natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В процесуален аспект люксембургското правителство не е изпълнило задължението си да представи подробна и обстойна защита срещу изложените основания, позовавайки се в своя отговор на исковата молба на колективните трудови договори, които е приложило към отговора си от 30 август 2004 г.
In procedural terms, in referring in its defence to the collective labour agreements enclosed with its letter of reply of 30 August 2004, 40the Luxembourg Government has failed to adequately fulfil its obligation to defend itself in substance and in detail against the charges raised.
40 Както Комисията правилно отбелязва, тук всъщност става дума за колективни трудови договори, обявени за общозадължителни с подзаконов нормативeн акт на Великото херцогство по смисъла на уводното изречение на член 1, параграф 1, а не за останалите „колективни трудови договори“, съставляващи предмет на спора, за които се отнася член 1, параграф 1, точка 11 от Закона от 20 декември 2002 г.
As the Commission correctly observes, the instruments concerned are in fact collective agreements declared universally applicable by Grand-Ducal Order within the meaning of the opening sentence of Article 1(1) and not other ’collective labour agreements’ as are at issue here to which reference is made in point (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002.
41 — Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9).
41 — Directive of the European Parliament and of the Council of 4 November 2003 concerning certain aspects of the organisation of working time (OJ 2003 L 299, p. 9).
Следователно член 1, параграф 1, точка 11 от Закона от 20 декември 2002 г. не съответства на член 3, параграфи 1 и 10 от Директива 96/71.
Accordingly, point (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 is not in conformity with Article 3(1) and (10) of Directive 96/71.
42 — Там то съобщава за подготовката на законопроект, с който се предвиждало в член 1, параграф 1, точка 3 от Закона от 20 декември 2002 г. да се включи препратка към дневната почивка и почивката през работно време. Съгласно отговора на исковата молба това било направено с член 4 от Закона от 19 май 2006 г. за прилагане на Директиви 2003/88 и 96/71 (Loi du 19 mai 2006 1) transposant la directive 2003/88/CE du Parlement européen et du Conseil du 4 novembre 2003 concernant certains aspects de l’aménagement du temps de travail; 2) modifiant la loi modifiée du 7 juin 1937 ayant pour objet la réforme de la loi du 31 octobre 1919 portant règlement légal du louage de services des employés privés; 3) modifiant la loi modifiée du 9 décembre 1970 portant réduction et réglementation de la durée de travail des ouvriers occupés dans les secteurs public et privé de l’économie; 4) modifiant la loi modifiée du 17 juin 1994 concernant les services de santé au travail 5) modifiant la loi du 20 décembre 2002 portant 1. transposition de la directive 96/71/CE du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 1996 concernant le détachement de travailleurs effectué dans le cadre d’une prestation de service; 2. réglementation du contrôle de l’application du droit du travail (Mémorial A — точка 97 от 31 май 2006 г., стр. 1806).
42 — In that letter it announced the preparation of a draft law by which it was intended to insert in point (3) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 a reference to the daily rest period and to rest breaks. According to Luxembourg’s defence that was effected by Article 4 of the Law of 19 May 2006 on the transposition of Directives 2003/88 and 96/71 (Loi du 19 mai 2006 (1) transposant la directive 2003/88/CE du Parlement européen et du Conseil du 4 novembre 2003 concernant certains aspects de l’aménagement du temps de travail; (2) modifiant la loi modifiée du 7 juin 1937 ayant pour objet la réforme de la loi du 31 octobre 1919 portant règlement légal du louage de services des employés privés; (3) modifiant la loi modifiée du 9 décembre 1970 portant réduction et réglementation de la durée de travail des ouvriers occupés dans les secteurs public et privé de l’économie; (4) modifiant la loi modifiée du 17 juin 1994 concernant les services de santé au travail; (5) modifiant la loi du 20 décembre 2002 portant 1. transposition de la directive 96/71/CE du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 1996 concernant le détachement de travailleurs effectué dans le cadre d’une prestation de service; 2. réglementation du contrôle de l’application du droit du travail (Mémorial A — No 97 of 31 May 2006, p. 1806)).
