natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Националната правна уредба се състои от сложна система от закони и декретзакони, но крайъгълният камък на правилата относно националното телевизионно разпръскване са три последователни законодателни мерки: Закон № 223/1990 2(наричан по-нататък „Закон Mammì“), Закон № 249/1997 3(наричан по-нататък „Закон Maccanico“) и Закон № 112/2004 4
The relevant national legal framework is a complex amalgam of laws and decree-laws, but three legislative measures have, consecutively, formed the cornerstone of the rules in respect of national broadcast television: Law No 223/1990 (‘the Mammì Law’), 2 Law No 249/1997 (‘the Maccanico Law’) 3and Law No 112/2004 (‘the Gasparri Law’). 4
С акта за препращане в настоящото дело Consiglio di Stato (Италия) поставя на Съда цяла поредица въпроси с предмет лоялна конкуренция, свободно предоставяне на услуги, свобода на изразяване, както и принципа на медийния плурализъм.
By its order for reference in the present case, the Consiglio di Stato (Council of State) (Italy) asks the Court a wide range of questions regarding fair competition, freedom to provide services, freedom of expression, as well as the principle of pluralism of the media.
Главното производство се отнася до телевизионно дружество, което няколко години след като придобива права за национално телевизионно разпръскване в рамките на тръжна процедура, все още не е получило необходимите честоти за упражняването на тези права.
The main proceedings concern a television company that, several years after having obtained national broadcasting rights in a public tender procedure, has not yet been assigned the radio frequencies necessary to exercise those rights.
Междувременно националното законодателство разрешава на заварените оператори да продължат телевизионната си дейност и да използват радиочестотите, като по този начин в действителност поддържа положение, което противоречи на резултата от тръжната процедура.
Meanwhile, national legislation has allowed incumbent operators to continue their broadcasting activities and to use radio frequencies, thus effectively prolonging a situation which is at odds with the outcome of the public tender procedure.
Ще разгледам подигнатите от препращащата юрисдикция проблеми най-вече от гледна точка на правилата за свободно предоставяне на услуги.
I shall address the problems raised by the referring court mainly in the light of the rules on freedom to provide services.
Закон Maccanico е приет през юли 1997 г., след като в решение от декември
The Maccanico Law was adopted in July 1997, after the Corte Costituzionale (Constitutional Court) (Italy) had held, by a
2 — Редовна притурка № 53 към GURI № 185 от 9 август 1990 г.
2 — GURI No 185 of 9 August 1990, Ordinary Supplement No 53.3 — GURI No 177 of 31 July 1997, Ordinary Supplement No 154.4 — GURI No 104 of 5 May 2004, Ordinary Supplement No 82.
Предвид целите на Закон Maccanico през март 1999 г. е открита тръжна процедура за разпределяне на правата за наземно национално телевизионно разпръскване.
In view of the objectives of the Maccanico Law, a public tender procedure was initiated, in March 1999, for the rights for national television broadcasting on terrestrial frequencies.
Поради технически ограничения наземните канали не може да са повече от единадесет на брой.
Due to technical limitations, the number of terrestrial channels could not exceed 11.
Три канала са запазени за обществената телевизия, а на частните оператори се предлагат наймного осем канала.
Three channels were reserved for public television, while a maximum of eight channels were available for private operators.
Закон Maccanico създава Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (орган за регулиране на далекосъобщенията, „AGCom“) и въвежда нови ограничения върху концентрацията в рамките на националния пазар на телевизионното разпръскване, с цел да се гарантира конкуренцията и да се зачита плурализмът.
The Maccanico Law created the Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (Communications Regulatory Authority, ‘AGCom’) and introduced new restrictions on concentration in the market for national broadcast television, with a view to ensuring competition and respect for the principle of pluralism.
По силата на Закон Maccanico никой субект няма разрешение да излъчва над 20 % от националните телевизионни програми след 30 април 1998 г.
Under the Maccanico Law, no one was to be allowed to operate more than 20% of national broadcast channels as from 30 April 1998.
След като успешно взема участие в тръжната процедура, Centro Europa 7 srl (наричано по-нататък „Europa 7“) придобива права за национално телевизионно разпръскване.
