natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Договорът е сключен за срок от десет години, който може да се продължава с последователни периоди от по пет години чрез изрично писмено съгласие с предизвестие от поне шест месеца.
The contract was concluded for a period of 10 years, which could be extended for successive fiveyear periods by express agreement in writing on notice of at least six months.
Задължението за изключително закупуване на тези продукти се съпътства от клауза за въздържане от конкуренция, която забранява на Tobar да продава или рекламира конкурентни продукти или да участва в такива операции както в рамките на бензиностанцията, така и в околностите ѝ.
The exclusive purchasing obligation in respect of those products was accompanied by a non-competition clause which prohibited Tobar from selling or promoting competing products or from participating in such campaigns, both inside its service station and in the surrounding area.
Tobar следва да заплаща на CEPSA цената на петролните продукти в срок от девет дни, считано от датата на доставянето им в бензиностанцията.
Tobar was required to pay CEPSA the price of the petroleum products within nine days from the date of their delivery to the service station.
Tobar е задължено също да осигури и представи на датата на първата доставка банкова гаранция, чийто общ размер възлиза на стойността на доставки в продължение на петнадесет дни, като CEPSA може да иска изпълнение по тази гаранция при липса на плащане в срок.
Tobar was also required to take out and present, on the date of the first delivery, a bank guarantee for a total amount equivalent to 15 days’ supply, which could be enforced by CEPSA if Tobar should fail to pay on time.
Ако изпълнението на тази гаранция се окаже необходимо, то тогава Tobar ще бъде принудено да заплаща доставките авансово.
If enforcement of that guarantee were necessary, Tobar would then be required to pay for supplies in advance.
Заплащането на CEPSA, определено в зависимост от броя доставени в бензиностанцията литри, се извършва, като от определената от CEPSA продажна цена за потребителите с включен данък върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“) се приспада размерът на комисионата, като в него се включва този данък.
The payments to CEPSA, determined on the basis of the number of litres delivered to the service station, were made by deducting from the retail price fixed by CEPSA, including value added tax (‘VAT’), the amount of the commission, including VAT.
Що се отнася до клаузите, свързани с разпределянето на разходите и рисковете, от акта за препращане е видно, че Tobar е длъжно да поема свързаните с петролните продукти рискове от момента на доставката им от доставчика в
As regards the clauses relating to the allocation of costs and risks, it is apparent from the order for reference that Tobar was obliged to assume the risks associated with the petroleum products as soon as they were received from the supplier in the storage
CEPSA резервоарите за складиране, включително волуметричния риск, и да ги съхранява при условията, необходими за избягване на загуба или влошаване на продуктите.
CEPSA tanks, including the risk of discrepancies in volume, and to keep them in the conditions necessary to ensure that they underwent no loss or deterioration.
Както спрямо доставчика, така и спрямо трети лица посоченото дружество носи отговорност за всяка загуба или замърсяване или за всяко смесване, което може да влоши качеството на посочените продукти, както и за всяка вреда, която може да бъде причинена от тях.
Tobar was liable, both to the supplier and to third parties, for any loss, contamination or adulteration which might affect the quality of those products and for any damage caused by them.
Освен това Tobar гарантира и отговаря за клиентите, които с негово посредничество са се присъединили към използването на кредитната карта CEPSA CARD или на които пряко е отпуснало кредит.
Moreover, Tobar guaranteed and was responsible for customers who had signed up, through Tobar, for the use of the CEPSA CARD credit card or who had been allowed direct credit.
Tobar участва и във финансирането на малка част от разходите, свързани с използването на картата за клиентска лоялност на CEPSA.
It also contributed to the financing of a small proportion of the costs relating to use of the CEPSA loyalty card.
Последното дружество, от своя страна, поема транспортните разходи за петролните продукти, както и разходите за инсталиране и поддръжка, свързани с изображението на своята марка в бензиностанцията.
For its part, CEPSA bore the cost of transporting the petroleum products and the cost of installing and maintaining its brand image in the service station.
То прехвърля на Tobar резервоарите и помпите за бензин, които последното следва да използва единствено за продажба на доставени от CEPSA продукти и да ги върне при прекратяването на договора.
