natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тъй като по смисъла на член 35 ЕС националният съд, а не страните в главното производство, следва да сезира Съда, възможността за определяне на въпросите, които да му се поставят, се полага единствено на националния съд и страните не биха
Since, under Article 35 EU, it is for the national court or tribunal, not the parties to the main proceedings, to bring a matter before the Court, the right to determine the questions to be put to the Court devolves on the national court alone and the parties may not change
Член 31 от Рамково решение 2002/584 относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавитечленки трябва да се тълкува в смисъл, че се отнася само до хипотезата, при която е приложим режимът на европейската заповед за
Article 31 of Framework Decision 2002/584 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States must be interpreted as referring only to the situation in which the European arrest warrant system is applicable, which is not the case where
SANTESTEBAN GOICOECHEA арест, какъвто не е случаят, когато искането за екстрадиция е свързано с деяния, извършени преди датата, посочена от държавачленка в декларация, направена в съответствие с член 32 от рамковото решение.
SANTESTEBAN GOICOECHEA a request for extradition relates to acts committed before a date specified by a Member State in a statement made pursuant to Article 32 of the framework decision.
(вж. точка 63; точка 1 от диспозитива)
(see para. 63, operative part 1)
Всъщност прилагането на конвенции като посочената Конвенция за екстрадицията между държавите — членки на Европейския съюз, не накърнява предвидения от посоченото рамково решение режим на европейската заповед за арест, тъй като съгласно член 31, параграф 1 от това решение такава конвенция може да се използва само когато режимът на европейската заповед за арест не намира приложение.
Making conventions such as that convention relating to extradition between the Member States of the European Union applicable does not interfere with the European arrest warrant system laid down by the framework decision, since, in accordance with Article 31(1) of that decision, such a convention can be used only where the European arrest warrant system does not apply.
Следователно прилагане на конвенции в областта на екстрадицията след 1 януари 2004 г. може да има за цел само подобряването на системата за екстрадиция в случаи, при които режимът на европейската заповед за арест не е приложим.
The purpose of making conventions in the field of extradition applicable after 1 January 2004 can therefore only be to improve the extradition system in circumstances in which the European arrest warrant system does not apply.
(вж. точки 74, 75 и 81; точка 2 от диспозитива)
(see paras 74, 75, 81, operative part 2)
СТАНОВИЩЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛО C-296/08 PPU
VIEW OF MRS KOKOTT — CASE C-296/08 PPU
СТАНОВИЩЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТГ-ЖА J. KOKOTT представено на 6 август 2008 година 1
VIEW OF ADVOCATE GENERALKOKOTT of 6 August 2008 1
Вследствие на искане за екстрадиция, отправено на 2 юни 2008 г. от испанските власти на основание Конвенцията от 27 септември 1996 г.
Following an extradition request made by the Spanish authorities on 2 June 2008 under the Convention of 27 September 1996, 2Mr Ignacio Santesteban Goicoechea 3has been detained in France for the purpose of extradition. 4
Според данните, предоставени от препращащата юрисдикция, г-н Santesteban Goicoechea е член на терористичната организация Euskadi Ta Askatasuna/Tierra Vasca y Libertad/Отечество и свобода за страната на баските (ETA).
According to the information provided by the referring court, Mr Santesteban Goicoechea is a member of the terrorist organisation Euskadi Ta Askatasuna/Tierra Vasca y Libertad/Basque Land and Freedom (ETA).
Деянията, в които е обвинен, са извършени на испанска територия през февруари и март 1992 г.
The offences he is accused of were committed on Spanish territory in February and March 1992.
Те са квалифицирани като складиране на бойно оръжие, незаконно притежаване на експлозиви, незаконно използване на
They are described as the storing of weapons, illegal possession of explosives, unlawful use of a motor vehicle
„1) Липсата на уведомление по член 31, параграф 2 от Рамковото решение […] от страна на държава-членка, в случая
‘(1) Does the failure of a Member State (in this case [the Kingdom of] Spain) to notify under Article 31(2) of the
2 — Конвенция за екстрадицията между държавите — членки на Европейския съюз, наречена „Дъблинска конвенция“ и съставена на основание член К.3 от Договора за Европейския съюз (ОВ C 313, стр.