Having participated successfully in the tender procedure, Centro Europa 7 Srl (‘Europa 7’) obtained national television broadcasting rights.
Тези права се предоставят с министерски декрет от 28 юли 1999 г. , публикуван на 28 октомври същата година.
The rights were granted by Ministerial Decree of 28 July 1999, issued on 28 October of the same year.
Що се отнася до конкретно разпределените честоти, декретът се позовава на националния план за разпределяне, чието осъществяване все още предстои.
Regarding the specific frequencies, the Decree referred to the national allocation plan which had yet to be implemented.
По силата на декрета AGCom и Министерството на далекосъобщенията трябва да осъществят националния разпределителен план в рамките на 24 месеца след нотифициране на декрета.
According to the Decree, the AGCom and the Ministry of Communications were to implement the national allocation plan within 24 months from the notification of the Decree.
В случай на „обективни препятствия“ този срок може да се продължи с 12 месеца.
In the event of ‘objective impediments’ that period could be extended for another 12 months.
Закон Maccanico предвижда и преходен режим за заварените оператори, чиито съществуващи канали надвишават пределната стойност от 20 %.
The Maccanico Law also provided transitional rules for incumbent operators with existing channels exceeding the 20% threshold.
Съгласно този преходен режим посочените оператори могат временно да продължат излъчването след 30 април 1998 г. , при условие че излъчването се извършва едновременно наземно и чрез спътник или кабел.
According to the transitional rules, those operators would be allowed to continue their broadcasting activities after 30 April 1998 on a temporary basis, on condition that they broadcast on terrestrial frequencies and, at the same time, on cable or satellite television.
Законът предвижда, че телевизионните канали, които нарушават пределната стойност, трябва да преустановят наземното разпръскване след приемането на национален план за разпределяне на честотите.
The Law provided that channels which breached the threshold were eventually to cease terrestrial broadcasting, following the adoption of a national plan for the allocation of frequencies.
Националният план за разпределяне на честотите не се осъществява.
The national allocation plan failed to materialise.
На Europa 7 следователно изобщо не се разпределя честота и въпреки че придобива права за телевизионно разпръскване, то не може да започне да излъчва. Междувременно
As a result, Europa 7 did not receive any frequencies and, despite having obtained broadcasting rights, was not able actually to start broadcasting.
5 — Решение № 420/1994 от 5 и 7 декември 1994 г.
5 — Sentenza 57 December 1994, No 420/1994.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-380/05 поредица закони и съдебни решения разрешават на заварените оператори, включително неуспешно взелите участие в тръжната процедура, да продължат да излъчват.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 decisions allowed incumbent operators, including those who had been unsuccessful in the tender procedure, to continue their broadcasting operations.
Действително Закон Gasparri разрешава на заварените оператори да използват честотите за канали, надвишаващи антитръстовата пределна стойност, като по този начин блокира разпределянето на тези честоти на новите оператори като Europa 7 до осъществяването на национален план за разпределяне на честотите за цифрова телевизия.
The Gasparri Law effectively allowed incumbent operators to use frequencies for channels exceeding the antitrust threshold, thus blocking the release of those frequencies for new operators such as Europa 7, pending the implementation of a national plan for the allocation of frequencies for digital television.
Освен това по силата на Закон Gasparri единствено действащите оператори могат да поискат предоставянето на право да се използват честоти за цифрова телевизия.
In addition, under the Gasparri Law, only active operators were eligible to apply for the right to use frequencies for digital television.
Накрая, Закон Gasparri преопределя пределната стойност от 20 %, въведена със Закон Maccanico.
Lastly, the Gasparri Law redefined the 20% threshold which had been introduced by the Maccanico Law.
Например Закон № 66/2001 6, който урежда преминаването от аналогова към цифрова телевизия, разрешава на тези оператори да продължават да излъчват на честоти за наземно разпръскване до осъществяването на национален план за разпределяне на честотите за цифрово разпръскване.
For instance, Law No 66/2001, 6which regulated the transition from analogue to digital television, allowed these operators to continue broadcasting by terrestrial frequencies until the implementation of a national plan for the allocation of frequencies for digital broadcast television.
