natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Освен това предвижданата отмяна не се отнасяла до всички последици от договора, тъй като неговото прекратяване е породило действие в деня и часа, в който дружеството Mostra е узнало за спирането на изпълнението на договора.
Furthermore, the proposed termination does not cover all the effects of the contract, which was annulled with effect from the date and time at which Mostra became aware of the suspension of the operation of the contract.
Според жалбоподателя от това следвало, че се запазва всяка последица, настъпила преди този момент.
Therefore, according to the applicant, any effect which occurred before Mostra became aware thereof must be maintained.
Освен това жалбоподателят поддържа, че решението от 31 януари 2007 г. нарушава член 101 от Финансовия регламент, след като отмяната на процедурата за възлагане на обществена поръчка се отнасяла само до позиция № 2.
The applicant further maintains that the decision of 31 January 2007 infringes Article 101 of the Financial Regulation, since the annulment of the tendering procedure applies only to lot 2.
Тази разпоредба не позволявала частична отмяна на процедурата за възлагане на обществена поръчка.
That provision does not authorise the partial annulment of the tendering procedure.
Според жалбоподателя било очевидно, че доколкото позиции № 1 и № 2 са част от една и съща процедура за възлагане на обществена поръчка, евентуална отмяна би трябвало да се отнася за цялата процедура, т.е. също и за процедурата относно възлагането на позиция № 1.
According to the applicant, it is clear that, in so far as lots 1 and 2 are part of the same tendering procedure, any annulment should have applied to the whole of the procedure, that is to say, to the procedure relating to the award of lot 1 as well.
— По второто правно основание, изведено от нарушаването на задължението за мотивиране
— The second plea, alleging infringement of the obligation to state reasons
Жалбоподателят поддържа, че решението от 31 януари 2007 г. нарушава задължението за мотивиране, което представлява общ принцип и което е предвидено в член 101 от Финансовия регламент и в член 149, параграф 1 от Регламента за прилагане.
The applicant maintains that the decision of 31 January 2007 infringes the obligation to state reasons which prevails as a general principle and is laid down in Article 101 of the Financial Regulation and Article 149(1) of the implementing regulation.
Решението от 31 януари 2007 г. не позволявало да се узнаят мотивите, довели Парламента до приемане на разглежданата мярка.
The decision of 31 January 2007 does not make it possible to understand the reasons which led the Parliament to adopt the measure in question.
Посочването на „поканата“ на председателя на Първоинстанционния съд не било достатъчно, за да обоснове решението от 31 януари 2007 г.
The reference to the ‘request’ of the President of the Court of First Instance cannot suffice as a statement of reasons for the decision of 31 January 2007.
Впрочем то противоречало на останалата част от решението от 31 януари 2007 г., след като Парламентът приема, че
Furthermore, it conflicts with the rest of the decision of 31 January 2007, since the Parliament took the view
— По първото правно основание, изведено от липсата на компетентност на автора на акта и от нарушаване на член 101 от Финансовия регламент
— The first plea, alleging the lack of competence of the author of the act and infringement of Article 101 of the Financial Regulation
Следва да се приеме, че Парламентът е бил компетентен да приеме решението от 31 януари 2007 г.
The Court finds that the Parliament was competent to adopt the decision of 31 January 2007.
Противното становище на жалбоподателя се основава на неправилно тълкуване на член 101, първа алинея от Финансовия регламент, който цели в случай на отказ от поръчката или на отмяна на процедурата за възлагане на обществена поръчка от възлагащия орган да регламентира конфликта между частните интереси на оферентите и на лицето, на което е възложена поръчката, от една страна, и общия интерес, който се предполага че преследва възлагащият орган, от друга страна.
The contrary opinion of the applicant is based on a misinterpretation of the first paragraph of Article 101 of the Financial Regulation, which is intended to settle the conflict between the private interests of the tenderers and the successful tenderer, on the one hand, and, on the other hand, the general interest which the contracting authority is supposed to pursue, where the contracting authority abandons the procurement or annuls the tendering procedure.
Действително следва да се разграничат две фази при прилагането на тази разпоредба.
It is necessary to distinguish two stages in connection with the application of that provision.
В такъв случай член 101 от Финансовия регламент изключва каквото и да е право на обезщетение на кандидатите или на оферентите поради такъв отказ или отмяна.
In that case, Article 101 of the Financial Regulation precludes any entitlement to compensation on the part of the candidates or tenderers on account of such an abandonment or cancellation.
