natgillin/translations-raw huggingface dataset:
На това основание и подобно на становището на Комисията на Европейските общности е възможно в дадения случай да се изразят съмнения относно едновременното изпълнение на посочените условия за предоставянето под наем на места за паркиране от органите на местна власт.
In this regard, it is possible to express doubts in the present case, as the Commission of the European Communities has done in its observations, as to whether the provision of parking spaces by local authorities satisfies those conditions.
По-точно, не е ясно дали отдаването под наем на места за паркиране се подчинява на правния режим, характерен за публичноправните субекти.
More specifically, it is not certain that the provision of off-street parking is subject to a legal regime specific to the public body.
Въпреки това, тъй като националният съд a quo не е поставил този въпрос пред Съда и доколкото проверката за изпълнението на посочените условия се извършва от националната юрисдикция 6, не е необходимо този проблем да бъде разглеждан по-нататък.
However, since the High Court has not referred this question to the Court of Justice and it is for national courts to review whether those conditions are met, 6it is not appropriate to examine this issue any further.
Тълкуването на член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива
Interpretation of the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive
Както беше посочено по-горе, с основния въпрос, поставен в настоящото дело, Съдът се приканва да се произнесе по подхода, който следва да се възприеме при преценката дали е налице посоченото в член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста Директива значително нарушаване на конкуренцията, с който член се прави дерогация от предвиденото в първа алинея от посочения член третиране като данъчно незадължени лица на публичноправните субекти, действащи в качеството на органи на публична власт.
As previously noted, the Court is called upon by the central question raised in the present case to rule on the approach that should be adopted in determining whether there is significant distortion of competition as referred to in the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, which derogates from the rule laid down in the first subparagraph of Article 4(5) that bodies governed by public law are not taxable persons when acting as public authorities.
Различните алинеи на член 4, параграф 5 от Шеста директива следователно са тясно свързани.
The various subparagraphs of Article 4(5) of the Sixth Directive are consequently closely linked.
Така например прилагането на втора алинея от тази разпоредба предполага попадане в приложното поле, посочено в първа алинея.
In order for the second subparagraph to apply, it is necessary to fall within the field of application of the first subparagraph.
Съдът тълкува тази разпоредба в смисъл, че поставя две кумулативни условия за третирането като данъчно незадължено лице.
The Court has interpreted the first subparagraph as laying down two cumulative conditions for treatment as a nontaxable person.
От една страна, тези дейности трябва да се упражняват от публичноправен субект, а от друга страна, публичноправният субект трябва да упражнява дейностите в качеството си на орган на публична власт.
First, the activities must be carried out by a body governed by public law and, second, they must be carried out by that body acting as a public authority.
По-нататък се уточнява, че с посочените дейности се имат предвид дейностите, които тези субекти упражняват в рамките на специалния за тях правен режим, с изключение на дейностите, които те упражняват при същите правни условия като частните икономически оператори 5.
The Court has then specified that the activities covered are the activities engaged in by those bodies under the special legal regime applicable to them and do not include activities pursued by them under the same legal conditions as those that apply to private economic operators. 5
6 — Решение от 17 октомври 1989 г. по дело Comune di Carpaneto Piacentino и др. „Carpaneto I“ (231/87 и 129/88, Recueil, стр.
6 — Joined Cases 231/87 and 129/88 Comune di Carpaneto Piacentino and Others (‘Carpaneto I’) [1989] ECR 3233, paragraph 16, and Fazenda Pública, paragraph 23.
5 — Решение по дело Fazenda Pública, посочено по-горе (точки 16 и 17).
5 — Fazenda Pública, paragraphs 16 and 17.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-288/07 да запази в сила облагането по отношение на някои от тези дейности.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-288/07 respect of certain of those activities.
