natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Що се отнася по-специално до приложимостта ratione materiae на разпоредбите от Договора относно свободното движение на капитали към положение като разглежданото, което всъщност страните по настоящото производство не оспорват, съгласно установената съдебна практика наследствата представляват движения на капитали по смисъла на член 56 ЕО (по-рано член 73б от Договора за ЕО), с изключение на случаите, при които съставните им елементи са в границите само на една държавачленка 20.
As regards, more particularly, the applicability ratione materiae of the Treaty provisions on the free movement of capital to a situation such at that at issue — which has not, in fact, been contested by the parties to the present proceedings — it is settled caselaw that an inheritance is a movement of capital within the meaning of Article 56 EC (formerly Article 73b of the EC Treaty), except in cases where its constituent elements are confined within a single Member State. 20
В това отношение следва да се отбележи, че в Решение по дело Barbier, което също се отнася до данъчното облагане на недвижим имот, придобит по наследство от чуждестранно лице, към мерките, забранени с член 56 ЕО, поради това че представляват ограничения върху движенията на капитали, спадат и тези, които водят до намаляване на стойността на наследството на местно лице на държава, различна от държаватачленка, в която се намира съответното имущество и която облага наследяването на това имущество 21.
In that regard, it should be noted that the Court held in Barbier — which also concerned the taxation of an immovable property acquired through inheritance from a nonresident — that measures prohibited by Article 56 EC as being restrictions on the movement of capital include those whose effect is to reduce the value of the inheritance of a resident of a State other than the Member State in which the assets concerned are situated and which taxes the inheritance of those assets. 21
В това отношение е достатъчно да се отбележи, че случаят по делото пред Hof van Beroep очевидно не е чисто вътрешноправен, доколкото се отнася до данъчното облагане на придобит по наследство недвижим имот, принадлежал на лице, което към момента на смъртта си е местно за различна от Белгия държавачленка, т.е. за държавачленка, различна от тази по местонахождението на недвижимия имот.
It suffices to note in that regard that the situation in the case before the Hof van Beroep te Gent is clearly not purely domestic in that it concerns the taxation of the acquisition of an immovable property through inheritance from a person resident, at the time of death, in a Member State other than Belgium, that is to say, other than the Member State in which the immovable property is situated.
Следователно разглежданото в главното производство наследство попада
The inheritance at issue in the main proceedings therefore falls within the scope
По настоящото дело не се оспорва, че в съответствие с посоченото от наследниците и Комисията последица от законодателството, съгласно което дългове като разглежданите в главното производство не подлежат на приспадане във връзка с недвижими имоти, получени по наследство от чуждестранно лице, е намаляването на стойността на наследството, тъй като съгласно това законодателство в Белгия наследството се облага с
In the present case it has not been disputed that — as the heirs and the Commission have submitted — the effect of the legislation under which debts such as those in issue in the main proceedings are not deductible in relation to immovable property inherited from a nonresident is to reduce the value of the inheritance in so far as it causes the inheritance to be subject, in
19 — Вж. включително Решение от 7 септември 2004 г. по дело Manninen (C-319/02, Recueil, стр. I-7477, точка 19), Решение от 14 септември 2006 г. по дело Centro di Musicologia Walter Stauffer (C-386/04, Recueil, стр. I-8203, точка 15) и Решение от 29 март 2007 г. по дело Rewe Zentralfinanz (C-347/04, Сборник, стр. I-2647, точка 21).
19 — See, inter alia, Case C-319/02 Manninen [2004] ECR I-7477, paragraph 19; Case C-386/04 Centro di Musicologia Walter Stauffer [2006] ECR I-8203, paragraph 15; and Case C-347/04 Rewe Zentralfinanz [2007] ECR I-2647, paragraph 21.
20 — Вж. по този въпрос включително Решение от 17 януари 2008 г. по дело Jäger (C-256/06, Сборник, стр.
20 — See, to that effect, inter alia Case C-256/06 Jäger [2008] ECR I-123, paragraph 25, and van Hilten-van der Heijden, cited in footnote 4, paragraph 42.
