natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Договор за представителство в неговата цялост ще попадне в приложното поле на член 85 от Договора, ако освен клауза за въздържане от конкуренция като посочената в точка 17 от настоящото заключение съдържа клаузи, по силата на които представителят понася наймалкото значителна част от финансовите и търговските рискове, свързани с продажбата на стоките на трети лица за сметка на принципала.
The whole of an agency contract falls within the scope of Article 85 of the Treaty if it contains, in addition to a non-competition clause such as that mentioned in point 17 of this Opinion, clauses under which the agent bears, at the very least, a nonnegligible share of the financial and commercial risks linked to the sale of goods to third parties on behalf of the principal.
При такива условия договорното правоотношение вече няма да бъде истинско отношение на търговско представителство.
In those circumstances, the contractual relationship is no longer a genuine commercialagency relationship.
Такива клаузи могат да попаднат в приложното поле на член 85 от Договора само ако търговският представител наймалкото поема значителна част от финансовите и търговските рискове, свързани с продажбата на стоките (и/или на услугите) на трети лица за сметка на принципала.
Such clauses will be capable of falling within the scope of Article 85 of the Treaty only if the commercial agent assumes, at the very least, a nonnegligible share of the financial and commercial risks relating to the sale of goods (and/or services) to third parties on behalf of the principal.
В това отношение с втория си въпрос, буква а) препращащата юрисдикция иска да установи, предвид характеристиките на договорното правоотношение между CEPSA и Tobar, изброени в този въпрос, дали член 85, параграф 1 от Договора следва да се тълкува в смисъл, че не допуска този вид договор, по-специално поради това че продажната цена е определена от доставчика.
In that regard, by its Question 2(a), the referring court asks whether, in the light of the characteristics of the contractual relationship between CEPSA and Tobar, set out in that question, Article 85(1) of the Treaty should be interpreted as precluding that type of contract on the ground, in particular, that the sale price is fixed by the supplier.
Противно на това клаузата за въздържане от конкуренция, договорена между търговския представител и неговия принципал, която се отнася за пазара на посреднически услуги, продължава да попада в приложното поле на член 85, параграф 1 от Договора независимо от евентуалните финансови и търговски рискове, на които се излага търговският представител на пазара за продажба на
By contrast, the non-competition clause stipulated between the commercial agent and its principal, which relates to the market for agency services, continues to fall within the scope of Article 85(1) of the Treaty, irrespect­ive of any financial and commercial risks assumed by the commercial agent on the market for the sale of goods to third parties
Макар и CEPSA силно да оспорва представянето и преценката на договорното правоотношение, което го свързва с
Although CEPSA strongly disputes the description and assessment of the contractual relationship between it and Tobar, as
Empresarios de Estaciones de Servicio, посочено по-горе, и следва да бъдат припомнени по-долу поради тяхната релевантност за настоящото дело.
Servicio, and will be set out again below in the light of their relevance to this case.
Tobar, направени от препращащата юрисдикция в нейния втори въпрос, буква а), от постоянната съдебна практика следва, че в рамките на производство по член 234 ЕО, основано на ясно разделение на правомощията между националните юрисдикции и Съда, националният съд е компетентен да извърши всяка преценка на обстоятелствата по делото и остава отговорен за последващото му съдебно решаване 16.
given by the referring court in its Question 2(a), it is settled caselaw that, in proceedings under Article 234 EC, which are based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, any assessment of the facts in the case is a matter for the national court, which remains responsible for the subsequent judicial decision.
Също така националната юрисдикция е компетентна, а не Съдът, да прилага към конкретни положения общностните разпоредби, които Съдът е разтълкувал 17.
16Similarly, the task of applying the rules of Community law which the Court has interpreted to particular situations also falls within the jurisdiction of the national court, and not within that of the Court. 17
В рамките на разпределянето на правомощията между общностните и националните юрисдикции, като вземе предвид фактическия и правен контекст, в който се вписват преюдициалните въпроси, така както е очертан с акта за препращане 18, и за да даде полезен отговор на препращащата юрисдикция, Съдът трябва да уточни критериите, които позволяват да се прецени действителното разпределение на финансовите и търговските рискове между оператора на бензиностанция и доставчика на горива, осъществено в разглеждания по главното производство договор 19.
