natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛO C-446/05 които са предмет на обвинението по главното производство, вече съществуват общностни актове, които имат за цел да защитят потребителите от крайностите в рекламата, и по-специално от заблуждаващата реклама и от телевизионната реклама, която може да насърчи поведение, което накърнява здравето.
OPINION OF MR BOT — CASE C-446/05 were already Community measures in place which sought to protect consumers against excessive advertising, in particular against misleading advertising and television advertising which might encourage behaviour prejudicial to health.
Предвид значението на този залог, когато трябва да вземе решение дали да се ползва от медицински грижи, пациентът не разполага със същата свобода на преценка като по отношение на други услуги.
Bearing in mind the importance of what is thus at stake, when having to decide whether or not to avail himself of treatment, the patient does not have the same freedom of choice as he does with other services.
Когато се ползва от медицински грижи, пациентът не удовлетворява свое желание, а задоволява потребност.
When he avails himself of treatment, the patient is not satisfying a desire but responding to a need.
Следователно наличието на това законодателство е причина да разгледам дали закрилата на общественото здраве и на достойнството на професията могат да обосноват забрана за лицата, предоставящи дентални услуги, да правят реклама при същите условия като всеки друг доставчик на услуги, т.е. да рекламират доставянето на своите услуги с всички форми на комуникация, за да подтикнат потребителя да се възползва от тях.
The existence of that legislation therefore prompts me to examine whether the protection of public health and the protection of the dignity of the profession are capable of justifying a ban prohibiting dental care providers from engaging in advertising in the same way as for any other service provider, that is to say by promoting their services through any form of communication in order to encourage the consumer to purchase them.
Следва също да се установи дали тези мотиви могат да обосноват забрана за всяка форма на реклама сред населението.
It must also be ascertained whether those grounds are capable of justifying a ban on any form of advertising to the general public.
На второ място, денталната медицина, както всички дейности в областта на здравеопазването, е сред областите, в които по мое мнение равнището на „асиметрия на информацията“ между лицето, предоставящо медицински грижи, и получателя на услугата — съгласно израза, използван от Комисията в посочения по-горе неин доклад относно конкуренцията в сектора на свободните професии 60 — е най-високо.
In the second place, the dental care sector, as with all activities in the healthcare sector, is one in which, in my opinion, the degree of ‘asymmetry of information’ between the provider and the recipient of the service, to adopt the expression used by the Commission in its abovementioned Report on Competition in Professional Services, 60is at its highest.
Това означава, че лицето, предоставящо медицинските грижи, разполага в своя сектор на дейност с равнище на компетентност, което е много по-високо от това на получателя, поради което последният не е в състояние реално да прецени качеството на услугата, която ползва.
This means that, in his area of activity, the service provider has a level of competence which is very much higher than that of the recipient, so that the latter is not in a position to make a genuine assessment of the quality of the service he is purchasing.
Считам, че закрилата на общественото здраве може да обоснове забрана за всяка форма на привличащо или подтикващо съобщение сред населението поради следните съображения.
I take the view that the protection of public health is capable of justifying a ban on any form of communication which offers enticements or incentives to the general public for the following reasons.
При това положение, като се има предвид посочената асиметрия в равнището на компетентност и на залога, който представлява за пациента решението да се ползва или не от медицински грижи, считам, че връзката на доверие между
Consequently, taking into account that asymmetry in the level of competence and the significance to the patient of the decision whether or not to avail himself of healthcare services, I consider that the relationship of trust between the patient and the healthcare professional is a vital one. In other
На първо място, предоставянето на медицински грижи не представлява предоставяне на обикновени услуги.
In the first place, healthcare services differ from other services.
То оказва въздействие върху физическата неприкосновеност на получателя и психическото му равновесие.
They affect the physical integrity and psychological balance of the recipient.
Освен това пациентът, който се ползва от него, има реална необходимост, свързана с възстановяването на неговото здраве и евентуално
Moreover, a patient who avails himself of those services is responding to a genuine need related to the restoration of his health and, in some cases, the
DOULAMIS на денталната медицина всяка държавачленка следва да реши какво равнище на закрила на общественото здраве иска да осигури и по какъв начин трябва да се постигне то — разбира се при спазване на принципа на пропорционалност 61 — като застъпвам становището, че такава забрана не противоречи на членове 43 ЕО и 49 ЕО.
DOULAMIS be achieved, having due regard, of course, to the principle of proportionality, 61I am of the opinion that such a prohibition is not contrary to Articles 43 EC and 49 EC.
С други думи, пациентът трябва да може да бъде убеден, че когато практикуващото лице го съветва или му препоръчва да се ползва от предоставянето на даден вид услуги, този съвет или тази препоръка са от съображения единствено за закрила на неговото здраве.
words, it must be possible for the patient to be convinced that, when that practitioner advises or recommends that he follow a course of treatment, the reasons for that advice or recommendation relate solely to the protection of his health.