Този план следва да започне да се прилага най-късно на 31 декември 2002 г.
That plan was supposed to come into effect on 31 December 2002 at the latest.
Срокът изтича, но план изобщо не е изготвен.
The deadline expired, but no plan was ever drawn up.
Следователно към съответната дата някои оператори за национално телевизионно разпръскване не придобиват права за разпръскване, но все пак запазват разрешението си да продължат своята телевизионна дейност, независимо от превишаването на антитръстовата пределна стойност.
Thus, at the material time, certain operators in national broadcast television had not obtained broadcasting rights, but were none the less allowed to continue their broadcasting activities, even though they exceeded the antitrust threshold.
Въпреки че придобива права за разпръскване, Europa 7 не може да започне излъчване, тъй като не получава необходимите честоти.
Europa 7, despite having obtained broadcasting rights, could not start operating since it had not received the necessary frequencies.
Освен това понеже не е действащ оператор, Europa 7 не може да придобие права за цифрово разпръскване.
In addition, Europa 7, not being an active operator, could not obtain broadcasting rights for digital television.
В решение от 20 ноември 2002 г. Corte Costituzionale постановява, че за каналите, които превишават антитръстовата пределна стойност от 20 %, преминаването от наземното разпръскване към кабел или сателит трябва да се извърши най-късно на 31 декември 2003 г., независимо от състоянието на развитие на цифровата телевизия 7.
In a ruling of 20 November 2002, the Corte Costituzionale held that the transfer of channels that exceeded the 20% antitrust threshold from terrestrial television to cable or satellite television should take place no later than 31 December 2003, regardless of the state of developments with respect to digital television.
Същевременно въпреки това решение възможността заварените оператори да продължат да използват честотите за наземно разпръскване за каналите, надвишаващи антитръстовата пределна стойност, отново се разширява с Декрет № 352/2003 8(впоследствие преобразуван в Закон № 43/2004 9) и със Закон Gasparri.
7Yet, despite that ruling, the possibility for incumbent operators to keep using terrestrial frequencies for channels exceeding the antitrust threshold was again extended by Decreelaw No 352/2003 8(subsequently converted into Law No 43/2004 9) and by the Gasparri Law.
С изтичането на срока от 24 месеца след нотифициране на изтичането на своята лицензия за разпръскване Europa 7 сезира Tribunale Amministrativo Regionale Lazio (Областен административен съд Лацио).
After the period of 24 months following the notification of its broadcasting licence had expired, Europa 7 brought proceedings before the Tribunale Amministrativo Regionale Lazio (Latium Regional Administrative Court).
То иска компетентните административни органи да бъдат задължени да разпределят необходимите честоти и да
It asked that the competent administrative authorities be ordered to allocate the necessary frequencies and to pay compensation in respect of the losses
CENTRO EUROPA 7 бъдат осъдени да изплатят обезщетение за претърпяната до момента вреда.
CENTRO EUROPA 7 suffered in the interval.
При условията на евентуалност, в случай че разпределянето на честоти се окаже невъзможно, Europa 7 иска поправяне на вредата.
In the alternative, in case the allocation of frequencies should prove impossible, Europa 7 claimed reparation.
Tribunale Amministrativo Regionale Lazio постановява, че Europa 7 не разполага със субективно право („diritto soggettivo“) да му се разпределят конкретни честоти и отхвърля иска в неговата цялост.
The Tribunale Amministrativo Regionale Lazio held that Europa 7 did not have an enforceable claim (‘diritto soggettivo’) to have specific frequencies allocated to it and dismissed the action in its entirety.
Впоследствие Europa 7 подава въззивна жалба пред Consiglio di Stato.
Europa 7 subsequently lodged an appeal before the Consiglio di Stato.
В хода на националното производство италианските власти се позовават в своя защита на Декретзакон № 352/2003 и на Закон Gasparri.
Throughout the national legal proceedings, the Italian authorities invoked Decreelaw No 352/2003 and the Gasparri Law in their defence.