It transferred to Tobar the fuel tanks and pumps which Tobar was obliged to use only to sell CEPSA’s products and which it had to hand back to CEPSA at the end of the contract.
Tobar обаче е задължено да осигури „гаранция при първо поискване“ в полза на CEPSA за покриване на стойността на техническите съоръжения.
However, Tobar was required to provide a ‘guarantee on first demand’ in favour of CEPSA to cover the value of the technical installations.
На 2 ноември 2001 г. CEPSA изпраща на Tobar писмо, с което му позволява от този момент да намали продажната цена на петролните продукти, без обаче да намалява приходите на CEPSA.
On 2 November 2001 CEPSA sent a letter to Tobar authorising it, henceforth, to lower the sale prices of the petroleum products but without reducing CEPSA’s receipts.
През 2003 г., след като изпраща множество писма до CEPSA, Tobar престава да се снабдява от CEPSA и прикрива неговото лого върху съоръженията на бензиностанцията.
In the course of 2003, after sending several letters to CEPSA, Tobar ceased obtaining supplies from CEPSA and concealed CEPSA’s logo on the servicestation installations.
В течение на 2004 г. Tobar предявява срещу CEPSA иск, с който цели анулирането на разглеждания в главното производство договор, като изтъква, че той е несъвместим с член 81 ЕО и че предметът му е незаконосъобразен поради обстоятелството, че определянето на продажната цена на петролните продукти е оставено единствено на преценката на CEPSA.
During the course of 2004, Tobar brought an action against CEPSA for annulment of the contract at issue in the main proceedings, claiming that it was incompatible with Article 81 EC, and that its purpose was unlawful by reason of the fact that the determination of the sale price of the petroleum products was left to the sole discretion of CEPSA.
CEPSA оспорва основателността на този иск и предявява насрещен иск, с който настоява за изпълнението на посочения договор или за прекратяването му, ако неговото изпълнение се окаже невъзможно, като същевременно иска обезщетение за претърпените вреди.
CEPSA contested the merits of that action and counterclaimed, demanding performance of that contract or its rescission if its performance was impossible, whilst demanding compensation for the loss suffered.
На 29 юли 2005 г. Juzgado de Primera Instancia № 3 de Madrid анулира посочения договор с довода, че не е съвместим с член 81, параграф 1 ЕО, както и с Регламент № 1984/83 и Регламент № 2790/1999.
On 29 July 2005, the Juzgado de Primera Instancia No 3 de Madrid (Court of First Instance No 3, Madrid) (Spain) annulled that contract on the ground that it was not compatible with Article 81(1) EC or with Regulations No 1984/83 and No 2790/1999.
При тези условия Audiencia Provincial de Madrid решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
In those circumstances, the Audiencia Provincial de Madrid (Provincial Court, Madrid) (Spain) decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
„1) а) Следва ли член 81, параграф 1 ЕО да се тълкува в смисъл, че договор за снабдяване, предоставящ правото да се носи фирменото наименование на доставчика, сключен през 1996 г. между предприятие за дистрибуция на петролни продукти и предприятие — оператор на бензиностанция, с който то се задължава да продава изключително моторните и други горива на доставчика в продължение на определен период и да не продава доставени от други дистрибутори продукти, попада в приложното поле на тази разпоредба, поради факта че посоченото по-горе задължение предполага споразумение за въздържане от конкуренция, макар и този договор да може поради икономическото си значение да се счита като договор за представителство?
‘(1) (a) Is Article 81(1) EC to be construed as meaning that an exclusive supply contract under a brand name concluded in 1996 by a distributor of petroleum products and the operator of a service station requiring the latter to sell exclusively the supplier’s motorvehicle and other fuels for a fixed period, and to undertake not to sell such products supplied by other distributors, falls within the ambit of that provision in so far as that obligation involves a no-competition agreement, even though that contract might, given its commercial significance, be regarded as an agency contract?
б) Ако договорът наистина попада в приложното поле на тази разпоредба, може ли да се ползва от освобождаване от забраната, ако отговаря на предвидените в Регламент № 1984/83 условия, по-специално тези, които са свързани с продължителността?
