natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Запитванията са отправени в рамките на три ревизионни производства съответно между Arcor AG & Co. KG (наричано по-нататък „Arcor“), Communication Services TELE2 GmbH (наричано по-нататък „TELE2“) и Firma 01051 Telekom GmbH (наричано по-нататък „01051 Telekom“), оператори на обществени далекосъобщителни мрежи, от една страна, и Федерална република Германия, представлявана от Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Федерална агенция по електрическите, газовите, далекосъобщителните, пощенските мрежи и железопътните линии, наричана по-нататък „регулаторният орган“), от друга страна, в присъствието на Deutsche Telekom AG (наричано по-нататък „Deutsche Telekom“), във връзка с решение на регулаторния орган от 29 април 2003 г., с което последният разрешава, считано от 1 юли 2003 г., такса за свързване в размер на 0,004 EUR на минута върху цената на телефонните разговори, за предоставянето на връзки от националната телефонна мрежа на Deutsche Telekom към партньор по споразумение за взаимно свързване в качеството на оператор на свързваща мрежа за селищни разговори (наричани по-нататък „услуга Telekom-B2 (местна)“). Правна уредба
The references were made in three sets of appeal proceedings on a point of law (‘Revision’) in which the parties were (i) Arcor AG & Co. KG (‘Arcor’), (ii) Communication Services TELE2 GmbH (‘TELE2’) and (iii) Firma 01051 Telekom GmbH (‘01051 Telekom’), all operators of public telecommunications networks, on the one hand, the Bundesrepublik Deutschland, represented by the Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Federal Agency for Electricity, Gas, Telecommunications, Post and Rail Networks; ‘the regulatory authority’), on the other, and, as an intervening party, Deutsche Telekom AG (‘Deutsche Telekom’), and which concerned a decision of the regulatory authority of 29 April 2003 approving, as from 1 July 2003, a connection charge of EUR 0.004 per minute in respect of call charges for the provision of calls originating in Deutsche Telekom’s national telephone network to an interconnection partner operating as a carrier for local calls (‘the Telekom-B2 (local) facility’). Legal context
Съображение 5 от Директива 96/19 гласи:
Recital 5 in the preamble to Directive 96/19 states:
По смисъла на съображение 20 от Директива 96/19:
Recital 20 in the preamble to Directive 96/19 states:
„[…] държавитечленки трябва възможно най-бързо да пристъпят към постепенно премахване на съществуващите неоправдани ограничения на ребалансирането на тарифите от страна на далекосъобщителните организации и по-специално на тези, които пречат на адаптирането на тарифите, които не са свързани с разходите и които утежняват предоставянето на универсалната услуга; […]“ [неофициален превод]
‘… Member States should phase out as rapidly as possible all unjustified restrictions on tariff rebalancing by the telecommunications organisations and in particular those preventing the adaptation of rates which are not in line with costs and increase the burden of universal service provision….’
Третата алинея от член 4в от Директива 90/388, въведен с член 1, точка 6 от Директива 96/19 гласи:
The third paragraph of Article 4c of Directive 90/388, inserted by Article 1(6) of Directive 96/19, provides:
„Държавите-членки разрешават на своите далекосъобщителни организации да ребалансират тарифите си, като отчитат специфичните условия на пазара и необходимостта от гарантиране на финансово достъпна универсална услуга, и им разрешават по-конкретно да адаптират действащите тарифи, които не са свързани с разходите и утежняват предоставянето на универсалната услуга, с цел да установят тарифната си структура въз основа на действителните разходи.
‘Member States shall allow their telecommunications organisations to rebalance tariffs taking account of specific market conditions and of the need to ensure the affordability of a universal service, and, in particular, Member States shall allow them to adapt current rates which are not in line with costs and which increase the burden of universal service provision, in order to achieve tariffs based on real costs.
Когато това ребалансиране не може да бъде осъществено преди 1 януари 1998 г., съответните държавичленки предоставят доклад на Комисията относно постепенното премахване на съществуващия дисбаланс на тарифите.
Where such rebalancing cannot be completed before 1 January 1998 the Member States concerned shall report to the Commission on the future phasing-out of the remaining tariff imbalances.