При тази обстановка Consiglio di Stato отправя до Съда поредица от въпроси:
In that context, the Consiglio di Stato has referred a raft of questions to the Court of Justice:
2) Дали разпоредбите на Договора за ЕО, гарантиращи свободното предоставяне на услуги и конкуренцията, съгласно тълкуването им от Комисията в тълкувателното съобщение от 29 април 2000 г. относно концесиите по общностното право изискват концесиите да се предоставят според принципи, годни да осигурят равнопоставеността и липсата на дискриминация при третирането, прозрачността, пропорционалността и спазването на правата на частните лица?
(2) Do the provisions of the EC Treaty which secure freedom to provide services and competition, on the interpretation provided by the Commission in the interpretative communication of 29 April 2000 on grants of rights under Community law, require the principles governing that matter to be capable of ensuring equal nondiscriminatory treatment, as well as transparency, proportionality and respect for the rights of individuals; and are those provisions and principles of the Treaty infringed by Article 3(7) of Italian Law No 249/1997, and by Article 1 of Decreelaw No 352 of 24 December 2003 converted into Law No 112/2004 (Gasparri Law), [ 10] inasmuch as those provisions enabled individuals operating networks in breach of the limits laid down by competition law to continue to operate, thereby excluding operators, such as the appellant undertaking, which, though in possession of the relevant rights granted following a regular competitive procedure, were unable to carry on the activity in respect of which such rights were granted because of a failure to allocate frequencies owing to their insufficient number or scarcity as a result of the continued exercise of rights by the owners of networks in breach of the limits on concentrations under antitrust law?
3) Дали член 17 от Директива 2002/20/ЕО (Директивата за разрешение) поражда
(3) With effect from 25 July 2003, does Article 17 of [Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of
10 — Изглежда става дума за грешка: въпросният декретзакон е плреобразуван в Закон № 43/2004 от 24 февруари 2004 г.
10 — This appears to be a mistake: the Decreelaw in question was in fact converted into Law No 43/2004 of 24 February 2004.
„1) Дали член 10 от ЕКПЧ [Европейска конвенция за защита на правата на човека и основните свободи], към който препраща член 6 от Договора за създаване на Европейския съюз, гарантира външния плурализъм на информацията в сектора на телевизионното разпръскване по начин, който задължава държавитечленки да гарантират в този сектор действителен плурализъм и ефективна конкуренция, основана на антитръстова система, гарантираща в зависимост от технологичното развитие достъпа до каналите и разнообразието на операторите, като не позволява дуополните положения на пазара да се разглеждат като правомерни?
‘(1) Does Article 10 of the [European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (“the ECHR”)], as referred to in Article 6 of the Treaty on European Union, guarantee pluralism in the broadcasting sector, thus requiring the Member States to secure pluralism and competition in the sector based on an antitrust system which, in step with technological development, secures network access and a multiplicity of operators and renders duopolistic market behaviour unlawful?
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-380/05 непосредствени последици във вътрешния правопорядък, считано от 25 юли 2003 г., и задължава държаватачленка, която е предоставила концесии за телевизионна дейност (включващи правото да се инсталират мрежи, да се предоставят електронни съобщителни услуги или правото за ползване на честотите), да съобразява тези концесии с общностната правна уредба?
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive)] render that directive directly effective in the internal legal order and oblige a Member State which has granted broadcasting rights (right to install networks or provide electronic communication services or the right to use frequencies) to bring them into line with Community rules; and does that entail the need actually to allocate the frequencies necessary for carrying on the activity in question?
5) Дали член 9 от Директива 2002/21/ЕО […], член 5, параграф 2, втора алинея и член 7, параграф 3 от Директива 2002/20/ЕО […] и член 4 от Директива 2002/77/ЕО [от 16 септември 2002 година относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи и услуги] задължават държавитечленки най-късно към 25 юли 2003 г. (член 17 от Директивата за разрешение) да премахнат положение на фактическо заемане на радиочестотите (експлоатация на оборудване без концесия или разрешение, издадени след процедура по подбор) по отношение на телевизионна дейност като извършената, така че да не позволяват тази дейност да се осъществява при липсата на каквото и да е правилно планиране на радиочестотното разпръскване, въпреки всяка логика за увеличаване на плурализма и в противоречие със същите онези концесии, които държаватачленка е предоставила чрез публична процедура?
(5) Do Article 9 of Directive 2002/21 …, the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of Directive 2002/20 …, and Article 4 of [Commission Directive 2002/77/EC of 16 September 2002 on competition in the markets for electronic communications networks and services], require the Member States to arrange for the cessation, at least as from 25 July 2003 (see Article 17 of the Authorisation Directive), of a situation of de facto use of frequencies (use of facilities without grant of rights or authorisations issued following a selection procedure), on the basis of the broadcasting system already in place, so that broadcasting cannot be undertaken where there is no proper planning in regard to matters concerning the airwaves and no logical increase in pluralism, in contravention of rights awarded by the Member State following a public procedure?
6) Можела ли е и може ли държаватачленка да се позовава на предвидената в член 5, параграф 2, втора алинея от Директива 2002/20/ЕО […] и в член 4 от Директивата 2002/77/ЕО дерогация единствено в полза на плурализма на информацията и за гарантиране на защитата на културното или езиковото многообразие, а не в полза на лица, експлоатиращи канали, които надвишават вече предвидените в националната правна уредба антитръстови ограничения?
(4) Do Article 9 of [Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive)] and Article 5 of the Authorisation Directive providing for transparent and nondiscriminatory public procedures (Article 5) conducted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria (Article 9) preclude a system providing for general authorisation under national law (Article 23(5) of Law No 112/2004); by permitting the continued operation, under that system of networks in breach of limits and not selected under a competitive procedure, do those provisions ultimately impinge on the Community-law rights under (Article 17(2) of Directive 2002/20 …) of other undertakings which are prevented from operating even though they have been successful in competitive procedures?
7) За да може да се позовава на дерогацията по член 5 от Директива 2002/20/ЕО, трябва ли държаватачленка да укаже какви са действително преследваните цели на националната дерогираща разпоредба?
(7) attendant accentuating of the scarcity of available frequencies owing to the existence of analogue and digital transmission in parallel (simulcast)?
общо преминаване към цифрово излъчване), докато в случая на обикновеното преминаване към цифрово наземно излъчване има риск от допълнително утежняване на проблема с липсата на налични честоти, дължащ се на аналоговото и цифрово разпръскване в едновременен режим?
In order to benefit from the derogation under Article 5 of Directive 2002/20 …, does the Member State have to indicate the objectives actually pursued by the national derogatory rules?
8) Може ли, освен към концесионера на обществената услуга за телевизионно разпръскване (RAI в Италия), тази дерогация да се приложи и в полза на частни оператори, които не са преминали успешно процедурите по подбор, и в ущърб на предприятия, които, напротив, са получили концесия вследствие на тръжна процедура?
May that derogation be applied, in addition to the case of the concessionary of the public broadcasting service (RAI in Italy), in favour also of private operators who have been unsuccessful in competitive procedures and to the detriment of undertakings who may have duly been granted rights following a competitive procedure?
II — Предварителни бележки относно компетентността на Съда да разглежда съответствието на националните актове с основните права контрол за съответствие на мерките на държавитечленки с основните права.
II — Preliminary remarks on the jurisdiction of the Court to review national acts for their conformity with fundamental rights
В заключението си, представено по дело Konstantinidis, генерален адвокат Jacobs посочва, че по силата на общностното право всеки гражданин на държавачленка, който упражнява икономическа дейност в друга държавачленка, може да се позовава на защитата на основните си права:
Member State measures in order to assess their conformity with fundamental rights. In his Opinion in Konstantinidis, Advocate General Jacobs expressed the view that any national of one Member State who pursues an economic activity in another Member State may, as a matter of Community law, invoke the protection of his fundamental rights:
С първия си въпрос препращащата юрисдикция иска да се направи тълкуване на член 10 от ЕКПЧ и Съдът да изясни задълженията, които произтичат за държавитечленки по силата на правото за свобода на изразяване и на свързаното с него понятие за медиен плурализъм.
By its first question, the referring court seeks an interpretation of Article 10 of the ECHR and asks the Court of Justice to clarify the obligations that apply to the Member States by virtue of the right to freedom of expression and the corollary notion of pluralism of the media.