2 — Convention drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union, relating to extradition between the Member States of the European Union (OJ 1996 C 313, p.
12, наричана по-нататък „Конвенцията от 1996 г.“).
12), also known as the Dublin Convention (‘the 1996 Convention’).
3 — Или според посоченото в писменото становище, представено от самото заинтересовано лице, г-н Inaki Santesteban Goikoetxea.
3 — Or, according to the observations submitted by him, Inaki Santesteban Goikoetxea.
5 — Следва да се уточни мимоходом, че г-н Santesteban Goicoechea току-що е изтърпял във Франция наказание лишаване от свобода, наложено му за престъпления, различни от тези, за които понастоящем испанските власти искат неговата екстрадиция; този извод произтича от писмените отговори, които френското правителство дава на поставените от Съда въпроси в настоящото преюдициално производство.
5 — It should be noted in passing that Mr Santesteban Goicoechea has just served a term of imprisonment in France for offences other than those for which his extradition is now sought by the Spanish authorities; this appears from the written replies of the French Government to questions put by the Court in the course of the present proceedings.
4 — Преди настоящото искане за екстрадиция испанските власти са направили два безуспешни опита за екстрадирането на г-н Santesteban Goicoechea: по искането за екстрадиция, направено на 11 октомври 2000 г. пред френските власти, Cour d’appel de Versailles [Апелативен съд Версай] (Франция) (Решение от 19 юни 2001 г.) се произнася с отрицателно становище поради изтекла според френското право давност за наказателно преследване на деянията, в които заинтересованото лице е обвинено, а издадената на 31 март 2004 г. европейска заповед за арест също не довежда до екстрадирането на г-н Santesteban Goicoechea в Испания.
4 — Before the present extradition request, the Spanish authorities had already attempted on two occasions to lay hands on Mr Santesteban Goicoechea, but without success: a request for extradition made to the French authorities on 11 October 2000 was the subject of an unfavourable opinion of the Cour d’appel de Versailles (France) (judgment of 19 June 2001) on the ground that the offences of which he was accused were statute-barred under French law; a European arrest warrant of 31 March 2004 also failed to bring about Mr Santesteban Goicoechea’s extradition to Spain.
6 — Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година (ОВ L 190, стр. 1, поправка в ОВ L 279, 2006 г., стр.
6 — Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 (OJ 2002 L 190, p. 1).
II — По допустимостта на преюдициалното запитване
II — Admissibility of the reference for a preliminary ruling
[Кралство Испания], за намерението ѝ да продължи да прилага двустранни или многостранни споразумения води ли поради употребата на думата „замества“ в член 31 от това рамково решение до невъзможност тази държавачленка да използва в отношенията си с друга държава-членка, в конкретния случай [Френската република], която е направила декларация по член 32 от Рамковото решение, процедури, различни от тази на европейската заповед за арест?
Framework Decision … its intention to continue to apply bilateral or multilateral agreements preclude, by reason of the word “replace” in Article 31 of that Framework Decision, that Member State from using with another Member State (in this case [the French Republic]), which has made a statement under Article 32 of the Framework Decision, procedures other than that of the European arrest warrant?
Допустимостта на настоящото преюдициално запитване трябва да се прецени с оглед на членове 234 ЕО и 35 ЕС.
The admissibility of the reference must be assessed in the light of Article 234 EC and Article 35 EU.
В това отношение следва да се разграничат главно два аспекта, а именно, от една страна, въпросът дали препращащата юрисдикция е „национална юрисдикция“ по смисъла на постоянната практика на Съда във връзка с преюдициалните запитвания 7, и от друга страна, въпросът дали в случая тази юрисдикция упражнява правораздавателни, а не административни функции 8.
Two points principally should be distinguished here: first, whether the referring court is a ‘national court or tribunal’ as defined in the settled caselaw of the Court on references for preliminary rulings; 7and, second, whether that court is performing judicial functions rather than administrative functions in the present case. 8
Решение от 30 юни 2005 г. по дело Längst (C-165/03, Recueil, стр.
(2) Do the provisos made by the executing Member State permit that State to apply a Convention of … 1996, which was thus prior to 1 January 2004, but entered into force in that executing State after that date of 1 January 2004 referred to in Article 32 of the Framework Decision?’