Този доклад съдържа подробен график за ребалансирането.“ [неофициален превод]
This shall include a detailed timetable for implementation.’
Член 7, параграф 2 от Директива 97/33 има следното съдържание:
Article 7(2) of Directive 97/33 is worded as follows:
„Таксите за взаимно свързване са съобразени с принципите на прозрачност и ориентиране спрямо разходите.
‘Charges for interconnection shall follow the principles of transparency and cost orientation.
Тежестта на доказване, че таксите са определени в зависимост от действителните разходи, включително разумната възвръщаемост на инвестициите, се носи от организацията, която предоставя взаимното свързване със съоръженията си.
The burden of proof that charges are derived from actual costs including a reasonable rate of return on investment shall lie with the organisation providing interconnection to its facilities.
Настоящият параграф се прилага и за организациите, определени в Приложение I, трета част, които са посочени от националните регулаторни органи като имащи значителна пазарна сила на националния пазар за взаимно свързване.“ [неофициален превод]
This paragraph shall also apply to organisations set out in Part 3 of Annex I which have been notified by national regulatory authorities as having significant market power on the national market for interconnection.’
По смисъла на член 12, параграф 7 от Директива 97/33, добавен с Директива 98/61:
Article 12(7) of Directive 97/33, added by Directive 98/61, states:
„Националните регулаторни органи следва наймалкото да изискват от експлоатиращите обществени далекосъобщителни мрежи организации, които са посочени в първата част от Приложение I и са посочени от националните регулаторни органи като организации със значителна пазарна сила, да позволят на своите абонати, включително на ползвателите на ISDN (Дигитална мрежа за интегриране на услуги), достъп до комутационните услуги на всеки взаимосвързан доставчик на обществено достъпни далекосъобщителни услуги.
‘National regulatory authorities shall require at least organisations operating public telecommunications networks as set out in Part 1 of Annex I and notified by national regulatory authorities as organisations having significant market power, to enable their subscribers, including those using ISDN [integrated services digital network], to access the switched services of any interconnected provider of publicly available telecommunications services.
Затова найкъсно до 1 януари 2000 г., а в държавитечленки, които се ползват от допълнителен преходен период, възможно най-скоро след тази дата, но не по-късно от две години след който и да е краен срок, установен за целите на пълното либерализиране на гласовата телефония, следва да бъдат въведени механизми, които да позволят на абонатите да избират тези услуги предварително и чрез система, благодарение на която при повикванията се избягва какъвто и да е предварителен избор посредством набирането на кратък префикс.
For this purpose facilities shall be in place by 1 January 2000 at the latest or, in those countries which have been granted an additional transition period, as soon as possible thereafter, but no later than two years after any later date agreed for full liberalisation of voice telephony services, which allow the subscriber to choose these services by means of preselection with a facility to override any preselected choice on a call-by-call basis by dialling a short prefix.
Националните регулаторни органи гарантират, че определянето на тарифи за взаимно свързване, с оглед на предоставянето на тази услуга, зависи от разходите и че в този случай дължимите от потребителите такси нямат възпиращо действие по отношение на използването на посочената услуга.“ [неофициален превод]
National regulatory authorities shall ensure that pricing for interconnection related to the provision of this facility is cost-orientated and that direct charges to consumers, if any, do not act as a disincentive for the use of this facility.’
§ 43, алинея 6 от Закона за далекосъобщенията (Telekommunikationsgesetz) от 25 юли 1996 г. (BGBl. 1996 I, стp.
Paragraph 43(6) of the Law on telecommunications (Telekommunikationsgesetz) of 25 July 1996 (BGBl. 1996 I, p.
1120, наричан по-нататък „TKG от 1996 г.“), изменен с първия Закон за изменение на Закона за далекосъобщенията (Erste Gesetz zur Änderung des Telekommunikationsgesetzes) от 21 октомври 2002 г. (BGB1. 2002 I, стp.
1120; the ‘TKG 1996’), as amended by the First Law amending the Law on telecommunications (Erste Gesetz zur Änderung des Telekommunikationsgesetzes) of 21 October 2002 (BGBl. 2002 I, p.
