на Съюза правото на съдебна защита не е ограничено до жалбите, свързани с гражданските права и задължения.
In Union law, the right to a fair hearing is not confined to disputes relating to civil law rights and obligations.
Това е една от последиците от факта, че Съюзът е правова общност, както това бе посочено от Съда в решението му от 23 април 1986 г. по Дело 294/83 Les Verts с/у Европейския парламент, ССП 1986, стр. 1339).
That is one of the consequences of the fact that the Union is a community based on the rule of law as stated by the Court in Case 294/83, ‘Les Verts’ v European Parliament (judgment of 23 April 1986, [1986] ECR 1339).
Въпреки това, с изключение на приложното им поле, гаранциите, предвидени от ЕКПЧ, се прилагат по сходен начин в Съюза.
Nevertheless, in all respects other than their scope, the guarantees afforded by the ECHR apply in a similar way to the Union.
Що се отнася до третата алинея, трябва да се отбележи, че в съответствие със съдебната практика на Европейския съд по правата на човека следва да се предостави правна помощ, когато липсата на такава помощ би обезсилила гаранцията за наличието на ефективни средства за правна защита (решение на ЕКПЧ от 9.10.1979 г., Airey с/у Ирландия, Série A, Volume 32, стр. 11).
With regard to the third paragraph, it should be noted that in accordance with the case-law of the European Court of Human Rights, provision should be made for legal aid where the absence of such aid would make it impossible to ensure an effective remedy (ECHR judgment of 9 October 1979, Airey, Series A, Volume 32, p. 11).
Съществува също така и система за правна помощ по дела пред Съда на Европейския съюз.
There is also a system of legal assistance for cases before the Court of Justice of the European Union.
Разяснения по член 48 — Презумпция за невиновност и право на защита
Explanation on Article 48 — Presumption of innocence and right of defence
Съдържанието на член 48 съвпада с член 6, точки 2 и 3 от ЕКПЧ, който гласи:
Article 48 is the same as Article 6(2) and(3) of the ECHR, which reads as follows:
Всяко лице, обвинено в криминално престъпление, се счита за невинно до доказване на вината му в съответствие със закона.
Everyone charged with a criminal offence shall be presumed innocent until proved guilty according to law.
В съответствие с член 52, параграф 3, това право има същото значение и обхват, както правото, гарантирано от ЕКПЧ.
In accordance with Article 52(3), this right has the same meaning and scope as the right guaranteed by the ECHR.
Разяснения по член 49 — Принципи на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието
Explanation on Article 49 — Principles of legality and proportionality of criminal offences and penalties
Този член повтаря традиционното правило за липса на обратно действие на законите и наказанията.
This Article follows the traditional rule of the non-retroactivity of laws and criminal sanctions.
Добавено е правилото за обратното действие на наказателния закон, предвиждащ по-леко наказание, което съществува в редица държави-членки и е отразено в член 15 от Пакта за граждански и политически права.
There has been added the rule of the retroactivity of a more lenient penal law, which exists in a number of Member States and which features in Article 15 of the Covenant on Civil and Political Rights.
Член 7 от ЕКПЧ гласи следното:
Article 7 of the ECHR is worded as follows:
Никой не може да бъде осъден за действие или бездействие, което в момента на неговото извършване не е било определено като престъпление според националното или международното право.
No one shall be held guilty of any criminal offence on account of any act or omission which did not constitute a criminal offence under national or international law at the time when it was committed.
Не може да бъде налагано наказание, по-тежко от това, което е било предвидено за съответното престъпление в момента, когато то е било извършено.
Nor shall a heavier penalty be imposed than the one that was applicable at the time the criminal offence was committed.
Този член не изключва съденето и наказването на което и да е лице за действие или бездействие, което в момента на извършването му е представлявало престъпление в съответствие с общите принципи на правото, признати от цивилизованите народи.“
This Article shall not prejudice the trial and punishment of any person for any act or omission which, at the time when it was committed, was criminal according to the general principles of law recognised by civilised nations.’
В параграф 2 терминът „цивилизовани“ бе заличен, като това не предполага промяна в смисъла на този параграф, който се отнася поспециално до престъпленията срещу човечеството.