(b) If the contract does fall within the ambit of Article 81(1), is it possible to claim the benefit of exemption from the prohibition if it satisfies the requirements of Regulation No 1984/83, especially those relating to duration?
в) Ако случаят е такъв, изискват ли разпоредбите на членове 10 и 12 от посочения по-горе регламент — които позволяват клауза за въздържане от конкуренция да бъде сключена за продължителност, по-голяма
(c) If that should be the case, does the fact that Articles 10 and 12 of that regulation permit the duration of the no-competition agreement to exceed five years as consideration for the granting of commercial or financial
CEPSA от пет години, в качеството на възнаграждение за предоставянето на икономически и финансови предимства — тези икономически или финансови предимства да бъдат съществени, или е достатъчно те да не бъдат незначителни?
CEPSA advantages by the supplier to the servicestation operator, require those commercial or financial advantages to be substantial or is it enough that they are not insignificant?
Могат ли тези разпоредби да се тълкуват в смисъл, че такива предимства се считат за предоставени в случай на договори за снабдяване, даващи правото да се носи фирменото наименование на доставчика, с които доставчикът поема разходите по инсталирането и поддръжката, свързани с изображението на неговата марка в бензиностанцията, и когато прехвърля резервоарите и помпите за бензин, които без писмено разрешение на доставчика операторът на бензиностанцията не може да използва за продажба на продукти, различни от доставените от споменатия доставчик, и които той е длъжен да му върне, когато прекрати разрешеното им използване, като стойността им е покрита от гаранция при първо поискване, осигурена от оператора на бензиностанцията в полза на доставчика?
Can those provisions be interpreted as meaning that such commercial or financial advantages have been conferred in exclusive supply contracts under a brand name in which the supplier of petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, or transfers fuel-tanks and -pumps which the servicestation operator may not use without the authorisation in writing of the sole supplier for products not supplied by the latter and which it must hand back when it ceases to use them as authorised, and the value of which is covered by the guarantee on first demand that the servicestation operator has provided in favour of the supplier?
г) Ако посоченото по-горе освобождаване не намира приложение, предвидената в член 81, параграф 2 ЕО нищожност по право засяга ли договора в неговата цялост?
(d) If that exemption should not be applicable, does the automatic nullity provided for by Article 81(2) EC affect the contract in its entirety?
Следва ли член 81, параграф 1 ЕО да се тълкува в смисъл, че договор за снабдяване, даващ правото да се носи фирменото наименование, като договора в конкретния случай, доколкото предвижда, че предприятието собственик на бензиностанцията е длъжно да продава изключително доставените от доставчика моторни и други горива на определена от него продажна цена за потребителите, по принцип се излага на забраната за всяко ограничаване на конкуренцията, поради това че продажната цена е определена с договора, като се има предвид неговото икономическо значение, и по-специално обстоятелството, че операторът на бензиностанцията поема рисковете и участва в разходите, свързани с доставката на стоките по договора и с рекламата на тяхната продажба, с оглед на следните фактори: i)
(a) Is Article 81(1) EC to be interpreted as meaning that an exclusive supply contract under a brand name, such as that in the present case, in so far as it provides that the servicestation operator must sell motorvehicle and other fuels supplied by the exclusive supplier at the retail price fixed by the supplier, is in theory caught by the prohibition of restriction of competition because it fixes sale prices, taking account of its economic significance and in particular of the risks assumed by the servicestation operator and its contribution to the costs connected with the supply of goods under the contract or of the sales promotion of those goods, given the following relevant points:
Операторът на бензиностанцията се задължава да продава изключително доставените от доставчика смазки и други свързани продукти, предназначени за автомобилните мотори, както и моторни и други горива на продажна цена за потребителите и при условия и техники за продажба и стопанисване, определени от доставчика, за период от десет години, който може да
The servicestation operator undertakes to sell exclusively the supplier’s lubricants, vehicle products and motorvehicle and other fuels, in accordance with the retail prices, conditions and sales and business methods stipulated by the supplier for a period of 10 years, which may be extended for successive periods each of five years by express agreement in writing on notice of at least six months.
