natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Основание да се смята така са рисковете за неприкосновеността, живота, плавателните съдове и поверения им товар, свързани с мореплаването и изтъкнати в съдебното заседание.
This is indicated by the risks to body, life, ship and the cargo entrusted to them, which are associated with seafaring and were highlighted at the hearing.
Освен това наймалкото в случай на вреда в резултат на замърсяване с нефт има значителен риск за носене на гражданска
Furthermore, in the case of damage caused by oil pollution at least, there are risks as regards largely no-fault civil liability under the Inter-
Настоящото производство впрочем допринася за уточняване на понятието „груба небрежност“, предвидено в член 4 от Директива 2005/35.
Furthermore, the present case helps define more specifically the concept of serious negligence contained in Article 4 of Directive 2005/35.
В случай че Съдът възприеме изложените тук съображения, ще се изясни по-специално че това понятие може да има в териториалното море друго значение в сравнение с други морски пространства, където то следва да се тълкува в съответствие с Marpol 73/78.
If the Court concurs with my view, it will be made clear in particular that this concept can have a different meaning in the territorial sea to that which it has in other sea areas, in respect of which it must be interpreted in line with Marpol 73/78.
87 — ЕСПЧ, Решение по дело S. W. (посочено по-горе в бележка под линия 83, § 36), Решение по дело C. R. (посочено по-горе в бележка под линия 83, § 34), Решение по дело Streletz, Keßler и Krenz с/у Германия от 22 март 2001 г., Recueil des arrêts et décisions, 2001-II, § 50, както и Решение по дело Radio France с/у Франция от 30 март 2004 г., Recueil des arrêts et décisions, 2001-II, § 20.
87 — Judgments of the European Court of Human Rights in S.W., cited in footnote 83, § 36, and C.R., cited in footnote 83, § 34, Streletz, Keßler and Krenz v Germany, 22 March 2001, Reports 2001-II, § 50, and Radio France and Others v France, 30 March 2004, Reports 2004-II, § 20.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-308/06 че Директива 2005/35 не е необходима, за да се подлагат моряците на преследване, което те възприемат като прекомерно.
Abuse can never be ruled out with complete certainty. In particular, the more recent examples from France and Spain cited as evidence demonstrate that it does not take Directive 2005/35 to subject seamen to prosecution which they consider to be excessive.
По силата на член 234 от Договора съдилищата на държавитечленки могат да сезират Съда, ако имат други съмнения.
Under Article 234 EC, the courts of the Member States may also bring a matter before the Court where they are uncertain in other respects.
При определени обстоятелства юрисдикциите, действащи като последна инстанция, дори са длъжни да постъпят така, например когато съдебната практика на върховните съдилища на държавитечленки е несъвместима 89.
Under certain circumstances, the courts of last instance are actually required to do so, for example where the caselaw of the higher national courts is inconsistent. 89
Посоченото съдебно гарантиране на еднакво транспониране и прилагане на Директива 2005/35 се допълва от задачата на Комисията по член 211 от Договора да следи за съблюдаването на вторичното право и евентуално да започне производство за установяване на неизпълнение на задължения по член 226 ЕО.
This judicial safeguarding of the uniform implementation and application of Directive 2005/35 is complemented by the Commission’s duty under Article 211 EC to ensure compliance with secondary law and, where necessary, to bring Treaty-infringe-ment proceedings under Article 226 EC.
Що се отнася до недостатъците в мотивирането, които изтъкват жалбоподателите, не е необходимо разглеждане, тъй като препращащата юрисдикция вече е отхвърлила тези съмнения 90.
In so far as the claimants allege a de -fective statement of reasons, no examination is necessary since these doubts have already been rejected by the referring court.
Предвид факта, че Директива 2005/35 е акт с общо приложение и следователно мотивирането може да се ограничи до посочване на общото положение, довело до приемането ѝ, и на общите цели, които тя възнамерява да постигне 91, недостатъци в мотивирането също изглеждат по-скоро малко вероятни.
90 Since Directive 2005/35 is a measure having general application and the preamble may therefore be limited to indicating the general situation which led to its adoption, on the one hand, and the general objectives which it is intended to achieve, 91on the other, a defective statement of reasons would also appear to be rather unlikely in this case.
