natgillin/translations-raw huggingface dataset:
По същия начин по силата на член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение „[к]огато се налага ограничаване на правата за ползване на радиочестоти, държавитечленки ги предоставят на основата на критерии за подбор, които трябва да бъдат обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални“.
Likewise, pursuant to Article 7(3) of the Authorisation Directive, ‘[w]here the granting of rights of use for radio frequencies needs to be limited, Member States shall grant such rights on the basis of selection criteria which must be objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate’.
Това изискване се подкрепя от член 4, точка 2 от Директивата за конкуренцията, според който „предоставянето на радиочестоти за електронни съобщителни услуги трябва да се основава на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии“.
That requirement is backed up by point 2 of Article 4 of the Competition Directive, under which ‘the assignment of radio frequencies for electronic communication services shall be based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria’.
От предоставените от препращащата юрисдикция данни обаче е видно, че в главното производство разпределянето на радиочестотите на ограничен брой оператори на основание на Закон № 249/1997 не е извършено според такива критерии.
In the main proceedings, according to the information supplied by the national court, under Law No 249/1997 the allocation of radio frequencies to a limited number of operators was not carried out in accordance with such criteria.
Всъщност, от една страна, посочените радиочестоти са разпределени фактически на съществуващите канали на основание на въведения с член 3, параграф 7 от Закон № 249/1997 преходен режим, въпреки че някои от тези канали не са получили концесии в рамките на този закон.
First, those radio frequencies were allocated de facto to the incumbent networks under the transitional arrangements adjusted in Article 3(7) of Law No 249/1997, even though some of those networks had not been granted rights under that Law.
От друга страна, на оператори като Centro Europa 7 не са разпределени радиочестоти, въпреки че са получили концесии в рамките на посочения закон.
Secondly, operators such as Centro Europa 7 were not allocated radio frequencies even though they had been granted rights under that Law.
Следователно независимо от преследваните от Закон № 249/1997 цели по отношение на режима за отпускане на радиочестоти на ограничен брой оператори, необходимо е да се приеме, че член 49 ЕО не допуска такъв режим.
Consequently, irrespective of the objectives pursued by Law No 249/1997 with regard to the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators, the view must be taken that Article 49 EC precluded such a system.
Същите съображения се налагат, що се отнася до режима за отпускане на радиочестоти на ограничен брой оператори на основание на Закон № 112/2004, в смисъл че този режим не е приложен въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии в нарушение на член 49 ЕО и, считано от момента на тяхната приложимост, на член 9, параграф 1 от Рамковата директива, на член 5, параграф 2, втора алинея и член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение, както и на член 4, точка 2 от Директивата за конкуренцията.
The same conclusion must be drawn as regards the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators under Law No 112/2004, in the sense that that scheme was not implemented on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria, in breach of Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and point 2 of Article 4 of the Competition Directive.
Всъщност на основание на Закон № 112/2004 радиочестотите са отпуснати на съществуващите канали, а последните са получили разрешение да излъчват в съответствие с преходния режим, въведен с член 1 от Декретзакон № 352/2003, който само е удължил въведения със Закон № 249/1997 преходен режим.
Under Law No 112/2004, radio frequencies were granted to the incumbent operators and the latter were authorised to broadcast under the transitional arrangements adjusted in Article 1 of Decree-Law No 352/2003, which merely extended the transitional arrangements set up by Law No 249/1997.
При всички положения установените дотук ограничения не могат да се обосноват с необходимостта да се осигури бърз преход към телевизионно разпръскване в цифров режим.
In any event, the restrictions established above cannot be justified by the need to ensure a swift transformation to digital television broadcasting.
Всъщност независимо от въпроса дали подобна цел може да представлява цел от общ интерес, годна да обоснове подобни ограничения, необходимо е да се приеме за установено, както основателно отбелязва Комисията в представеното си пред Съда становище, че италианското законодателство, и по-специ-ално Закон № 112/2004, не се ограничава да предостави приоритетно право за получаване на радиочестоти на съществуващите оператори, а им запазва това право в условия на изключителност, при това без да ограничава във времето привилегированото положение на тези оператори и без да предвиди задължение за възстановяване на надвишаващите радиочестоти след преминаването към телевизионното разпръскване в цифров режим.
