natgillin/translations-raw huggingface dataset:
да се произнася по тълкуването или действителността на дадена общностна разпоредба с оглед на фактите, които са му посочени от националната юрисдикция (вж. в този смисъл Решение от 16 юли 1998 г. по дело Dumon и Froment, C-235/95, Recueil, стр. I-4531, точка 25).
ECKELKAMP AND OTHERS on the basis of the facts which the national court puts before it (see, to that effect, Case C-235/95 Dumon and Froment [1998] ECR I-4531, paragraph 25).
Както произтича от точка 32 от настоящото решение, не Съдът, а препращащата юрисдикция следва да провери по белгийското право естеството и действието на упълномощаването да се учреди ипотека, като това по главното производство, и да определи дали в действителност съществува пряка връзка между посочения дълг и недвижимия имот, който е предмет на изчисляване на разглежданите по главното производство данъци върху прехвърлянето.
As is apparent from paragraph 32 of the present judgment, it is for the referring court, not for the Court of Justice, to ascertain the nature and effect under Belgian law of a mortgage mandate such as that at issue in the main proceedings, and to determine whether there is in fact a direct link between the debt being relied on and the immovable property to which the assessment of transfer duties that is at issue in the main proceedings relates.
Във всеки случай следва да се отбележи, че да се постави възможността за приспадане на дълговете, с които недвижим имот е обременен, в зависимост от условието лицето, чието наследство е открито, да пребивава към момента на смъртта си в държавата, в която се намира този недвижим имот, представ -лява ограничение върху свободното движение на капитали, което по принцип е забранено от член 56, параграф 1 ЕО.
In any event, it must be held that the fact that the deductibility of debts secured on an immovable property is conditional upon the person whose estate is being administered having been resident, at the time of death, in the State in which that immovable property is situated constitutes a restriction on the free movement of capital which is prohibited, in principle, under Article 56(1) EC.
По-нататък следва да се разгледа дали така установеното ограничение върху свободното движение на капитали може да бъде оправдано с оглед на разпоредбите на Договора.
Next, it is necessary to consider whether the restriction on the free movement of capital thus established can be justified under the provisions of the Treaty.
В това отношение е важно да се напомни, че съгласно член 58, параграф 1, буква a) ЕО „[Р]азпоредбите на член 56 не накърняват правото на държавитечленки […] да прилагат съответните разпоредби на тяхното данъчно законодателство, които провеждат разграничение между данъкоплатци, които не са в еднакво положение що се отнася до тяхното място на пребиваване или място на инвестиране на капитала“.
In that respect, it should be noted that, under Article 58(1)(a) EC, ‘Article 56 shall be without prejudice to the right of Member States … to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested’.
Тази разпоредба на член 58 ЕО, доколкото представлява дерогация от основния принцип за свободно движение на капитали, трябва да бъде обект на стриктно тълкуване.
That provision of Article 58 EC, in so far as it is a derogation from the fundamental principle of the free movement of capital, must be interpreted strictly.
Следователно тази разпоредба не може да се тълкува в смисъл, че всяко данъчно законодателство, което предвижда разграничение на данъкоплатците в зависимост от мястото, където пребивават, или от държаватачленка, в която инвестират своите капитали, автоматично би било съвместимо с Договора (вж. Решение по дело Jäger, посочено по-горе, точка 40).
It cannot therefore be interpreted as meaning that all tax legislation which draws a distinction between taxpayers based on their place of residence or the Member State in which they invest their capital is automatically compatible with the Treaty (see Jäger, paragraph 40).
Освен това, за да бъде оправдано установеното различно третиране на дължимите относно недвижим имот, разположен върху територията на Кралство Белгия, данък върху наследството и данък при прехвърляне между лицето, което към момента на смъртта си е пребивавало в тази държавачленка, и това, което към този момент е било местно лице в друга държавачленка, не трябва да превишава необходимото за постигане на целта, преследвана от разглежданата правна уредба.
Moreover, in order to be justified, the difference in treatment established in relation to inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in the Kingdom of Belgium between the person who, at the time of death, was residing in that Member State and the person who, at the time of death, was residing in another Member State, must not go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by the legislation at issue.
Следователно трябва да се направи разграничение между неравното третиране, позволено съгласно член 58, параграф 1, буква а) ЕО, и произволната дискриминация, забранена по силата на параграф 3 от същия член.
A distinction must therefore be made between the unequal treatment permitted under Article 58(1)(a) EC and the arbitrary discrimination prohibited under Article 58(3) EC.
