natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ето защо, както уточнява Комисията, предвиденото в член 31, параграф 1 от Рамковото решение заместване на посочените в тази разпоредба конвенции не води до отмяната на тези конвенции, които остават релевантни за случаите, обхванати от декларация на държава-членка, направена в съответствие с член 32 от Рамковото решение, но и в други ситуации, при които режимът на европейската заповед за арест не е приложим.
Therefore, as the Commission has observed, the replacement under Article 31(1) of the Framework Decision of the conventions mentioned in that provision does not entail the abolition of those conventions, which retain their relevance in cases covered by a statement made by a Member State pursuant to Article 32 of the Framework Decision, and also in other situations in which the European arrest warrant system is not applicable.
Следователно членове 31 и 32 от Рамковото решение се отнасят до различни ситуации, които взаимно се изключват.
It follows that Articles 31 and 32 of the Framework Decision refer to distinct situations which are mutually exclusive.
Всъщност докато споменатият член 31, озаглавен „Отношение с други правни актове“, урежда последиците от прилагането на режима на европейската заповед за арест за международните конвенции в областта на екстрадицията, посоченият член 32, озаглавен „Преходни разпоредби“, предвижда случая, при който този режим не се прилага.
While Article 31, headed ‘Relation to other legal instruments’, deals with the consequences of the application of the European arrest warrant system for international conventions in the field of extradition, Article 32, headed ‘Transitional provision’, envisages a situation in which that system does not apply.
В конкретния случай Френската република е направила декларация съгласно член 32 от Рамковото решение, с която се уточнява, че като изпълняваща държава ще продължи да разглежда в съответствие с приложимата преди 1 януари 2004 г. система за екстрадиция исканията, свързани с деяния, извършени преди 1 ноември 1993 г., дата на влизане в сила на Договора от Маастрихт.
In the present case, the French Republic has made a statement in accordance with Article 32 of the Framework Decision, declaring that, as executing State, it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993, the date of entry into force of the Maastricht Treaty, in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
Такъв е случаят с искане като направеното от испанските власти във връзка с г-н Santesteban Goicoechea, тъй като приписваните на последния деяния са били извършени през февруари и март 1992 г.
The request made by the Spanish authorities concerning Mr Santesteban Goicoechea is such a request, since the acts allegedly committed by him took place in February and March 1992.
Тъй като предвиденият от Рамковото решение режим на европейската заповед за арест не е приложим към това искане, член 31 от Рамковото решение не е релевантен.
Since the European arrest warrant system provided for by the Framework Decision does not apply to that request, Article 31 of the Framework Decision is not relevant.
Ето защо на първия въпрос следва да се отговори, че член 31 от Рамковото решение трябва да се тълкува в смисъл, че се отнася само до хипотезата, при
The answer to the first question must therefore be that Article 31 of the Framework Decision must be interpreted as referring only to the situation in which the European
SANTESTEBAN GOICOECHEA която е приложим режимът на европейската заповед за арест, какъвто не е случаят, когато искането за екстрадиция е свързано с деяния, извършени преди датата, посочена от държавачленка в декларация, направена в съответствие с член 32 от Рамковото решение.
SANTESTEBAN GOICOECHEA arrest warrant system is applicable, which is not the case where a request for extradition relates to acts committed before a date specified by a Member State in a statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision.
С втория си въпрос препращащата юрисдикция по същество иска да установи дали член 32 от Рамковото решение следва да се тълкува в смисъл, че не допуска изпълняваща държавачленка да прилага Конвенцията от 1996 г., когато посочената конвенция е станала приложима в тази държавачленка едва след 1 януари 2004 г.
By its second question the referring court asks essentially whether Article 32 of the Framework Decision must be interpreted as precluding the application by an executing Member State of the 1996 Convention where that convention became applicable in that Member State only after 1 January 2004.
