natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Директива 76/769 е била изменяна многократно, по-специално за да се добавят в приложението нови опасни вещества и препарати и да се ограничат пускането на пазара или употребата на тези опасни вещества и препарати с оглед опазване на човешкото здраве или на околната среда.
Directive 76/769 has been amended many times, in particular in order to add new dangerous substances and preparations to the Annex and — on grounds of protecting human health or the environment — to restrict the marketing or use of those dangerous substances and preparations.
Директива 2002/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 юни 2002 година за изменение за двадесети път на Директива 76/769/ЕИО относно ограничения за пускане на пазара и употреба на някои опасни вещества и препарати (хлорирани парафини с къса верига) (ОВ L 177, стp.
Directive 2002/45/EC of the European Parliament and of the Council of 25 June 2002 amending for the 20th time Directive 76/769 relating to restrictions on the marketing and use of certain dangerous substances and preparations (short-chain chlorinated paraffins) (OJ 2002 L 177, p.
21, наричана по-нататък „Директивата ХПКВ“) добавя точка 42 в приложението към Директива 76/769, с която се определят правилата за пускането на пазара и употребата на ХПКВ.
21; ‘the SCCPs Directive’) added a point 42 to the Annex to Directive 76/769, which lays down rules for the marketing and use of SCCPs .
Съгласно точка 42.1 от приложението към Директива 76/769, съответно изменена с Директивата ХПКВ, ХПКВ „[н]e могат да се пускат на пазара за употреба като вещества или препарати в концентрации, по-високи от 1 %:
According to point 42.1 of the Annex to Directive 76/769, as amended by the SCCPs Directive, SCCPs ‘[m]ay not be placed on the market for use as substances or as constituents of other substances or preparations in concentrations higher than 1%:
— за обработка на кожа с масло и вода“.
— for fat liquoring of leather’.
Съгласно точка 42.2 от посоченото приложение „[п]реди 1 януари 2003 г. всички останали приложения на ХПКВ ще бъдат преразгледани от Европейската комисия със сътрудничеството на държавитечленки и Комисията OSPAR в светлината на съответните нови научни данни относно рисковете, създавани от ХПКВ за здравето и околната среда.
Under point 42.2 of the abovementioned Annex, ‘[b]efore 1 January 2003 all remaining uses of SCCPs will be reviewed by the European Commission, in cooperation with the Member States and the OSPAR Commission, in the light of any relevant new scientific data on risks posed by SCCPs to health and the environment.
Европейският парламент ще бъде информиран за резултатите от този преглед“.
The European Parliament will be informed of the outcome of this review’.
Член 2, параграф 1 от Директивата ХПКВ гласи, че държавитечленки приемат и публикуват не по-късно от 6 юли 2003 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с директивата, като незабавно информират Комисията за това и прилагат тези мерки найкъсно от 6 януари 2004 г.
Article 2(1) of the SCCPs Directive provides that Member States are to adopt and publish, not later than 6 July 2003, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive, forthwith inform the Commission thereof and apply those measures from 6 January 2004 at the latest.
С оглед изпълняване на международните си задължения съгласно Конвенцията от Париж и Решение 95/1 на ПАРКОМ, на 3 ноември 1999 г. Кралство
In order to fulfil its international obligations under the Paris Convention and PARCOM Decision 95/1, the Kingdom of the Netherlands on 3 November 1999
478, наричана по-нататък „Наредбата“).
478; ‘the Decree’).
Съгласно член 4 от Наредбата, тя е влязла в сила на 31 декември 1999 г.
In accordance with Article 4 of the Decree, it entered into force on 31 December 1999.
Съгласно член 1 от Наредбата тя се прилага за хлорирани алкани, съдържащи верига от десет до тринадесет въглеродни атома, със степен на хлориране, която е равна на или надвишава тегловно 48 %.
Article 1 of the Decree provides that it applies to chlorinated alkanes with a chain of from 10 to 13 inclusive carbon atoms and a chlorination degree of not less than 48% by weight.
Член 2, параграф 1 от Наредбата гласи, че е забранено ХПКВ, посочени в член 1, да се употребяват: a) като пластификатори в бои, покрития или уплътнения; б) в течности за металообработващата промишленост; в) като забавители на горенето в гуми, пластмаса или текстил.
Under Article 2(1) of the Decree, the SCCPs referred to in Article 1 may not be used:
По силата на член 2, параграф 2 от Наредбата ХПКВ все пак могат да продължат да бъдат употребявани до 31 декември 2004 г. в уплътнения на диги и бентове или като забавители на горенето в транспортни ленти, предназначени за употреба изключително в минната промишленост.