Следователно и разглеждането на четвъртия преюдициален въпрос не разкрива наличието на никакво обстоятелство от естество да постави под въпрос действителността на Директива 2005/35.
Therefore, examination of the fourth question referred to the Court has also disclosed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Накрая, изтъкнатият от жалбоподателите и Гърция аргумент за възможна злоупотреба с отговорността за груба небрежност в случай на тежки злополуки не доказва нарушение на принципа на правната сигурност или на законоустановеността на наказателното право. Злоупотреба никога не може да бъде напълно изключена.
Finally, the argument put forward by the claimants and Greece that liability for serious negligence in the case of grave accidents could be open to abuse does not demonstrate that the principle of legal certainty or of the legality of criminal law has been
90 — Решение от 11 ноември 1997 г. по дело Eurotunnel и др. (С-408/95, Recueil, стр. I-6315, точка 33 и сл.).
90 — Case C-408/95 Eurotunnel and Others [1997] ECR I-6315, paragraphs 33 and 34.
89 — Решение от 15 септември 2005 г. по дело Intermodal Transports (С-495/03, Recueil, стр.
89 — Case C-495/03 Intermodal Transports [2005] ECR I-8151, paragraphs 38 and 39, with further references.
91 — Решение по дело IATA и ELFAA (посочено в бележка под линия 13, точка 67).
91 — IATA and ELFAA, cited in footnote 13, paragraph 67.
Следователно предлагам отговорът на Съда на преюдициалното запитване да бъде следният:
I accordingly propose that the Court give the following answer to the questions referred to it for a preliminary ruling:
„Разглеждането на преюдициалните въпроси не разкрива наличието на никакво обстоятелство от естество да постави под въпрос действителността на Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения.“
‘Examination of the questions referred has disclosed no factor of such a kind as to bring into question the validity of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements.’
По дело C-308/06 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Обединеното кралство) с акт от 4 юли 2006 г., постъпил в Съда на 14 юли 2006 г., в рамките на производство по дело The Queen, по искане на:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court), made by decision of 4 July 2006, received at the Court on 14 July 2006, in the proceedings
СЪДЪТ (голям състав), състоящ се от: г-н V. Skouris, председател, г-н P. Jann, г-н C. W. A. Timmermans, г-н A. Rosas, г-н K. Lenaerts, г-н L. Bay Larsen, председатели на състави, г-н K. Schiemann, г-н J. Makarczyk, г-н P. Kūris, г-н J. Malenovský (докладчик), г-н A. Ó Caoimh, г-жа P. Lindh и г-н J.-C. Bonichot, съдии, генерален адвокат: г-жа J. Kokott, секретар: г-жа L. Hewlett, главен администратор, и г-жа C. Strömholm, администратор, предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 25 септември 2007 г., като има предвид становищата, представени:
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, J. Malenovský (Rapporteur), A. Ó Caoimh, P. Lindh and J.-C. Bonichot, Judges,
— за правителството на Обединеното кралство, от г-жа C. Gibbs, в качеството на представител, подпомагана от г-н C. Lewis и г-н S. Wordsworth, barristers,
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, assisted by C. Lewis and S. Wordsworth, barristers,
— за датското правителство, от г-н J. Bering Liisberg и г-жа B. Weis Fogh, в качеството на представители,
— the Danish Government, by J. Bering Liisberg and B. Weis Fogh, acting as Agents,
— за естонското правителство, от г-н L. Uibo, в качеството на представител,
— the Estonian Government, by L. Uibo, acting as Agent,
— за гръцкото правителство, от г-жа A. Samoni-Rantou, г-жа S. Chala и г-н G. Karipsiadis, в качеството на представители,
— the Greek Government, by A. Samoni-Rantou, S. Khala and G. Karipsiadis, acting as Agents,
— за испанското правителство, от г-н M. Sampol Pucurull, в качеството на представител,
— the Spanish Government, by M. Sampol Pucurull, acting as Agent,
— за френското правителство, от г-н G. de Bergues, г-н L. Butel и г-жа C. Jurgensen, в качеството на представители,
— the French Government, by G. de Bergues, L. Butel and C. Jurgensen, acting as Agents,