Тази забрана обаче не може да е неограничена.
That prohibition cannot, however, be unlimited.
Упражняването на дейност от лицата, предоставящи дентални услуги, както и на останалите представители на професии в областта на здравеопазването, по естеството си изисква населението да има възможност да се запознае с тяхното съществуване.
In order for dental care providers, as well as other healthcare professionals, to be able to pursue their activities, the public must be aware of their existence.
Това означава населението да има възможност да идентифицира предоставящото медицински грижи физическо или юридическо лице, услугите, които то има право да извършва, мястото, където ги извършва, часовете за консултации, както и средствата за осъществяване на контакт с него като номер на телефон, номер на факс или интернет адрес.
This means that the public must have some way of knowing the identity of the service provider, be that a natural or a legal person, the services which he is permitted to provide, the place where he provides them, his hours of business and contact details, such as telephone and fax numbers or an internet address.
По тази причина споделям мнението на белгийското и италианското правителство, когато посочват, че тази връзка на доверие неизбежно би била нарушена, ако на лицата, предоставящи дентални услуги, се разреши да правят реклама сред населението, за да го насърчават да ползва услугите им.
That is why I share the opinion of the Belgian and Italian Governments when they state that that relationship of trust would necessarily be undermined if dental care providers were permitted to advertise to the general public in order to promote their services.
В подобна хипотеза пациентът би могъл основателно да се опасява, че когато практикуващото лице го съветва или му препоръчва да се ползва от даден вид услуги, този съвет или тази препоръка са поне отчасти мотивирани от неговия икономически интерес.
In such circumstances, the patient might legitimately fear that, when the practitioner advises or recommends that he follow a course of treatment, that advice or recommendation is motivated, at least in part, by the economic interests of the practitioner.
При това положение пациентът би могъл да преосмисли стойността на този съвет или на тази препоръка и така да постави в опасност своето здравословно състояние, като откаже или забави предлагания вид услуги.
The patient might then reassess the value of that advice or recommendation and thus compromise his state of health by refusing or deferring the treatment proposed.
Следователно достъпът на населението до такива обективни сведения е необходим за прилагането на свободното движение на специалистите в областта на здравеопазването.
Public access to such factual information is therefore necessary in order to put into effect the free movement of healthcare professionals.
Той също допринася за повишаване на закрилата на общественото здраве, като благоприятства мобилността
It also helps to improve the protection of public health by facilitating patient mobility within the Union. Developments in the Court’s caselaw since the judg-
61 — Вж. в този смисъл Решение от по дело Aragonesa de Publicidad Exterior и Publivía (C-1/90 и C-176/90, Recueil, стр. I-4151, точка 16).
61 — See, to that effect, Joined Cases C-1/90 and C-176/90 Aragonesa de Publicidad Exterior and Publivía [1991] ECR I-4151, paragraph 16.
Ето защо съм на мнение, че закрилата на общественото здраве може валидно да обоснове забрана на лицата, предоставящи дентални услуги, за всяка форма на реклама сред населението с цел насърчаване ползването на предоставяните от тях услуги.
Consequently, I am of the opinion that the protection of public health may properly justify a ban prohibiting dental care providers from engaging in any form of advertising to the general public to promote their services.
Доколкото при липсата на общностни или хармонизирани норми относно рекламата в областта
In so far as, in the absence of common or harmonised rules on advertising in the dental care sector, it is for each Member State to decide on the degree of protection which it wishes to afford to public health and on the way in which that level of protection is to
Националният съд следва да прецени дали в случая съобщенията, които г-н Doulamis е поместил в указателя Belgacom, излизат извън тези граници, по-специално предвид вида на тези съобщения и данните като „Бърза поправка за един час“, „Безплатни прегледи и съвети“, „Персонализирано обслужване“ и „Домашни посещения“.
It is for the national court to assess whether, in the case at issue, the advertisements which Mr Doulamis placed in the Belgacom telephone directory fall outside that limitation, in the light, in particular, of the manner in which those advertisements were presented and details such as ‘Immediate one-hour repairs’, ‘Free check-ups and consultations’, ‘Personal service’ and ‘Home visits’.
на пациентите в рамките на Съюза.
ments in Decker 62and Kohll demonstrate that patients are increasingly seeking healthcare in other Member States.
Тази тенденция отразява най-различна мотивация.
There are several reasons for that trend.
Възможно е пациентите да искат да се ползват от медицински грижи при по-ниски тарифи или от услуги, които не съществуват в държавата им на пребиваване, или пък да им бъде оказано по-бързо лечение, отколкото в нея.