However, pursuant to Article 2(2) of the Decree, SCCPs may continue to be used until 31 December 2004 in dam sealants or as flame-retardants in conveyor belts for exclusive use in mining.
Обстоятелства, предхождащи спора
Background
След приемането на Директивата ХПКВ с писмо от 17 януари 2003 г. нидерландското правителство съобщава на Комисията, че счита, че обхватът на хармонизацията, извършвана с Директивата ХПКВ, е ограничен само до видовете употреба на ХПКВ, които са изрично забранени в точка 42.1 от приложението към Директива 76/769, съответно изменена с Директивата ХПКВ.
Following adoption of the SCCPs Directive, the Netherlands Government informed the Commission by letter of 17 January 2003 that it considered that the scope of the harmonisation under the SCCPs Directive affected only the uses of SCCPs expressly prohibited in point 42.1 of the Annex to Directive 76/769, as amended by the SCCPs Directive .
Следователно други видове употреба като произтичащите от Решение 95/1 на ПАРКОМ попадали извън обхвата на хармонизирането съгласно Директивата ХПКВ, така че държавитечленки можели да ги разрешат или забранят, без да се налага да прибягват към процедурата, предвидена в член 95, параграфи 4 и 6 ЕО.
Consequently, other uses — including those set out in PARCOM Decision 95/1 — were not within the field of harmonisation under the SCCPs Directive; therefore, Member States could authorise or prohibit those uses without having to resort to the procedure under Article 95(4) and (6) EC.
В писмото си от 17 януари 2003 г. нидерландското правителство се позовава и на член 95, параграф 4 ЕО, „доколкото е целесъобразно и оправдано от правна гледна точка“, като излага в съответствие с тази разпоредба основанията в подкрепа на запазването в неговото национално законодателство на забраните, съдържащи се в Решение 95/1 на ПАРКОМ.
In its letter of 17 January 2003, the Netherlands Government also invoked Article 95(4) EC — ‘so far as relevant and required by law’ — by stating, in accordance with that provision, the grounds for maintaining the prohibitions contained in PARCOM Decision 95/1 in its national legislation.
Накрая в същото писмо то изразява „надежда, че Комисията скоро ще определи своето становище в съответствие със становището на [Кралство] Нидерландия относно свободата на действие, с която то разполага за [запазване на своите] национални разпоредби, и че ще приеме благоприятно решение във връзка с неговото искане на основание на член 95, параграф 4 ЕО“.
Finally, in that same letter, the Netherlands Government expressed ‘hope that the Commission [would] soon adopt the same position as the [Kingdom of] the Netherlands on the latter’s discretion to maintain its national provisions and that the Commission [would] take a favourable decision on its request under Article 95(4) EC’.
С писмо от 25 март 2003 г. Комисията информира Кралство Нидерландия, че е получила неговото уведомление по член 95, параграф 4 ЕО и че шестмесечният срок за неговото разглеждане е започнал да тече от 22 януари 2003 г. — денят, следващ този на получаването на уведомлението.
By letter of 25 March 2003, the Commission informed the Kingdom of the Netherlands that it had received the notification under Article 95(4) EC and that the six-month period for its examination had started on 22 January 2003, the day following that on which the notification was received.
В това писмо Комисията посочва също, че на другите държавичленки ще бъде изпратен по един препис от уведомлението, за да се получат евентуалните им становища, както и че в Официален вестник ще бъде публикувано съобщение в тази връзка.
The Commission also stated in that letter that a copy of the notification would be sent to the other Member States for any observations they might have, and that a notice regarding the notification would be published in the Official Journal.
В Решение 2003/549/ЕО от 17 юли 2003 година за продължаване на срока, посочен в член 95, параграф 6 [ЕО], отнасящ се до националните разпоредби относно употребата на ХПКВ, за които Нидерландия отправя уведомление на основание на член 95, параграф 4 [ЕО] (ОВ L 187, стp.
In Decision 2003/549/EC of 17 July 2003 extending the period referred to in Article 95(6) [EC] in relation to the national provisions on the use of SCCPs notified by the Netherlands under Article 95(4) [EC] (OJ 2003 L 187, p.