— за кипърското правителство, от г-н D. Lysandrou и г-жа N. Charalampidou, в качеството на представители,
— the Cypriot Government, by D. Lisandrou and N. Kharalampidou, acting as Agents,
— за малтийското правителство, от г-н S. Camilleri, в качеството на представител,
— the Maltese Government, by S. Camilleri, acting as Agent,
— за шведското правителство, от г-жа K. Wistrand и г-жа A. Falk, в качеството на представители,
— the Swedish Government, by K. Wistrand and A. Falk, acting as Agents,
— за Европейския парламент, от г-жа M. Gómez-Leal и г-н J. Rodrigues, в качеството на представители,
— the European Parliament, by M. Gómez-Leal and J. Rodrigues, acting as Agents,
— за Съвета на Европейския съюз, от г-жа E. Karlsson и г-н E. Chaboureau, в качеството на представители,
— the Council of the European Union, by E. Karlsson and E. Chaboureau, acting as Agents,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н K. Simonsson, г-н H. Ringbom и г-н F. Hoffmeister, в качеството на представители, след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 20 ноември 2007 г.,
— the Commission of the European Communities, by K. Simonsson, H. Ringbom and F. Hoffmeister, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 20 November 2007,
Преюдициалното запитване се отнася до действителността на членове 4 и 5 от Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения (OВ L 255, стр. 11, и поправки, OВ L 33, 2006 г., стр. 87 и OВ L 105, 2006 г., стр.
This reference for a preliminary ruling concerns the validity of Articles 4 and 5 of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements (OJ 2005 L 255, p.
Запитването е направено в рамките на спор между International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), Greek Shipping Cooperation Committee, Lloyd’s Register и International Salvage Union, от една страна, и Secretary of State for Transport (министерство на транспорта), от друга страна, относно прилагането на Директива 2005/35.
The reference was made in the course of proceedings brought by the International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), the International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), the Greek Shipping Cooperation Committee, Lloyd’s Register and the International Salvage Union against the Secretary of State for Transport concerning implementation of Directive 2005/35.
Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, подписана на 10 декември 1982 г. в Монтего Бей (наричана понататък „Конвенцията от Монтего Бей“), влиза в сила на 16 ноември 1994 г.
The United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982 (‘UNCLOS’), entered into force on 16 November 1994.
Тя е одобрена от името на Европейската общност с Решение 98/392/ЕО на Съвета от 23 март 1998 година (ОВ L 179, стр.
It was approved on behalf of the European Community by Council Decision 98/392/EC of 23 March 1998 (OJ 1998 L 179, p. 1).
Член 2 от Конвенцията от Монтего Бей урежда правния режим на териториалното море по следния начин:
Article 2 of UNCLOS refers to the legal status of the territorial sea in the following terms:
Суверенитетът на крайбрежната държава се разпростира отвъд нейната сухоземна територия и вътрешните ѝ води, а за архипелажните държави и архипелажните им води — върху прилежаща морска ивица, наречена териториално море.
The sovereignty of a coastal State extends, beyond its land territory and internal waters and, in the case of an archipelagic State, its archipelagic waters, to an adjacent belt of sea, described as the territorial sea.
Суверенитетът над териториалното море се осъществява, като се спазват разпоредбите на тази конвенция [от Монтего Бей] и другите норми на международното право.“
The sovereignty over the territorial sea is exercised subject to this Convention and to other rules of international law.’
Съгласно член 17 от тази конвенция:
Article 17 of UNCLOS provides:
„Корабите на всички държави, както крайбрежни, така и без излаз на море, се ползват от правото на мирно преминаване през териториалното море при условие че се спазва тази конвенция [от Монтего Бей].“
‘Subject to this Convention, ships of all States, whether coastal or land-locked, enjoy the right of innocent passage through the territorial sea.’