Under the division of jurisdiction between the Community judicature and the national courts, the Court must nevertheless take account of the factual and legislative context, as described in the order for reference, in which the questions put to it are set, 18 and in order to give a useful answer to the referring court, it is appropriate to set out the criteria enabling an assessment to be made as to the actual allocation of the financial and commercial risks between servicestation operators and the fuel supplier under the contract at issue in the case in the main proceedings. 19
Като се има предвид това, такива критерии са изведени от Съда в Решение по дело Confederación Española de
That having been said, such criteria were developed by the Court in Confederación Española de Empresarios de Estaciones de
I-11767, точка 45 и цитираната съдебна практика).
16 — See in particular, to that effect, Case C-341/05 Laval un Partneri [2007] ECR I-11767, paragraph 45 and the caselaw cited.
Що се отнася до първата категория рискове, от Решение по дело Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, посочено по-горе, следва също че те вероятно се поемат изцяло или частично от оператора на бензиностанцията, когато той става собственик на стоките, получени от доставчика, преди последващата им продажба на трети лица, когато пряко или косвено понася свързаните с дистрибуцията на стоките разходи, по-специално разходите за превоз, когато поддържа запаси за своя сметка и/или когато поема отговорността за евентуално причинените на стоките вреди като загуба или влошаване, както и за вредата, причинена от продадените стоки на трети лица, независимо от отговорността за виновно поведение на представителя 21.
As regards the first category of risks, it is also clear from the judgment in Confeder­ación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio that the servicestation operator is likely to assume those risks, wholly or in part, when he owns the goods which he has obtained from the supplier, prior to selling them on to a third party, when he assumes, directly or indirectly, the costs linked to the distribution of those goods, particularly the transport costs, when he maintains stocks at his own expense and/or when he assumes responsibility for any damage caused to the goods, such as loss or deterioration, and for damage caused by the goods sold to third parties, irrespective of the agent’s fault liability.
Финансовият риск, свързан със стоките, също трябва да бъде преценен, по-специ-ално във връзка със заплащането на горивото, ако операторът не намери купувач за него или в случай на отложено плащане
21 The financial risk linked to the goods must also be assessed, in particular as regards payment for the fuel should the operator not find a purchaser, or where payment is deferred as a result of payment by credit card,
17 — Вж. в този смисъл Решение по дело Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, посочено по-горе (точка 49 и цитираната съдебна практика).
17 — See, to that effect, Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, paragraph 49 and the caselaw cited.
18 — Решение по дело Laval un Partneri, посочено по-горе (точка 47 и цитираната съдебна практика).
18 — Laval un Partneri, paragraph 47 and the caselaw cited.
20 — Пак там (точка 51).21 — Пак там (точки 52—55).
20 — Ibid., paragraph 51.21 — Ibid., paragraphs 52 to 55.
посредничество операции, и това на представител, който понася само незначителна част от такъв риск 25.
22 ates and that of an agent who bears only a negligible share of them. 25
В главното производство и относно рисковете, свързани с продажбата на стоките, препращащата юрисдикция уточнява, на първо място, че операторът на бензиностанция поема свързания с продуктите „риск“ от момента на доставката им от доставчика в резервоара за складиране в бензиностанцията, на второ място, че той поема отговорността за евентуално причинените на продуктите вреди, както и за всички вреди, причинени от тези продукти, на трето място, че операторът е длъжен да заплати на CEPSA сумата от продажбата на горивата в рамките на девет дни след датата на доставянето им, независимо дали те са продадени на трети лица, като в противен случай операторът е длъжен да заплаща цената преди доставката на продуктите, а доставчикът може да активира предварително осигурената от оператора банкова гаранция, чийто общ размер възлиза на стойността на доставките в продължение на петнадесет дни, четвърто, че операторът поема волуметричния риск (или риск от разлика в обема), причинен от промените в температурата на горивата, така че е задължен да заплаща литрите, доставени от CEPSA, дори ако е продал по-малко количество от тях, и пето, че предаването на горивата води до начисляване на ДДС между CEPSA и оператора.