Г-н Santesteban Goicoechea твърди, че да се допусне, че използваният в член 32 от Рамковото решение израз „приложимата преди 1 януари 2004 г. система за екстрадиция“ обхваща посочената конвенция, приложима между Кралство Испания и Френската република едва от 1 юли 2005 г., би противоречало на буквата и на духа на декларацията, направена от Френската република съгласно посочения член 32.
Mr Santesteban Goicoechea submits that to allow the expression ‘extradition system applicable before 1 January 2004’ in Article 32 of the Framework Decision to cover that convention, applicable between the Kingdom of Spain and the French Republic only from 1 July 2005, would be contrary to the letter and the spirit of the statement made by the French Republic pursuant to Article 32.
Френското и испанското правителство, както и Комисията считат, че изразът „приложимата преди 1 януари 2004 г. система за екстрадиция“ е използван в Рамковото решение, за да прокара разграничение между системата за екстрадиция, установена от конвенциите, съществуващи към момента на приемане на Рамковото решение и посочени в съображенията и в член 31, параграф 1 от него, от една страна, и създадения с Рамковото решение режим на европейската заповед за арест, който съгласно това решение е трябвало да се прилага към исканията, направени след 1 януари 2004 г., от друга страна.
The French and Spanish Governments and the Commission consider that the expression ‘extradition system applicable before 1 January 2004’ is used in the Framework Decision in order to distinguish between, on the one hand, the extradition system constituted by the conventions existing at the time of adoption of the Framework Decision, referred to in the preamble and in Article 31(1), and, on the other hand, the European arrest warrant system created by the Framework Decision, which according to that decision was to apply to requests made after 1 January 2004.
Използването на този израз нямало за цел да „замрази“ състоянието на конвенциите, посочени в споменатия член 31, параграф 1, нито да попречи на подобряването на системата за екстрадиция, основаваща се на Европейската конвенция за екстрадицията от 13 декември 1957 г.
The use of that expression is not intended to ‘fix’ the state of the conventions referred to in Article 31(1) or to prevent improvements to the extradition system based on the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
Френското и испанското правителство, както и Комисията изтъкват освен това, че Конвенциите от 1995 г. и 1996 г. още не са били в сила на 1 януари 2004 г., че понастоящем те все още не са в сила и че биха загубили всякакво полезно действие, ако държавитечленки нямаха възможност да продължат да приемат процедурите, изисквани от националното им право за тяхното прилагане.
The French and Spanish Governments and the Commission further submit that the 1995 and 1996 Conventions were not yet in force on 1 January 2004, that they are still not in force today, and that they would lose all effectiveness if the Member States could not continue to adopt the procedures required by their national laws for them to apply.
Тези конвенции обаче представлявали достижения на правото на Съюза, които държавитечленки били длъжни да възприемат, и оставали полезни в случаите, когато режимът на европейската заповед за арест не се прилага, както и в свързаните с екстрадицията отношения с трети държави, асоциирани в рамките на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 г.
Yet those conventions are Union acquis which the Member States are obliged to incorporate, and they remain relevant in cases in which the European arrest warrant system does not apply, as well as in extradition relations with the nonmember countries associated within the framework of the Schengen Agreement of 14 June 1985.
Държавитечленки впрочем били насърчени в Съвета да продължат да ги ратифицират въпреки съществуването на Рамковото решение.
The Member States were, moreover, encouraged within the Council to continue to ratify them despite the existence of the Framework Decision.
Накрая Комисията отбелязва, че Френската република би могла по всяко време да оттегли своята декларация, направена съгласно член 32 от Рамковото решение, което би довело до това режимът на европейската заповед за арест да бъде незабавно приложим.
The Commission observes, finally, that the French Republic could at any time withdraw the statement it made pursuant to Article 32 of the Framework Decision, which would have the consequence that the European arrest warrant system would be applicable immediately.
Ето защо било трудно да се схване защо трябва да се забрани частично придвижване в посока към европейската заповед за арест посредством прилагането на Конвенцията от 1996 г. след прилагането на режима, предвиден в Рамковото решение.
It is therefore difficult to see why it should be forbidden to move partially in the direction of the European arrest warrant by applying the 1996 Convention, subsequently to the introduction of the system laid down by the Framework Decision.