In paragraph 2, the reference to ‘civilised’ nations has been deleted; this does not change the meaning of this paragraph, which refers to crimes against humanity in particular.
За това съгласно член 52, параграф 3 това гарантирано право има същия смисъл същия обхват, както гарантираното от ЕКПЧ право.
In accordance with Article 52(3), the right guaranteed here therefore has the same meaning and scope as the right guaranteed by the ECHR.
Параграф 3 повтаря общия принцип на пропорционалност на престъплението и наказанието, утвърден от общи за държавитечленки конституционни традиции и от практиката на Съда на Европейските общности.
Paragraph 3 states the general principle of proportionality between penalties and criminal offences which is enshrined in the common constitutional traditions of the Member States and in the case-law of the Court of Justice of the Communities.
Разяснения по член 50 — Право на всеки да не бъде съден или наказван два пъти за едно и също престъпление
Explanation on Article 50 — Right not to be tried or punished twice in criminal proceedings for the same criminal offence
Член 4 от Протокол № 7 към ЕКПЧ гласи:
Article 4 of Protocol No 7 to the ECHR reads as follows:
Никой не може да бъде съден или наказан от съда на една и съща държава за престъпление, за което вече е бил оправдан или окончателно осъден съгласно закона и наказателната процедура на тази държава.
No one shall be liable to be tried or punished again in criminal proceedings under the jurisdiction of the same State for an offence for which he has already been finally acquitted or convicted in accordance with the law and penal procedure of that State.
Разпоредбите на предходната точка не представляват пречка за възобновяването на процеса съгласно закона и наказателната процедура на съответната държава, ако има свидетелства за нови факти или новооткрити обстоятелства или за съществен порок на предидущия процес, които са повлияли на неговия изход.
The provisions of the preceding paragraph shall not prevent the reopening of the case in accordance with the law and the penal procedure of the State concerned, if there is evidence of new or newly discovered facts, or if there has been a fundamental defect in the previous proceedings, which could affect the outcome of the case.
Не се допуска освобождаване от изпълнението на задълженията по този Протокол на основание член 15 от Конвенцията.“
No derogation from this Article shall be made under Article 15 of the Convention.’
Правилото „non bis in idem“ се прилага в правото на Съюза (вж., сред една богата съдебна практика, решението на Съда от 5 май 1966 г. по съединени дела 18/65 и 35/65, Gutmann с/у Комисията, ССП 1966, стр.
The ‘non bis in idem’ rule applies in Union law (see, among the many precedents, the judgment of 5 May 1966, Joined Cases 18/65 and 35/65 Gutmann v Commission [1966] ECR 149 and a recent case, the decision of the Court of First Instance of 20 April 1999, Joined Cases T-305/94 and others Limburgse Vinyl Maatschappij NV v Commission [1999] ECR II-931).
Уточнява се, че правилото, забраняващо кумулацията се отнася до кумулирането на две санкции с еднакъв характер, т.е. две наказателни санкции.
The rule prohibiting cumulation refers to cumulation of two penalties of the same kind, that is to say criminal-law penalties.
Съгласно член 50, правилото „non bis in idem“ се прилагане само в рамките на юрисдикцията на една държава, но и между юрисдикциите на няколко държавичленки.
In accordance with Article 50, the ‘non bis in idem’ rule applies not only within the jurisdiction of one State but also between the jurisdictions of several Member States.
Това съответства на достиженията на правото на Съюза; виж членове 54—58 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген и решението на Съда от 11 февруари 2003 г. по Дело C-187/01 Gözütok (ССП 2003, стр.
That corresponds to the acquis in Union law; see Articles 54 to 58 of the Schengen Convention and the judgment of the Court of Justice of 11 February 2003, C-187/01 Gözütok [2003] ECR I-1345, Article 7 of the Convention on the Protection of the European Communities' Financial Interests and Article 10 of the Convention on the fight against corruption.
Много редките изключения, чрез които тези конвенции позволяват на държавитечленки да дерогират правилото „non bis in idem“ са обхванати от хоризонталната клауза по член 52, параграф 1 относно ограниченията.