От съдебната практика обаче произтича, че за да може национално данъчно законодателство като това в главното производство — което за целите на изчисляване на данъка върху наследството разграничава възможността за приспадане на дълговете, с които е обременен недвижим имот, намиращ се в съответната държавачленка, в зависимост от това дали лицето, чието наследство е открито, е пребивавало към момента на смъртта си в тази държавачленка или в друга държавачленка — да се счита за съвместимо с разпоредбите на Договора относно свободното движение на капитали, е необходимо различното третиране да се отнася до положения, които не са обективно сходни, или да е оправдано с императивно съображение от обществен интерес (вж. Решение по дело Verkooijen, посочено по-горе, точка 43, Решение по дело Manninen, посочено по-горе, точка 29 и Решение по дело Jäger, посочено по-горе, точка 43).
According to the caselaw, in order for national tax legislation such as that at issue in the main proceedings — which, for the purposes of assessing inheritance tax, makes a distinction with regard to the deductibility of debts secured on an immovable property situated in the Member State concerned according to whether the person whose estate is being administered was residing in that Member State or in another Member State at the time of death — to be considered compatible with the provisions of the Treaty on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest (see Verkooijen, paragraph 43; Manninen, paragraph 29; and Jäger, paragraph 43).
В това отношение следва, на първо място, да се отбележи, че противно на становището, поддържано от белгийското правителство и напомнено в точка 47 от настоящото решение, това различно третиране не би могло да се обоснове с мотива, че се отнася до положения, които не са обективно сходни.
In that respect, it must be stated first that, contrary to the Belgian Government’s contention, which is set out in paragraph 47 of the present judgment, that difference in treatment cannot be justified on the ground that it concerns situations which are not objectively comparable.
Всъщност, при условие че бъдат направени проверки от препращащата юрисдикция, свързани с естеството и действието на упълномощаването да се учреди ипотека и с въпроса дали разглежданото в главното производство упълномощаване тежи върху недвижимия имот, включен в наследството, както изглежда
Subject to the investigations to be undertaken by the national court as to the nature and effect of a mortgage mandate and as to whether the mandate at issue in the main proceedings constitutes a charge on the immovable property in question — as it would appear on the basis of the case-file — the assessment of inheritance and
произтича от преписката, изчисляването на данъка върху наследството и на данъка върху прехвърлянето на основание на тази правна уредба би било пряко свързано със стойността на това недвижимо имущество.
In that case, there cannot objectively be any difference in situation such as to justify unequal tax treatment so far as concerns the level of inheritance and transfer duties payable in relation to, respectively, an immovable property situated in Belgium which belongs to a person residing in that Member State at the time of death, and an immovable property belonging to a person residing in another Member State at the time of death.
Следователно положението на наследниците на г-жа Eckelkamp би било сходно с това на всеки друг наследник, чието наследство включва недвижим имот, намиращ се в Белгия, оставен в наследство от лице, местно за същата тази държава, към момента на неговата смърт (вж., в този смисъл Решение по дело Jäger, посочено по-горе, точка 44).
Accordingly, the situation of Ms Eckelkamp’s heirs is comparable to that of any heir whose inheritance includes an immovable property situated in Belgium and left by a person who was residing in that State at the time of death (see, to that effect, Jäger, paragraph 44).
Както изтъкват жалбоподателите по главното производство, белгийската правна уредба разглежда по принцип както наследниците на местните лица, така и наследниците на тези, които към момента на своята смърт са чуждестранни лица, като данъчнозадължени лица за целите на събирането на данък върху наследството и/или данък при прехвърлянето на недвижими имоти, разположени в Белгия.
As the appellants in the main proceedings have stated, the Belgian legislation deems, in principle, both the heirs of resident persons and the heirs of persons who were nonresident at the time of death to be taxable persons for the purposes of collecting inheritance and/or transfer duties on immovable properties situated in Belgium.
Едва при приспадането на дълговете от наследството на чуждестранните лица се провежда различно третиране между последните и местните лица.
It is only in respect of the deduction of debts from the inheritance of nonresidents that nonresidents and residents are treated differently.
При положение че за целите на данъчното облагане на недвижим имот, придобит по наследство и разположен в съответната държавачленка, национална правна уредба поставя на една и съща плоскост наследниците на лице, което към момента на смъртта си има качеството на местно лице, и тези на лице, което към същия този момент има качеството на чуждестранно лице, то тя не може, без това да доведе до дискриминация в рамките на същото данъчно облагане, да третира тези наследници различно, що се отнася до възможността за приспадане на тежестите, с които този недвижим имот е обременен.
