natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Авансовото плащане е в размер на дължимото обезщетение за безработица (или неотложна помощ), но не повече от една тридесета част от средния размер на плащанията, които се дължат на основание алинея 1, точки 1) и 2), включително помощите за деца.
The advance shall equal the unemployment benefit (or emergency benefit) payable subject to a maximum of one thirtieth of the average amount of the benefits, including child supplements, available under numbers 1 and 2 of subparagraph 1.
Когато регионалното бюро на службата по труда е уведомено писмено от социалноосигурителната институция, че предполагаемото плащане ще бъде в по-малък размер, авансовото плащане се намалява пропорционално.
Where the regional office of the Employment Service is made aware by a written notice from the social security provider that the anticipated benefit will be lower, the advance payment is to be reduced accordingly.
В случаите, посочени в алинея 1, точка 2), авансовото плащане се предоставя с обратна сила, считано от датата на придобиване на право на пенсия, при условие че заинтересованото лице е подало искането в четиринадесетдневен срок след изготвянето на удостоверението по алинея 2, точка 3).
Where number 2 of subparagraph 1 applies, the advance shall be granted retroactively with effect from the relevant date for the pension, provided that the applicant for a pension has applied within 14 days of the issue of confirmation under number 3 of subparagraph 2.
Ако регионалното бюро е отпуснало авансово плащане на основание алинея 1 или обезщетение за безработица, или неотложна помощ, правото на безработното лице на плащане по алинея 1, точки 1) и 2) се прехвърля за същия период на държавата, за целите на управлението на политиката на трудовия пазар, до размера на плащането, предоставено от регионалното бюро, с изключение на паричните вноски по здравното осигуряване, от момента, в който регионалното бюро се позове на това прехвърляне пред социалноосигурителната институция (законна цесия).
If a regional office has granted an advance under subparagraph 1 or unemployment benefit or emergency benefit, any entitlement of the unemployed person to a benefit under number 1 or 2 of subparagraph 1 for the same period shall be transferred to the Federal Republic, for the purpose of supporting employment policy, in the amount of the benefit paid by the regional office, except for sickness insurance contributions, when the regional office makes a claim to the social security provider for the entitlement to be transferred (assignment ipso jure).
Паричните вноски по здравното осигуряване, изплатени от средствата за осигуряване за безработица (§ 42, алинея 3) за посочения в алинея 5 период, се възстановяват от институциите на законоустановената схема за здравно осигуряване с посредничеството на Федерацията на австрийските здравноосигурителни институции в съответствие с установения в § 73, алинея 2 от ASVG процент, прилаган за сумите, възстановени от институциите за осигуряване за старост на основание на алинея 5.
Sickness insurance contributions paid out of the unemployment insurance fund (Paragraph 42(3)) for the period identified in subparagraph 5 shall be reimbursed by statutory sickness insurance funds through the Hauptverband der österreichischen Sozialversicherungsträger (Principal Association of Austrian Social Security Funds), at the percentage laid down by Paragraph 73(2) of the General Law on Social Security of amounts which are reimbursed by pension funds in accordance with subparagraph 5.
Ако пенсията по алинея 1 бъде отказана, авансовото плащане се счита — за периода и в размера, в който е предоставено — за обезщетение за безработица или за неотложна помощ, тоест в частност не се извършва никакво последващо плащане за изравняване на евентуална разлика и периодът на плащане се намалява в съответствие с § 18.“
If a pension is not awarded under subparagraph 1, the advance shall be regarded as unemployment benefit or emergency benefit, as the case may be, for so long as and in the amount in which it is paid, so that in particular there shall be no general retroactive payment of any shortfall and the period of payment shall be shortened in accordance with Paragraph 18.’
Г-н Petersen, германски гражданин, е работил като наето лице в Австрия.
Mr Petersen is a German national who has worked as an employed person in Austria.
На 14 април 2000 г. той подава искане пред австрийския пенсионноосигурителен орган за определяне на пенсия за инвалидност по законоустановената пенсионноосигурителна схема.