The very limited exceptions in those Conventions permitting the Member States to derogate from the ‘non bis in idem’ rule are covered by the horizontal clause in Article 52(1) of the Charter concerning limitations.
Що се отнася до ситуациите, посочени в член 4 от Протокол № 7, а именно прилагането на принципа на територията на една и съща държава-членка, гарантираното право има същото съдържание и обхват, както съответстващото правило от ЕКПЧ.
As regards the situations referred to by Article 4 of Protocol No 7, namely the application of the principle within the same Member State, the guaranteed right has the same meaning and the same scope as the corresponding right in the ECHR.
ДЯЛ VII — ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ТЪЛКУВАНЕТО И ПРИЛАГАНЕТО НА ХАРТАТА
TITLE VII — GENERAL PROVISIONS GOVERNING THE INTERPRETATION AND APPLICATION OF THE CHARTER
Разяснения по член 51 — Приложно поле
Explanation on Article 51 — Field of application
Целта на член 51 е да определи приложното поле на Хартата.
The aim of Article 51 is to determine the scope of the Charter.
Този член има за цел да покаже ясно, че Хартата се прилага най-напред към институциите и органите на Съюза при спазване на принципа на субсидиарност.
It seeks to establish clearly that the Charter applies primarily to the institutions and bodies of the Union, in compliance with the principle of subsidiarity.
Тази разпоредба е изготвена в съответствие с член 6, параграф 2 от Договора за Европейския съюз, който изисква от Съюзът да зачита основните права, както и с мандата, даден от Европейския съвет в Кьолн.
This provision was drafted in keeping with Article 6(2) of the Treaty on European Union, which required the Union to respect fundamental rights, and with the mandate issued by the Cologne European Council.
Понятието „институции“ е утвърдено в Договорите.
The term ‘institutions’ is enshrined in the Treaties.
Изразът „органи, служби и агенции“ е широко използван в Договорите, за да обхване всички органи, създадени с Договорите или с актове на вторичното право (вж. напр. член 15 или 16 от Договора за функционирането на Европейския съюз.)
The expression ‘bodies, offices and agencies’ is commonly used in the Treaties to refer to all the authorities set up by the Treaties or by secondary legislation (see, e.g., Articles 15 or 16 of the Treaty on the Functioning of the European Union).
Съвсем наскоро Съдът потвърди тази практика по следния начин: „В допълнение следва да се припомни, че изискванията, произтичащи от защитата на основните права в правната система на Общността, обвързват също държавитечленки, когато те прилагат правилата на Общността...“ (решение от 13 април 2000 г. по Дело C-292/97, ССП 2000, стр. I2737, точка 37).
The Court of Justice confirmed this case-law in the following terms: ‘In addition, it should be remembered that the requirements flowing from the protection of fundamental rights in the Community legal order are also binding on Member States when they implement Community rules ...’ (judgment of 13 April 2000, Case C-292/97 [2000] ECR I-2737, paragraph 37 of the grounds).
Разбира се, това правило, така както е утвърдено в настоящата Харта, се прилага както към централните власти, така и към регионалните и местните власти, както и към обществените организации, когато те прилагат правото на Съюза.
Of course this rule, as enshrined in this Charter, applies to the central authorities as well as to regional or local bodies, and to public organisations, when they are implementing Union law.
Параграф 2, във връзка с второто изречение от параграф 1, потвърждава, че Хартата не може да доведе до разширяване на областите на компетентност и задачите, предоставени на Съюза от Договорите.
Paragraph 2, together with the second sentence of paragraph 1, confirms that the Charter may not have the effect of extending the competences and tasks which the Treaties confer on the Union.
Касае се за ясно посочване на логическите последици от принципа на субсидиарност и от факта, че Съюзът разполага единствено с онези области на компетентност, които са му предоставени.
Explicit mention is made here of the logical consequences of the principle of subsidiarity and of the fact that the Union only has those powers which have been conferred upon it.
Гарантираните в Съюза основни права пораждат последици единствено в рамките на областите на компетентност, определени от Договорите.
The fundamental rights as guaranteed in the Union do not have any effect other than in the context of the powers determined by the Treaties.