Операторът на бензиностанцията поема свързаните с моторните и други горива рискове от момента на доставката им от доставчика в резервоарите за складиране, включително волуметричния риск.
(ii) The servicestation operator assumes the risk associated with the motorvehicle and other fuels as soon as they are received from the supplier in the storage tanks, including the risk of discrepancies in volume.
От приемането на продуктите посоченият оператор е длъжен да ги съхранява при условията, необходими за избягване на всяка загуба или влошаване на продуктите, и при необходимост носи отговорност както спрямо доставчика, така и спрямо трети лица за всяка загуба, замърсяване или за всяко смесване, което може да влоши качеството на посочените продукти, както и за всяка вреда, която може да бъде причинена от тях; iii)
From the moment of receipt the operator assumes the obligation to keep the products in the conditions necessary to ensure that they undergo no loss or deterioration and is liable, where applicable, to the supplier and to third parties for any loss, contamination or adulteration which may affect the products and for any damage arising as a result thereof.
Операторът на бензиностанцията е длъжен да заплаща на доставчика цената на моторните и други горива в рамките на девет дни, считано от датата на доставянето им в бензиностанцията, като банкова гаранция трябва предварително да бъде осигурена и представена на датата на първата доставка за общата стойност на доставките в продължение на петнадесет дни.
(iii) The servicestation operator is required to pay the supplier the cost of the motorvehicle and other fuels nine days after the date of their delivery to the service station, on presentation on the date of the first supply of a bank guarantee for the total price of the supply, equivalent to 15 days.
При липса на плащане, освен че доставчикът може да иска изпълнение на осигурената от оператора на бензиностанцията гаранция, последният би бил длъжен да заплаща цената на доставката преди доставянето на продуктите в бензиностанцията.
If it should fail to pay, apart from the possibility that the supplier might enforce the guarantee presented by the servicestation operator, the latter would be required to pay for supplies before they were delivered to the service station.
Разходите за превоз на продуктите се поема от доставчика; iv)
The cost of transport is borne by the supplier.
Операторът на бензиностанцията гарантира и отговаря за клиентите, които с негово посредничество са се присъединили към
(iv) The operator of the service station guarantees and is responsible for those customers who have signed up for the use of the credit
CEPSA използването на кредитната карта, създадена и управлявана от групата дружества, към която принадлежи доставчикът, инкасира дохода от извършените чрез споменатата кредитна карта продажби през месеца, следващ този, през който са извършени тези продажби, участва във финансирането на малка част от разходите, свързани с използването на картата за клиентска лоялност на дистрибуторското дружество за петролни продукти, и поема риска относно неплатените дългове на клиентите, на които той пряко е отпуснал кредит; v)
CEPSA card created and managed by the group of companies to which the supplier belongs, charges the sales made by means of the card one month after they are made, finances a small part of the cost of customers’ use of the fuel distributor’s loyalty card and assumes the risk of non-payment by those customers who have been allowed direct credit.
Дружеството за снабдяване с петролни продукти поема свързаните с изображението на своята марка разходи за инсталиране и поддръжка в бензиностанцията и освен това прехвърля на оператора на бензиностанцията резервоарите и помпите за бензин, които той без писменото съгласие на доставчика не може да използва за продажба на различни от доставените от последния продукти — оборудване, което е оценено точно на стойността, за която операторът е осигурил гаранция при първо поискване в полза на доставчика.
The supplier of the petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, and also transfers the fuel-tanks and pumps which the operator of the service station may not use, without the supplier’s authorisation in writing, to sell products not supplied by that supplier, and which are valued precisely at the amount of the bank guarantee that the servicestation operator has presented in favour of the supplier?
б) Ако случаят е такъв, следва ли Регламент [№ 1984/83], и в частност членове 10—13 от него, да се тълкуват в смисъл, че договор от такова естество попада в приложното поле на тези разпоредби, така че предвидената в член 81, параграф 1 ЕО забрана не би била приложима, ако договорът отговаря на изискваните от тези разпоредби условия, за да се ползва от освобождаването?