They may, for example, wish to benefit from less expensive healthcare or treatments which do not exist in their State of residence, or they may wish to be treated more quickly than in the State of residence.
Тази мобилност на пациентите, доколкото им позволява да получат по-широк достъп до медицинско обслужване, отколкото в своята държавачленка, също допринася за закрилата на общественото здраве.
This mobility, in giving patients access to a wider range of healthcare than is available in their Member State, also contributes to the protection of public health.
Национален закон, който забранява на лицата, предоставящи дентални услуги, да правят, пряко или непряко, реклама сред населението на предоставяните от тях услуги, не би трябвало да стига до забрана за обикновено посочване, без привлекателен или насърчителен характер, от страна на тези лица в телефонен указател или с други достъпни за населението информационни средства на данните, позволяващи да се научи за съществуването им като специалисти, каквито данни например са самоличността им, дейностите, които имат право да упражняват, мястото, където ги упражняват, работното им време и средствата за осъществяване на контакт с тях.
A national law prohibiting dental care providers from advertising their services, whether directly or indirectly, to the general public should not go so far as to prohibit such service providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.
Предвид изложените съображения, предлагам на Съда да отговори на препращащата юрисдикция, че национален закон, който забранява на лицата, предоставящи дентални услуги в рамките на упражняването на свободна професия или на работа в кабинет по дентална медицина, да правят, пряко или непряко, каквато и да било реклама сред населението на предоставяните от тях услуги, представлява ограничение на свободата на установяване и на свободното предоставяне на услуги по смисъла на членове 43 ЕО и 49 ЕО.
In the light of the foregoing considerations, I shall propose that the Court’s answer to the referring court should be that a national law which prohibits dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind of their services, whether directly or indirectly, to the general public constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services within the meaning of Articles 43 EC and 49 EC.
Все пак това ограничение е обосновано от закрилата на общественото здраве, след като разглежданото национално законодателство няма за последица да забрани самото посочване, без привлекателен или насърчителен характер, от страна на такива лица в телефонен указател или с други достъпни за населението информационни средства, на данните, позволяващи да се научи за съществуването им като специалисти, като например данни за самоличността им, дейностите, които имат право да упражняват, мястото, където ги упражняват, работното им време и средствата за
However, that restriction is justified on the ground of the protection of public health where the national legislation in question does not have the effect of prohibiting such service providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.
Предвид на изложените съображения предлагам на поставения от Tribunal de première instance de Bruxelles преюдициален въпрос да се даде следният отговор:
In the light of the foregoing, I propose that the Court should reply to the question referred for a preliminary ruling by the Tribunal de première instance de Bruxelles as follows:
„Член 81 ЕО, във връзка с член 3, параграф 1, буква ж) ЕО и член 10, втора алинея ЕО, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национален закон, който забранява на лицата, предоставящи дентални услуги в рамките на упражняването на свободна професия или на работа в кабинет по дентална медицина, да правят, пряко или непряко, каквато и да било реклама сред населението за предоставяните от тях услуги.
‘Article 81 EC, Article 3(1)(g) EC, and the second paragraph of Article 10 EC, read in conjunction, must be interpreted as meaning that it does not preclude a national law which prohibits dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind of their services, whether directly or indirectly, to the general public.
Такова законодателство обаче представлява ограничение на свободата на установяване и на свободното предоставяне на услуги по смисъла на членове 43 ЕО и 49 ЕО.
However, such legislation constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services within the meaning of Articles 43 EC and 49 EC.
Това ограничение е обосновано от закрилата на общественото здраве, след като разглежданото национално законодателство няма за последица да забрани самото посочване, без привлекателен или насърчителен характер, от лица, предоставящи дентални услуги, в телефонен указател или с други достъпни за населението информационни средства, на данни, позволяващи да се научи за съществуването им като специалисти, каквито например са данните за самоличността им, дейностите, които имат право да упражняват, мястото, където ги упражняват, работното им време и средствата за осъществяване на контакт с тях.“
That restriction is justified on the ground of the protection of public health where the national legislation in question does not have the effect of prohibiting dental care providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.’