Irrespective of whether such an objective may constitute a general-interest objective capable of justifying such restrictions, it is clear, as the Commission rightly pointed out in the observations which it submitted to the Court, that the Italian legislation, in particular Law No 112/2004, does not merely allocate to the incumbent operators a priority right to obtain radio frequencies, but reserves them that right exclusively, without restricting in time the privileged position assigned to those operators and without providing for any obligation to relinquish the radio frequencies in breach of the threshold after the transfer to digital television broadcasting.
Предвид всички изложени дотук съображения на втория, четвъртия и петия въпрос, взети заедно, е необходимо да се отговори, че член 49 ЕО и, считано от момента на тяхната приложимост, член 9, параграф 1 от Рамковата директива, член 5, параграф 1 и параграф 2, втора алинея и член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение, както и член 4 от Директивата за конкуренцията, трябва да се тълкуват в смисъл, че в областта на телевизионното разпръскване не допускат национално законодателство, чието прилагане води до положение, в което оператор — титуляр на концесия, няма възможност да излъчва поради липса на радиочестоти за излъчване, отпуснати въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии.
Having regard to all of the foregoing considerations, the answer to the second, fourth and fifth questions, taken together, must be that Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
По първия и третия въпрос
The first and third questions
С първия си въпрос препращащата юрисдикция по същество иска от Съда да се произнесе дали разпоредбите на член 10 от ЕКПЧ, доколкото на тях се позовава член 6 ЕС, допускат национално законодателство, чието прилагане води до положение, в което оператор — титуляр на концесия, какъвто е Centro Europa 7, няма възможност да излъчва поради неотпускането на радиочестоти за излъчване.
By its first question, the national court asks the Court, essentially, to state whether the provisions of Article 10 of the ECHR, in so far as Article 6 EU refers thereto, preclude, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights, such as Centro Europa 7, to broadcast without the grant of broadcasting radio frequencies.
С третия си въпрос препращащата юрисдикция пита Съда за произтичащото от евентуалното непосредствено действие на член 17 от Директивата за разрешение, считано от момента на нейната приложимост, задължение на държаватачленка, която е предоставила концесии за телевизионна дейност, да ги приведе в съответствие с общностното право и следователно да разпредели на Centro Europa 7 необходимите за извършването на посочената дейност радиочестоти за излъчване.
By its third question, the national court questions the Court in regard to the obligation, arising from the possible direct effect of Article 17 of the Authorisation Directive from the date on which it became applicable, on the Member State which has granted rights for television broadcasting activity, to bring those rights into line with Community law and, therefore, to allocate to Centro Europa 7 the broadcasting radio frequencies necessary for it to carry on that activity.
С тези въпроси препращащата юрисдикция следователно цели да провери наличието на нарушения на общностното право, за да може да се произнесе по искане за поправяне на произтичащите от това вреди.
By those questions, the national court is thus seeking to determine whether there are infringements of Community law for the purpose of ruling on an application for compensation for the losses flowing from such infringements.
От отговора, даден на втория, четвъртия и петия въпрос, обаче следва, че член 49 ЕО и, считано от момента на тяхната приложимост, член 9, параграф 1 от Рамковата директива, член 5, параграф 1 и параграф 2, втора алинея и член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение, както и член 4 от Директивата за конкуренцията, трябва да се тълкуват в смисъл, че в областта на телевизионното
It follows from the answer to the second, fourth and fifth questions that Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the
При това положение този отговор сам по себе си позволява на препращащата юрисдикция да се произнесе по направеното от Centro Europa 7 искане за поправяне на претърпените вреди.
That answer, by itself, thus enables the national court to rule on the application made by Centro Europa 7 for compensation for the losses suffered.
Следователно като се има предвид отговорът на втория, четвъртия и петия въпрос, не е необходимо Съдът да отговаря на първия и третия въпрос.
Consequently, regard being had to the Court’s answer to the second, fourth and fifth questions, it is not necessary to rule on the first and third questions.
