natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тези подкрепящи доказателства са приложени към исковата молба в преписка, състояща се от около 150 страници.
That documentary evidence is annexed to the application in a file consisting of approximately 150 pages.
Както отбелязва препращащата юрисдикция, тяхното съдържание впрочем е частично възпроизведено в исковата молба.
As stated by the Bundesgerichtshof, the content of those documents is partially reproduced in the application.
Посочените приложения съдържат сключения между страните договор за предоставяне на проектантски услуги, допълнително споразумение към споменатия договор, както и неговия проект, извлечение от списъка на предоставените услуги, множество документи или извлечения от документи като технически доклади или плащания, както и няколко писма, включително и до бюрото Grimshaw, които се отнасят до разменената кореспонденция с предприятията, натоварени с констатирането и отстраняването на разглежданите недостатъци по делото в главното производство.
The annexes include the architect’s contract concluded between the parties, an addendum and the draft thereof, an extract of the contractual specifications, a large number of documents or extracts such as technical reports or statements of account, as well as several letters, including some from Grimshaw, relating to the correspondence with the companies entrusted with establishing and repairing the defects complained of in the main proceedings.
След като бюрото Grimshaw отказва първоначално да получи исковата молба поради липсата на превод на английски език, английската версия на исковата молба и непреведените приложения към нея на немски език са му предоставени на 23 май 2003 г. в Лондон.
After Grimshaw had initially refused to accept the application on the ground that there was no English translation, an English translation of the application and the annexes in German, which were not translated, were delivered to it in London on 23 May 2003.
В писмено становище от 13 юни 2003 г. бюрото Grimshaw твърди, че връчването е нередовно, с мотива че приложенията не са преведени на английски език.
By written pleading of 13 June 2003, Grimshaw complained that service was defective because the annexes had not been translated into English.
Поради тази причина то отказва да получи исковата молба, като се позовава на член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000, и счита, че посочената искова молба не е била връчена редовно.
For that reason, relying on Article 8(1) of Regulation No 1348/2000, it refused to accept the application and submits that the application was not properly served.
Бюрото Grimshaw прави възражение за давност.
Grimshaw raises the objection that the application is time-barred.
Landgericht Berlin установява, че исковата молба е редовно връчена на 23 май 2003 г.
The Landgericht Berlin held that the application was properly served on 23 May 2003.
Въззивната жалба на бюрото Grimshaw е отхвърлена от Kammergericht Berlin.
Grimshaw’s appeal against that decision was dismissed by the Kammergericht Berlin.
Бюрото Weiss подава ревизионна жалба пред Bundesgerichtshof срещу решението, постановено в производството по обжалване.
Weiss lodged an appeal on a point of law before the Bundesgerichtshof against the judgment on the appeal.
Препращащата юрисдикция посочва, че съгласно германския процесуален кодекс искова молба, която се позовава на прикрепени към нея приложения, образува едно цяло с тях и ответникът трябва да разполага с всички посочени от ищеца сведения, необходими за неговата защита.
The Bundesgerichtshof states that, under the German Code of Procedure, an application which refers to annexes attached forms a whole with those annexes and that all the evidence relied on by the applicant which is necessary for the defendant’s defence must be made available to him.
Следователно не би било приемливо да се преценява редовността на връчването на дадена искова молба отделно от връчването на приложенията, под предлог че основните данни вече са били ясни от нея и че правото на изслушване било гарантирано от факта, че що се отнася до съдържанието на приложенията, ответникът все още има възможността да се защити достатъчно в хода на производството.
It is not therefore appropriate to determine whether an application has been properly served without having regard to the service of the annexes, on the assumption that the essential information is already clear from the application and the right to be heard remains protected by virtue of the fact that the defendant can still adequately prepare his defence in the proceedings in so far as concerns the content of the annexes.
Изключение от този принцип е допустимо, когато не противоречи съществено на необходимостта на ответника от информация, например защото дадено приложение, което не е прикрепено към исковата молба, е било изпратено почти едновременно с предявяването на иска или защото ответникът е бил вече запознат с документите преди предявяването на иска.
An exception to that principle is permissible if the defendant’s need for information is not significantly prejudiced, for example, because an annex which was not attached to the application was sent at virtually the same time as the action was brought or because the defendant was already familiar with the documents before the proceedings were instituted.
Препращащата юрисдикция посочва, че в конкретния случай бюрото Grimshaw не е било запознато с всички документи, и по-конкретно с тези, свързани с констатирането и отстраняването на недостатъците, както и със съответните разходи за това.