В това отношение както от съображенията на Рамковото решение, така и от членове 31 и 32 от него произтича, че с израза „приложимата преди 1 януари 2004 г. система за екстрадиция“ член 32 от Рамковото решение има предвид по-конкретно съвкупността от конвенции, посочени в съображения 3 и 4, както и в член 31, параграф 1 от Рамковото решение.
On this point, it follows both from the preamble to the Framework Decision and from Articles 31 and 32 of the decision that by the expression ‘extradition system applicable before 1 January 2004’ Article 32 of the Framework Decision refers in particular to all the conventions mentioned in recitals 3 and 4 and in Article 31(1) of the decision.
Тези конвенции се основават на Европейската конвенция за екстрадицията от 13 декември 1957 г., доколкото я изменят или допълват.
Those conventions are based on the European Convention on Extradition of 13 December 1957, in that they amend or supplement that convention.
Така в член 1 от Конвенцията от 1996 г. се посочва, че тя има за цел да допълни разпоредбите и да улесни прилагането между държавите — членки на Европейския съюз, по-специално на Европейската конвенция за екстрадицията от 13 декември 1957 г.
Thus the 1996 Convention states in Article 1 that its purpose is to supplement the provisions and facilitate the application between the Member States of the Union of inter alia the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
Както обаче уточнява Комисията в съдебното заседание, използването на термина „приложима“ не би могло да доведе до това посочените конвенции да станат приложими единствено поради влизането в сила на Рамковото решение.
However, as the Commission stated at the hearing, the use of the term ‘applicable’ cannot have the consequence that the conventions mentioned become applicable solely by reason of the entry into force of the Framework Decision. For a convention to be applicable between two Member States, they must be bound by that convention.
Този термин не може да се разбира като обозначаващ единствено конвенциите, които биха били действително приложими между държавитечленки на 1 януари 2004 г.
That term cannot be understood as designating solely the conventions which would actually be applicable between the Member States on 1 January 2004.
Всъщност предвидената в третото и четвъртото изречение от член 32 от Рамковото решение система на декларации има за цел да позволи по изключение предвиденият в първото изречение от същия член режим да обхване и някои искания, получени след 1 януари 2004 г.
The system of statements provided for in the second and third sentences of Article 32 of the Framework Decision is intended to make it possible, on an exceptional basis, to extend the system provided for in the first sentence of that article to certain requests received after 1 January 2004.
Както нищо не забранява съществуващи в областта на екстрадицията актове да се направят приложими в определени държавичленки между датата на приемане на Рамковото решение и 1 януари 2004 г., така никакъв довод не може да попречи на държавачленка да направи приложима след 1 януари 2004 г. конвенция, която представлява част от системата за екстрадиция, заместена от режима на европейската заповед за арест, за ситуации, при които посоченият режим не намира приложение.
Just as there is nothing to prevent existing instruments in the field of extradition from being made applicable in certain Member States between the date of adoption of the Framework Directive and 1 January 2004, nothing precludes a Member State from making applicable, after 1 January 2004, a convention which forms part of the extradition arrangements replaced by the European arrest warrant system, for situations in which that system does not apply.
Както основателно поддържат френското и испанското правителство, както и Комисията, посочването на датата 1 януари 2004 г. служи основно да се установи границата между приложното поле на предвидената от конвенциите система за екстрадиция и това на разработения в Рамковото решение режим на европейската заповед за арест, тъй като този режим е предназначен да се прилага като общо правило към всички искания, направени след 1 януари 2004 г.
As the French and Spanish Governments and the Commission rightly submit, the purpose of indicating the date 1 January 2004 is essentially to draw the line between the scope of the extradition system provided for by the conventions and that of the European arrest warrant system laid down in the Framework Decision, with the latter system being applicable as a general rule to all requests made after 1 January 2004.