I-5637, точка 25) и Решение от 27 април 2006 г. по дело Standesamt Stadt Niebüll (C-96/04, Recueil, стр.
7 — See, among many other cases, Case C-54/96 Dorsch Consult [1997] ECR I-4961, paragraph 23, and order in Case C-109/07 Pilato [2008] ECR I-3503, paragraph 22.
I-3561, точка 13), както и Определение от 18 юни 1980 г. по дело Borker (138/80, Recueil, стр. 1975, точка 4).
8 — See Case C-165/03 Längst [2005] ECR I-5637, paragraph 25; Case C-96/04 Standesamt Stadt Niebüll [2006] ECR I-3561, paragraph 13; and order in Case 138/80 Borker [1980] ECR 1975, paragraph 4.
Тъй като единственото основание за настоящото задържане на г-н Santesteban Goicoechea от френските власти е искането за екстрадиция, отправено от испанските власти, препращащата юрисдикция подава искане за разглеждане на настоящото дело по реда на спешното преюдициално производство, която трети състав на Съда уважава (член 104б от Процедурния правилник).
Since the only reason why Mr Santesteban Goicoechea was currently being detained by the French authorities was the extradition request made by the Spanish authorities, the referring court requested, and the Third Chamber of the Court decided, that the present case should be dealt with under the urgent preliminary ruling procedure (Article 104b of the Rules of Procedure).
СТАНОВИЩЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛО C-296/08 PPU би могло да бъде екстрадирано и следва автоматично да бъде освободено.
VIEW OF MRS KOKOTT — CASE C-296/08 PPU will not be possible for the person sought to be extradited, and he will be automatically released.
Що се отнася до втория аспект, несъмнено е възможно да се постави въпросът дали процедурата по екстрадиция, в която участва следственото отделение на апелативния съд, действително има правораздавателен характер.
As regards the second point, one might indeed wonder whether the extradition procedure in which the indictment division of the court of appeal is involved is really judicial in nature.
Всъщност френският Conseil d’État вече е приел, че в тези случаи става въпрос за административна, а не за правораздавателна функция по смисъла на френското право 9.
The French Conseil d’État has in the past held that this is an administrative function, not a judicial function, as understood in French law.
Подобна преценка съгласно националното право обаче не може да предопредели отговора на въпроса дали препращащата юрисдикция упражнява правораздавателна функция по смисъла на общностното право.
9Such an assessment under national law cannot, however, decide the question whether the national court is performing a judicial function as understood in Community law.
В по-общ план не следва да се пренебрегва фактът, че различните национални процедури по екстрадиция, включително впрочем въведените с оглед на прилагането на Рамковото решение, често предвиждат по един или друг начин участието на административен орган 10, по подобие на приложимото в настоящия случай във Франция производство.
More generally, it should not be overlooked that the various national extradition procedures, including moreover those introduced in order to implement the Framework Decision, often provide in one way or another for an administrative authority to be involved, 10 as with the procedure applicable in this case in France.
Прекалено ограничително тълкуване на критериите за допустимост на преюдициалните запитвания би могло да препятства в подобни случаи достъпа до Съда и следователно да застраши еднаквото тълкуване на Рамковото решение.
Too restrictive an interpretation of the criteria governing the admissibility of references for preliminary rulings might risk blocking access to the Court in such cases, and consequently jeopardising the uniform interpretation of the Framework Decision.
Френското правителство основателно подчертава, че в случая действително е налице спор, по който трябва да се произнесе Chambre de l’instruction на Cour d’appel de Montpellier.
The French Government rightly points out that there is indeed a dispute which the indictment division of the court of appeal will have to decide in this case.
Този спор е между прокуратурата и лицето, чиято екстрадиция се иска.
That dispute is between the public prosecutor’s office and the person sought by the request for extradition.
Спорният характер на производството особено личи в настоящото дело, тъй като заинтересованото лице не е дало своето съгласие за екстрадицията, а напротив, оспорва нейната законосъобразност.
That the procedure involves a dispute is particularly clear in the present case, since the person concerned has not given his consent to being extradited, but has, on the contrary, challenged the lawfulness of the extradition.
Накрая, предвид естеството на Рамковото решение, компетентността на Съда да отговори на въпросите би могла да бъде поставена под съмнение.