Доколкото член 4, параграф 5 от Шеста директива във всичките си алинеи касае едни и същи субекти, действащи в качеството си на органи на публична власт, единственото оправдание за проведеното в различните алинеи разграничаване за данъчни цели на дадените дейности почива само върху съществената разлика между тези дейности.
Since Article 4(5) of the Sixth Directive, whichever the subparagraph at issue, concerns the same bodies acting as public authorities, the justification for the various paragraphs’ different tax treatment of the activities concerned can only be founded on the difference in nature of those various activities.
Това положение е потвърдено от Съда, който изтъква, че повторното въвеждане на облагането, предвидено в член 4, параграф 5, трета алинея от Шеста директива, цели да гарантира „че определени категории стопански дейности, чиято значимост следва от техния предмет, не избягват облагането с ДДС“ 7.
This view is confirmed by the Court which has stated that the reintroduction of liability for tax that is provided for in the third subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive is intended to ensure that ‘certain categories of economic activity the importance of which derives from their subjectmatter are not [exempted from] VAT’. 7
По този въпрос между страните има различия.
The parties are divided on this point.
Докато ответниците в главното производство и италианското правителство пледират в подкрепа на конкурентноправен подход, което предполага конкретно и предварително проучване на съответния пазар с цел да бъде установено дали посочената дейност следва да бъде облагана с ДДС, жалбоподателите в главното производство от своя страна изразяват предпочитание към данъчноправния подход, основаващ се на съответната дейност.
While the respondents in the main proceedings and the Italian Government argue in favour of a competition-based approach, involving specific prior analysis of the relevant market in order to determine whether the transaction in question must be subject to VAT, the appellant in the main proceedings expresses its preference for a fiscal approach based on the activity concerned.
Обединеното кралство набляга освен това на трудността при прилагане на критериите за конкуренция в областта на данъците.
The United Kingdom dwells in addition on the difficulties involved in applying competition tests in tax matters.
Ирландия прави опит да сближи тези позиции, като приема, че тези възможности подлежат на преценката на държавите-членки.
Ireland seeks to reconcile these positions, submitting that it is for the Member States in the exercise of their discretion to choose between these options.
В действителност причината за предвидената в член 4, параграф 5 от Шеста директива дерогация от режима на ДДС на икономическите дейности почива на обикновената презумпция, че дейностите, извършвани от публичноправните субекти като органи на публична власт, са по естеството си регулативни и свързани с упражняването на правомощия на публична власт.
The rationale for the derogation, provided for in Article 4(5) of the Sixth Directive, from the rule that economic activities are subject to tax is founded on the weak presumption that activities engaged in by public bodies as public authorities are activities of an essentially regulatory nature that are linked to the exercise of rights and powers of public authority.
При тези обстоятелства необлагането с ДДС на тези дейности няма потенциално антиконкурентно действие спрямо дейностите, упражнявани в частния сектор, доколкото по принцип тяхното извършване се поема само или почти само от публичния сектор.
In those circumstances, the fact that the activities are not subject to VAT does not potentially have an anticompetitive effect vis-à-vis activities engaged in by the private sector, inasmuch as they are generally undertaken exclusively, or almost exclusively, by the public sector.
По този начин е спазен данъчният неутралитет.
Fiscal neutrality is thus observed.
Както ще бъде посочено по-долу, трябва да се предпочете данъчноправният подход.
As will be shown below, the fiscal approach must prevail.
В действителност, въведената с Шеста директива данъчна система цели да наложи ДДС върху всички икономически дейности.
The tax system laid down by the Sixth Directive has the aim of making all economic activities subject to VAT.
Така например член 2 от Шеста директива гласи, че „с данък върху добавената стойност се облагат: 1. доставките на стоки и услуги, извършени възмездно на територията на страната от данъчнозадължено лице, действащо в това си качество, 2. Вносът на стоки“.
Thus, Article 2 of the Sixth Directive states that the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such and the importation of goods are to be subject to VAT.
Единствено по силата на дерогация от общото правило определени дейности са извадени от приложното поле на ДДС.