21 — Вж. по този въпрос Решение по дело Barbier, посочено по-горе в бележка под линия 3, точка 62, Решение по дело van Hiltenvan der Heijden, посочено по-горе в бележка под линия 4, точка 44 и неотдавна Решение по дело Jäger, посочено по-горе в бележка под линия 20, точка 30.
21 — See to that effect Barbier, cited in footnote 3, paragraph 62; van Hilten-van der Heijden, cited in footnote 4, paragraph 44; and, most recently, Jäger, cited in footnote 20, paragraph 30.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-11/07 по-висок данък от дължимия при получаване на недвижимия имот по наследство от пребиваващо към момента на смъртта си на територията на тази държавачленка лице.
Belgium, to a tax higher than that payable if the immovable property had been inherited from a person resident, at the time of death, in the territory of that Member State.
за данъчно облагане държаватачленка, в която починалият е местно лице и която единствено е в състояние да прецени икономическото му положение в цялост, следва да вземе предвид всички имуществени права и задължения, свързани с наследството, включително дълговете като разглеждания.
it points out that, according to the rules on the allocation of powers of taxation, it falls to the Member State of residence of the deceased — which alone is in a position to assess his economic position in its entirety — to take account of all assets and debts relating to the inheritance, including debts such as those at issue.
От това следва, че разглежданото национално законодателство относно данъка върху наследството, доколкото поставя възможността за приспадане на някои дългове в зависимост от условието съответният недвижим имот да е бил наследен от местно за тази държавачленка лице, по принцип може да ограничи свободното движение на капитали.
It follows that the national legislation on succession duties at issue — in so far as it makes the deductibility of certain debts conditional upon the immovable property concerned having been inherited from a person resident in that Member State — is, in principle, liable to restrict the free movement of capital.
Затова е необходимо да се разгледа дали това ограничение може да бъде обосновано предвид разпоредбите на Договора.
It is therefore necessary to examine whether that restriction may be justified having regard to the provisions of the Treaty.
В това отношение е вярно, както отбелязва белгийското правителство, че в съответствие с линията, очертана от Решение по дело Schumacker и последвалите го дела, Съдът приема — и по този начин признава ролята на критерия относно пребиваването като привръзка за целите на разпределянето на правомощията за данъчно облагане, — че във връзка с прякото данъчно облагане положението на местните и на чуждестранните лица по принцип не е сходно, поради което в данъчното право пребиваването на данъкоплатеца може да представлява фактор, обосноваващ националните правила, предизвикващи различно третиране на местните и чуждестранните данъчни субекти 23.
In that respect, it is correct that, as the Belgian Government observed, the Court accepted in the Schumacker line of cases — thereby recognising the role of the criterion of residence as a connecting factor for purposes of the allocation of taxing powers — that, in relation to direct taxes, the respective situations of residents and nonresidents are not, as a rule, comparable, so that, in tax law, it is possible that the taxpayer’s residence may constitute a factor justifying national rules which entail different treatment as between resident and nonresident taxpayers. 23
По същия начин член 58, параграф 1, буква а) ЕО изрично предвижда, че „член 56 [ЕО] не накърнява[…] правото на държавитечленки […] да прилагат съответните разпоредби на тяхното данъчно законодателство, които провеждат разграничение между данъкоплатци, които не са в еднакво положение що се отнася до тяхното място на пребиваване […]“.
In the same vein, Article 58(1)(a) EC expressly provides that ‘Article 56 [EC] shall be without prejudice to the right of Member States … to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence …’.
Белгийското правителство сочи два основни довода, за да установи, че разглежданото законодателство е съвместимо с разпоредбите на Договора относно свободното движение на капитали и че разграничението, на което то се основава, е обосновано.
The Belgian Government relies essentially on two main arguments in order to show that the legislation at issue is compatible with the Treaty provisions on the free movement of capital and that the distinction on which it is based is justified.
Първо, то поддържа, като се позовава на Решение по дело Schumacker 22, че въпросната разлика в третирането отразява обективно различие между положенията на местното и чуждестранното лице.
It maintains, first, relying on the Schumacker 22case-law, that the differential treatment in question reflects an objective difference between the situations of a resident and a non-resident.