4186) гласи:
4186), provides:
„Операторите на обществени далекосъобщителни мрежи, които имат господстващо положение по смисъла на § 19 от Закона за ограниченията на конкуренцията (Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen), по силата на третото изречение трябва да гарантират за своите мрежи, че всеки ползвател има възможност да избира далекосъобщителните услуги на всички оператори на обществени далекосъобщителни мрежи, които са пряко взаимосвързани, като избере оператор чрез процедура на индивидуален избор, набирайки даден префикс, или като избере оператор предварително, при положение обаче, че в последния случай при всяко обаждане съществува възможност да се избегне предварителния избор, като се набере префикса на друг оператор.
‘Operators of public telecommunications networks in a dominant position within the meaning of Paragraph 19 of the Law on restriction of competition [(Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen)] must, pursuant to the third sentence, ensure on their networks that each user has the opportunity to choose telecommunications services of all operators of public telecommunications networks which are directly interconnected, either by selecting the carrier on an individual basis by dialling a given prefix or by means of carrier preselection, provided however, in the latter case, that there is the facility on each call to override the preselected choice by dialling the prefix of another carrier.
Ползвателят трябва също да може да прави различни предварителни настройки за селищните и извънселищните телефонни разговори.
The user must also be able to introduce different presettings for local and long-distance calls.
При въвеждането на взаимното свързване на мрежи, което e необходимо за изпълнението на това задължение, следва да се гарантира, че при вземането на решения съгласно третата, четвъртата и шестата част от настоящия закон, няма да отпаднат стимулите за ефективно инвестиране в инфраструктурни съоръжения, осигуряващи по-силна конкуренция в дългосрочен план, както и да се гарантира, че съществуващата мрежа се използва ефективно чрез свързване до най-близката точка.
In the implementation of the interconnection of networks which must be carried out to meet that obligation, it must be ensured that, when decisions are taken pursuant to the third, fourth and sixth parts of this Law, there is no disincentive to effective investment in infrastructure equipment to guarantee stronger competition in the long term and it must also be ensured that the existing network is used effectively through interconnection at the lowest level.
При това положение следва по-специално да се гарантира, че избраният от ползвателя оператор на мрежа понася съответната част от разходите за свързването на ползвателя.
In doing so, it is necessary in particular to ensure that the network operator [carrier] chosen by the user bears a reasonable share of the costs of the local loop provided to the user.
Когато това е технически оправдано, регулаторният орган може да премахне изцяло или частично предвиденото в първото изречение задължение.
The regulatory authority may suspend, in whole or in part, the obligation laid down in the first sentence, for as long as and to the extent that this is technically justified.
За ползвателите на мобилни мрежи се премахва задължението за избор или предварителен избор на оператор.
As regards the operators of mobile telephone networks, the obligation to facilitate carrier selection or preselection shall be suspended.
Това задължение ще бъде преразгледано при транспонирането на член 19, параграф 2 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стp. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213).“
That obligation will be reconsidered on transposition of the requirements of Article 19(2) of Directive 2002/22/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on universal service and users’ rights relating to electronic communications networks and ser -vices [Universal Service Directive] (OJ 2002 L 108, p. 51).’
Спорът по главните производства и преюдициалните въпроси
The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
От актовете за препращане следва, че по искане на Deutsche Telekom, с решение от 29 април 2003 г. регулаторният орган разрешава, от 1 юли 2003 г. и до 30 ноември 2003 г., въвеждане на такса за свързване в размер на 0,004 EUR на минута върху цената на телефонните разговори за услугата „TelekomB2 (местна)“.
It is clear from the orders for reference that, by decision of 29 April 2003, upon application by Deutsche Telekom, the regulatory authority approved, as from 1 July 2003 until 30 November 2003, a connection charge of EUR 0.004 per minute in respect of call charges for the Telekom-B2 (local) facility.
Това разрешение се отнася до всички случаи на взаимно свързване, което е договорено или наложено до 7 май 2003 г.
That approval extended to all the interconnections agreed or ordered up to 7 May 2003.