13 март 2008 година *
13 March 2008 *
По дело C-446/05 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия), който е компетентен за разглеждането на дела за леки престъпления, с акт от 7 декември 2005 г., постъпил в Съда на 14 декември 2005 г., в наказателното производство срещу
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunal de Première Instance de Bruxelles (Belgium), adjudicating on a criminal matter, made by decision of 7 December 2005, received at the Court on 14 December 2005, in the criminal proceedings against
СЪДЪТ (втори състав), състоящ се от: г-н C. W. A. Timmermans, председател на състав, г-н K. Schiemann, г-н J. Makarczyk (докладчик), г-н J.-C. Bonichot и г-жа C. Toader, съдии,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, K. Schiemann, J. Makarczyk (Rapporteur), J.-C. Bonichot and C. Toader, Judges,
DOULAMIS генерален адвокат: г-н Y. Bot, секретар: г-н R. Grass, предвид изложеното в писмената фаза на производството, като има предвид становищата, представени:
Advocate General: Y. Bot, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
— за белгийското правителство, от г-жа A. Hubert, в качеството на представител,
— the Belgian Government, by A. Hubert, acting as Agent,
— за италианското правителство, от г-н I. M. Braguglia, в качеството на представител, подпомаган от г-н P. Gentili, avvocato dello Stato,
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and P. Gentili, avvocato dello Stato,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н F. Arbault, както и от г-жа O. Beynet и г-жа K. Mojzesowicz, в качеството на представители, след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 22 ноември 2007 г., постанови настоящото
— the Commission of the European Communities, by F. Arbault, O. Beynet and K. Mojzesowicz, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 22 November 2007, gives the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 81 ЕО във връзка с член 3, параграф 1, буква ж) ЕО и член 10, втора алинея ЕО.
The reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC.
Запитването е отправено в рамките на наказателно производство срещу г-н Doulamis, зъботехник, за нарушение, от една страна, на правната уредба относно упражняването на зъболекарската професия и упражняването на лекарската професия, а от друга страна, на законодателството относно рекламата в областта на денталната медицина.
This reference was made in criminal proceedings brought against Mr Doulamis, a dental technician, for infringement of, first, legislation governing the exercise of the dental profession and the medical profession and, secondly, legislation governing advertising in dental care matters.
Член 3 от Закона за рекламата в областта на денталната медицина от 15 април 1958 г. (Moniteur belge от 5 май 1958 г., стр.
Article 3 of the Law of 15 April 1958 on advertising in dental care matters (Moniteur belge of 5 May 1958, p.
3542, наричан понататък „Законът от 15 април 1958 г.“), санкционира поведението, нарушаващо член 1 от посочения закон, който е формулиран по следния начин:
3542) (‘the Law of 15 April 1958’) imposes penalties on those who infringe Article 1 of that law, which is worded as follows:
„Не може да се извършва, пряко или непряко, каквато и да е реклама за лекуване или осигуряване на лечение от квалифицирано или неквалифицирано лице в Белгия или в чужбина на заболявания, наранявания или аномалии на устната кухина или на зъбите, по-специално чрез витрини или чрез табели, надписи или пана, които могат да доведат до заблуждение относно законния характер на обявената дейност, чрез проспекти, листовки, каталози и брошури, чрез пресата, радиото и киното, чрез обещаване или предоставяне на облаги от всякакво естество, като например отстъпки и безплатен транспорт за пациентите, или чрез посредничеството на търговски агенти или представители
‘No person may, whether directly or indirectly, engage in advertising of any kind with a view to treating or providing treatment, whether or not by a qualified person, in Belgium or abroad, for dental or oral ailments, lesions or abnormalities, by means, inter alia, of displays or signs, inscriptions or plaques liable to be misleading as to the lawful nature of the activity advertised, leaflets, circulars, handouts and brochures, via the media of the press, radio or the cinema, by conferring or promising to confer benefits of any kind such as discounts or the provision of free transport for patients, or through the intermediary of canvassers or other such intermediaries.
Не представляват реклама по смисъла на настоящия член дейността на клиниките и поликлиниките, които имат договор със здравноосигурителни каси, свързана с информиране на техните членове за дните и часовете за консултации, имената на даващите консултации и настъпилите във връзка с тях промени.“
The act on the part of mutual clinics and hospitals of informing their members of the dates and times of consultations, the names of those holding consultations and any changes to these shall not constitute advertising for the purposes of this article.’
От акта за препращане е видно, че срещу г-н Doulamis е образувано наказателно производство, по-специално за публикуването в телефонен указател на реклама за Дентална лаборатория „Jean DOULAMIS“ и Дентална клиника „Jean DOULAMIS“ — реклама, забранена със Закона от 15 април 1958 г.
It is apparent from the order for reference that Mr Doulamis is charged, inter alia, with having placed advertisements in a telephone directory for the ‘John Doulamis Dental Laboratory’ and the ‘John Doulamis Dental Clinic’, which is prohibited under the Law of 15 April 1958.
Едната от рекламните брошури е публикувана на страниците, посветени на денталните лаборатории, а другата — на страниците, посветени на клиниките по дентална медицина.
The first advertising insert was published in the dental laboratories section and the second in the dental clinics section.
Тези брошури съдържат обективна информация като предлаганите услуги, адреса, телефонния номер и работното време на двете заведения.
Those inserts contained factual information, such as the services provided, the address, telephone number and opening hours of the two establishments.