The Bundesgerichtshof states that, in the present case, Grimshaw was not familiar with all the documents, in particular those establishing the defects and how to remedy them as well as those relating to costs.
Подобни документи не биха могли да се считат за незначителни подробности, тъй като от тяхната преценка може да зависи решението за представяне на писмена защита.
Such documents cannot be regarded as insignificant since the decision on whether to submit a defence may be dependent on their content being assessed.
Препращащата юрисдикция си поставя въпроса дали бюрото Grimshaw основателно е отказало исковата молба.
The referring court is uncertain whether Grimshaw was correct to refuse the application.
Според Bundesgerichtshof член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000 може да се тълкува в смисъл, че не би могло да се откаже връчването с мотива, че приложенията не са преведени.
According to the Bundesgerichtshof, Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 can be interpreted as meaning that service cannot be refused on the ground that annexes have not been translated.
Тази разпоредба всъщност не споменава отказа от приемане на приложения.
That provision is in fact silent on the refusal to accept the service of annexes.
Освен това по силата на член 4, параграф 3, първо изречение от този регламент предвиденият в него образец на формуляр изисква, по молби за връчване в държавитечленки на Европейския съюз, сведения относно естеството и езика на документа само що се отнася до документа за връчване (точки 6.1. и 6.3.), но не и що се отнася до приложенията, за които единствено се изисква да е посочен брой (точка 6.4.).
Moreover, the standard form to be used pursuant to the first sentence of Article 4(3) of the regulation for requests for service in the Member States of the European Union requires information on the nature and language of the document only as regards the document to be served (Paragraphs 6.1 and 6.3) and not as regards the annexes attached to it, for which only the number is required to be stated (Paragraph 6.4).
В случай че би могло да се откаже връчване с единствения мотив, че приложенията не са преведени, препращащата юрисдикция посочва, че според нея договорът, по който ищецът и ответникът предвиждат, че техният език за кореспонденция е немският, не е достатъчен, за да изключи правото на ответника да откаже приемането по силата на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 1348/2000.
Should it be possible to refuse service on the sole ground that the annexes have not been translated, the referring court states that, in its view, the right of the defendant to refuse to accept a document pursuant to Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 cannot be denied simply because the contract between the applicant and the defendant provides that correspondence is to be in German.
Действително тази клауза не означава, че ответникът разбира този език по смисъла на регламента.
That clause does not mean that the defendant understands that language within the meaning of that regulation.
Както препращащата юрисдикция посочва обаче, доктрината е разделена, като някои автори приемат, че клауза за използване на даден език в договорни отношения може да служи като презумпция за знанието на този език по смисъла на посочения регламент.
However, as the referring court pointed out, academic opinion is divided, some writers considering that a clause specifying the use of a particular language in a contractual relationship may give rise to a presumption of knowledge of that language for the purpose of that regulation.
Накрая, и в случай че от дадена договорна клауза не може да се презюмира знанието на разглеждания език, препращащата юрисдикция поставя въпроса дали е възможно във всички случаи да се откаже връчването на искова молба, чиито приложения не са преведени, или съществуват изключения, например когато ответникът вече разполага с даден превод на приложенията или когато съдържанието на приложението е възпроизведено буквално в преведената искова молба.
Finally, where knowledge of the language in question cannot be inferred from a contractual provision, the Bundesgerichtshof is uncertain whether it is possible in all cases to refuse service of an application where the annexes are not translated or whether there are exceptions, for example, if the defendant already has a translation of the annexes or if the content of the annex is reproduced word-for-word in the translated application.
Такъв може да бъде също случаят, когато приложените документи са съставени на валидно избрания от страните в рамките на даден договор език.
That could also apply if the annexed documents were in a language which was validly chosen by the parties pursuant to a contract.
Препращащата юрисдикция посочва за пример слаби страни, които евентуално би следвало да получат защита, като погранични потребители, които се съгласяват по договорен път езикът на кореспонденцията да бъде този на търговеца.
The referring court also mentions the case of weaker parties who may need protection, such as crossborder consumers who have contractually agreed that correspondence is to be conducted in the language of the undertaking.
Тя посочва обаче, че в делото по главното производство бюрото Grimshaw е сключило договора в рамките на своята професионална дейност.
The Bundesgerichtshof states, however, that in the case in the main proceedings Grimshaw concluded the contract in the course of its business.
Тя не долавя никаква особена нужда от защита на бюрото и следователно не вижда никаква необходимост да му признае правото на отказ от приемане.
It sees no special need to protect that firm or therefore any need to recognise that it has a right to refuse to accept service.