Взето на основание § 43, алинея 6, четвърто изречение от TKG от 1996 г., това решение е мотивирано с обстоятелството, че разходите за абонатна линия не са покрити от приходите от активирането на абонатната връзка, което поражда дефицит.
The ground for that decision, taken on the basis of the fourth sentence of Paragraph 43(6) of the TKG 1996, was the fact that the costs of the local loop would not have been covered by revenue derived from provision of the loop, with the result that there would have been a deficit.
С решение от 23 септември 2003 г. регулаторният орган отменя решението от 29 април 2003 г. поради това, че за Deutsche Telekom вече не съществува дефицит във връзка със свързването, тъй като междувременно е разрешено увеличение на цената, заплащана от крайния потребител за активирането на абонатната връзка.
The regulatory authority, by decision of 23 September 2003, revoked the decision of 29 April 2003, on the ground that Deutsche Telekom no longer had any connection cost deficit, since an increase in the price paid by the end-user for provision of the local loop had been approved in the interim.
Arcor, TELE2 и 01051 Telekom подават отделни жалби срещу решението от 29 април 2003 г. пред Verwaltungsgericht Köln (Административен съд, гр. Кьолн).
Arcor, TELE2 and 01051 Telekom each brought an action against the decision of 29 April 2003 before the Verwaltungsgericht Köln (Administrative Court, Cologne).
С решения от 3 ноември 2005 г. той отменя това решение.
By judgments of 3 November 2005, that court annulled that decision.
Всички страни в главното производство по дело C-152/07 и ответниците и встъпилите страни в главното производство по дела C-153/07 и C-154/07 подават ревизионна жалба пред Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд).
Appeals on a point of law (‘Revision’) against those judgments were brought before the Bundesverwaltungsgericht (Federal Administrative Court) by all the parties to the main proceedings in Case C-152/07 and by the defendants and interveners in the main proceedings in Cases C-153/07 and C-154/07.
При тези обстоятелства Bundesverwaltungsgericht решава да спре трите главни производства и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
In those circumstances, the Bundesverwaltungsgericht, in the three cases in the main proceedings, decided to stay proceedings and to refer to the Court the following questions for a preliminary ruling:
„1) Трябва ли Директива 90/388 […] и Директива 97/33 […] да се тълкуват в смисъл, че не допускат националния регулаторен орган да задължава оператор на свързваща мрежа, взаимно свързана с обществена далекосъобщителна мрежа, да заплаща за 2003 г. на оператора на абонатна мрежа, който има господстващо положение на пазара, такса, с която се цели компенсиране на възникналия за последния дефицит в резултат от предоставянето на абонатна линия?
‘(1) Are Directive 90/388 … and Directive 97/33 … to be interpreted as precluding the national regulatory authority from requiring, in 2003, the operator of a network interconnected with a public telecommunications subscriber network to pay a contribution to the market-dominant operator of the subscriber network in order to compensate that operator for the deficit incurred as a result of providing the local loop?
2) При утвърдителен отговор, трябва ли национална[та] юрисдикция — сезирана с жалба срещу разрешението за налагане на такса, която да се плаща от оператора на свързващата мрежа — да взема предвид несъвместимостта с общностното право на такова задължение, произтичащо от националното право?“
(2) If the answer to the first question is in the affirmative, is the incompatibility with Community law of such a requirement, which is a provision of domestic law, to be taken into account by the national court in proceedings concerning the approval of a contribution by the interconnected network operator?’
С определение от 1 юни 2007 г. председателят на Съда разпорежда съединяването на дела C-152/07 до C-154/07 за целите на писмената и устната фаза на производството, и на съдебното решение.
By order of 1 June 2007, the President of the Court ordered the joinder of Cases C-152/07 to C-154/07 for the purposes of the written and oral procedure and the judgment.
С първия си въпрос препращащата юрисдикция иска по същество да установи дали Директива 90/388 и Директива 97/33 допускат националният регулаторен
By its first question, the referring court essentially asks whether Directives 90/388 and 97/33 preclude a national regulatory authority from being able to require an operator
орган да задължава оператора на свързваща мрежа, взаимно свързана с обществена далекосъобщителна мрежа, да заплаща на оператора на абонатна мрежа, който има господстващо положение на пазара, такса, с която се цели компенсиране на възникналия за последния дефицит в резултат от предоставянето на абонатна линия.