Прилагането на конвенции като тази от 1996 г. не накърнява предвидения от Рамковото решение режим на европейската заповед за арест, тъй като съгласно член 31, параграф 1 от това решение такава конвенция може да се използва само когато режимът на европейската заповед за арест не намира приложение.
Making conventions such as the 1996 Convention applicable does not interfere with the European arrest warrant system laid down by the Framework Decision, since, in accordance with Article 31(1) of the decision, such a convention can be used only where the European arrest warrant system does not apply.
Както обаче се отбелязва в точка 58 от настоящото съдебно решение, конвенциите в областта на екстрадицията остават релевантни за случаите, обхванати от декларация на държава-членка, направена в съответствие с член 32 от Рамковото решение, но и в други ситуации, при които режимът на европейската заповед за арест не е приложим.
As noted in paragraph 58 above, conventions in the field of extradition continue to be of relevance in cases covered by a statement made by a Member State pursuant to Article 32 of the Framework Decision, and also in other situations in which the European arrest warrant system is not applicable.
Такава цел със сигурност не противоречи на целите на Рамковото решение, тъй като както е видно от съображение 5 от него, то има за цел чрез въвеждането на нова опростена система за предаване на осъдени или заподозрени лица да премахне сложността и рисковете от забавяне, присъщи на процедурите за екстрадиция, съществуващи към момента на приемането на Рамковото решение.
Such a purpose is certainly not contrary to the objectives of the Framework Decision, since, as is apparent from recital 5 in the preamble, it aims by the introduction of a new simplified system of surrender of sentenced or suspected persons to remove the complexity and potential for delay inherent in the extradition procedures existing at the time of adoption of the Framework Decision.
Прилагането между две държавичленки на Конвенцията от 1996 г. освен това е в съответствие с целите на Съюза.
The application between two Member States of the 1996 Convention is moreover consistent with the objectives of the Union.
Съветът е препоръчал нейното приемане от държавитечленки съгласно съответните им конституционни правила.
It should be recalled that that convention is part of the Union acquis and that, by act of 27 September 1996, the Council recommended that it be adopted by the Member States in accordance with their respective constitutional rules.
На последно място, както напомня Комисията, член 32 от Рамковото решение изрично предвижда, че декларация, направена от държавачленка съгласно тази разпоредба, може да бъде оттеглена по всяко време, което при липса на уточнение в това отношение би довело до незабавното прилагане на режима на европейската заповед за арест дори за деяния, предхождащи датата, която е била посочена в оттеглената по този начин декларация.
Finally, as the Commission has pointed out, Article 32 of the Framework Decision expressly provides that a statement made by a Member State pursuant to that provision may be withdrawn at any time, which would, in the absence of more specific provisions, entail the immediate application of the European arrest warrant system even to acts prior to the date specified in the statement thus withdrawn.
С оглед на така признатото право за оттегляне на декларация, направена съгласно член 32 от Рамковото решение, не може успешно да се твърди, че държава-членка, която е направила такава декларация, не би имала право да направи Конвенцията от 1996 г. приложима след 1 януари 2004 г., така че тази конвенция да обхваща по-конкретно ситуациите, при които режимът
Having regard to the power thus granted to withdraw a statement made in accordance with Article 32 of the Framework Decision, it cannot successfully be argued that a Member State which has made such a statement is not entitled to make the 1996 Convention applicable after 1 January 2004 so that that convention may cover inter alia situations in which the European arrest warrant system does not apply,
SANTESTEBAN GOICOECHEA на европейската заповед за арест не се прилага, като се има предвид, както подчертава Комисията, че тази конвенция представлява прогрес в посоката на европейската заповед за арест с оглед улесняване на екстрадициите между държавитечленки.
SANTESTEBAN GOICOECHEA given that, as the Commission points out, that convention is an element of progress in the direction of the European arrest warrant with a view to facilitating extradition between Member States.
Според постоянната съдебна практика процесуалните норми се считат по правило за приложими към всички съдебни спорове, висящи към датата на тяхното влизане в сила, за разлика от материалноправните норми, които обикновено се тълкуват като неприложими към положения, съществуващи преди влизането им в сила (вж. Решение по дело Dell’Orto, посочено по-горе, точка 48).