При тези обстоятелства Bundesgerichtshof решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
Against that background, the Bundesgerichtshof decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
„1) Трябва ли член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1348/2000 […] да се тълкува в смисъл, че получателят няма право да откаже приемането, когато
(1) Must Article 8(1) of … Regulation (EC) No 1348/2000 … be interpreted as meaning that an addressee does not have the right to refuse to accept service
WEISS UND PARTNER единствено приложенията към даден документ за връчване не са съставени на езика на получаващата държавачленка или на език, който се използва в държаватачленка, където документът е изготвен, който получателят разбира?
WEISS UND PARTNER where only the annexes to a document to be served are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands?
Трябва ли член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 1348/2000 да се тълкува в смисъл, че се счита, че по смисъла на този регламент получателят „разбира“ езика на държавачленка, където е изготвен документът, когато се е съгласил по договор, сключен с ищеца в рамките на неговата професионална дейност, езикът за кореспонденция да е този на държаватачленка, където е изготвен документът?
Must Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 be interpreted as meaning that the addressee is deemed to “understand” the language of a Member State of transmission within the meaning of that regulation where, in the course of his business, he agreed in a contract with the applicant that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission?
3) В случай на отрицателен отговор на втория въпрос:
(3) If the answer to the second question is in the negative:
Трябва ли член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000 да се тълкува в смисъл, че получателят във всеки случай не може да се позове на тази разпоредба, за да откаже приемането на приложения към документ, които не са съставени на езика на получаващата държавачленка или на език на държаватачленка, където документът е изготвен, който получателят разбира, когато в рамките на своята професионална дейност той сключва договор, в който се съгласява езикът на кореспонденцията да е този на държаватачленка, където е изготвен документът, и че приложенията, от една страна, се отнасят до посочената кореспонденция, а от друга страна, са съставени на уговорения език?“
Must Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 be interpreted as meaning that the addressee may not in any event rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to a document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language?’
С първия си въпрос препращащата юрисдикция иска да се установи дали член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че получателят на даден документ, който следва да бъде връчен, няма право да откаже приемането му, когато единствено приложенията към него не са съставени на езика на получаващата държавачленка или на език на държаватачленка, където документът е изготвен, който получателят разбира.
By its first question, the Bundesgerichtshof asks whether Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee of a document to be served does not have the right to refuse to accept service where only the annexes to the document are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands.
Важно е да се подчертае в самото начало, че Регламент № 1348/2000 се прилага спрямо документи, които следва да бъдат връчени и които могат да бъдат много различни по естеството си според това дали са съдебни или извънсъдебни документи и в първия случай — според това дали става дума за документ за образуване на производство, съдебно решение, мярка за изпълнение или всякакъв друг документ.
A preliminary point to be noted is that Regulation No 1348/2000 applies to documents to be served which can be very different in nature, depending on whether they are judicial or extrajudicial documents and, if the former, on whether it is a document instituting the proceedings, a judicial decision, an enforcement measure or any other document.
Поставеният на Съда въпрос се отнася до документ за образуване на производство.
The question referred to the Court concerns a document instituting proceedings.
Щом като ролята и важността на приложенията към даден документ, който следва да бъде връчен, могат да бъдат различни според неговото естество, посочените в настоящото решение обосновка и отговори следва да се ограничат единствено до документа за образуване на производство.
Since the role and importance of annexes to a document to be served may vary according to the nature of the document, the reasoning and answers in this judgment must be confined to documents instituting proceedings.
В това отношение от представените пред Съда становища е видно, че броят и естеството на документите, които трябва да се приложат към даден документ за образуване на производство, се различават значително според правните системи.
It is apparent from the observations submitted to the Court that the number and nature of documents which must be annexed to a document instituting proceedings vary considerably according to the legal system concerned.
Действително в някои от тях подобен документ трябва да съдържа само предмета и изложението на фактическите и правни основания на молбата,
Under some systems, such a document need only contain the subjectmatter and a summary of the pleas
WEISS UND PARTNER като подкрепящите доказателства се изпращат отделно, докато в други правни системи като германското право приложенията трябва да се изпращат едновременно с исковата молба и представляват неразделна част от нея.
WEISS UND PARTNER of fact and law of the application, the documentary evidence being communicated separately, whereas under other legal systems, such as German law, the annexes must be produced at the same time as the application and form an integral part of it.
Следва да се констатира, че член 8 от Регламент № 1348/2000 не споменава приложенията към даден документ, който следва да бъде връчен.
Article 8 of Regulation No 1348/2000 does not refer to annexes to a document to be served.