23 — Вж. по този въпрос Решение по дело Schumacker, посочено по-горе в бележка под линия 22, точки 31 и 33.
23 — See to that effect Schumacker, cited in footnote 22, paragraphs 31 and 33.
Съдът обаче многократно е подчертавал, че доколкото представлява дерогация от основния принцип за свободно движение на капитали, тази разпоредба трябва да бъде обект на стриктно тълкуване и че не всяко данъчно законодателство, което предвижда разграничаване на данъкоплатците в зависимост от мястото, където пребивават, или от държаватачленка, в която инвестират капиталите си, автоматично би било съвместимо с Договора 24.
The Court has repeatedly emphasised, however, that that provision, in so far as it is an exception to the fundamental principle of the free movement of capital, must be interpreted strictly and that not all tax legislation making a distinction between taxpayers based on their place of residence or the Member State in which they invest their capital is automatically compatible with the Treaty. 24
Що се отнася до установяването на положения, които са обективно сходни по отношение на конкретна национална данъчна мярка 26, от съдебната практика по-специално личи, че когато държавачленка е избрала да обложи с определен вид данък както чуждестранните, така и местните лица, от това следва, че местните и чуждестранните лица трябва също да се приемат за сходни по отношение на всякакви приспадания, свързани с това облагане 27.
As to the identification of situations which are objectively comparable with regard to a specific national tax measure, 26 it appears from the caselaw, in particular, that where a Member State has chosen to impose a particular form of tax on nonresidents as well as residents, it follows that residents and nonresidents must also be considered comparable as regards any deductions relating to that taxation.
В същия контекст Съдът счита, че е уместно да се определи и дали разходите, тежестите или задълженията, по отношение на които се поставя въпросът дали е възможно да бъдат приспаднати или взети предвид от гледна точка на някой данък, по някакъв начин са „пряко свързани“ с дохода, актива или данъчното събитие, във връзка с които се начислява данъкът 28.
27 In the same context, the Court also considered it relevant to determine whether costs, charges or obligations, whose deductibility or taking into account with regard to a tax is at issue, are in a way ‘directly linked’ with the income, asset or taxable event on which that tax is levied. 28
Също така самата дерогация, предвидена в член 58, параграф 1, буква а) ЕО, е ограничена от член 58, параграф 3 ЕО, който предвижда, че националните разпоредби, посочени в член 58, параграф 1 ЕО, „не представляват средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на свободното движение на капитали и плащания по смисъла на член 56 [ЕО]“.
Also, the exception provided for in Article 58(1)(a) EC is itself limited by Article 58(3) EC, which provides that the national provisions referred to in Article 58(1) EC ‘shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC]’.
Предвид изложеното по настоящото дело следва да се отбележи, първо, че
Against that background, it should be noted in the present case, first, that for the
26 — Вж. в това отношение за повече подробности заключението ми по дело Arens-Sikken, посочено по-горе в бележка под линия 2, точки 73—77.
26 — See, as to that, in greater detail my Opinion in Arens-Sikken, cited in footnote 2, points 73 to 77.
Следователно трябва да се проведе разграничение между неравното третиране, разрешено по член 58, параграф 1, буква а) ЕО, и произволната дискриминация, забранена от член 58, параграф 3 ЕО.
A distinction must therefore be drawn between unequal treatment which is permitted under Article 58(1)(a) EC and arbitrary discrimination which is prohibited by Article 58(3) EC.
В това отношение от практиката на Съда следва, че за да може националната мярка да се счита за съвместима с разпоредбите на Договора относно свободното движение на капитали, е необходимо различното третиране да се отнася до положения, които не са обективно сходни,
As follows in that regard from the caselaw of the Court, for a national measure to be capable of being regarded as compatible with the Treaty provisions on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are
I-11949, точка 35); вж. също заключението, представено на 5 ноември 1996 г. от генералния адвокат Lenz към Решение по дело Futura Participations и Singer (Решение от 15 май 1997 г. по дело C-290/95, Recueil, стр. I-2471), точки 38 и 39.