In the case in the main proceedings, and regarding the risks linked to the sale of goods, the referring court points out, firstly, that the servicestation operator assumes ‘the risk’ linked to the goods from the time of their delivery by the supplier into the storage tank existing in the service station, secondly, that the operator is liable for any damage caused to the goods and for any damage caused by those goods, thirdly, that the operator is required to pay to CEPSA the amount corresponding to the sale of the fuels within nine days following the date of their delivery, regardless of whether they are sold to third parties, failing which the operator is required to pay the price prior to delivery of the goods and the supplier is authorised to activate the bank guarantee equivalent to 15 days’ supply taken out beforehand by the operator, fourthly, that he assumes the volumetric (or volume-difference) risk occasioned by changes in fuel temperature, with the result that he is obliged to pay for the number of litres supplied by CEPSA even though he has sold a lesser quantity and, fifthly, that the transfer of the fuels gives rise to invoicing of VAT between CEPSA and the operator.
Както вече посочих, за да има основания за прилагане на член 85, параграф 1 от Договора, не е необходимо операторът да се излага на всички посочени по-горе рискове, които впрочем не са и изчерпателни, стига да поема значителна част от тях.
As I have already mentioned, it is not necessary, in order for Article 85(1) of the Treaty to be applicable, for the operator to assume all the abovementioned risks, which are, moreover, not exhaustive, provided that he assumes a nonnegligible share of them.
Единствено в случаи, когато, от една страна, операторът не понася никакви рискове, произтичащи от договорените или сключени договори за сметка на доставчика, или от друга страна, както това е изяснено в Решение по дело Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, посочено по-горе, той поема само незначителна част от посочените рискове, договорното правоотношение между този представител и принципала, свързано с пазара за продажба на стоките на трети лица, може да се счита за необхванато от понятието „споразумения между предприятия“ по смисъла на член 85, параграф 1 от Договора 24.
It is only where, on the one hand, the operator does not bear any of the risks resulting from the contracts negotiated or concluded on behalf of the supplier or, on the other, as explained by the judgment in Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, he assumes only a negligible share of those risks that the contractual relationship between that agent and the principal relating to the market for the sale of goods to third parties may be regarded as not covered by the concept of ‘agreements between undertakings’ within the meaning of Article 85(1) of the Treaty.
Всъщност от икономическа гледна точка не съществува никаква разлика между положението на търговски представител, който не понася никакъв риск във връзка с извършваните с негово
24 That is because, in economic terms, there is no difference between the position of an agent who does not bear any risks linked to the transactions he negoti-
Тези сведения сочат, че собствеността върху горивата се прехвърля от CEPSA на оператора от момента на получаването им от последния и че операторът се излага на
Those particulars tend to suggest that the fuels are the subject of a transfer of ownership between CEPSA and the operator upon their receipt by the latter and that the
25 — Вж. в този смисъл посоченото по-горе заключение на генералния адвокат Kokott (точка 64).
25 — See, to that effect, the Opinion of Advocate General Kokott, point 64.
22 — Пак там (точка 56).23 — Пак там (точка 59).24 — Пак там (точки 43 и 61).
22 — Ibid., paragraph 56.23 — Ibid., paragraph 59.24 — Ibid., paragraphs 43 and 61.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MENGOZZI — ДЕЛO C-279/06 свързаните с това прехвърляне рискове, включително, ако е необходимо, на риска, свързан с отговорността за стоките.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-279/06 operator assumes the risks linked to that transfer, including, where relevant, the risk linked to product liability.