КОМИСИЯ/ЛЮКСЕМБУРГ на контрол“, засяга не транспонирането на Директива 96/71, а пряко член 49 ЕО.
COMMISSION v LUXEMBOURG monitoring purposes’ does not, however, concern the transposition of Directive 96/71 but relates directly to Article 49 EC.
По този начин обаче то е изпълнило задължението си едва след изтичане на двумесечния срок, който Комисията му е определила в мотивираното си становище от 12 октомври 2005 г.
Thus, only at a date after expiry of the two-month period laid down in the Commission’s reasoned opinion of 12 October 2005 did the Luxembourg Government fulfil its obligations.
Според постоянната практика на Съда преценката за наличие на неизпълнение на задължения се извършва с оглед на състоянието, в което се е намирала държаватачленка към момента на изтичане на срока, който му е бил определен в мотивираното становище 43.
According to the Court’s consistent caselaw the question whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in the Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion.
Тъй като люксембургското правителство не оспорва закъснялото транспониране, това твърдение за нарушение е основателно дори и само по тази причина.
43 As the Luxembourg Government does not contest the fact that that transposition was late, on that ground alone this complaint is well founded.
Както вече бе споменато, член 49 ЕО изисква не само премахването на всякаква дискриминация спрямо доставчик на услуги, установен в друга държавачленка, основана на националната му принадлежност, а и отстраняването на всякакви ограничения 44.
As I have already stated, Article 49 EC requires not only the elimination of all discrimination against a person providing services established in another Member State on the ground of his nationality but also the abolition of any restriction.
Според установената съдебна практика прилагането на национални разпоредби на приемащата държавачленка спрямо доставчици на услуги може да осуети, затрудни или направи по-непривлекателно предлагането на услуги, поради което следва да се счита за ограничаване на свободното предоставяне на услуги, ако от него произтичат допълнителни разходи и допълнителна административна и икономическа тежест 45.
44According to consistent caselaw, the application of the host Member State’s national rules to providers of services is liable to prohibit, impede or render less attractive the provision of services and thus to be regarded as a restriction on the freedom to provide services to the extent that it involves expense and additional administrative and economic burdens. 45
44 — Решение по дело Säger (посочено в бележка под линия 32, точка 12), Решение по дело Vander Elst (посочено в бележка под линия 32, точка 14), Решение по дело Guiot (посочено в бележка под линия 32, точка 10), Решение по дело Reisebüro Broede (посочено в бележка под линия 32, точка 25), Решение по дело Parodi (посочено в бележка под линия 32, точка 18), Решение по дело Portugaia Construções (посочено в бележка под линия 39, точка 16) и Решение по дело Комисия/Германия (посочено в бележка под линия 32, точка 30).
44 — Säger, cited in footnote 32, paragraph 12; Vander Elst, cited in footnote 32, paragraph 14; Guiot, cited in footnote 32, paragraph 10; Reisebüro Broede, cited in footnote 32, paragraph 25; Parodi, cited in footnote 32, paragraph 18; Portugaia Construções, cited in footnote 25, paragraph 16 ; and Commission v Germany, cited in footnote 32, paragraph 30.
От своя страна твърдението за нарушение на Комисията поради неправомерно ограничаване на свободното предоставяне на услуги чрез вменяване на задължение съгласно член 7, параграф 1 от Закона от 20 декември 2002 г. за предприя- тия, установени в чужбина, „преди започване на работата да осигурят достъп на Inspection du travail et des mines, при обикновено поискване и във възможно найкратки срокове, до съществената информация, необходима за осъществяването
The Commission’s complaint concerning an unjustified restriction on the freedom to provide services resulting from the obligation imposed on undertakings established abroad, in accordance with Article 7(1) of the Law of 20 December 2002, ’prior to the commencement of the work [to] make available to the [Labour and Mines Inspectorate] on demand and within as short a period as possible the basic information necessary for
Вж. също Решение по дело Finalarte (посочено в бележка под линия 33, точка 30), което от своя страна се позовава на Решение по дело Mazzoleni (посочено в бележка под линия 25, точка 24). В последното решение Съдът е установил, че прилагането на националните разпоредби за минималните възнаграждения спрямо доставчици на услуги, установени в регион, граничещ с приемащата държавачленка, води до непропорционално висока допълнителна административна тежест, ако възнаграждението се начислява на работници, командировани в приемащата държавачленка само за почасова работа.