On 14 April 2000 he applied to the Austrian Pension Benefits Authority for an in -capacity pension under the statutory retirement pension scheme.
След като искането му е отхвърлено, той подава жалба срещу това решение.
That applica- tion having been rejected, he brought an action against that decision.
По време на съдебното производство Arbeitsmarktservice предоставя на г-н Petersen авансово плащане на основание § 23 от AlVG.
While those judicial proceedings were ongoing, the Employment Service granted Mr Petersen an advance in accordance with Paragraph 23 of the AlVG.
Г-н Petersen, който по това време все още пребивава в Австрия и има намерение да промени своето местожителство, като го прехвърли в Германия, иска от Arbeitsmarktservice да продължи да получава това плащане след посочената промяна.
Mr Petersen, who was still resident in Austria at that time and was considering moving back to Germany, applied to the Employment Service for the advance unemployment benefit to be continued after his change of residence.
На 28 октомври 2003 г. Arbeitsmarktservice отхвърля искането.
On 28 October 2003, the Employment Office rejected that application.
Г-н Petersen подава жалба срещу това решение пред Verwaltungsgerichtshof.
Mr Petersen appealed to the Verwaltungsgerichtshof against that decision.
В своя акт препращащата юрисдикция посочва, че възможността за прехвърляне в друга държавачленка на разглежданото в главното производство плащане зависи от неговата квалификация като „обезщетение при безработица“ или като „обезщетение за инвалидност“ по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент № 1408/71, доколкото член 10, параграф 1 от този регламент предвижда възможност за прехвърляне на второто, докато член 69 от същия регламент ограничава прехвърлянето на първото само в специален случай, който не е релевантен в случая по главното производство.
In its decision, the national court points out that the exportability of the benefit at issue in the main proceedings depends on whether it is regarded as an ‘unemployment benefit’ or an ‘invalidity benefit’ under Article 4(1) of Regulation No 1408/71, since Article 10(1) thereof provides for exportability in the second case whereas Article 69 of the regulation limits exportability in the first case to a particular situation which is not relevant in the main proceedings.
Според препращащата юрисдикция обаче разглежданото в главното производство плащане включва елементи на всяко едно от тези две обезщетения.
In the national court’s view, the benefit at issue in the main proceedings has elements of both of those benefits.
Всъщност, от една страна, то се изплащало от средства от осигуряването за безработица и предполагало, че молителят е без работа и е изпълнил условията за продължителност на осигуряването за безработица.
On the one hand, it is paid from unemployment benefit funds and requires the applicant to be unemployed and to have completed the eligibility period for unemployment benefit.
От друга страна,
On the other hand, the benefit in question is part of the statutory retirement or accident insurance scheme and the applicant is
I-4567), в което Съдът е постановил, че обезщетение, което е предназначено за безработните лица, които са частично неработоспособни, и което замества обезщетението за безработица, съставлява „обезщетение при безработица“ по смисъла на член 4, параграф 1 буква ж) от Регламент № 1408/71.
The latter two factors distinguish the main proceedings from the situation in Acciardi (Case C-66/92 [1993] ECR I-4567), in which the Court held that a benefit which was available to partially incapacitated unemployed persons and which took the place of unemployment benefit was to be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
Според препращащата юрисдикция ако разглежданото в главното производство плащане се приеме за „обезщетение при безработица“ по смисъла на тази разпоредба, се поставя въпросът дали спирането на правото на обезщетения при пребиваване в чужбина е съвместимо с член 39 ЕО, при това като се има предвид, че за разлика от посочения в член 69 от Регламент № 1408/71 случай, не се изисква извършването на никакъв контрол от Arbeitsmarktservice по отношение на желанието за работа нито в Австрия, нито в друга държавачленка.
In the national court’s view, if the benefit at issue in the main proceedings is to be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of the abovementioned provision, the question arises as to whether the suspension of benefits where the person is abroad is compatible with Article 39 EC, given that, by contrast with the case provided for by Article 69 of Regulation No 1408/71, there is no supervision by the Employment Service as regards readiness to take up employment, whether in Austria or in another Member State.