Член 34 от посочената конвенция пояснява правния режим на водите, образуващи проливи, използвани за международното корабоплаване, както следва:
Article 34 of UNCLOS specifies as follows the legal status of waters forming straits used for international navigation:
Режимът за преминаване през проливи, използвани за международно корабоплаване, установен в тази част, не засяга в други отношения правния статут на водите, образуващи такива проливи, или упражняването от държавите, граничещи с проливите, на техния суверенитет или юрисдикция върху такива води и върху въздушното им пространство, морското дъно и неговите недра.
The regime of passage through straits used for international navigation established in this Part shall not in other respects affect the legal status of the waters forming such straits or the exercise by the States bordering the straits of their sovereignty or jurisdiction over such waters and their airspace, bed and subsoil.
Суверенитетът или юрисдикцията на държавите, граничещи с проливите, се упражнява, като се спазват разпоредбите на тази част и другите норми на международното право.“
The sovereignty or jurisdiction of the States bordering the straits is exercised subject to this Part and to other rules of international law.’
Член 42 от Конвенцията от Монтего Бей гласи:
Article 42 of UNCLOS provides:
При условие, че се спазват разпоредбите на този раздел, държавите, граничещи с проливи, могат да приемат закони и подзаконови актове, отнасящи се до транзитното преминаване през пролива, във връзка с всички или всеки от следните въпроси:
Subject to the provisions of this section, States bordering straits may adopt laws and regulations relating to transit passage through straits, in respect of all or any of the following:
b) предотвратяването, ограничаването и контролирането на замърсяването чрез въвеждането на приложими международни правила и норми относно изхвърлянето на нефт, нефтени отпадъци и други отровни вещества в пролива;
(b) the prevention, reduction and control of pollution, by giving effect to applicable international regulations regarding the discharge of oil, oily wastes and other noxious substances in the strait;
Част пета от конвенцията предвижда особен правен режим за изключителната икономическа зона.
Part V of UNCLOS lays down a specific legal regime governing the exclusive economic zone.
Включеният в тази част член 56, параграф 1 от посочената конвенция гласи:
In this Part, Article 56(1) provides:
В изключителната икономическа зона крайбрежната държава има: а) суверенни права за промишлено проучване и експлоатация, съхраняване и стопанисване на природните ресурси — живи и неживи, намиращи се на морското дъно, в неговите недра и в покриващите го води, както и по отношение на други дейности за икономическо разработване и експлоатация на зоната, като получаване на енергия чрез използване на водата, теченията и ветровете;
(a) sovereign rights for the purpose of exploring and exploiting, conserving and managing the natural resources, whether living or non-living, of the waters superjacent to the sea-bed and of the sea-bed and its subsoil, and with regard to other activities for the economic exploitation and exploration of the zone, such as the production of energy from the water, currents and winds;
Член 58, параграф 1 от същата конвенция предвижда:
Article 58(1) provides:
„В изключителната икономическа зона всички държави, както крайбрежни, така и без излаз на море, се ползват при условията на съответните разпоредби на тази конвенция [от Монтего Бей], от посочените в член 87 свободи на корабоплаване и прелитане, полагане на подводни кабели и тръбопроводи и от други международно правомерни начини за използване на морето, отнасящи се до тези свободи, като тези, които са свързани с експлоатацията на кораби, въздухоплавателни средства и подводни кабели и тръбопроводи, и съвместими с другите разпоредби на тази конвенция [от Монтего Бей].“
‘In the exclusive economic zone, all States, whether coastal or land-locked, enjoy, subject to the relevant provisions of this Convention, the freedoms referred to in Article 87 of navigation and overflight and of the laying of submarine cables and pipelines, and other internationally lawful uses of the sea related to these freedoms, such as those associated with the operation of ships, aircraft and submarine cables and pipelines, and compatible with the other provisions of this Convention.’
Съгласно член 79, параграф 1 от Конвенцията от Монтего Бей:
Article 79(1) of UNCLOS states:
„Всички държави имат право да полагат подводни кабели и тръбопроводи върху континенталния шелф съгласно разпоредбите на този член.“
‘All States are entitled to lay submarine cables and pipelines on the continental shelf, in accordance with the provisions of this Article.’