(b) If so, on a proper construction of Regulation [No 1984/83], and in particular of Articles 10 to 13 thereof, do those provisions catch within their scope a contract of that kind with the result that the prohibition laid down in Article 81(1) EC is not applicable if the contract satisfies the requirements for exemption contained in those articles of the regulation?
в) В този случай следва ли да се тълкува член 11 от същия регламент, тъй като в разглеждания договор е предвидено повече от едно ограничение на конкуренцията, доколкото освен клаузата за изключително снабдяване, която обуславя липсата на конкуренция, друга договорна разпоредба предвижда, че продажната цена се определя от доставчика?
(c) In that case, is Article 11 of that regulation to be construed as meaning that, if the contract at issue imposes more than one restriction on competition, and, moreover, if it stipulates no competition by providing for exclusive supply by one supplying undertaking, sale prices are fixed by the supplier?
Позволява ли предоставеното през ноември 2001 г. от [доставчика] на [оператора на] бензиностанцията разрешение, с което на [последния] се разрешава да понижи продажните цени, без да засяга приходите [на посочения доставчик], да се счита, че договорът е действителен?“
Does the authorisation given by the [supplier] to the servicestation [operator] to lower its sale price without affecting [that supplier’s] receipts, which took place in November 2001, make it possible to regard the contract as valid?’
С преюдициалното си запитване препращащата юрисдикция поставя на Съда два въпроса, всеки от които е подразделен на няколко части, които предвиждат различни хипотези в зависимост от това как ще се квалифицира разглежданият в главното производство договор.
By its reference for a preliminary ruling, the referring court submits two questions to the Court, each one of those questions being subdivided into several parts, which envisage different hypotheses according to how the contract at issue in the main proceedings is categorised.
Първият въпрос се поставя при хипотезата, че този договор бъде квалифициран като договор за представителство, докато вторият въпрос се основава на хипотезата, при която споменатият договор е сключен между две самостоятелни предприятия.
The first question is submitted in the event that that contract is to be categorised as an agency contract, whilst the second question is based on the premiss that that contract is concluded between two autonomous undertakings.
Препращащата юрисдикция по същество иска да се установи приложимостта на предвидената в член 81, параграф 1 ЕО забрана и евентуално на установеното от Регламент № 1984/83 групово освобождаване с оглед на обстоятелствата по главното производство.
The referring court essentially asks whether the prohibition laid down in Article 81(1) EC and, possibly, the block exemption established by Regulation No 1984/83 are applicable in the light of the facts of the case in the main proceedings.
Със своя първи и втори въпрос, буква а) посочената юрисдикция обаче не цели да получи от Съда тълкуване на понятието за споразумение между предприятия по смисъла на посочената разпоредба, за да може впоследствие да прецени дали разглежданият в главното производство договор попада в приложното поле на тази разпоредба, а приканва Съдът сам да извърши тази преценка.
However, by its Questions 1(a) and 2(a), that court does not seek to obtain from the Court of Justice an interpretation of the concept of agreements between undertakings within the meaning of Article 81(1) EC in order to be able to assess, subsequently, whether the contract at issue in the main proceedings falls within the scope of that provision, but requests the Court to carry out that assessment itself.
Следва да се напомни, че по силата на член 234 ЕО, основаващ се на ясно разделение на функциите между националните юрисдикции и Съда, последният е оправомощен единствено да се произнася по тълкуването или действителността на дадена общностна разпоредба с оглед на фактите, които са му посочени от националната юрисдикция, и че за сметка на това последната следва да прилага разпоредбите на общностното право към даден конкретен случай.
It must be recalled that under Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between national courts and tribunals and the Court of Justice, the latter is empowered to rule on the interpretation or validity of Community provisions only on the basis of the facts which the national court or tribunal puts before it, and that it is, however, for the national court or tribunal to apply the rules of Community law to a specific case.
От акта за препращане обаче е видно, че представеното пред Съда искане за тълкуване се основава на твърдения на страните в главното производство, чиято основателност все още не е проверена от националната юрисдикция.
It is apparent from the order for reference that the request for interpretation submitted to the Court is based on the claims of the parties to the main proceedings, the merits of which have not yet been established by the national court.