43 — Case C-119/04 Commission v Italy [2006] ECR I-6885, paragraphs 27 and 28; Case C-29/01 Commission v Spain [2002] ECR I-2503, paragraph 11; Case C-147/00 Commission v France [2001] ECR I-2387, paragraph 26; Case C-119/00 Commission v Luxembourg [2001] ECR I-4795, paragraph 14; Case C-384/99 Commission v Belgium [2000] ECR I-10633, paragraph 16; Case C-60/96 Commission v France [1997] ECR I-3827, paragraph 15; Case C-289/94 Commission v Italy [1996] ECR I-4405, paragraph 20; and Case C-302/95 Commission v Italy [1996] ECR I-6765, paragraph 13.
43 — Решение от 18 юли 2006 г. по дело Комисия/Италия (C-119/04, Recueil, стр. I-6885, точки 27 и 28), Решение от 7 март 2002 г. по дело Комисия/Испания (C-29/01, Recueil, стр.
45 — In Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraph 50, the Court had to examine the compatibility with Community law of national rules which required an employer, as a provider of services within the meaning of the Treaty, to pay employers’ contributions to the host Member State’s fund, in addition to those which he had already paid to the fund of the Member State in which he was established.
I-2503, точка 11), Решение от 15 март 2001 г. по дело Комисия/Франция (C-147/00, Recueil, стр. I-2387, точка 26), Решение от 21 юни 2001 г. по дело Комисия/Люксембург (C-119/00, Recueil, стр.
The Court held that to constitute a restriction on the freedom to provide services since such an obligation gave rise to additional expenses and administrative and economic burdens for undertakings established in another Member State, with the result that those undertakings were not on an equal footing, from the standpoint of competition, with employers established in the host Member State, and could thus be deterred from providing services in the host Member State.
I-4795, точка 14), Решение от 30 ноември 2000 г. по дело Комисия/Белгия (C-384/99, Recueil, стр.
See also Finalarte and Others, cited in footnote 33, paragraph 30, which in turn makes reference to Mazzoleni and ISA, (cited in footnote 25, paragraph 24.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА TRSTENJAK — ДЕЛO C-319/06 националните и общностните правни норми в областта на предоставянето на услуги.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06
Той е признал също и основателността на мерките за контрол, необходими за проверка за спазването на изисквания, обосновани на свой ред с обществения интерес 47.
Community provisions relating to the provision of services. Likewise, it has accepted justification of monitoring measures necessary to verify compliance with requirements which are themselves warranted on grounds of public interest.
Люксембургското правителство обосновава разпоредбата на член 7, параграф 1 от Закона от 20 декември 2002 г. както със закрилата на работниците, така и с необходимостта от осъществяване на контрол за борба със злоупотребите и незаконната трансгранична дейност.
47 The Luxembourg Government justifies the rule established by Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 both on the grounds of worker protection and on the need for monitoring in order to combat abuse and illegal transnational activities.
Според съдебната практика както закрилата на работниците, така и борбата със злоупотребите се считат за легитимни цели 48.
According to caselaw, both the social protection of workers and the combat of abuse are considered legitimate objectives. 48
Разпоредбата на член 7, параграф 1 от Закона от 20 декември 2002 г. има за цел да позволи на люксембургската Inspection du travail et des mines да осъществява контрол на самоличността на работниците и на законосъобразността на престоя им при командироване.
The rule established by Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 aims to enable the Luxembourg labour inspectorate to monitor the identity of workers and the legality of their presence within the framework of a posting.