27), Комисията заключава, от една страна, че искането, за което тя е уведомена от Кралство Нидерландия на 21 януари 2003 г. с оглед получаване на одобрение на националните разпоредби относно употребата на ХПКВ, е допустимо, и от друга страна, че предвид сложността на въпроса и липсата на доказателства за опасност за човешкото здраве е оправдано срокът, посочен в член 95, параграф 6, първа алинея ЕО, да бъде продължен със следващ период, който изтича на 20 декември 2003 г.
27), the Commission concluded, first, that the application that the Kingdom of the Netherlands had notified to it on 21 January 2003 with a view to obtaining approval of its national provisions on the use of SCCPs was admissible and, second, that in view of the complexity of the matter and of the absence of evidence highlighting a danger for human health, it was justified to extend the period referred to in the first subparagraph of Article 95(6) EC for a further period expiring on 20 December 2003.
Член 1 от Решение 2003/549 има следното съдържание:
Article 1 of Decision 2003/549 is worded as follows:
„В съответствие с член 95, параграф 6, трета алинея от Договора срокът, предвиден в първа алинея от същия член и параграф, за одобряване или отхвърляне на националните разпоредби относно ХПКВ, уведомление за които е отправено от [Кралство] Нидерландия на 21 януари 2003 г. на основание член 95, параграф 4, се продължава до 20 декември 2003 г.“ [неофициален превод]
‘Pursuant [to] Article 95(6), third subparagraph, of the Treaty, the period referred to in the first subparagraph of the said Article to approve or reject the national provisions on SCCPs notified by [the Kingdom of] the Netherlands on 21 January 2003 pursuant to Article 95(4) is extended until 20 December 2003.’
С Решение 2004/1/ЕО от 16 декември 2003 година относно националните разпоредби за употребата на ХПКВ, за които Кралство Нидерландия отправя уведомление на основание на член 95, параграф 4 [ЕО] (ОВ L 1, 2004 г., стp.
By its Decision 2004/1/EC of 16 December 2003 concerning national provisions on the use of SCCPs notified by the Kingdom of the Netherlands under Article 95(4) [EC] (OJ 2004 L 1, p.
20, наричано по-нататък „обжалваното решение“), Комисията одобрява частичното запазване на въпросните национални разпоредби за ограничен период от време.
20, ‘the contested decision’), the Commission approved the maintenance, in part, of the national provisions in issue for a limited period.
В обжалваното решение Комисията първо посочва, че в Решение 2003/549 тя е заключила, че отправеното от Кралство Нидерландия искане е допустимо, и в тази връзка препраща към посоченото решение, като все пак напомня причините за несъвместимост на разпоредбите, предмет на уведомлението, с изискванията на Директивата ХПКВ.
In the contested decision, the Commission stated, first, that it had concluded in Decision 2003/549 that the application submitted by the Kingdom of the Netherlands was admissible and referred, in that respect, to that decision.
По-нататък, по отношение основателността на
Nonetheless, the Commission recalled the respects in which the notified provisions were incompatible with the requirements of the SCCPs Directive . Further, as regards
НИДЕРЛАНДИЯ/КОМИСИЯ искането, отправено от Кралство Нидерландия на основание на член 95, параграф 4 ЕО, с което се цели разрешаване запазването на националните разпоредби, които представляват дерогация от Директивата ХПКВ, Комисията счита, че някои от тези разпоредби могат да бъдат запазени временно (до 31 декември 2006 г.), но че по съображения, свързани с опазване на околната среда, други не са оправдани и следователно не може да бъдат запазени.
NETHERLANDS v COMMISSION the merits of the application made by the Kingdom of the Netherlands pursuant to Article 95(4) EC, seeking permission to maintain its national provisions derogating from the SCCPs Directive, the Commission concluded that some of those provisions could be temporarily maintained (until 31 December 2006) but that others were not justified on grounds relating to the protection of the environment and could therefore not be maintained.
Членове 1—3 от обжалваното решение имат следното съдържание:
‘Article 1
Националните разпоредби относно ХПКВ, за които [Кралство] Нидерландия уведомява Комисията на 21 януари 2003 г. съгласно член 95, параграф 4 [ЕО], се одобряват, доколкото те не се прилагат спрямо употребата на ХПКВ като съставни части на други вещества или препарати в концентрации, по-ниски от 1 %, предназначени за употреба:
The national provisions on SCCPs notified by [the Kingdom of] the Netherlands on 21 January 2003 pursuant to Article 95(4) [EC] are approved insofar as they do not apply to the use of SCCPs as constituents of other substances and preparations in concentrations lower than 1% intended for use as:
— като пластификатори в бои, покрития или уплътнения,
— plasticisers in paints, coatings or sealants,
— като забавители на горенето в гуми или текстил.