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the taxation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
273, точка 20, както и Решение от 14 декември 2006 г. по дело Denkavit Internationaal и Denkavit France, C-170/05, Recueil, стр. I-11949, точка 35, в рамките на свободното движение на капитали и в рамките на свободното движение на капитали и данъците върху наследството, Решение от същата дата по дело Arens-Sikken, C-43/07, все още непубликувано в Сборника, точка 57).
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their inheritance, the national legislature has in fact admitted that there is no objective difference between them in regard to the detailed rules and conditions relating to that taxation which could justify different treatment (see, by analogy, in relation to the right of establishment, Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 20, and Case C-170/05 Denkavit Internationaal and Denkavit France [2006] ECR I-11949, paragraph 35; and, in relation to the free movement of capital and inheritance duties, Case C-43/07 Arens-Sikken [2008] ECR I-6887, paragraph 57).
Поради това накрая следва да се разгледа дали ограничението върху движението на капитали, произтичащо от правна уредба като разглежданата по главното производство, може да бъде обективно оправдано с императивно съображение от обществен интерес.
It is necessary, finally, to examine whether the restriction on the movement of capital resulting from legislation such as that at issue in the main proceedings may be ob -jectively justified by an overriding reason in the general interest.
Белгийското правителство поддържа, че по силата на германската правна уредба, приложима към имуществото на наследодателя, дългът, чието приспадане в Белгия искат жалбоподателите, на практика е предмет на двойно приспадане, което според практиката на Съда (Решение от 13 декември 2005 г. по дело Marks & Spencer, C-446/03, Recueil, стр. I-10837) би трябвало да се избягва. 66
The Belgian Government contends that, in view of the German legislation applicable to a deceased’s assets, the debt in respect of which the appellants are claiming a deduction in Belgium would, in practice, be deducted twice, which, according to the caselaw of the Court of Justice (Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837), is to be avoided. 66
В това отношение следва най-напред да се напомни, че Съдът е посочил в рамките на своята практика относно свободното движение на капитали и относно данъците върху наследството, че гражданин не може да бъде лишен от възможността да се позове на разпоредби на Договора на основание, че се ползва от данъчни предимства, законно предвидени от действащите норми в държавачленка, различна от тази, в която той пребивава (Решение по дело Barbier, посочено по-горе, точка 71).
In that regard, it must be borne in mind, first of all, that the Court has, in its caselaw on the free movement of capital and inheritance duties, held that a citizen cannot be deprived of the right to rely on the provisions of the Treaty on the ground that he is profiting from tax advantages which are legally provided for by the rules in force in a Member State other than his State of residence (Barbier, paragraph 71).
По-нататък, както беше напомнено в точка 13 от настоящото решение, не съществува двустранна спогодба между Кралство Белгия и Федерална република Германия в областта на избягване на двойното данъчно облагане при данъците върху наследството.
Next, as has been noted in paragraph 13 of the present judgment, there is no agreement between the Kingdom of Belgium and the Federal Republic of Germany for the prevention of double taxation of succession duties.
За да обоснове ограничение върху свободното движение на капитали, произтичащо от нейната правна уредба, държаватачленка, в която се намира включения в наследството недвижим имот, не може да се позовава на съществуването на възможност, независимо от нейната воля, за отпускане на данъчен кредит в друга държавачленка, каквато е държаватачленка, в която лицето, чието наследство е открито, пребивава към момента на смъртта си, който би могъл да компенсира изцяло или отчасти вредите, претърпени от наследниците на това лице при изчисляването на данъците върху прехвърлянето поради липсата на възможност за приспадане на дълговете, с които е обременен оставения в наследство недвижим имот в държаватачленка, в която той се намира (вж. в този смисъл Решение по дело Arens-Sikken, посочено по-горе, точка 65).
The Member State in which the immovable property included in the estate is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its legislation, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, in the Member State in which the property inherited is situated, debts secured on that property are not deductible for the purposes of assessing transfer duties (see, to that effect, Arens-Sikken, paragraph 65).
Всъщност държавачленка не може да се позовава на съществуването на предимство, предоставено едностранно от друга държавачленка, в конкретния случай държаватачленка, в която заинтересованото лице пребивава към момента на смъртта си, за да се отклони от задълженията си по Договора, по-специално по силата на неговите разпоредби относно свободното движение на капитали (вж. в този смисъл Решение 8 ноември 2007 г. по дело Amurta, C-379/05, Сборник, стр. I-09569, точка 78).
A Member State cannot rely on the existence of a tax advantage granted unilaterally by another Member State — in the present case, the Member State in which the person concerned was residing at the time of her death — in order to escape its obligations under the Treaty and, in particular, under the Treaty provisions relating to the free movement of capital (see, to that effect, Case C-379/05 Amurta [2007] ECR I-9569, paragraph 78).