Тя налага на предприятията, установени извън територията на Великото херцогство Люксембург, задължителна предварително провеждана административна процедура, която изисква представяне на документи за социално- и трудовоправния статут и статута във връзка с престоя на командированите работници преди започване на работата, така че тази разпоредба при всички случаи е свързана с административни формалности за засегнатите предприятия, които могат да направят командироването на работници в Люксембург по-непривлекателно, отколкото на национално равнище.
It subjects undertakings established outside the territory of the Grand Duchy of Luxembourg to a mandatory prior administrative procedure which requires the production of documents concerning the social security, employment and residence status of the posted workers prior to the commencement of the work, resulting in a situation which implies at any rate for the undertakings concerned the existence of administrative formalities which are liable to render the posting of workers to Luxembourg less attractive than the situation would be on the national territory.
Според споменатото широко определение в съдебната практика дори и само това обстоятелство е достатъчно за потвърждение на ограничителния характер на тази разпоредба 46.
In accordance with the broad definition developed by caselaw, set out above, that circumstance alone suffices to justify the conclusion that the rule is, by its nature, restrictive. 46
I-9041, точка 43), Решение по дело Комисия/Германия (посочено в бележка под линия 32, точка 36) и по дело Arblade (посочено в бележка под линия 33, точка 38).
47 — Case C-168/04 Commission v Austria [2006] ECR I-9041, paragraph 43; Commission v Germany, cited in footnote 32, paragraph 36; and Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraph 38.
Трябва да се напомни още и че Съдът е предоставил на държавитечленки правомощия за контрол върху спазването на
At the same time, the Court has recognised that Member States have the power to verify compliance with the national and
I-10191, точка 41), в които Съдът вече е приел налагането на административни формалности като достатъчно основание за наличие на ограничаване на свободното предоставяне на услуги.
46 — See Finalarte and Others, cited in footnote 33, paragraph 36, and Case C-445/03 Commission v Luxembourg [2004] ECR I-10191, paragraph 41, in which the Court held that the necessity to comply with administrative formalities was sufficient to raise the presumption of a restriction on the freedom to provide services.
В заключението си от 15 юли 2004 г. по дело Комисия/Люксембург (C-445/03, Recueil, стр. I-10191, точка 17) генералният адвокат Ruiz-Jarabo Colomer посочва, че доставчици на услуги, които упражняват правото си да предоставят услуги в която и да е държавачленка посредством командироване на наличния персонал, се сблъскват с най-различни неблагоприятни фактори.
In his Opinion in Case C-445/03 Commission v Luxembourg [2004] ECR I-10191, point 17, Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer points out that suppliers of services who exercise their right to provide services in any of the Member States by posting staff there encounter various difficulties.
Един от тях следва от изискването за получаване на разрешително, което освен че се издава по преценка, е свързано с усложнена процедура, която предполага изпълнение на повече или по-малко продължителни, сложни и скъпи административни формалности.
One relates to the requirement to obtain an authorisation, the granting of which is not only discretionary but problematic, involving bureaucratic procedures which may be lengthy, complex or costly.
Всички тези формалности често водели до отказ от предоставяне на услуги или до неблагоприятно забавяне.
These procedures often lead to the supplier withdrawing from supplying the service or having to put up with damaging delays.
С оглед на тези факти тази съдебна практика трябва да бъде следвана и занапред.
As regards these facts I consider that the Court should continue to uphold that line of case-law.
КОМИСИЯ/ЛЮКСЕМБУРГ декларация до държавните органи по своя инициатива.
COMMISSION v LUXEMBOURG requiring it to provide information to the authorities of its own accord.
По-конкретно контролът трябва да гарантира осъществяването на преследваната с него цел и да не надвишава необходимото за постигането ѝ 50.
49In particular, it must be suitable for securing the attainment of the objective which it pursues; and it must not go beyond what is necessary in order to attain that objective. 50
Струва ми се, че независимо от това има основания да се предположи, че формулировката на люксембургската разпоредба твърде много напомня предварителен контрол за злоупотреби.
It seems to me, however, that there are grounds for concluding that the Luxembourg rule is indeed structured in a similar manner to a prior control measure aimed at detecting abuse.