It is only by way of derogation from this general rule that certain activities are removed from the scope of VAT.
В този контекст член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива гласи, че не подлежат на облагане дейностите, извършвани от публичноправен субект, действащ в качеството си на орган на публична власт.
In this regard, the first subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive provides that activities engaged in by a public body acting as a public authority are not subject to tax.
В замяна на това дори и да са изпълнени условията на дерогиране от данъчно облагане, общностният законодател е намерил за необходимо в трета алинея от този член
On the other hand, even if the conditions for this derogation from liability for tax are met, the Community legislature has considered it necessary, in the third subparagraph of Article 4(5), to retain liability for tax in
газ, електроенергия и топлинна енергия; превоза на стоки; предоставянето на пристанищни и летищни услуги; пътническия превоз; доставката на нови стоки, произведени за продажба; сделките, извършвани от интервенционни земеделски агенции по отношение на земеделски продукти в съответствие с регламентите относно общата организация на пазара на тези продукти; организирането на търговски панаири и изложби; складирането; дейностите на органи за търговска реклама; дейностите на туристически агенти; дейностите на ведомствени магазини, кооперации и столове на промишлени предприятия и подобни институции и дейностите на радио- и телевизионните организации, различни от посочените в член 13, буква А, параграф 1, буква р) от Шеста директива.
ISLE OF WIGHT COUNCIL AND OTHERS services; passenger transport; the supply of new goods manufactured for sale; the transactions of agricultural intervention agencies in respect of agricultural products carried out pursuant to regulations on the common organisation of the market in these products; the running of trade fairs and exhibitions; warehousing; the activities of commercial publicity bodies; the activities of travel agencies; the running of staff shops, cooperatives and industrial canteens and similar institutions; and transactions other than those specified in Article 13A(1)(q) of the Sixth Directive of radio and television bodies.
От прочита на тази алинея ясно се установява, че облагането се прилага независимо от наличието на действителна или потенциална конкуренция на равнище на съответния местен пазар, на който тези дейности могат да се упражняват също така и от публичноправни субекти в рамките на специалeн за тях правен режим.
It is clear upon reading that subparagraph that these activities are subject to tax regardless of whether there is actual or potential competition at the level of certain local markets upon which the activities may equally be engaged in by public bodies under a special regime applicable to them.
От значение е единствено естеството на дадената дейност.
Solely the nature of the activity concerned matters.
Въпреки това тази презумпция си остава обикновена.
However, that presumption remains a weak one.
Доколкото определението за публичноправни субекти, действащи в качеството си на органи на публична власт, почива на общностни критерии, но зависи и от вътрешната организация на всяка държавачленка, голяма е вероятността някои от тези дейности, извършвани от посочените публичноправни субекти, да са възложени и на частния сектор.
Inasmuch as the definition of public bodies acting as public authorities, while founded on Community criteria, nevertheless depends on the internal organisation of each Member State, the probability that certain of these activities engaged in by these public bodies are also entrusted to the private sector remains strong.
Дейности, които по естеството си са основно икономически, могат всъщност да изпълнят условията на изключението, предвидено в член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива, доколкото националната правна уредба поставя публичноправния субект в рамките на „специалeн за него правен режим“, като съгласно практиката на Съда специфичността на подобен режим води до квалифицирането на дейността като упражнявана в качеството на орган на публична власт.
Activities of an essentially economic nature can indeed fall within the conditions of the derogation provided for in the first subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive where national law makes the public body act under a ‘special legal regime applicable to it’, the specific nature of such a regime entailing, in accordance with the Court’s caselaw, that the activity is classified as one engaged in by the body as a public authority.
Изключването обаче на такива в основната си част икономически дейности може да доведе до нарушаване на конкуренцията, доколкото посочените дейности са или могат да бъдат като цяло извършвани успоредно на или дори основно от частния сектор.