Следователно задължението на институциите на Съюза да насърчават прогласените в Хартата принципи по силата на второто изречение от параграф 1 може да възникне само в границите на тези области на компетентност.
Consequently, an obligation, pursuant to the second sentence of paragraph 1, for the Union's institutions to promote principles laid down in the Charter may arise only within the limits of these same powers.
Параграф 2 потвърждава също, че Хартата не може да доведе до разширяване на приложното поле на правото на Съюза извън установените в Договорите области на компетентност на Съюза.
Paragraph 2 also confirms that the Charter may not have the effect of extending the field of application of Union law beyond the powers of the Union as established in the Treaties.
Съдът вече установи това правило по отношение на основните права, признати като част от правото на Съюза (решение от 17 февруари 1998 г. по Дело C-249/96 Grant, ССП 1998, стр. I-621, точка 45).
The Court of Justice has already established this rule with respect to the fundamental rights recognised as part of Union law (judgment of 17 February 1998, C-249/96 Grant [1998] ECR I-621, paragraph 45 of the grounds).
Разяснения по член 52 — Обхват и тълкуване на правата и принципите
Explanation on Article 52 — Scope and interpretation of rights and principles
Целта на член 52 е да установи обхвата на правата и принципите на Хартата и да определи правила за тяхното тълкуване.
The purpose of Article 52 is to set the scope of the rights and principles of the Charter, and to lay down rules for their interpretation.
Параграф 1 се отнася за режима на ограничаване на правата.
Paragraph 1 deals with the arrangements for the limitation of rights.
Използваният текст се ръководи от практиката на Съда: „...съгласно трайната практика на Съда върху упражняването на основните права могат да се налагат ограничения, поспециално в рамките на една обща организация на пазара, само при условие че тези ограничения наистина отговорят на преследвани от Общността цели от общ интереси по отношение на преследваната цел не представляват непропорционална и неоснователна намеса, която би накърнила самата същност на тези права.“ (решение от 13 април 2000 г. по дело C-292/97, точка 45).
The wording is based on the case-law of the Court of Justice: ‘... it is well established in the case-law of the Court that restrictions may be imposed on the exercise of fundamental rights, in particular in the context of a common organisation of the market, provided that those restrictions in fact correspond to objectives of general interest pursued by the Community and do not constitute, with regard to the aim pursued, disproportionate and unreasonable interference undermining the very substance of those rights’ (judgment of 13 April 2000, Case C-292/97, paragraph 45 of the grounds).
Посочването на признатите от Съюза общи интереси, обхваща както целите, посочени в член 3 от Договора за Европейския съюз, така и други интереси, защитени в специфичните разпоредби на Договорите, като например член 4, параграф 1 от Договора за Европейския съюз, член 35, параграф 3 и членове 36 и 346 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
The reference to general interests recognised by the Union covers both the objectives mentioned in Article 3 of the Treaty on European Union and other interests protected by specific provisions of the Treaties such as Article 4(1) of the Treaty on European Union and Articles 35(3), 36 and 346 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Параграф 2 се отнася до правата, които вече са изрично гарантирани от Договора за създаване на Европейската общност, признати в Хартата и вече се съдържат в Договорите (по-специално правата, произтичащи от гражданството на Съюза).
Paragraph 2 refers to rights which were already expressly guaranteed in the Treaty establishing the European Community and have been recognised in the Charter, and which are now found in the Treaties (notably the rights derived from Union citizenship).
Така става ясно, че тези права продължават да бъдат подчинени на условия и ограничения, приложими към правото на Съюза, на което те се основават, и които са предвидени в Договорите.
It clarifies that such rights remain subject to the conditions and limits applicable to the Union law on which they are based, and for which provision is made in the Treaties.
Хартата не изменя режима на правата, предоставени от Договора за ЕО и включени в Договорите.
The Charter does not alter the system of rights conferred by the EC Treaty and taken over by the Treaties.
Параграф 3 има за цел да осигури необходимата последователност между Хартата и ЕКПЧ като установява правилото, че доколкото правата в настоящата Харта съответстват на гарантирани от ЕКПЧ права, смисъла и обхвата на тези права, включително допустимите ограничения, съответстват на предвидените от ЕКПЧ.