Член 7, параграф 1 от Закона от 20 декември 2002 г. всъщност трябва да се разглежда във връзка с членове 13—17 от Loi du 4 avril 1974 portant réorganisation de l’Inspection du travail et des mines [Закон от 4 април 1974 г. за реорганизацията на Инспекцията по труда и мините] 51(наричан понататък „Закона от 4 април 1974 г. “), които оправомощават последната да нареди незабавно прекратяване на дейността на командирования работник на територията на Великото херцогство, ако работодателят му не се съобрази с предписанието за предоставяне на сведения.
Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 must be read in conjunction with Articles 13 to 17 of the Law of 4 April 1974 on the reorganisation of the Labour and Mines Inspectorate 51 (‘Law of 4 April 1974’), which in the event of an undertaking failing to fulfil its obligation to provide information permits the labour inspectorate to order with immediate effect that the posted workers cease their activities in the territory of the Grand Duchy.
Подновяването на работата може да бъде разрешено от Inspection du travail et des mines едва след като бъдат подадени необходимите документи 52, като съгласно член 28 от Закона от 4 април 1974 г. неспазването на това задължение може да доведе до санкции като лишаване от свобода и парични глоби.
The labour inspectorate may only permit work to be resumed once all necessary documents have been provided, 52and in that connection, in accordance with Article 28 of the Law of 4 April 1974, a failure to observe that order is punishable with imprisonment and a fine.
При положение че, първо, е необходимо „разрешение“ за подновяване на работата, и второ, неспазването на задължението за предоставяне на сведения е свързано с налагането на наказателноправни санкции, то разпоредбата на член 7, параграф 1 от Закона от 20 декември
If, however, first a ’permit’ is required to resume work and second noncompliance with the obligation to provide information is sanctioned by penal law measures, the rule of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 can only be
Характерно за люксембургската разпоредба е преди всичко задължението на предприемачите още „преди започване на работата“ да предоставят необходимите документи на Inspection du travail et des mines, което предполага злоупотреба при предварителен контрол, несъвместима по принцип с правото на Общността.
Above all, the Luxembourg rule is characterised by the legislative requirement on undertakings even ’prior to the commencement of the work’ to provide the labour inspectorate with the requisite documents which would appear to imply the existence of a prior control aimed at detecting abuse, a measure which is in principle incompatible with Community law.
Люксембургското правителство възразява, че обстоятелството, че предприемачът трябва да изпълни задължението си за предоставяне на информация само „при поискване“, облекчавало това законово задължение.
The Luxembourg Government counters by indicating that the undertaking must comply with its obligation to provide information simply ’on request’, a fact which it considers as softening the impact of the legal obligation.
То не било свързано със задължение на предприемача да подава
Accordingly, no obligation arises on the undertaking
49 — Решение по дело Комисия/Австрия (посочено в бележка под линия 47, точка 43) и по дело Rush Portuguesa (посочено в бележка под линия 48, точка 17).
49 — Commission v Austria, cited in footnote 47, paragraph 43, and Rush Portuguesa, cited in footnote 48, paragraph 17.
51 — Съгласно член 11 от Закона от 20 декември 2002 г. „Инспекцията по труда и мините и управление „Митници“ в рамките на съответните си правомощия са натоварени с надзор върху спазването на разпоредбите на настоящия закон“.
51 — According to Article 11 of the Law of 20 December 2002, ’the Inspection du travail et des mines [Labour and Mines Inspectorate] and Administration des douanes et accises [Customs and Excise Authorities] shall each be responsible in their respective area for monitoring the application of the provisions of the present law’.
Правомощията на Inspection du travail et des mines се определят от Loi du 4 avril 1974 portant réorganisation de l’Inspection du travail et des mines [Закон от 4 април 1974 г. за реорганизацията на Инспекцията по труда и мините] (Mémorial A — точка 27, стр. 485).
The Law of 4 April 1974 on the reorganisation of the Labour and Mines Inspectorate (Mémorial A — No 27, p. 485) establishes the area of responsibility of the labour inspectorate.