При тези обстоятелства Verwaltungsgerichtshof решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
In those circumstances, the Verwaltungsgerichtshof decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
„1) Дали парично обезщетение по осигуряване за безработица, което е предоставено на безработни лица, подали искане за предоставяне на осигурително обезщетение за намалена работоспособност или инвалидност по законоустановена схема за осигуряване за пенсия или трудова злополука като авансово плащане на тези обезщетения до приемане на решение по тяхното искане и при последващо прихващане с тях, при което трябва да са изпълнени условията лицето да е безработно и да се е осигурявало през определен период от време, но не и други условия, които обикновено също се поставят за получаване на обезщетение за безработица — работоспособност, готовност и желание за работа и което освен това се предоставя само ако с оглед на наличните обстоятелства се очаква отпускане на тези социалноосигурителни плащания по законоустановената схема за осигуряване за пенсия или трудова злополука, представлява „обезщетение при безработица“ по смисъла на член 4, параграф 1, буква ж) от [Регламент № 1408/71] или „обезщетение за инвалидност“ по смисъла на член 4, параграф 1, буква б) от този регламент?
‘(1) Is a monetary unemployment benefit granted to unemployed persons who have applied for the grant of a benefit under the statutory pension and accident insurance scheme on the ground of reduced capacity to work or incapacity to work until a decision is made on their application which is an advance payment of such benefit and is to be subsequently set off against such benefit, and which, although subject to the conditions that the person is unemployed and has completed a minimum eligibility period, is not subject to the other requirements for the payment of unemployment benefit, namely capacity to work, willingness to work and readiness to work, and which is paid only if, having regard to the circumstances, it is likely that benefits will be granted under the statutory pension and accident insurance scheme, an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) [of Regulation No 1408/71], or an ‘invalidity benefit’ within the meaning of Article 4(1)(b) of that Regulation?
2) Ако отговорът на първия въпрос е в смисъл, че посоченото обезщетение е „обезщетение при безработица“ по смисъла на член 4, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕИО) № 1408/71:
(2) If the answer to the first question is to the effect that the benefit referred to is an unemployment benefit within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation (EEC) No 1408/71:
Противопоставя ли се член 39 ЕО на разпоредба от националното право, която предвижда, че правото на такова обезщетение се спира — освен в случай на освобождаване за срок до три месеца, което се допуска само по молба на безработното лице при наличието на важни обстоятелства — когато безработното лице пребивава в чужбина (в друга държава-членка)?“
Does Article 39 EC preclude a national provision which provides that — apart from a discretion available on application by the unemployed person in cases of exceptional circumstances for up to three months — the claim to the benefit is suspended if the unemployed person lives abroad (in another Member State)?’
С първия си въпрос препращащата юрисдикция цели да се определи естеството на обезщетение, като разглежданото в главното производство.
In its first question, the national court is seeking to determine the nature of a benefit such as the one at issue in the main proceedings.
Тя пита по същество дали такова плащане трябва да се счита за „обезщетение за инвалидност“ по смисъла на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71 или за „обезщетение при безработица“ по смисъла на параграф 1, буква ж) от същия член.
It asks, essentially, whether such a benefit is to be regarded as an ‘invalidity benefit’ within the meaning of Article 4(1)(b) of Regulation No 1408/71 or an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) thereof.
Следва да се припомни, че съгласно член 4, параграф 1, букви б) и ж) от Регламент № 1408/71, същият се прилага за законодателството относно клоновете на социалното осигуряване, свързано съответно с обезщетенията за инвалидност, включително обезщетенията за поддържане или подобряване на способността за придобиване на доходи и с обезщетения за безработица.
It must be pointed out that, pursuant to Article 4(1)(b) and (g) of Regulation No 1408/71, the latter applies to legislation concerning the branches of social se -curity relating to invalidity benefits, including those intended for the maintenance or improvement of earning capacity, and to unemployment benefits.