27 — See, to this effect, Commission v France, cited in footnote 7, paragraph 20; Case C-170/05 Denkavit [2006] ECR I-11949, paragraph 35; see also Opinion of Advocate General Lenz in Case C-250/95 Futura Participations and Singer [1997] ECR I-2471, points 38 and 39.
I-5933, точки 27 и 28), Решение от 19 януари 2006 г. по дело Bouanich (C-265/04, Recueil, стр. I-923, точка 40) и Решение по дело Jäger, посочено по-горе в бележка под линия 20, точка 44.
24 — See, for example, Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 37; Manninen, cited in footnote 19, paragraph 28; and Jäger, cited in footnote 20, paragraph 40. 28 — See, to that effect, inter alia Case C-234/01 Gerritse [2003] ECR I-5933, paragraphs 27 and 28; Case C-265/04 Bouanich [2006] ECR I-923, paragraph 40; and Jäger, cited in footnote 20, paragraph 44.
Освен това както отбелязва Комисията, тежестта на доказване относно наличието на съответния дълг във всеки случай се носи от наследниците, независимо дали лицето, към чието наследство принадлежи дългът, е било местно лице или не.
In addition, as the Commission has pointed out, the burden of proof as to the existence of the debt concerned lies in any event with the heirs, whether or not the person to whose estate the debt belongs was a resident or not.
за целите на данъчното облагане при наследяване на недвижим имот, разположен в Белгия, както наследството на местни лица, така и на чуждестранни лица подлежи на облагане съгласно WS.
purposes of inheritance taxation with respect to immovable property situated in Belgium, both the estate of a resident and that of a nonresident are subject to tax under the WS.
Въпреки че формално погледнато за местните лица се начислява „данък върху наследството“, а за чуждестранните „данък върху прехвърлянето“, това не променя факта, че местните и чуждестранните лица според мен се считат за намиращи се в сходно положение съгласно белгийската правна уредба на данъчното облагане при наследяване, що се отнася до данъчното задължение при наследяване на разположен в Белгия недвижим имот.
Although, in formal terms, it is ‘inheritance duty’ that is levied in the case of a resident and ‘transfer duty’ in the case of a nonresident, the fact remains, in my view, that residents and nonresidents are in principle considered comparable, under Belgian inheritance tax legislation, as regards liability to succession duties on immovable property situated in Belgium.
Накрая следва да се отбележи, че разглежданият по главното производство дълг е обезпечен — според предоставената от страните и препращащата юрисдикция информация — с упълномощаване да се учреди ипотека, което дава възможност за наследения недвижим имот да се впише съответна ипотека.
Finally, it should be noted that the debt at issue in the main proceedings is secured — according to the information provided by the parties and the referring court — by a mortgage mandate which enables the immovable property inherited to be encumbered with a corresponding mortgage.
Второ, въпреки че приложимият данък върху наследството формално се начислява върху стойността на недвижимия имот, който е част от наследството на чуждестранно лице, не следва да се пренебрегва обстоятелството, че наследството се облага за сметка на наследниците.
Secondly, although the applicable succession duties are formally levied on the value of the immovable property forming part of the estate of a nonresident, the fact that the inheritance is taxed in the hands of the heirs is not to be overlooked.
В този смисъл случаят не се отнася изключително до личното положение на починалия и до задължението на държаватачленка, за която той е бил местно лице, да вземе предвид в съответствие с принципа на пребиваване, на който се позовава белгийското правителство, всички негови лични обстоятелства и задължения, тъй като съгласно WS наследниците са данъчнозадължени лица и те отговарят за плащането на данъка в съответствие с техния дял от наследството.
Thus, the case does not exclusively concern the personal situation of the deceased and the responsibility of his Member State of residence to take account, in accordance with the residence principle invoked by the Belgian Government, of all his personal circumstances and obligations, as it is the heirs who are the taxable persons under the WS and liable to tax according to their share in the inheritance.
Както подчертава белгийското правителство, въпреки че по настоящото дело връзката между недвижимия имот и въпросното задължение очевидно се различава в техническо отношение от връзката например между задължението за прехвърляне на собственост и разглеждания по делото Barbier 29имот, в настоящия контекст считам, че тази разлика не е относима, нито пък съм на мнение, че тя е достатъчна, за да позволи на Съда да разграничи настоящото дело от посоченото.