Освен това според обясненията, дадени в акта за препращане, операторът изглежда гарантира и поема отговорността за неплатените дългове на клиентите, които с негово посредничество са се присъединили към системата за кредитни карти, създадена и управлявана от CEPSA — дългове, които могат да съответстват на значителни суми, като в акта за препращане се посочва пример за неплатено задължение от над 30 000 EUR.
In addition, according to the explanations given in the order for reference, the operator appears to guarantee and assume liability for the unpaid debts of customers who have joined, through the operator, the credit card scheme created and managed by CEPSA, debts which may be of significant amounts, the order for reference mentioning an example of an unpaid debt of more than EUR 30 000.
пазара инвестиции, следва да се отбележи, че препращащата юрисдикция не дава достатъчно сведения по този въпрос.
must be observed that the referring court does not provide sufficient information on this question.
Тя наистина уточнява, че CEPSA поема свързаните с изображението на своята марка разходи за инсталиране и поддръжка в бензиностанцията и че прехвърля на оператора резервоарите, както и помпите за бензин.
It does, admittedly, state that CEPSA bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station and that it transfers the fuel tanks and petrol pumps to the operator.
От акта за препращане също следва, че Tobar е собственик на бензиностанцията и че този оператор е длъжен да осигури банкова гаранция с размер, съответстващ на стойността на оборудването, прехвърлено от CEPSA, което дава основание да се смята, както твърди Комисията, че операторът поема значителни разходи и е принуден да прибягва към финансовия пазар, все едно че този оператор е трябвало сам да се установи на пазара.
It is also apparent from the order for reference that Tobar is the owner of the service station and that that operator is obliged to provide a bank guarantee for an amount corresponding to the value of the equipment transferred by CEPSA, which suggests, as submitted by the Commission, that the operator bears costs which are not negligible and is forced to have recourse to the financial market, as if that operator had had to set up in business himself.
В акта за препращане обаче не се предоставят никакви, дори приблизителни сведения за разходите, които страните по договора понасят, и за приходите, които получават, нито за евентуалното използване на оборудването или за неговата амортизация след прекратяването на договорното правоотношение.
However, the order for reference does not provide any information whatsoever, even approximate, as to the costs which the parties to the contract bear and the income which they obtain, nor as to any use of the equipment and its depreciation, when the contractual relationship ends.
Препращащата юрисдикция трябва да прецени естеството на инвестициите, направени от страните във връзка с продажбата на съответните стоки, като се вземат предвид всички тези обстоятелства.
It is for the referring court to assess the nature of the investments made by the parties in connection with the sale of the goods concerned, having regard to all of those factors.
Макар препращащата юрисдикция да уточнява, че CEPSA поема рисковете, свързани с превоза на стоките, изброените по-горе обстоятелства, независимо че трябва да бъдат оценени конкретно от препращащата юрисдикция, според мен дават основание да се заключи, че Tobar понася значителни рискове, свързани с продажбата на петролни продукти, които са предмет на разглеждания в главното производство договор.
Even though the referring court points out that CEPSA assumes the risks linked to transport of the goods, the factors listed above, whilst they need to be assessed in concrete terms by the referring court, tend, in my view, to suggest that Tobar bears nonnegligible risks linked to the sale of the petroleum products which are the subjectmatter of the contract at issue in the main proceedings.
Колкото до разпределението на рисковете, свързани със специфичните за
As regards the allocation of the risks relating to marketspecific investments, it
В случай че от разглеждането, което националната юрисдикция трябва да извърши, е видно, че операторът на бензиностанция поема значителна част от търговските и финансовите рискове, свързани с операциите, които той осъществява за доставчика, този представител ще се счита за независим икономически оператор.
Should the examination to be carried out by the national court show that the servicestation operator assumes a nonnegligible share of the commercial and financial risks linked to the transactions concluded by him for the supplier, that agent will be considered to be an independent economic operator.
В такъв случай изключителното договорно правоотношение, което го свързва с доставчика, ще се обхваща от понятието „споразумения между предприятия“ по смисъла на член 85, параграф 1 от
The exclusive contractual relationship between himself and the supplier will then be covered by the concept of ‘agreements between undertakings’ within the meaning of Article 85(1) of the Treaty. It will then follow that the clause relating to the requirement for the operator to sell the fuels at a price
26 — Вж. в това отношение и Насоките (точка 16).