Paragraph 3 is intended to ensure the necessary consistency between the Charter and the ECHR by establishing the rule that, in so far as the rights in the present Charter also correspond to rights guaranteed by the ECHR, the meaning and scope of those rights, including authorised limitations, are the same as those laid down by the ECHR.
От това следва в частност, че при определянето на ограничения на тези права законодателят трябва да съблюдава същите норми, както определените в предвидената в ЕКПЧ подробна правна уредба на ограниченията, които следователно стават приложими към правата, обхванати от този параграф, без това да засяга автономността на правото на Съюза и на Съда на Европейския съюз.
This means in particular that the legislator, in laying down limitations to those rights, must comply with the same standards as are fixed by the detailed limitation arrangements laid down in the ECHR, which are thus made applicable for the rights covered by this paragraph, without thereby adversely affecting the autonomy of Union law and of that of the Court of Justice of the European Union.
Позоваването на ЕКПЧ обхваща както Конвенцията, така и протоколите към нея.
The reference to the ECHR covers both the Convention and the Protocols to it.
Съдържанието и обхватът на гарантираните права се определят не само от текста на тези правни инструменти, но и от практиката на Европейския съд по правата на човека и от Съда на Европейския съюз.
The meaning and the scope of the guaranteed rights are determined not only by the text of those instruments, but also by the case-law of the European Court of Human Rights and by the Court of Justice of the European Union.
Последното изречение от параграфа има за цел за позволи на Съюза да гарантира една по-широка защита.
The last sentence of the paragraph is designed to allow the Union to guarantee more extensive protection.
Във всички случаи предоставеното от Хартата ниво на защита не може никога да бъде по-ниско от гарантираното от ЕКПЧ.
In any event, the level of protection afforded by the Charter may never be lower than that guaranteed by the ECHR.
Хартата не пречи на държавитечленки да се позовават на член 15 от ЕКПЧ, която допуска дерогации от предвидените от нея права в случай на война или други обществени опасности, застрашаващи съществуването на нацията, когато предприемат мерки в сферата на националната отбрана в случай на война, и за поддържане на обществения ред в съответствие с техните отговорности, признати в член 4, параграф 1 от Договора за Европейския съюзи членове 72 и 347 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
The Charter does not affect the possibilities of Member States to avail themselves of Article 15 ECHR, allowing derogations from ECHR rights in the event of war or of other public dangers threatening the life of the nation, when they take action in the areas of national defence in the event of war and of the maintenance of law and order, in accordance with their responsibilities recognised in Article 4(1) of the Treaty on European Union and in Articles 72 and 347 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Списъкът на правата, които понастоящем могат да се разглеждат като съответстващи на права от ЕКПЧ по смисъла на настоящия параграф, без това да изключва развитието на правото, на законодателството и на Договорите, е представен подолу: Този списък не включва правата, допълващи тези от ЕКПЧ.
The list of rights which may at the present stage, without precluding developments in the law, legislation and the Treaties, be regarded as corresponding to rights in the ECHR within the meaning of the present paragraph is given hereafter. It does not include rights additional to those in the ECHR.
Членове от Хартата, чийто смисъл и обхват са същите, както съответните членове от ЕКПЧ:
Articles of the Charter where both the meaning and the scope are the same as the corresponding Articles of the ECHR:
— член 2 съответства на член 2 от ЕКПЧ;
Article 2 corresponds to Article 2 of the ECHR,
— член 4 съответства на член 3 от ЕКПЧ;
Article 4 corresponds to Article 3 of the ECHR,
— член 5, параграфи 1 и 2, съответства на член 4 от ЕКПЧ;
Article 5(1) and (2) corresponds to Article 4 of the ECHR,
— член 6 съответства на член 5 от ЕКПЧ;
Article 6 corresponds to Article 5 of the ECHR,
— член 7 съответства на член 8 от ЕКПЧ;
Article 7 corresponds to Article 8 of the ECHR,
— член 10, параграф 1 съответства на член 9 от ЕКПЧ;
Article 10(1) corresponds to Article 9 of the ECHR,