— flame retardants in rubber or textiles.
Настоящото решение се прилага до 31 декември 2006 г.
This decision shall apply until 31 December 2006.
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.“
This Decision is addressed to the Kingdom of the Netherlands.’
Кралство Нидерландия подава жалба в секретариата на Съда на 26 февруари 2004 г., която е вписана под номер С-103/04.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 26 February 2004, the Kingdom of the Netherlands brought an action, which was registered under number C-103/04.
С отделен акт, внесен в секретариата на Съда на 14 май 2004 г., Комисията прави възражение за недопустимост съгласно член 91, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда.
By separate document lodged at the Registry of the Court of Justice on 14 May 2004, the Commission raised an objection of inadmissibility pursuant to Article 91(1) of the Rules of Procedure of the Court of Justice .
С Определение на Съда от 8 юни 2004 г. дело С-103/04 е препратено на Първоинстанционния съд в съответствие с разпоредбите на член 2 от Решение 2004/407/ЕО, Евратом на Съвета от 26 април 2004 година за изменение на членове 51 и 54 от Протокола относно статута на Съда на Европейските общности (ОВ L 132, стp. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр.
By order of the Court of Justice of 8 June 2004, Case C-103/04 was referred to the Court of First Instance, in accordance with the provisions of Article 2 of Council Decision 2004/407/EC, Euratom of 26 April 2004 amending Articles 51 and 54 of the Protocol on the Statute of the Court of Justice (OJ 2004 L 132, p.
30) и е вписано под номер Т-234/04.
5), and was registered under number T-234/04.
С отделна молба, подадена в секретариата на Първоинстанционния съд на 24 септември 2004 г., Кралство Дания иска да встъпи в настоящото производство в подкрепа на Кралство Нидерландия.
By document lodged at the Registry of the Court of First Instance on 24 September 2004, the Kingdom of Denmark sought leave to intervene in the present proceedings in support of the Kingdom of the Netherlands .
С Определение от 15 ноември 2004 г. председателят на пети състав на Първоинстанционния съд допуска това встъпване.
By order of 15 November 2004, the President of the Fifth Chamber of the Court granted leave to intervene.
С акт, внесен в секретариата на Първоинстанционния съд на 6 юли 2004 г., Кралство Нидерландия представя становището си относно възражението за недопустимост, направено от Комисията.
By document lodged at the Court Registry on 6 July 2004, the Kingdom of the Netherlands submitted its observations on the objection of inadmissibility raised by the Commission .
На 6 юни 2006 г., след изслушване на страните, Първоинстанционният съд решава да препрати настоящото дело на пети разширен състав на Първоинстанционния съд.
On 6 June 2006, the Court, having heard the parties, assigned the present case to the Fifth Chamber, Extended Composition, of the Court .
В приложение на член 114, параграф 3 от Процедурния правилник след подаването от Комисията на молбата за решение по въпроса за допустимостта започва устната фаза на производството.
Pursuant to Article 114(3) of the Rules of Procedure, the oral procedure was opened following the Commission’s request for a decision on admissibility .
В рамките на процесуално-организационните действия Първоинстанционният съд поканва страните да отговорят писмено на някои въпроси.
As a measure of organisation of procedure, the Court requested the parties to reply in writing to certain questions.
Те са направили това в предписания срок.
The parties complied with that request within the prescribed period.
На съдебното заседание на 7 септември 2006 г. страните са представили устно своите становища и са отговорили на въпросите, поставени им от Първоинстанционния съд.
The parties presented oral argument and replied to the Court's questions at the hearing held on 7 September 2006.
В своята жалба Кралство Нидерландия моли Първоинстанционния съд:
In its application, the Kingdom of the Netherlands claims that the Court should:
— да отмени обжалваното решение, доколкото в него Комисията приема, че съгласно член 95, параграф 6 ЕО нейното одобрение е необходимо за запазване на нидерландските разпоредби относно видовете употреба на ХПКВ, които не са посочени в Директивата ХПКВ,
— annul the contested decision insofar as, in that decision, the Commission takes the view that its approval under Article 95(6) EC is required for the maintenance of Netherlands legislation on the uses of SCCPs to which no reference is made in the SCCPs Directive;
В своето възражение за недопустимост Комисията моли Първоинстанционния съд:
In its objection of inadmissibility, the Commission claims that the Court should:
— да отхвърли жалбата като недопустима,
— dismiss the action as inadmissible;
— да осъди Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.