По шестия, седмия и осмия въпрос
The sixth, seventh and eighth questions
С шестия, седмия и осмия въпрос препращащата юрисдикция по същество пита Съда за условията за прилагане от държавитечленки на дерогацията, предвидена в член 5, параграф 2, втора алинея от Директивата за разрешение и в член 4 от Директивата за конкуренцията.
By its sixth, seventh and eighth questions, the national court questions the Court, essentially, in regard to the conditions for the application by the Member States of the derogation laid down in the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive.
От дадения на четвъртия и петия въпрос отговор обаче е видно, че считано от момента на тяхната приложимост, член 5, параграф 2, втора алинея от Директивата за разрешение и член 4 от Директивата за конкуренцията трябва да се тълкуват в смисъл, че в областта на телевизионното разпръскване не допускат национално законодателство, чието прилагане води до положение, в което оператор — титуляр на концесия, няма възможност да излъчва поради липса
It follows from the answer to the fourth and fifth questions that, from the date on which they became applicable, the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of
CENTRO EUROPA 7 на радиочестоти за излъчване, отпуснати въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии.
CENTRO EUROPA 7 which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Така от този отговор следва, че спазването на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии представлява необходимо условие за прилагането на дерогацията, предвидена в член 5, параграф 2, втора алинея от Директивата за разрешение и в член 4 от Директивата за конкуренцията.
Accordingly, it follows from that reply that compliance with objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria constitutes a necessary condition for the application of the derogation laid down in the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive.
При това положение Съдът не следва да се произнася по евентуални други условия за прилагане на посочената дерогация, както са упоменати в шестия, седмия и осмия въпрос.
There is therefore no need to rule on any other potential conditions for the application of that derogation, such as those referred to in the sixth, seventh and eighth questions.
Следователно, като се има предвид отговорът на четвъртия и петия въпрос, разгледани заедно с втория въпрос, не следва да се отговаря на шестия, седмия и осмия въпрос.
Consequently, having regard to the Court’s answer to the fourth and fifth questions, taken together with the second question, there is no need to give a ruling on the sixth, seventh and eighth questions.
Член 49 ЕО и, считано от момента на тяхната приложимост, член 9, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), член 5, параграф 1 и параграф 2, втора алинея и член 7, параграф 3 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за разрешение), както и член 4 от Директива 2002/77/ЕО на Комисията от 16 септември 2002 година относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи и услуги, трябва да се тълкуват в смисъл, че в областта на телевизионното разпръскване не допускат национално законодателство, чието прилагане води до положение, в което оператор — титуляр на концесия, няма възможност да излъчва поради липса на радиочестоти за излъчване, отпуснати въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии.
Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive), Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive), and Article 4 of Commission Directive 2002/77/EC of 16 September 2002 on competition in the markets for electronic communications networks and services must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
ХРОНОЛОГИЧЕН СПИСЪК НА СЪДЕБНИТЕ АКТОВЕ, ПУБЛИКУВАНИ В ГОДИШНИКА ЗА 2008 ГОДИНА
CHRONOLOGICAL TABLE OF THE DECISIONS PUBLISHEDFOR THE YEAR 2008
Част I — Практика на Съда
Section I — Court of Justice
Дело C-70/06: Комисия на Европейските общности срещу Португалска република („Неизпълнение на задължения от държавачленка — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължение — Неизпълнение — Имуществена санкция“) . . . . .
Case C-70/06: Commission of the European Communities v Portuguese Republic (Failure of a Member State to fulfil obligations — Judgment of the Court establishing the failure of a Member State to fulfil its obligations — Noncompliance — Financial penalty) . . . . . . . . . . . . . . . .
Заключение на генералния адвокат г-н J. Mazák, представено на 9 октомври 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 9 October 2007 . . . .
Решение на Съда (първи състав) от 10 януари 2008 г. . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 10 January 2008 . . . . . . . . .
Дело C-152/05: Комисия на Европейските общности срещу Федерална република Германия („Неизпълнение на задължения от държавачленка — Членове 18 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО — Национална правна уредба — Условия за предоставяне на субсидия за построяване или придобиване на жилище за лични жилищни цели — Жилище, което трябва да се намира на територията на съответната държава-членка“) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-152/05: Commission of the European Communities v Federal Republic of Germany (Failure of a Member State to fulfil obligations — Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC — National legislation — Conditions for the grant of a subsidy for the construction or purchase of a dwelling for personal occupation — Dwelling required to be situated in the territory of the Member State concerned) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Заключение на генералния адвокат г-н Y. Bot, представено на 28 юни 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Bot delivered on 28 June 2007 . . . . . . .