Накрая, от представената на Съда преписка следва, че при изчисляването на данъците върху прехвърлянето разглежданата в главното производство правна уредба чисто и просто изключва приспадането на дълговете, с които оставеният в наследство недвижим имот е обременен, когато към момента на смъртта си съответното лице не пребивава в държавата, в която се намира имотът, включен в наследството, без да взима предвид третирането на посочените дългове, и по-конкретно липсата на данъчен кредит в друга държавачленка, каквато е държаватачленка, в която е пребивавал починалият.
Finally, it is apparent from the case-file submitted to the Court that, in relation to the assessment of transfer duties, the national legislation at issue in the main proceedings simply excludes altogether the deduction of debts secured on immovable property left as inheritance where the person concerned was not, at the time of death, residing in that Member State, in which the property included in the estate is situated, without the treatment of those debts and, in particular, the absence of a tax credit in another Member State, such as the Member State in which the deceased was residing, being taken into consideration.
Ето защо на преюдициалния въпрос следва да се отговори, че разпоредбата на член 56 ЕО във връзка с разпоредбата на член 58 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, като разглежданата в главното производство, свързана с изчислението на дължимите данъци върху наследството и данъци върху прехвърлянето за недвижим имот, разположен в държавачленка, която не предвижда приспадане на дълговете, с които този недвижим имот е обременен, когато към момента на смъртта си лицето, чието наследство е открито, е местно лице не за тази държава, а за друга държавачленка, докато тази възможност за приспадане се предвижда, ако към същия момент това лице е местно лице за държавата, в която се намира недвижимият имот, включен в наследството.
The answer to the question referred for a preliminary ruling must therefore be that the combined provisions of Articles 56 EC and 58 EC must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was, at that time, residing in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated.
С оглед на гореизложеното не е необходимо да се отговаря на преюдициалния въпрос, доколкото той се отнася до тълкуването на членове 12 ЕО, 17 ЕО и 18 ЕО.
Having regard to the foregoing, there is no need to answer the question referred for a preliminary ruling in so far as it concerns the interpretation of Articles 12 EC, 17 EC and 18 EC.
Разпоредбата на член 56 ЕО във връзка с разпоредбата на член 58 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като тази по главното производство свързана с изчислението на дължимите данъци върху наследството и данъци върху прехвърлянето за недвижим имот, разположен в държавачленка, която не предвижда приспадане на дълговете, с които този недвижим имот е обременен, когато към момента на смъртта си лицето, чието наследство е открито, е местно лице не за тази държава, а за друга държавачленка, докато тази възможност за приспадане се предвижда, ако към същия момент това лице е местно лице за държавата, в която се намира недвижимият имот, включен в наследството.
The combined provisions of Articles 56 EC and 58 EC must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was, at that time, residing in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated.
„Свободно движение на капитали — Членове 73б и 73г от Договора за ЕО (понастоящем съответно членове 56 ЕО и 58 ЕО) — Национална правна уредба, свързана с данъка върху наследството и данъка при прехвърлянето, която не предвижда при изчисляването на тези данъци да се приспадат задълженията, свързани с превишаване на полученото при делба чрез завещание от възходящ, когато лицето, чието наследство е открито, не е пребивавало към момента на смъртта си в държаватачленка, в която е разположен недвижимият имот, който е предмет на наследяване — Ограничаване — Обосноваване — Липса — Липса на двустранна спогодба за избягване на двойно данъчно облагане — Последици върху ограничаването на свободното движение на капитали от по-малка по размер компенсация с цел избягване на двойното данъчно облагане в държаватачленка по пребиваване на посоченото лице“
(Free movement of capital — Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC respectively) — National rules concerning inheritance duties and transfer duties which do not provide for the deduction, in the assessment of those duties, of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was not residing, at the time of death, in the Member State in which the immovable property included in the estate is situated — Restriction — Justification — None — No bilateral agreement for the prevention of double taxation — Consequences for the restriction of the free movement of capital of a lower level of compensation to prevent double taxation in that person’s Member State of residence)
Свободно движение на капитали — Ограничения — Данък върху наследството(членове 73б и 73г от Договора за ЕО (понастоящем членове 56 ЕО и 58 ЕО)
Free movement of capital — Restrictions — Inheritance tax(EC Treaty, Arts 73b and 73d (now Arts 56 EC and 58 EC))
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО C-43/07 положения, които не са обективно сходни.
SUMMARY — CASE C-43/07 which are not objectively comparable.