According to settled caselaw, procedural rules are generally held to apply to all proceedings pending at the time when they enter into force, whereas substantive rules are usually interpreted as not applying to situations existing before their entry into force (Dell’Orto, paragraph 48).
Член 18, параграф 5 от Конвенцията от 1996 г. предвижда, че тя се прилага към исканията, изпратени след датата, от която тя се прилага в отношенията между замолената държавачленка и молещата държава-членка.
Article 18(5) of the 1996 Convention provides that that convention is to apply to requests submitted after the date on which it is applied as between the requested Member State and the requesting Member State.
Що се отнася до член 32 от Рамковото решение, той предвижда, че получените след 1 януари 2004 г. искания ще се подчиняват на правилата на европейската заповед за арест.
Article 32 of the Framework Decision for its part provides that requests received after 1 January 2004 will be governed by the European arrest warrant rules.
Макар и в двата случая новите правила да се прилагат не към заварените искания, а към направените след определена дата, общото между тях е, че намират приложение към искания, свързани с деяния, предхождащи датата на прилагане на новата правна уредба.
While in both cases the new rules apply not to pending requests but to those made after a specified date, they have in common that they apply to requests relating to acts prior to the date of application of the new rules.
С оглед на тези обстоятелства на втория въпрос следва да се отговори, че член 32 от Рамковото решение следва да се тълкува в смисъл, че допуска изпълняваща държавачленка да прилага Конвенцията от 1996 г. дори когато тя е станала приложима в тази държавачленка едва след 1 януари 2004 г.
In the light of those factors, the answer to the second question must be that Article 32 of the Framework Decision must be interpreted as not precluding the application by an executing Member State of the 1996 Convention, even where that convention became applicable in that Member State only after 1 January 2004.
Съединени дела C-402/05 P и C-415/05 P
Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P
Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
Council of the European Union and Commission of the European Communities
„Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните — Организация на обединените нации — Съвет за сигурност — Резолюции, приети на основание глава VII от Устава на Организацията на обединените нации — Прилагане в Общността — Обща позиция 2002/402/ОВППС — Регламент (ЕО) № 881/2002 — Мерки, насочени срещу физически лица и образувания, включени в списък, изготвен от орган на Организацията на обединените нации — Замразяване на средства и икономически ресурси — Комитет на Съвета за сигурност, създаден с параграф 6 от Резолюция 1267 (1999) на Съвета за сигурност (Комитет по санкциите) — Включване на тези физически лица и образувания в приложение I към Регламент № 881/2002 — Жалба за отмяна — Компетентност на Общността — Правно основание, включващо член 60 ЕО във връзка с членове 301 ЕО и 308 ЕО — Основни права — Право на зачитане на собствеността, право на изслушване и право на ефективен съдебен контрол“
(Common foreign and security policy (CFSP) — Restrictive measures taken against persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the Taliban — United Nations — Security Council — Resolutions adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations — Implementation in the Community — Common Position 2002/402/CFSP — Regulation (EC) No 881/2002 — Measures against persons and entities included in a list drawn up by a body of the United Nations — Freezing of funds and economic resources — Committee of the Security Council created by paragraph 6 of Resolution 1267 (1999) of the Security Council (Sanctions Committee) — Inclusion of those persons and entities in Annex I to Regulation (EC) No 881/2002 — Actions for annulment — Competence of the Community — Joint legal basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC — Fundamental rights — Right to respect for property, right to be heard and right to effective judicial review)
Заключение на генералния адвокат г-н M. Poiares Maduro, представено на 16 януари 2008 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 16 January 2008 . .
Заключение на генералния адвокат г-н M. Poiares Maduro, представено на 23 януари 2008 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Poiares Maduro, delivered on 23 January 2008 . . Judgment of the Court (Grand Chamber) 3 September 2008 . . . . . . . . .
РЕЗЮМЕ — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА C-402/05 P И C-415/05 P
SUMMARY — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P