В случая не се оспорва, че това е така по отношение на разглежданото в главното производство обезщетение, след като предоставянето му е в зависимост от обективни критерии, които са законоустановени в член 23 от AlVG, компетентните органи не разполагат с право на индивидуална преценка на нуждите на молителя и това обезщетение е предназначено за покриване съответно на риска инвалидност или на риска безработица, които са включени в член 4, параграф 1, букви б) и ж) от Регламент № 1408/71.
In the present case, it is not disputed that that is the case in regard to the benefit at issue in the main proceedings since the grant of the benefit depends on objective criteria laid down in Paragraph 23 of the AlVG and the competent authorities do not have the power to assess the individual needs of the applicant; furthermore, the benefit is intended to cover, according to the particular case, the risk of invalidity or unemployment, which appear in Article 4(1)(b) and (g) of Regulation No 1408/71.
Що се отнася до точното определяне на естеството на разглежданото в главното производство обезщетение, от практиката на Съда следва, че социално -осигурителните обезщетения трябва да се разглеждат, независимо от особените характеристики на различните национални законодателства, като обезщетения от едно и също естество, когато техният предмет и техните цели, както и основата за изчислението им, и условията за тяхното отпускане са идентични.
With regard to determining the precise nature of the benefit at issue in the main proceedings, it is clear from the Court’s caselaw that social security benefits must be regarded, irrespective of the characteristics peculiar to different national legal systems, as being of the same kind when their purpose and object as well as the basis on which they are calculated and the conditions for granting them are identical.
От друга страна, чисто формалните характеристики не трябва да се считат за елементи от фактическия състав при класификацията на обезщетенията (вж. в този смисъл Решение от 15 юли 1983 г. по дело Valentini, 171/82, Recueil, стр.
On the other hand, characteristics which are purely formal must not be considered relevant criteria for the classification of the benefits (see, to that effect, Case 171/82 Valentini [1983] ECR 2157, paragraph 13, and Case C-406/04 De Cuyper [2006] ECR I-6947, paragraph 25).
В светлината на тези принципи следва да се провери дали обезщетение като разглежданото в главното производство трябва да се счита за „обезщетение за инвалидност“ или за „обезщетение при безработица“, по смисъла на член 4, параграф 1, буква б) или ж) от Регламент № 1408/71.
The question whether a benefit such as the one at issue in the main proceedings is to be regarded as an ‘invalidity benefit’ or an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(b) or (g) of Regulation No 1408/71 must be considered in the light of those principles.
На първо място, що се отнася до предмета и целта на разглежданото в главното производство обезщетение, както генералният адвокат констатира в точки 58
With regard, first, to the purpose and object of the benefit at issue in the main proceedings, it is clear from the provisions of Paragraph 23 of the AlVG, and in
Както посочва германското правителство в своето становище, по този начин разглежданото в главното производство обезщетение цели да позволи на лицето, поискало пенсия за инвалидност, да остане на трудовия пазар по време на този период на несигурност, с цел да не се направи достъпът му по-късно по-труден, ако искането за пенсия за инвалидност бъде отхвърлено.
As the German Government pointed out in its observations, the benefit at issue in the main proceedings thus seeks to permit the person applying for an invalidity pension to remain in the employment market during the period of uncertainty so as to avoid making a subsequent return more difficult if the application for an invalidity pension is rejected.
Ако пенсията за инвалидност бъде отказана, на основание § 23, алинея 7 от AlGV спорното обезщетение се счита за обезщетение за безработица по отношение на определените продължителност и размер.
If the invalidity pension is refused, the benefit at issue is, in regard to the duration thereof and to the amount granted, regarded as unemployment benefit pursuant to Paragraph 23(7) of the AlVG.
Несъмнено отпускането на разглежданото в главното производство обезщетение е свързано и с искане за пенсия за инвалидност и, в случай че тази пенсия впоследствие бъде отпусната, компетентните органи в областта на пенсиите за инвалидност трябва да възстановят изплатените суми по това обезщетение на компетентните органи в областта на безработицата.
It is true that the benefit at issue in the main proceedings is also linked to an application for an invalidity pension and, if the pension is subsequently granted, the authorities competent in regard to invalidity pensions are required to refund the amounts paid by way of the above benefit to the authorities competent in regard to unemployment.