Не би било така само при изключителни
The situation can be different only as a result of exceptional circumstances such as those
ICUNA.COM/ПАРЛАМЕНТ обстоятелства, като тези в конкретния случай, когато договарящите страни решават по взаимно съгласие да се откажат от договора.
ICUNA.COM v PARLIAMENT in the present case where the contracting parties decided, by common accord, to abandon the contract.
Предложеното от жалбоподателя тълкуване в обратен смисъл на член 101, първа алинея от Финансовия регламент — според което след като е подписан договорът с лицето, на което е възложена поръчката, възлагащият орган вече няма право да отмени възлагането на обществена поръчка дори ако това лице се откаже от положението си по договора — в случай като този, когато възлагащият орган установява след подписването на договора евентуалните нарушения в процедурата по възлагането, създава опасност страните по тази процедура да се окажат в безизходно положение.
The contrary interpretation of the first paragraph of Article 101 of the Financial Regulation suggested by the applicant, according to which the contracting authority no longer has the competence to annul the award procedure once the contract with the successful tenderer has been signed, even if the successful tenderer has abandoned his contractual position, would, in cases like the present case, where the contracting authority found, after signature of the contract, that there may have been irregularities in the award procedure, risk placing the parties to that procedure in an impasse.
От една страна, при такова положение едно изпълнение на договора би ги изложило на опасността да им бъде наредено да спрат това изпълнение, което впрочем в случая е било разпоредено като временна мярка, или да бъде отменено решението за възлагане, в резултат на жалба до Първоинстанционния съд, подадена от неуспял оферент.
First, the performance of the contract would, in such a situation, expose them to the risk of being ordered to suspend the operation of that contract, which was, incidentally, ordered provisionally in the present case, or to the annulment of the award decision, following an action brought by an unsuccessful tenderer before the Court of First Instance.
От друга страна, възлагащият орган не би могъл да отмени процедурата или да се откаже от поръчката дори ако лицето, на което е възложена поръчката, както в настоящия случай, е готово да се откаже от договора.
Secondly, the contracting authority could not annul the procedure or abandon the procurement even if the successful tenderer were prepared to abandon the contract as it was here.
Член 101 от Финансовия регламент обаче не би могъл да се тълкува в смисъл, че се противопоставя на общата воля на страните по договора да го прекратят, без да започнат да го изпълняват.
Article 101 of the Financial Regulation cannot be interpreted as running counter to the common intention of the parties to the contract to terminate that contract without having begun to implement it.
При това положение ratio legis на член 101 от Финансовия регламент и правната сигурност изискват да се приеме, че при обстоятелствата по настоящия случай Парламентът е имал право да отмени процедурата за възлагане на обществена поръчка.
Consequently, the legal rationale behind Article 101 of the Financial Regulation and the principle of legal certainty mean that, in the circumstances of the present case, the Parliament must be held to have had the competence to annul the tendering procedure.
Следва да се приеме също, че Парламентът не нарушава член 101 от Финансовия регламент, като разграничава две позиции.
In addition, the Parliament did not infringe Article 101 of the Financial Regulation by drawing a distinction between two lots.
Макар тези две позиции да проявяват в известна степен взаимозависимост, в смисъл че са част от една и съща процедура за възлагане на обществена поръчка, те са все пак самостоятелни.
Although those two lots are to a certain degree interdependent in the sense that they form part of the same tendering procedure, they are nevertheless independent.
Действително, от една страна, двете позиции имат отделен предмет, а именно съответно структурата и графическата концепция (позиция № 1) и съдържанието на предаванията (позиция № 2).
First, the two lots concern different subjectmatters, namely, architecture and design (lot 1) and programme contents (lot 2) respectively.
От друга страна, провеждането на процедурата относно позиция № 1 е напълно самостоятелно по отношение на това по позиция № 2, като всяка една от тези позиции е могла да бъде възложена на различни и несвързани помежду си оференти.
Secondly, the procedure relating to lot 1 was run completely independently from the procedure relating to lot 2, as each of those lots could be awarded to different and unconnected tenderers.
Следва да се припомни, че член 101, втора алинея от Финансовия регламент предвижда, че решението за отмяна на процедура за възлагане на обществена поръчка трябва да се мотивира и да се сведе до знанието на кандидатите или оферентите.
It must be borne in mind that the second paragraph of Article 101 of the Financial Regulation provides that the decision to annul the award procedure must be substantiated and be brought to the attention of the candidates or tenderers.
Член 149, параграф 1 от Регламента за прилагане разпорежда, че възложителите информират възможно най-бързо кандидатите и оферентите за взетите решения относно възлагането на поръчката, като сочат мотивите, поради които са решили да не се възлага поръчка.