— order the Kingdom of the Netherlands to pay the costs.
В становището си относно възражението за недопустимост Кралство Нидерландия моли Първоинстанционния съд да отхвърли искането на Комисията последният да се произнесе относно допустимостта преди разглеждане на делото по същество.
In its observations on the objection of inadmissibility, the Kingdom of the Netherlands claims that the Court should reject the Commission’s claim to the effect that the Court should rule on admissibility before examining the substance of the case .
Съгласно член 114, параграф 1 от Процедурния правилник, ако някоя от страните поиска това, Първоинстанционният съд може да се произнесе по възражението за недопустимост, без да разглежда спора по същество.
Under Article 114(1) of the Rules of Procedure, if a party makes an application to this effect, the Court may rule on the objection of inadmissibility without going to the substance of the case .
Съгласно параграф 3 от същия член производството преминава в устна фаза, освен ако Първоинстанционният съд не реши друго.
In accordance with Article 114(3), the remainder of the proceedings is to be oral, unless the Court otherwise decides.
Съгласно член 113 от Процедурния правилник Първоинстанционният съд може по всяко време служебно, след изслушване на страните, да се произнесе относно липсата на абсолютни процесуални предпоставки, като той се произнася в тази връзка съгласно изискванията по член 114, параграфи 3 и 4 от посочения правилник.
In accordance with Article 113 of the Rules of Procedure, the Court may at any time, even of its own motion, after hearing the parties, examine whether there exists any absolute bar to proceeding with an action and give its decision for that purpose in accordance with Article 114(3) and (4) of those Rules .
На първо място Комисията твърди, че в отговор на уведомлението, отправено с писмо от 17 януари 2003 г., тя информирала Кралство Нидерландия с писмо от 25 март 2003 г., че е получила уведомлението и че срокът за разглеждането му е започнал да тече от 22 януари 2003 г. — денят, следващ този на неговото получаване.
The Commission submits in the first place that, in response to the notification made by letter of 17 January 2003, it informed the Kingdom of the Netherlands by letter of 25 March 2003 that it had received the notification and that the period for its examination had started on 22 January 2003, the day following that on which the notification was received.
Според Комисията от това следвало ясно, че тя счита, че националните разпоредби, предмет на уведомлението, попадат в приложното поле на Директивата ХПКВ, тъй като в противен случай нямало да има нужда от провеждане на процедурата.
According to the Commission, this showed clearly that it considered that the notified national provisions fell within the scope of the SCCPs Directive since, if that had not been the case, there would have been no need to follow the procedure.
На второ място, Комисията поддържа, че противно на твърдяното от Кралство Нидерландия, писмото от 17 януари 2003 г. не указвало по никакъв начин, че то е възнамерявало да изпрати на Комисията две конкретни и различни молби, които изискват два напълно отделни отговора.
In the second place, the Commission submits that — contrary to what the Kingdom of the Netherlands claims — the letter of 17 January 2003 does not indicate in any way that it intended to submit to the Commission two specific and different requests, requiring two separate responses.
Всъщност макар в дял 5 от писмото от 17 януари 2003 г., озаглавен „Искания“, нидерландското правителство да поискало от Комисията да се произнесе в кратък срок относно свободата на преценката за запазване на националните разпоредби, с която то разполага, то така или иначе поискало от Комисията също така да вземе благоприятно решение във връзка с искането, отправено от него на основание на член 95, параграф 4 ЕО.
Even though the Netherlands Government requested the Commission — in section 5 of the letter of 17 January 2003, headed ‘Conclusions’ — to take a decision, within a short period, on the discretion it had to maintain its national legislation, the fact remains that it also asked the Commission to take a favourable decision on the request that it had submitted under Article 95(4) EC.
Така Комисията счита, че предвид формулировката и начина на представяне на писмото от 17 януари 2003 г. било логично тя да стигне до заключението, че независимо от мнението на Кралство Нидерландия относно обхвата на хармонизирането, извършено с Директивата ХПКВ, то било отправило уведомление по смисъла на член 95, параграф 4 ЕО.
Accordingly, the Commission considers that, having regard to the wording and the presentation of the letter of 17 January 2003, it was logical for it to conclude — irrespective of the Kingdom of the Netherlands’ views on the extent of harmonisation carried out by the SCCPs Directive — that it had made a notification for the purposes of Article 95(4) EC.