Finally, in view of the nature of the Framework Decision, the Court’s jurisdiction to answer the questions could be doubted.
Съгласно член 34, параграф 2, буква б) ЕС рамковото решение не може да има пряко действие.
Under Article 34(2)(b) EU, a framework decision cannot entail direct effect.
От това следва, че рамковото решение не би могло да бъде основание за неприлагане на уреждащите екстрадицията национални норми.
It follows that the Framework Decision cannot be used to oppose the application of the national rules on extradition.
Ето защо е възможно да се постави въпросът доколко в случая Съдът може да бъде полезен със своя отговор.
Consequently, one might wonder whether the Court’s answer in this case will serve any purpose.
Следва обаче да се има предвид, че с поставените от националните юрисдикции преюдициални въпроси се свързва
However, questions referred for preliminary rulings by national courts enjoy a presumption of relevance which can be
Без съмнение следственото отделение на апелативния съд не е единственият орган, който се произнася по екстрадицията, доколкото след това е необходимо административен орган да приеме постановлението за изпълнение на екстрадицията.
It is true that the indictment division of the court of appeal does not decide on its own on extradition, as an administrative authority must subsequently adopt the order for extradition.
Ако становището на тази юрисдикция относно екстрадицията е отрицателно, исканото лице не
Nevertheless, the jurisdiction of the indictment division of the court of appeal extends to making an entirely independent assessment, in an inter partes procedure, of the lawfulness of the extradition sought. If its opinion is unfavourable to extradition, it
10 — По отношение на германското право вж. по-конкретно описанието, съдържащо се в Решение от 17 юли 2008 г. по дело Kozlowski (C-66/08, все още непубликувано в Сборника, точки 14 и 15).
10 — For German law, see for example the description in the judgment in Case C-66/08 Kozlowski [2008] ECR I-6041, paragraphs 14 and 15.
По това последно дело Съдът не е поставил под съмнение правораздавателния характер на производството пред германската препращаща юрисдикция.
In that case, the Court did not cast doubt on the judicial nature of the procedure before the referring German court.
9 — Решение на френския Conseil d’État от 7 юли 1978 г. по дело Croissant.
9 — Judgment of the French Conseil d’État of 7 July 1978, Croissant.
SANTESTEBAN GOICOECHEA на Конвенцията от 1996 г. по същество се основават на следните съображения:
SANTESTEBAN GOICOECHEA are essentially based on the following considerations: displaced only in exceptional circumstances.
Такъв е случаят, когато е ясно, че исканото тълкуване на указаните в тези въпроси разпоредби от правото на Европейския съюз няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора по главното производство, или когато въпросът е от хипотетично естество, или когато Съдът не разполага с необходимите фактически или правни елементи, за да бъде полезен с отговора на поставените му въпроси.
That is the case where it is quite obvious that the interpretation of European Union law sought by those questions bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it.
С изключение на тези хипотези, Съдът по правило е длъжен да се произнесе по преюдициалните въпроси, които се отнасят до тълкуване на указаните в член 35, параграф 1 ЕС 11актове.
Except in such cases, the Court is in principle bound to give a ruling on questions relating to the interpretation of the acts referred to in Article 35(1) EU.
Ползата от отговора на Съда по-конкретно по отношение на конформното тълкуване на френското право обаче не е a priori изключена по очевиден начин.
11 In fact, the Court’s answer, in particular with respect to the interpretation of French law consistently with European Union law, is not obviously irrelevant.
С оглед на всички тези съображения настоящото преюдициално запитване следва да се обяви за допустимо.
For all those reasons, the reference for a preliminary ruling must be declared admissible.
— от друга страна, Френската република обявява в съответствие с член 32 от Рамковото решение, че ще продължи да разглежда исканията, свързани с извършени преди 1 ноември 1993 г. деяния, съгласно приложимата преди 1 януари 2004 г. система за екстрадиция, а не според правилата относно заповедта за арест.
— second, the French Republic has stated, pursuant to Article 32 of the Framework Decision, that it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993 not in accordance with the arrest warrant system but in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
Конвенцията от 1996 г. обаче е приложима във Франция едва от 1 юли 2005 г.
However, the 1996 Convention has been applicable in France only from 1 July 2005.