От указанието в параграф 2 от този член обаче — „документите, чийто превод е изискан“, е видно, че даден акт може да бъде съставен от няколко документа.
However, the reference in paragraph 2 of that article to ‘documents of which a translation is requested’ indicates that a ‘document to be served’ may consist of a number of documents.
При липсата на полезни сведения в текста на член 8 от Регламент № 1348/2000 тази разпоредба следва да се тълкува в светлината на нейните цели и контекст и по-широко — на целите и контекста на самия Регламент № 1348/2000 (вж. в този смисъл Решение от 19 септември 2000 г. по дело Linster, C-287/98, Recueil, стр. I-6917, точка 43).
In the absence of useful guidance in the wording of Article 8 of Regulation No 1348/2000, that provision must be interpreted in the light of its objectives and its context and, more generally, the objectives and context of Regulation No 1348/2000 itself (see, to that effect, Case C-287/98 Linster [2000] ECR I-6917, paragraph 43).
Както е видно от съображение 2 от Регламент № 1348/2000, същият има за цел да подобри и ускори предаването на документи.
As is apparent from recital 2 of the preamble, the objectives of Regulation No 1348/2000 are to improve and expedite the transmission of documents.
Тези цели са припомнени в съображения 6—8.
Those objectives are reiterated in recitals 6 to 8.
Така последното посочва, че „[з]а да се гарантира ефективността на настоящия регламент, възможността за отказ на молба за връчване на документи се ограничава до изключителни случаи“.
Recital 8 thus states that ‘[t]o secure the effectiveness of this Regulation, the possibility of refusing service of documents is confined to exceptional situations’.
Член 4, параграф 1 от този регламент предвижда впрочем, че съдебните документи се предават във възможно най-кратък срок.
In addition, Article 4(1) of that regulation provides that judicial documents are to be transmitted as soon as possible.
Тези цели обаче не биха могли да бъдат постигнати чрез накърняване по какъвто и да е начин на правото на защита (вж. по аналогия, що се отнася до Регламент № 44/2001, Решение от 14 декември 2006 г. по дело ASML, C-283/05, Recueil, стр. I-12041, точка 24).
However, those objectives cannot be attained by undermining in any way the rights of the defence (see, by analogy, with regard to Regulation No 44/2001, Case C-283/05 ASML [2006] ECR I-12041, paragraph 24).
Следователно е важно да се съчетаят целите за ефикасност и бързина на предаването на процесуалните документи, необходими за доброто правораздаване, с целта за гарантиране на правото на съдебна защита, по-конкретно при тълкуването на член 8 от Регламент № 1348/2000 и особено на понятието за документ, който следва да бъде връчен, когато той представлява документ за образуване на производство, с цел да може да се определи дали подобен документ трябва да съдържа приложения, състоящи се от подкрепящи доказателства.
Every effort must therefore be made to reconcile the objectives of effectiveness and speed in the transmission of procedural documents, which are necessary for the sound administration of justice, with that of the protection of the rights of the defence, in particular in interpreting Article 8 of the Regulation No 1348/2000 and, specifically, the term ‘document to be served’, where that is a document instituting proceedings, in order to be able to determine whether such a document must include annexes consisting of documentary evidence.
Трябва да се констатира обаче, че тези цели на Регламент № 1348/2000 сами по себе си не позволяват да се тълкува понятието „документ за образуване на производство“ в рамките на член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000, за да се определи дали подобен документ може или трябва да съдържа приложения.
It is clear that the term ‘document instituting the proceedings’ in the context of Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 cannot be interpreted in the light of the objectives of that regulation alone for the purpose of determining whether such a document can or must include annexes.
Те не позволяват и да се установи дали преводът на даден документ за образуване на производство е съществен елемент от правото на защита на ответника, което би могло да изясни обхвата на задължението за превод, посочено в член 8 от регламента.
Nor do those objectives make it possible to establish whether the translation of a document instituting the proceedings is a vital component of the defendant’s rights of defence, which might clarify the scope of the translation obligation referred to in Article 8 of that regulation.
Тълкуването на Регламент № 1348/2000 обаче не би могло да се отдели от контекста на развитие в областта на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси, в който този регламент се вписва, и особено от Регламент № 44/2001, който в член 26, параграфи 3 и 4 изрично препраща към Регламент № 1348/2000.
However, the interpretation of Regulation No 1348/2000 cannot be dissociated from the context of developments in the field of judicial cooperation in civil matters, which include that regulation, in particular Regulation No 44/2001, Article 26(3) and (4) of which expressly refers to Regulation No 1348/2000.