Решение на Съда (втори състав) от 17 януари 2008 г. . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Съединени дела C-37/06 и C-58/06: Viamex Agrar Handels GmbH и Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) срещу Hauptzollamt Hamburg-Jonas („Регламент (ЕО) № 615/98 — Директива 91/628/ЕИО — Възстановявания при износ — Защита на говеда по време на транспорт — Подчиняване на плащането на възстановяванията при износ на говеда на спазването на разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО — Принцип на пропорционалност — Изгубване на правото на възстановяване“) (преюдициални запитвания, отправени от Finanzgericht Hamburg) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Joined Cases C-37/06 and C-58/06: Viamex Agrar Handels GmbH and Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) v Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Regulation (EC) No 615/98 — Directive 91/628/EEC — Export refunds — Protection of bovine animals during transport — Payment of export refunds for bovine animals subject to compliance with Directive 91/628/EEC — Principle of proportionality — Forfeiture of export refunds) (Reference for a preliminary ruling from the Finanzgericht Hamburg) .
Заключение на генералния адвокат г-н P. Mengozzi, представено на 13 септември 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 13 September 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Решение на Съда (трети състав) от 17 януари 2008 г. . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Дело C-246/06: Josefa Velasco Navarro срещу Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) („Социална политика — Закрила на работниците в случай на неплатежоспособност на техния работодател — Директива 80/987/ЕИО, изменена с Директива 2002/74/ЕО — Непосредствено действие — Обезщетение за незаконно уволнение, договорено в съдебна спогодба — Плащане, осигурено от гарантиращата институция — Плащане, обвързано с постановяването на съдебно решение“) (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social Único de Algeciras) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-246/06: Josefa Velasco Navarro v Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Social policy — Protection of workers in the event of insolvency of their employer — Directive 80/987/EEC amended by Directive 2002/74/EC — Direct effect — Compensation for unfair dismissal agreed under a judicial conciliation settlement — Payment guaranteed by the guarantee institution — Payment conditional upon the adoption of a judicial decision) (Reference for a preliminary ruling from the Juzgado de lo Social Único de Algeciras) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Решение на Съда (четвърти състав) от 17 януари 2008 г. . . . . . . . .
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Дело C-256/06: Theodor Jäger срещу Finanzamt Kusel-Landstuhl („Свободно движение на капитали — Членове 73б и 73г от Договора за ЕО (понастоящем членове 56 ЕО и 58 ЕО) — Данъци върху наследството — Оценка на имотите, включени в наследството — Земеделски и горски имот, намиращ се в друга държавачленка — По-неблагоприятен метод за оценка на имота и за изчисляване на дължимия данък“) (преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-256/06: Theodor Jäger v Finanzamt Kusel-Landstuhl (Free movement of capital — Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC) — Inheritance tax — Valuation of assets forming part of the estate — Agricultural and forestry assets in another Member State — Less favourable method of valuation of assets and calculation of the tax payable) (Reference for a preliminary ruling from the Bundesfinanzhof)
Заключение на генералния адвокат г-н J. Mazák, представено на 11 септември 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 11 September 2007 .
Дело C-19/07: Наследници на Paul Chevassus-Marche срещу Groupe Danone и др. („Сближаване на законодателствата — Директива 86/653/ЕИО — Самостоятелно заети търговски представители — Право на комисиона на представител, натоварен с определена географска област — Сделки, сключени без намесата на принципала“) (преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-19/07: Heirs of Paul Chevassus-Marche v Groupe Danone and Others (Approximation of laws — Directive 86/653/EEC — Selfemployed commercial agents — Right of an agent entrusted with a specific geographical area to a commission — Transactions concluded without any action on the part of the principal) (Reference for a preliminary ruling from the Cour de cassation (France)) . . . . . . . . . . . . . .
Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2008 г. . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . . .