natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Максимално допустимите годишни нива на риболовното усилие, установени в приложения I и II, не са в противоречие с ограниченията на риболовното усилие, установени по силата на планове за възстановяване или на всяка друга мярка за управление съгласно правото на Общността, при условие че е спазена мярката с най-ниско ниво на риболовно усилие.
The maximum levels of annual fishing effort fixed in Annexes I and II shall be without prejudice to fishing effort limitations fixed under recovery plans or any other management measure under Community law provided that the measure with the lower amount of fishing effort is complied with.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държавичленки.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.’
Поради това че на 29 януари 2004 г. Кралство Испания подава жалба, вписана в регистъра под номер C-36/04, с която иска отмяна на членове 3, 4 и 6 от Регла-
Since the Kingdom of Spain brought an action on 29 January 2004, registered as Case C-36/04, for annulment of Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003, it was
С определение на председателя на Съда от 9 март 2005 г. Комисията на Европейските общности е допусната да встъпи в подкрепа на исканията на Съвета в настоящото дело.
By order of the President of the Court of 9 March 2005, the Commission was granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Council in the present case.
С Решение от 30 март 2006 г. по дело Испания/Съвет (C-36/04, Recueil, стр. I-2981) Съдът отхвърля жалбата, с която се иска отмяна само на членове 3, 4 и 6 от Регламент № 1954/2003, като приема, че тези разпоредби не могат да бъда отделени от останалите разпоредби на този регламент, поради което жалбата е недопустима.
By judgment of 30 March 2006 in Case C-36/04 Spain v Council [2006] ECR I-2981, the Court dismissed the application for annulment of Articles 3, 4 and 6 — only — of Regulation No 1954/2003, since it considered that those provisions were not severable from the rest of that regulation, with the result that the action was inadmissible.
В резултат на това решение и възобновяването на производството по настоящото дело в своята реплика Кралство Испания изрично повдига възражение за незаконосъобразност на Регламент № 1954/2003 и поддържа исканията си за отмяна на членове 1—6 от Регламент № 1415/2004 и осъждане на ответната институция да заплати съдебните разноски.
Following delivery of that judgment, and the resumption of the proceedings in the present case, the Kingdom of Spain formally raised, in its reply, a plea of illegality in regard to Regulation No 1954/2003, and maintained its claim that the Court should annul Articles 1 to 6 of Regulation No 1415/2004 and order the Council to pay the costs.
Съветът и Комисията искат жалбата да бъде отхвърлена и Кралство Испания да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.
The Council and the Commission contend that the Court should dismiss the action and order the Kingdom of Spain to pay the costs.
По допустимостта на възражението за незаконосъобразност
Admissibility of the plea of illegality
Съветът счита, че повдигнатото от Кралство Испания възражение за незаконосъобразност на Регламент № 1954/2003 е недопустимо, тъй като, от една страна,
The Council contends that the Kingdom of Spain’s plea of illegality concerning Regulation No 1954/2003 is inadmissible since, on the one hand, it was raised out of time — that is, in the reply rather than in the application — and, on the other, the
ИСПАНИЯ/СЪВЕТ е направено със закъснение — в репликата, а не в жалбата — а от друга страна, държаватачленка по никакъв начин не би могла да оспорва действителността на посочения регламент след изтичането на срока, определен в член 230, пета алинея ЕО.
Member State cannot in any event challenge the validity of that regulation after the expiry of the timelimit laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC.
Той изтъква от една страна, че съгласно член 42, параграф 2 от Процедурния правилник в хода на производството не могат да се въвеждат нови правни основания и че отхвърлянето на подадената от Кралство Испания жалба с посоченото по-горе Решение по дело Испания/Съвет не може да се счита за ново фактическо обстоятелство по смисъла на тази разпоредба.
It argues, first, that Article 42(2) of the Rules of Procedure prohibits the introduction of new pleas in law in the course of proceedings and that the dismissal of the Kingdom of Spain’s action in Spain v Council, cited above, cannot be regarded as a new fact for the purposes of that provision.
От друга страна той отбелязва, че ако държавачленка имаше правото да оспорва действителността на регламент на Общността след изтичане на предвидения в член 230, пета алинея ЕО срок, като повдига възражение за незаконосъобразност всеки път, когато някоя институция приеме акт за прилагане на този регламент, това би направило възможно да се оспорват без ограничение във времето общностните актове и техните правни последици и би било в противоречие с целта на сроковете за обжалване, която е да гарантират правната сигурност.
The Council points out, secondly, that if a Member State were permitted to challenge the validity of a Community regulation after the expiry of the timelimit laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC by raising a plea of illegality each time an institution adopts a measure implementing that regulation, it would be possible to challenge indefinitely Community measures producing legal effects, which would be contrary to the purpose of the timelimits for bringing actions, which is to ensure legal certainty.
Комисията, която встъпва в подкрепа на Съвета и иска жалбата да бъде отхвърлена като неоснователна, изтъква, че Регламент № 1954/2003 и Регламент № 1415/2004, който само прилага предходния регламент, са толкова тясно свързани, че настоящата жалба е само едно, почти буквално повторение на жалбата, по която е постановено посоченото по-горе Решение по дело Испания/Съвет.
The Commission, which is intervening in support of the Council and which contends that the action should be dismissed as unfounded, states that Regulation No 1954/2003 is so closely linked to Regulation No 1415/2004, which merely implements it, that the present action is merely an almost literal repetition of the action in Spain v Council. The present action has not really been brought against Regulation
Всъщност настоящата жалба била насочена не срещу Регламент № 1415/2004, а по-скоро срещу членове 3, 4 и 6 от Регламент № 1954/2003, тъй като никое от правните основания не посочвало конкретно или пряко Регламент № 1415/2004.
No 1415/2004 but against Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003, since none of the pleas put forward mention Regulation No 1415/2004 specifically or directly.
В крайна сметка, като е продължило настоящото производство след обявяването на посоченото по-горе Решение по дело Испания/Съвет, Кралство Испания се опитвало да избегне последиците на това решение.
In short, by continuing the present procedure after the delivery of judgment in Spain v Council, the Kingdom of Spain is seeking to avoid the consequences of that judgment.
Тъй като с последното е отхвърлена жалбата на Испания, настоящата жалба била „безпредметна“.
Since its application was dismissed in the latter case, the present case is ‘without purpose’.
По-нататък, според Комисията жалбоподателят не можел да повдига възражение за незаконосъобразност на акт, срещу който е можел да подаде жалба за отмяна.
In addition, in the Commission’s view, the applicant cannot raise a plea of illegality in regard to a measure in respect of which it could have brought an action for annulment.
Нещо повече, това възражение, което не поставя въпрос, свързан с обществения ред, е трябвало да бъде повдигнато изрично още на етапа на жалбата.
Moreover, that plea, which does not raise a question of public policy, should have been expressly put forward at the stage of the application.
То било направено след изтичането на срока и въвеждало, в нарушение на член 42 от Процедурния правилник, ново правно основание, а също така изменяло първоначалното искане.
It was raised out of time and constitutes the introduction of a new plea in law and an amendment of the initial application, contrary to Article 42 of the Rules of Procedure.
С оглед на всички тези съображения Комисията счита, че настоящата жалба трябва да бъде отхвърлена, без да е необходимо делото да се разглежда по същество.
For all of those reasons, the Commission considers that the present action should be dismissed without there being any need to examine the substance of the case.
Кралство Испания поддържа, че Регламенти № 1954/2003 и № 1415/2004 са пряко свързани от правна гледна точка и че посоченото по-горе Решение по дело Испания/Съвет представлява ново фактическо и правно обстоятелство, установено в хода на производството, така че повдигнатото възражение за незаконосъобразност е допустимо.
The Kingdom of Spain claims that Regulations Nos 1954/2003 and 1415/2004 are directly linked in law and that the judgment in Spain v Council constitutes a new matter of fact and of law which came to light in the course of the procedure, with the result that the plea of illegality which it has raised is admissible.
То добавя, че това възражение не нарушава принципа на правната сигурност, нито принципа на сила на пресъдено нещо, тъй като в определения срок е подало жалба срещу основния регламент и регламента за прилагане и в предходното си решение Съдът не се е произнесъл по същество.
It adds that the plea does not undermine the principle of legal certainty or the principle of res judicata because it was raised within the timelimits for bringing an action against the basic regulation and the implementing regulation, and the Court did not rule on the substance of the case in its earlier judgment.
Съгласно член 241 ЕО, „[н]езависимо от изтичането на срока, предвиден в пети параграф от член 230, всяка страна може при спор, който засяга регламент,
Pursuant to Article 241 EC, ‘[n]otwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230, any party may, in proceedings in which a regulation
ИСПАНИЯ/СЪВЕТ приет съвместно от Европейския парламент и Съвета, или регламент на Съвета, на Комисията или на [Европейската централна банка], да изтъква основанията, посочени във втори параграф от член 230, за да обоснове пред Съда неприложимостта на този регламент“.
SPAIN v COUNCIL adopted jointly by the European Parliament and the Council, or a regulation of the Council, of the Commission, or of the [European Central Bank] is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation’.
От този член следва, че при спор една държавачленка може да оспори законосъобразността на регламент, срещу който не е подала жалба за отмяна преди изтичане на предвидения в член 230, пета алинея ЕО срок.
It follows from that article that a Member State may, in the course of legal proceedings, challenge the legality of a regulation against which it has not brought an action for annulment before the expiry of the timelimits laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC.
В това отношение следва да се отбележи, че тъй като правото на държавитечленки да подават жалби за отмяна на регламент не е ограничено, ако бъде прието повдигнатото от Съвета и Комисията възражение за недопустимост, според което по същество държавачленка не може да се позовава с възражение на незаконосъобразността на регламент след изтичане на гореспоменатия срок, при положение че е можела да иска отмяната му в този срок, би се стигнало до това да се отрече правото на държавитечленки при спор да възразяват срещу неговата законосъобразност, за да обосноват пред Съда неприложимостта му.
It should be pointed out in that regard that since the right of the Member States to bring an action for annulment of a regulation is not limited, the plea of inadmissibility raised by the Council and the Commission — to the effect, essentially, that a Member State may not plead the illegality of a regulation after the expiry of the abovementioned timelimits if it could have sought the annulment thereof within those timelimits — would mean, if accepted, that Member States do not have the right to query, in the course of legal proceedings, the legality of a regulation in order to invoke its inapplicability before the Court.
Решение от 10 юли 2003 г. по дело Комисия/ЕЦБ, C-11/00, Recueil, стр. I-7147, точка 76), това възражение за недопустимост следва да се отхвърли.
As the Advocate General points out in paragraph 61 of his Opinion, since such an approach would constitute an infringement of the terms of Article 241 EC which gives that right to ‘any party’ (see Case C-11/00 Commission v ECB [2003] ECR I-7147, paragraph 76), the plea of inadmissibility must be rejected.
Относно направеното от Съвета и Комисията възражение за недопустимост, изведено от късното повдигане от Кралство Испания на възражението за незаконосъобразност, безспорно е, че Кралство Испания е направило изрично това възражение в репликата след обявяване на посоченото по-горе Решение по дело Испания/Съвет, с което се отхвърля подадената от жалбоподателя жалба срещу членове 3, 4 и 6 от Регламент № 1954/2003, макар че, от една страна, за да бъде допустимо, подобно възражение по принцип трябва да е било формулирано в жалбата, а от друга страна, обратно на твърденията на Кралство Испания, отхвърлянето на тази жалба не би могло да се счита за правно или фактическо обстоятелство, установено в хода на производството по смисъла на член 42, параграф 2 от Процедурния правилник (вж. в този смисъл Решение от 1 април 1982 г. по дело Dürbeck/Комисия, 11/81, Recueil, стр. 1251, точка 17).
As regards the plea of inadmissibility raised by the Council and the Commission contending that the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain is out of time, it is common ground that the plea of illegality was formally submitted in the reply, after delivery of the judgment in Spain v Council dismissing the applicant’s action challenging Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003, whereas, to be admissible, such a plea should, in principle, have been raised in the application and, contrary to the Kingdom of Spain’s argument, dismissal of that action cannot be regarded as constituting a matter of fact or of law which came to light in the course of the procedure within the meaning of Article 42(2) of the Rules of Procedure (see, to that effect, Case 11/81 Dürbeck v Commission [1982] ECR 1251, paragraph 17).
В случая обаче от жалбата е видно, че с нея Кралство Испания иска отмяната на членове 1—6 от Регламент № 1415/2004, които представляват всички разпоредби на този регламент, единствено поради това че с последния се прилагат членове 3, 4 и 6 от Регламент № 1954/2003, чиято законосъобразност то оспорва, като твърди, че тези членове нарушават принципа за недопускане на дискриминация и че като е приел член 6 от последния регламент, Съветът злоупотребил с власт.
However, in the present case, it is clear from the application that the Kingdom of Spain is seeking annulment of Articles 1 to 6 of Regulation No 1415/2004 — that is to say, all the provisions contained in the regulation — on the sole ground that Regulation No 1415/2004 implements Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003, the legality of which it challenges on the basis that those articles infringe the principle of nondiscrimination and that the Council misused its powers when it adopted Article 6 of the latter regulation.
Като повдига изрично в репликата възражение за незаконосъобразност на целия Регламент № 1954/2003, в негова подкрепа Кралство Испания не въвежда правни основания, различни от вече изтъкнатите в жалбата, по които Съветът е можел да изрази становище в писмената си защита.
However, although the Kingdom of Spain raised expressly in its reply a plea of illegality in regard to Regulation No 1954/2003 as a whole, it did not introduce in support thereof any pleas in law not already put forward in the application, in regard to which the Council was able to express its position in the defence.
Следователно възражението за незаконосъобразност на Регламент № 1954/2003 имплицитно, но ясно се съдържа в жалбата, така че възражението за недопустимост, изведено от късното му повдигане, също трябва да се отхвърли.
It is thus apparent that the plea of illegality was implicitly but clearly contained in the application, with the result that the plea of inadmissibility based on the allegedly late submission of the plea of illegality must also be rejected.
Освен това следва да се отбележи, че силата на пресъдено нещо не е пречка за повдигане от Кралство Испания на възражение за незаконосъобразност на Регламент № 1954/2003.
It should also be noted that the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain in regard to Regulation No 1954/2003 does not infringe the principle of res judicata.
Всъщност тя се отнася само до фактически и правни въпроси, които действително или по необходимост са разрешени със съответното съдебно решение (Решение от 15 октомври 2002 г. по дело Limburgse Vinyl Maatschappij V и др./Комисия, C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P—C-252/99 P и C-254/99 P, Recueil, стр.
That principle extends only to matters of fact and of law actually or necessarily settled by the judicial decision in question (Joined Cases C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P to C-252/99 P and C-254/99 P Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission [2002] ECR I-8375, paragraph 44 and the caselaw cited therein).
I-8375, точка 44, както и цитираната съдебна практика). Все пак в своето решение по дело Испания/Съвет, посочено по-горе, Съдът не се е произнесъл по законосъобразността на членове 3, 4 и 6 от Регламент № 1954/2003, визирани с повдигнато в настоящото дело възражение за незаконосъобразност, а е отхвърлил исканията за тяхната отмяна по съображениe, че са недопустими.
However, in its judgment in Spain v Council, the Court did not rule on the legality of Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003 — covered by the plea of illegality raised in the present case — but rejected the pleas on the basis of which annulment of those articles was sought, on the ground that the pleas were inadmissible.
От гореизложеното следва, че повдигнатото от Кралство Испания възражение за незаконосъобразност е допустимо и че следва да се разгледат по същество правните основания, изтъкнати в негова подкрепа, които са изведени, на първо място, от нарушение на принципа на недопускане на дискриминация и, на второ място, от злоупотреба с власт.
It follows from all the foregoing that the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain is admissible and the substance of the submissions put forward in support thereof must be considered; those submissions allege, first, breach of the principle of nondiscrimination and, secondly, misuse of powers.