Както изтъква австрийското правителство обаче, трябва да се посочи, че макар за целите на предоставянето на разглежданото в главното производство обезщетение правото на такава пенсия за инвалидност да трябва да е вероятно
However, it must be stated, as the Austrian Government pointed out, that although, for the purposes of granting the benefit at issue in the main proceedings, entitlement to such an invalidity pension must, pursuant to Paragraph 23(2)(2) of the AlVG, be
PETERSEN съгласно § 23, алинея 2, точка 2) от AlVG, липсата на платена работа трябва да бъде установена, тъй като условието за безработица е задължително за отпускането на това обезщетение.
PETERSEN probable, the lack of paid employment must, on the other hand, be established, since unemployment is an essential condition for the grant of the benefit.
От това следва по-специално, че ако получаващият разглежданото в главното производство обезщетение се сдобие с платена работа, той губи правото на това обезщетение.
The consequence, in particular, is that if the recipient of the benefit at issue in the main proceedings obtains employment, he loses the right to the benefit.
Съдът обаче вече е постановил, че обезщетение, което е отпуснато вследствие на реализирането на риска от загуба на работа и което вече не се дължи поради промяната на това положение, тъй като заинтересованото лице упражнява платена дейност, трябва да се разглежда като съставляващо обезщетение за безработица (Решение по дело De Cuyper, посочено по-горе, точка 27).
The Court has already decided that a benefit granted if the risk of loss of employment materialises and which is no longer payable if that situation ceases to exist as a result of the claimant’s engaging in paid employment must be regarded as constituting an un -employment benefit (De Cuyper, cited above, paragraph 27).
На следващо място, що се отнася до основата за изчисляване на разглежданото в главното производство обезщетение, следва да се отбележи, че на основание § 23, алинея 4 от AlVG размерът му е определен по същия начин като на обезщетението за безработица.
In addition, with regard to the basis on which the benefit at issue in the main proceedings is calculated, it must be pointed out that the amount thereof is determined, pursuant to Paragraph 23(4) of the AlVG, in the same way as unemployment benefit.
Наистина според тази разпоредба максималният размер на обезщетението е ограничен до размера на поисканата пенсия за инвалидност.
It is true that, under that provision, the amount of the benefit is limited to that of the invalidity pension applied for.
При все това, както посочва германското правителство, тази горна граница цели единствено да избегне положение, при което ползващият се от обезщетението трябва да възстанови недължимо получените суми, в случай че му бъде предоставена пенсия за инвалидност.
However, as the German Government has indicated, that ceiling is intended solely to avoid the beneficiary having to refund amounts unduly paid if the invalidity pension is granted.
На последно място, що се отнася до условията за отпускане на посоченото обезщетение, следва да се посочи, че освен обстоятелството, че приложимите за него разпоредби са предвидени от правната уредба относно осигуряването за безработица и че то се отпуска от компетентните органи в областта на безработицата, лицето, което иска пенсия за инвалидност, трябва да е изпълнило условията за придобиване на право на обезщетение за безработица, що се отнася до продължителността на осигуряването и до това да не е изтекъл периодът на предоставяне на обезщетението.
Finally, with regard to the conditions for the grant of the said benefit, it must be noted that, in addition to the fact that the provisions applicable to that benefit are laid down in the rules concerning unemployment benefit and that the benefit is paid by the authorities competent in regard to unemployment, the applicant for an in -validity pension must fulfil the conditions for entitlement to unemployment benefit in terms of length of affiliation; in addition, the period of entitlement to the benefit must not be exhausted.
Ето защо е безспорно, че ако правото на обезщетение за безработица се погаси през периода на изплащане на разглежданото в главното производство обезщетение, правото да се получава последното се прекратява от този момент, независимо че няма окончателно решение относно искането за пенсия за инвалидност.
It is common ground that, if the right to unemployment benefit is exhausted during the period in which the benefit at issue in the main proceedings is being paid, the right to the former benefit ceases at the same time, notwithstanding the fact that no definitive decision has been adopted concerning the application for an invalidity pension.