Although, as the Belgian Government has emphasised, the link in the present case between the immovable property and the obligation in question is obviously technically different from that, for example, between the obligation to transfer title and the estate at issue in Barbier, 29I do not regard that difference as relevant in this context, nor do I consider it sufficient to enable the Court to distinguish the present case from that case.
Факт е, че е налице връзка, поради това че обезпечените по този начин дългове във всеки случай могат да представляват тежест върху съответния подлежащ на облагане недвижим имот 30.
The fact remains that there is a link, in that the debts thus secured can in any event burden the immovable property concerned which is subject to tax. 30
29 — Посочено в бележка под линия 3.
29 — Cited in footnote 3.
30 — Вж. в това отношение заключението ми към Решение по дело Arens-Sikken, посочено в бележка под линия 2, точка 79 и бележка под линия 35.
30 — See in that regard my Opinion in Arens-Sikken, cited in footnote 2, point 79 and footnote 35.
По-специално в случай че самите наследници са местни за Белгия лица, за които при наследяване на недвижим имот от чуждестранно лице очевидно би се приложило същото правило, недопускащо приспадането, е възможно да се зададе небезоснователният въпрос дали
In particular, in a situation where the heirs were themselves resident in Belgium, and to whom the same non-deductibility rule would apparently apply as regards the inheritance of immovable property from a nonresident, one might well ask if the deceased’s State of residence would really be in a better position to take into account obligations such
третиране представлява произволна дискриминация по смисъла на член 58, параграф 3 ЕО и посочената по-горе съдебна практика 32, поради което то е несъвместимо с разпоредбите на Договора относно свободното движение на капитали.
ECKELKAMP AND OTHERS trary discrimination within the meaning of Article 58(3) EC and the abovementioned caselaw 32and is therefore incompatible with the Treaty provisions on the free movement of capital.
В светлината на предходните съображения не беше установено, че единствено обстоятелството, че към момента на смъртта си починалият не е бил местно лице за държаватачленка по местонахождението на недвижимия имот, част от неговото наследство, може да представлява обективно основание на наследника в положение като това пред препращащата юрисдикция да се откаже приспадането на такъв дълг, ако намиращ се в същото положение наследник, но на местно лице, би имал правото да се ползва от такова данъчно предимство.
In the light of the foregoing considerations, it has not been shown that the mere fact that the deceased was not, at the time of death, resident in the Member State where immovable property forming part of his estate is situated could provide objective justification for denying an heir, in a situation as that before the referring court, the deduction of such a debt, if an heir in the same situation but inheriting from a resident would have the right to avail himself of such a tax advantage.
От изложеното е ясно, че няма нужда да се разглежда поставеният въпрос в частта относно разпоредбите на Договора, свързани със свободата на гражданите на ЕС да пребивават в друга държавачленка 33.
It is clear from the foregoing that it is unnecessary to examine the question referred in so far as it concerns the provisions of the Treaty relating to the freedom of Union citizens to take up residence in another Member State. 33
Накрая, що се отнася до изтъкнатия от белгийското правителство довод, че вземането предвид на разглеждания дълг може да доведе до двойно приспадане, според установената съдебна практика гражданин от Общността не може да бъде лишен от възможността да се позове на разпоредби на Договора, на основание че се ползва от данъчни предимства, законно предвидени от действащите норми в държавачленка, различна от тази, в която той пребивава 31.
As regards, finally, the argument put forward by the Belgian Government that the taking account of the debt at issue may lead to double-deduction, it is settled caselaw that a Community national cannot be deprived of the right to rely on the provisions of the Treaty on the ground that he is profiting from tax advantages which are legally provided by the rules in a Member State other than his State of residence. 31
Тъй като няма и императивни съображения от обществен интерес, които да обосноват разглежданото законодателство, следва да се направи изводът, че произтичащото различно данъчно
Since also no overriding reasons in the general interest have been advanced which could justify the legislation at issue, it must be concluded that the difference in tax treatment entailed amounts to arbi-