на преюдициалните
A — Preliminary observations
А — Предварителни бележки
The national court’s doubts as to the applicability of the 1996 Convention
Съмненията на препращащата юрисдикция по отношение на приложимостта
In those circumstances, there might prove to be a ‘lacuna’ in the extradition system applicable between the French Republic and the Kingdom of Spain in relation to acts, such as those at issue in the main proceedings, committed before 1 November 1993.
11 — Решение от 16 юни 2005 г. по дело Pupino (C-105/03, Recueil, стр. I-5285, точка 30).
11 — Case C-105/03 Pupino [2005] ECR I-5285, paragraph 30.
Посоченото общо правило обаче има изключения, които са предвидени в член 31, параграфи 2 и 3 и в член 32 от Рамковото решение.
However, that general rule has exceptions, which are set out in Articles 31(2) and (3) and 32 of the Framework Decision.
По-конкретно държавитечленки имат право да изключат прилагането на процедурата на европейската заповед за арест по отношение на исканията за екстрадиция, отнасящи се до извършени преди определена дата деяния (член 32, от трето до шесто изречение от Рамковото решение).
In particular, Member States are free to exclude the application of the European arrest warrant procedure in relation to requests for extradition for acts committed before a date to be specified (third to sixth sentences of Article 32 of the Framework Decision).
Така Френската република декларира, че ще продължи да разглежда съобразно приложимата преди 1 януари 2004 г. система за екстрадиция исканията, свързани с извършени преди 1 ноември 1993 г. деяния.
Thus the French Republic stated that it would continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993 in accordance with the system of extradition applicable before 1 January 2004.
Тъй като деянията, в които е обвинен г-н Santesteban Goicoechea, са извършени през 1992 г., настоящото искане за екстрадиция, направено от Кралство Испания, следователно би трябвало да се разглежда от Френската република съобразно приложимата преди 1 януари 2004 г. система, а не съобразно процедурата на европейската заповед за арест.
As the acts of which Mr Santesteban Goicoechea is accused were committed in 1992, the present request for extradition submitted by the Kingdom of Spain will therefore have to be dealt with by the French Republic in accordance with the system applicable before 1 January 2004, not in accordance with the European arrest warrant procedure.
Остава обаче да се прецени дали за прилагането на тази предходна система, освен декларацията на изпълняващата държавачленка (Френската република) по смисъла на член 32 от Рамковото решение, е необходимо и уведомление от страна на молещата държавачленка (Кралство Испания) съгласно член 31, параграф 2, четвърта алинея от Рамковото решение.
By its first question the referring court seeks essentially to know whether Article 31(1) of the Framework Decision prohibits a request for extradition from being dealt with in accordance with the rules laid down by an international convention, where the requesting Member State has not notified its intention to apply that international convention under the fourth subparagraph of Article 31(2) of the Framework Decision, although the executing Member State has for its part excluded the application of the European arrest warrant procedure by a statement under Article 32 of the Framework Decision.
Като начало следва да се подчертае, че получените след 1 януари 2004 г. искания за екстрадиция по принцип се уреждат от процедурата на европейската заповед за арест 12.
It should be emphasised, at the outset, that requests for extradition received as from 1 January 2004 are in principle governed by the European arrest warrant procedure.
Това е общото правило, установено в член 32, второ изречение от Рамковото решение.
12That is the general rule laid down by the second sentence of Article 32 of the Framework Decision.
Следователно искане за екстрадиция като направеното от Кралство Испания на 2 юни 2008 г. би трябвало по принцип да се разглежда съобразно процедурата на европейската заповед за арест 13.
It follows that a request for extradition such as that made by the Kingdom of Spain on 2 June 2008 should in principle be dealt with under the European arrest warrant procedure. 13
12 — Следователно Рамковото решение се прилага по отношение на искания за екстрадиция, отнасящи се до деяния, които са извършени преди влизането му в сила.
12 — The Framework Decision thus applies to requests for extradition relating to acts prior to its entry into force.
13 — Следва да се припомни, че през 2004 г. срещу г-н Santesteban Goicoechea е била издадена eвропейска заповед за арест.
13 — It may be noted that a European arrest warrant had been issued against Mr Santesteban Goicoechea in 2004.