Not making such, essentially economic, activities subject to tax may become a source of distortion of competition inasmuch as they are or may be generally engaged in, in parallel or even principally, by the private sector.
Отсъствието на данъчно облагане тогава би довело до отклонение от системата на ДДС, която почива пред всичко на принципа на данъчeн неутралитет.
The effect of not taxing them would thus be to divert the VAT system which rests above all on the principle of fiscal neutrality.
Общностният законодател е възнамерявал да предотврати преди всичко тази хипотеза, като е предвидил в член 4, параграф 5, трета алинея от Шеста директива облагането с ДДС на определени дейности, изброени изрично в приложение Г към Директивата.
It is principally this situation that the Community legislature sought to avoid by providing in the third subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive that certain activities specifically listed in Annex D to that directive are subject to tax.
Посочените дейности съответстват на далекосъобщителните услуги; снабдяването с вода,
Those activities correspond to: telecommunications; the supply of water, gas, electricity and steam; the transport of goods; port and airport
Следователно член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива, който в съответствие с трета алинея от същия член въвежда дерогация от правилото за необлагане с данък, следва да бъде тълкуван като съответен на логиката на трета алинея, а именно: завръщане към принципа за облагане с ДДС на икономическите дейности.
Consequently, the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive which, like the third subparagraph, lays down a derogation from the rule of freedom from VAT, must be interpreted as sharing the same logic as the third subparagraph, namely re-establishment of the principle that activities of an economic nature are subject to VAT.
Така член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива ДДС трябва да бъде тълкуван в смисъл, че в рамките на предоставената им за транспониране на този член 9свобода на преценка държавитечленки определят в зависимост от естеството на конкретните дейности дали е налице опасност от нарушаване на конкуренцията, ако упражняващите ги в качеството си на органи на публична власт публичноправни субекти бъдат третирани като данъчно незадължени лица.
Therefore, the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive must be interpreted as meaning that it is incumbent upon the Member States, within the framework of the discretion that is accorded to them for implementation of that provision, 9to determine on the basis of the activities concerned whether there would be a risk of distortion of competition if bodies governed by public law engaging in those activities as public authorities were not taxable persons for VAT purposes.
В този контекст критерият за нарушаване на конкуренцията се налага с единствената цел да помогне на компетентните национални органи да определят кои дейности подлежат на облагане с ДДС и кои — не.
From this viewpoint, the criterion of distortion of competition has the sole purpose of helping the competent national authorities to determine which activities are to be subject to VAT.
Понятието за нарушаване на конкуренцията се прилага не като принцип за регулиране на особени икономически отношения като картелни споразумения или злоупотреба с господстващо положение, а като поясняващ критерий, който държавитечленки да ползват при въвеждането на режима на ДДС, за да могат да определят упражняването на кои дейности трябва да бъде облагано с ДДС 8.
The concept of distortion of competition operates not as a principle regulating particular economic situations, such as cartels or abuse of a domin- ant position, but as an incidental criterion available to the Member States for implementation of the VAT system so that they can determine the activities the carrying out of which must be subject to VAT.
Този критерий е съобразен с общностната данъчна политика, която в съответствие с принципа на данъчна неутралност цели да подчини всички икономически дейности на облагане с данък върху добавената стойност.
8 This criterion thus falls within Community fiscal policy which, in accordance with the principle of fiscal neutrality, seeks to make all economic activities subject to VAT.
Б — По втория преюдициален въпрос
B — The second question referred for a preliminary ruling
С втория си въпрос националната юрисдикция иска да се установи какъв е обхватът на израза „би довело до значително нарушаване на конкуренцията“, използван в член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива.
By its second question, the national court raises the issue of what is meant by the words ‘would lead to significant distortions of competition’ in the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive.
Тя би желала да разбере дали този израз включва само действителната конкуренция или обхваща и потенциалната конкуренция.