26 — See also, in that regard, the Guidelines, point 16.
CEPSA бъде присъщо на способността на CEPSA да разграничава сферата на дейност на своите представители и също няма да попада в приложното поле на член 85, параграф 1 от Договора 29.
CEPSA determined by the supplier will be inherent in CEPSA’s ability to delimit the scope of the activities of its agents and will also fall outside the scope of Article 85(1) of the Treaty.
В такъв случай подобна клауза ще попадне под забраната, предвидена в член 85, параграф 1, буква а) от Договора.
27If that is the case, such a clause will fall under the prohibition laid down in Article 85(1)(a) of the Treaty.
Тогава ще възникне последващият въпрос дали наложеното на оператора задължение да продава горивата на определена цена може да спада към груповото освобождаване, предвидено в членове 10—13 от Регламент № 1984/83 28 — въпрос, който ще бъде разгледан по-нататък в настоящото заключение.
The subsequent question will then arise as to whether the obligation imposed on the operator to sell the fuels at a specific price would fall within the block exemption provided for in Articles 10 to 13 of Regulation No 1984/83, 28a question which will be considered at a later stage in this Opinion.
Ако, напротив, препращащата юрисдикция установи, че операторът на бензиностанция поема само незначителна част от рисковете, свързани с извършваните за сметка на принципала операции, задълженията на посредника, произтичащи от договорното правоотношение относно пазара на продуктите, продавани на трети лица, ще попадат извън приложното поле на член 85, параграф 1 от Договора.
However, should the referring court find that the servicestation operator assumes only a negligible fraction of the risks linked to the transactions concluded on behalf of the principal, the intermediary’s obligations arising from the contractual relationship in respect of the market for goods sold to third parties will fall outside the scope of Article 85(1) of the Treaty.
Следователно, както Съдът вече е уточнил, наложеното на оператора задължение да продава горивата на определена от доставчика цена ще
Consequently, as the Court has already stated, the obligation imposed on the operator to sell fuel at a price
Поради всички тези съображения предлагам на първи въпрос, буква а) и на втори въпрос, буква а) да се отговори в смисъл, че що се отнася до пазара за продажба на стоките на трети лица, клаузите на договор, включително тази относно определянето на крайната продажна цена за потребителите, които обвързват доставчик на горива и оператор на бензиностанция и по силата на които последният поема наймного незначителна част от финансовите и търговските рискове, свързани с продажбата на посочените стоки, не представляват споразумения между предприятия по смисъла на член 85, параграф 1 от Договора, дори ако в този договор се съдържа и клауза за въздържане от конкуренция или за изключителност, с която операторът се задължава да се снабдява изключително от доставчика.
For all of those reasons, I propose that Question 1(a) and Question 2(a) should be answered to the effect that, so far as the market for the sale of goods to third parties is concerned, the clauses of an agency contract, including a clause relating to the fixing of the retail price, between a supplier of fuel and the operator of a service station, pursuant to which the latter assumes, at the very most, only a negligible share of the financial and commercial risks linked to the sale of those goods, do not constitute agreements between undertakings within the meaning of Article 85(1) of the Treaty, even if that contract also contains a non-competition or exclusivity clause by which the operator undertakes to purchase supplies exclusively from the supplier.
Клаузата за въздържане от конкуренция или за изключителност, съдържаща се в подобен договор, с която операторът се задължава да се снабдява изключително от доставчика и която се отнася за пазара на посреднически услуги, представлява споразумение между предприятия по смисъла на член 85, параграф 1 от Договора.
The non-competi-tion or exclusivity clause present in such a contract, by which the operator undertakes to purchase supplies exclusively from the supplier and which relates to the market for agency services, constitutes an agreement between undertakings within the meaning of Article 85(1) of the Treaty.