Съгласно член 89 от Конвенцията:
Article 89 of UNCLOS provides:
„Никоя държава не може правомерно да претендира за подчиняване на която и да е част от откритото море на своя суверенитет.“
‘No State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty.’
Член 90 от посочената конвенция гласи:
Article 90 provides:
„Всяка държава, била тя крайбрежна или без излаз на море, има право да извършва корабоплаване в открито море с кораби под нейно знаме.“
‘Every State, whether coastal or land-locked, has the right to sail ships flying its flag on the high seas.’
Член 116 от Конвенцията от Монтего Бей предвижда:
Article 116 provides:
„Всички държави имат право техните граждани да се занимават с риболов в откритото море […]“.
‘All States have the right for their nationals to engage in fishing on the high seas …’
Част дванадесета от Конвенцията е посветена на защитата и опазването на морската среда.
Part XII of UNCLOS is devoted to protection and preservation of the marine environment.
Включеният в тази част дванадесета от посочената конвенция член 211 гласи:
In Part XII, Article 211 provides:
Държавите, действайки чрез компетентна международна организация или световна дипломатическа конференция, установяват международни норми и стандарти за предотвратяване, намаляване и запазване под контрол замърсяването на морската среда от плавателни съдове и съдействат за приемането, по същия начин, където е уместно, на системата от плавателни пътища с цел свеждането до минимум на заплахата от аварии, които могат да предизвикат замърсяване на морската среда, включително и крайбрежието, и да засегнат по този начин свързаните с това интереси на крайбрежните държави.
States, acting through the competent international organisation or general diplo -matic conference, shall establish international rules and standards to prevent, reduce and control pollution of the marine environment from vessels and promote the adoption, in the same manner, wherever appropriate, of routeing systems designed to minimise the threat of accidents which might cause pollution of the marine environment, including the coastline, and pollution damage to the related interests of coastal States.
Тези норми и стандарти по същия начин, в зависимост от нуждите, периодично се преразглеждат.
Such rules and standards shall, in the same manner, be re-examined from time to time as necessary.
Държавите приемат закони и правила за предотвратяване, намаляване и запазване под контрол замърсяването на морската среда от плавателни съдове, плаващи под техен флаг или регистрирани в тях.
States shall adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution of the marine environment from vessels flying their flag or of their registry.
Тези закони и правила следва да бъдат не по-малко ефикасни, отколкото общоприетите международни норми и стандарти, установени посредством компетентна международна организация или обща дипломатическа конференция.
Such laws and regulations shall at least have the same effect as that of generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
Крайбрежните държави в границите на териториалното си море, упражнявайки суверенитета си, могат да приемат закони и правила с цел предотвратяване, намаляване и запазване под контрол замърсяването на морската среда от чуждестранни плавателни съдове, включително и плавателните съдове, осъществяващи правото си на мирно преминаване.
Coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution from foreign vessels, including vessels exercising the right of innocent passage.
Тези закони и правила, в съответствие с раздел 3, част II, не трябва да препятстват мирното преминаване на чуждестранните плавателни съдове.
Such laws and regulations shall, in accordance with Part II, section 3, not hamper innocent passage of foreign vessels.
За обезпечаване изпълнението на предвиденото в раздел 6, крайбрежните държави могат да приемат по отношение на изключителната си икономическа зона закони и правила за предотвратяване, намаляване и запазване под контрол замърсяването от плавателни съдове, които да са в съответствие с общоприетите международни норми и стандарти, установени посредством компетентна международна организация или обща дипломатическа конференция, и поставящи в действие такива норми и стандарти.
Coastal States, for the purpose of enforcement as provided for in section 6, may in respect of their exclusive economic zones adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution from vessels conforming to and giving effect to generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби, подписана в Лондон на 2 ноември 1973 г., допълнена с протокол от 17 февруари 1978 г. (наричана понататък „Конвенция Marpol 73/78“), въвежда правила за борба срещу замърсяването на морската среда
The International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, signed in London on 2 November 1973, as supplemented by the Protocol of 17 February 1978 (‘Marpol 73/78’), establishes rules to combat pollution of the marine environment.