It seeks to ascertain whether this provision covers only actual competition or whether it also extends to potential competition.
От друга страна, единствено този подход позволява гарантирането на принципа на опростяване, свързан с необходимостта от правна сигурност при събирането на данъка.
Furthermore, only this approach makes it possible to safeguard the principle of simplicity that is linked to the need for legal certainty in the levying of tax.
Тези принципи биха били силно засегнати, ако се анализира отделно по всеки конкретен случай конкурентното положение на съответния пазар.
These principles would be seriously undermined by a case-by-case analysis of the state of competition on the relevant markets.
Освен това в същото време възприетият подход има предимството да избегне административните разходи, които са особено тежки за компетентните национални органи.
In this connection, the approach adopted incidentally has the advantage of avoiding particularly onerous administrative costs for the competent national authorities.
9 — В потвърждение на свободата на преценка, предоставена на държавитечленки, вж. по-специално посочените по-горе Решения по дело „Carpaneto I“ (точка 23), по дело „Carpaneto II“ (точка 13) и по дело Fazenda Pública (точки 31 и 32).
9 — For confirmation of such discretion granted to the Member States, see in particular Carpaneto I, paragraph 23, Carpaneto II, paragraph 13, and Fazenda Pública, paragraphs 31 and 32.
Уместно е също така да се уточни, че свободата на преценка, предоставена на държавитечленки например в рамките на член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива, е по-широка, отколкото при транспонирането на трета алинея, в която дейностите, които по принцип подлежат на облагане, са предварително определени от общностния законодател.
It is also to be pointed out that the discretion accorded to the Member States is thus wider under the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive than it is for transpos -ition of the third subparagraph where the activities, which are required in principle to be subject to tax, are established in advance by the Community legislature.
Вземането предвид на потенциалната конкуренция следва логически от тълкуването, направено в рамките на първия въпрос.
It follows logically from the interpretation adopted in answering the first question that potential competition is to be taken into account.
В действителност, доколкото се налага разбирането за преценка според дейността, конкурентното положение на даден местен пазар е без особено значение
Inasmuch as the activity-based approach prevails, the state of competition on a given local market is unimportant.
От друга страна, както подчертава генералният адвокат Kokott „[д]ори в момента никой конкурент да не предлага конкурентни престации, облагаеми с ДДС, рискът от нарушаване на конкуренцията е съвсем реален.
Moreover, as Advocate General Kokott has pointed out, ‘(t)he risk of distortions of competition can be real even if no competi- tor is at present offering competing supplies subject to value added tax.
В действителност е възможно и неблагоприятното изходно положение само по себе си да разубеди потенциалните конкуренти да навлязат на пазара […].“ 11
A disadvantageous starting point is in itself liable to dissuade potential competitors from becoming active in the market …’ 11
Следователно и в съответствие със становището на Комисията, изразът „би довело до“ следва да бъде разглеждан като включващ както действителната, така и потенциалната конкуренция, при условие последната да е реална.
Consequently, and in accordance with the view put forward by the Commission, the words ‘would lead to’ must be understood as including both actual competition and potential competition in so far as the possibility of the latter is real.
Преди всичко, Съдът вече е уточнявал, че член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива „по този начин отчита положението, при което в рамките на специалния за тях правен режим публичноправните субекти упражняват дейности, които могат да бъдат извършвани в конкуренция с тях от частни лица, подчинени на частноправен режим или въз основа на административни концесии, за да гарантира данъчния неутра- литет, който е основна цел на Шеста директива“ 10. Следователно ако би тряб-
Above all, the Court has already explained that, ‘with a view to ensuring the neutrality of the tax, which is the major objective of the Sixth Directive, [the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive] envisages the situation in which bodies governed by public law engage, under the special legal regime applicable to them, in activities which may also be engaged in, in competition with them, by private individuals under a regime governed by private law or on the basis of administrative concessions’.