По основателността на възражението за незаконосъобразност
The merits of the plea of illegality
По правното основание, изведено от нарушение на принципа на недопускане на дискриминация
Alleged breach of the principle of nondiscrimination
Като се позовава на член 12 ЕО и член 34, параграф 2 ЕО, Кралство Испания поддържа, че членове 3, 4 и 6 от Регламент № 1954/2003, приложени с Регламент № 1415/2004, съдържат елементи, които дискриминират испанската риболовна флота спрямо тези на другите държавичленки, тъй като Съветът не е взел предвид специфичното положение на тази флота, произтичащо от Акта за присъединяване.
Relying on Article 12 EC and Article 34(2) EC, the Kingdom of Spain claims that Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003, implemented by Regulation No 1415/2004, are discriminatory in regard to the Spanish fleet as compared with that of other Member States since the Council failed to take into account the specific situation of the Spanish fleet under the rules of the Act of Accession.
Тези елементи на дискриминация били възприетият в тези членове референтен период за изчисляване на риболовното усилие, както и установяването на границите на биологично чувствителната зона, определена в член 6, параграф 1 от Регламент № 1954/2003.
That discrimination is to be found in the reference period used in those articles for the calculation of the fishing effort, and in the delimitation of the biologically sensitive area defined in Article 6(1) of Regulation No 1954/2003.
В действителност на първо място, възприетият референтен период 1998—2002 г. съвпадал с период, през който за Кралство Испания се е прилагал установен с Акта за присъединяване преходен режим, изтичащ на 31 декември 2002 г., който е свързан с ограничения в областта на риболова, по-големи от наложените на другите държавичленки.
First of all, the reference period, running from 1998 to 2002, corresponds to a period in which — by reason of the transitional arrangements under the Act of Accession, which expired on 31 December 2002 — the Kingdom of Spain was subject to greater restrictions in regard to fishing than the other Member States.
От 1996 г., след преразглеждане на преходната система през 1995 г. с Регламенти № 685/95 и № 2027/95, само испанската риболовна флота трябвало да прилага система, която, от една страна, цели ограничаване на достъпа до зоните ICES V b, VI, VII, VIII а, b, d и e, посочени в член 158 от Акта за присъединяване, а от друга страна, ограничава едновременното присъствие на кораби в чувствителната зона, наречена „Irish Box“, която занапред е частично обхваната от биологично чувствителната зона, определена в член 6, параграф 1, от Регламент № 1954/2003.
Since 1996, after the revision of the transitional arrangements in 1995 pursuant to Regulations Nos 685/95 and 2027/95, only the Spanish fleet was subject to rules which, on the one hand, restricted access to ICES areas V b, VI, VII and VIII a, b, d and e, as provided for in Article 158 of the Act of Accession, and, on the other, limited the number of ships that may be present at any one time in the sensitive area known as the ‘Irish Box’, which is now partially covered by the biologically sensitive area defined in Article 6(1) of Regulation No 1954/2003.
Следователно, тъй като през референтния период държавитечленки не са били в идентично положение, фактът, че той е взет предвид при изчисляване на риболовното усилие, водел до продължаване на преходните мерки и следователно до основана на гражданство дискриминация.
Consequently, since the Member States were not in an identical position during the reference period, the use of that period to calculate the fishing effort has the effect of perpetuating the transitional measures and, in consequence, of discriminating on grounds of nationality.
На второ място, установяването на биологично чувствителната зона и процедурата за изчисляване на максимално допустимите годишни нива на риболовното усилие за тази зона били дискриминационни за испанската флота и представлявали явен опит да продължат да се прилагат мерки, аналогични на тези, които са били приложими за предишната Irish Box, също дискриминационни за испанската флота.
Secondly, the establishment of the biologically sensitive area and the procedure for the calculation of the maximum permissible fishing effort in that area discriminate against the Spanish fleet and show an intention to continue to apply measures similar to those applied to the former Irish Box, which were also discriminatory in regard to the Spanish fleet.
Изложеното в съображение 7 от Регламент № 1954/2003 основание за установяване на границите на тази зона, а именно наличието на висока концентрация на млади екземпляри на мерлуза в този участък, всъщност служело само да обоснове запазването на тези дискриминационни мерки.
The reason given in the seventh recital in the preamble to Regulation No 1954/2003 for the delimitation of that area — namely, the existence in the area of a high concentration of juvenile hake — in fact merely serves to justify the continuance of those discriminatory measures.