ARCOR AND OTHERS of a network interconnected with a public network to pay to the market-dominant subscriber network operator a charge intended to compensate the latter operator for the deficit incurred as a result of providing the local loop.
Безспорно е, че разглежданата в главните производства такса за свързване, установена в приложение на § 43, алинея 6, четвърто изречение от TKG от 1996 г., е отделна от и се заплаща допълнително към таксата за взаимно свързване, която се основава на друга разпоредба от TKG от 1996 г., а именно на § 39 от него.
It is undisputed that the connection charge at issue in the main proceedings, imposed pursuant to the fourth sentence of Paragraph 43(6) of the TKG 1996, is separate from and paid in addition to the interconnection charge, which is based on another provision of the TKG 1996, namely Paragraph 39.
Принципът за тази такса за свързване се въвежда при транспонирането в немското право на Директива 98/61.
The principle of that connection charge was introduced when Directive 98/61 was transposed into German law.
Размерът на посочената такса се изчислява в зависимост от дефицита, възникнал за Deutsche Telekom поради това, че натрупаните приходи от предоставянето на абонатна линия не покриват разходите, свързани с ефективното предоставяне на тази линия.
The amount of the connection charge is calculated by reference to the deficit incurred by Deutsche Telekom as a result of the fact that revenue generated by provision of the local loop does not cover the costs associated with the effective provision of that loop.
Според препращащата юрисдикция задължението за участие в разноските за свързване се носи от оператора на свързващата мрежа, избран от абоната пряко или предварително.
According to the referring court, the obligation to contribute to the costs of the local loop falls on the interconnected network operator (carrier) chosen by the subscriber by direct selection or by preselection.
То обаче може да се разглежда като компенсация за съществуващия дефицит, произтичащ от разходите за свързване на Deutsche Telekom — оператор на абонатна мрежа, който има господстващо положение на пазара, а не като насрещна престация за услуга, предоставена от последния оператор на оператора на свързващата мрежа.
That obligation can be seen however as compensation for the deficit arising from the costs of provision of the local loop on the part of Deutsche Telekom, the market-dominant subscriber network operator, and not as consideration for a service provided by Deutsche Telekom to the interconnected network operator.
Следователно разглежданата в главните производства такса за свързване има за цел допълнително възнаграждение под формата на участие в разходите за предоставяне на абонатна линия, които не се покриват от клиентските такси.
The purpose therefore of the connection charge at issue in the main proceedings is to provide additional remuneration in the form of a contribution to the costs of providing the local loop which are not covered by ‘customer’ charges.
Тя се дължи само от операторите на свързващи мрежи, които са сключили договор за взаимно свързване с Deutsche Telekom във връзка с услуги за пряк или предварителен избор на оператор в локалните мрежи.
The charge is payable solely by the operators of networks which have concluded an interconnection agreement with Deutsche Telekom concerning carrier direct selection or pre-selection services on the local networks.
От текста на член 12, параграф 7 от Директива 97/33 следва, че националните регулаторни органи гарантират, че определянето на тарифи за взаимно свързване във връзка с предоставянето на гласови телефонни услуги, което дава на абоната възможност да избира тези услуги предварително и чрез система, благодарение на която при повикванията се избягва какъвто и да е
It is clear from Article 12(7) of Directive 97/33 that national regulatory authorities are to ensure that pricing for interconnection related to the provision of voice telephony services, which allow the subscriber to choose those services by means of preselection, with a facility to override any preselected choice on a call-by-call basis
Следва да се приеме обаче, че разглежданата в главните производства такса, която зависи от съществуването на договор за взаимно свързване за услугите с предварителен избор на оператор, се заплаща от операторите на свързващи мрежи и че тя се налага в рамките на нарастващото либерализиране на пазара на далекосъобщенията.
It is however clear that the connection charge at issue in the main proceedings, which is dependent on the existence of an interconnection agreement in respect of carrier preselection services, is paid by the interconnected network operators and that it comes at a time of increased liberalisation of the telecommunications market.