Article 149(1) of the implementing regulation provides that the contracting authorities must as soon as possible inform candidates and tenderers of decisions reached concerning the award of the contract, stating the grounds for any decision not to award a contract.
Въз основа на тези разпоредби и по-общо — на общото задължение за мотивиране, което произтича от член 253 ЕО, Парламентът е бил задължен да съобщи едновременно с решението за отмяна на процедурата за възлагане на обществена поръчка и мотивите за това решение (вж. в този смисъл Решение на Първоинстанционния съд от 8 май 2007 г. по дело Citymo/Комисия, T-271/04, Сборник, стр. II-1375, точка 100).
Under those provisions and, more generally, the general obligation to state reasons pursuant to Article 253 EC, the Parliament was under an obligation, at the same time as informing the applicant of the decision to annul the tendering procedure, to inform it also of the reasons for that decision (see, to that effect, Case T-271/04 Citymo v Commission [2007] ECR II-1375, paragraph 100).
Според постоянната съдебна практика обхватът на задължението за мотивиране зависи от естеството на разглеждания акт и от контекста, в който е бил приет.
According to settled case-law, the scope of the obligation to state reasons must be appropriate to the act at issue and the context in which it was adopted.
Накрая, що се отнася по-конкретно до посочването на правното основание на един правен акт, от съдебната практика следва, че пропускът да се посочи
Lastly and more specifically as regards the reference to the legal basis of a lawful measure, it is apparent from the caselaw that failure to refer to a precise provision
ICUNA.COM/ПАРЛАМЕНТ конкретна разпоредба може да не представлява съществен порок, стига правното основание на даден акт да може да бъде определено въз основа на други елементи, като такова изрично посочване е необходимо само когато неговата липса поражда несигурност у заинтересованите лица и у общностния съд относно точното правно основание (Решение на Съда от 26 март 1987 г. по дело Комисия/Съвет, 45/86, Recueil, стр. 1493, точка 9).
ICUNA.COM v PARLIAMENT need not necessarily constitute an infringement of essential procedural requirements when the legal basis for the measure may be determined from other parts of the measure, as such explicit reference is indispensable only where, in its absence, the parties concerned and the Community judicature are left uncertain as to the precise legal basis (Case 45/86 Commission v Council [1987] ECR 1493, paragraph 9).
В случая в самото начало е уместно да се отбележи, че в хода на обезпечителното производство по дело T-71/07 R жалбоподателят е получил препис от писменото становище на Парламента от 31 януари 2007 г. относно протокола от съдебното заседание по обезпечителното производство от 22 януари 2007 г., включващо именно препис от проект на решение за отмяна на процедурата, както и препис от решението от 31 януари 2007 г. за отмяна на процедурата за възлагане на обществена поръчка.
In the present case, it must be pointed out, first of all, that the applicant received, in the context of the interim proceedings in Case T-71/07 R, a copy of the Parliament’s observations of 31 January 2007 on the minutes of the interim hearing of 22 January 2007, including, in particular, a copy of a draft decision of annulment of the procedure and a copy of the decision of 31 January 2007 annulling the tendering procedure.
Така както жалбоподателят признава обаче в жалбата си по дело T-71/07, в писменото си становище от 31 януари 2007 г.
As the applicant admits, moreover, in its application in Case T-71/07, the Parliament stated, in its observations of 31 January 2007, that it intended to base the decision of 31 January 2007 on Article 101 of the Financial Regulation.
Парламентът сочи, че смята да основе решението от 31 януари 2007 г. на член 101 от Финансовия регламент. Наред с това в съображенията на това решение се посочва по-конкретно, че определението от 21 декември 2006 г. забранява на Парламента да изпълни договора, докато не бъде постановено окончателно решение, че по време на съдебното заседание по обезпечителното производство Парламентът е поканен от председателя на Първоинстанционния съд да разгледа възможността да отмени процедурата за възлагане на поръчка и да започне нова процедура и че Парламентът и дружеството Mostra се съгласяват да приемат, че определението от 21 декември 2006 г. прави невъзможно изпълнението на договора в разумен срок и че при това положение се споразумяват да се откажат от този договор.
Furthermore, the recitals in the preamble to that decision stated, inter alia, that the order of 21 December 2006 prohibited the Parliament from implementing the contract until a final decision had been given, that at the interim hearing the Parliament had been asked by the President of the Court of First Instance to consider the possibility of annulling the award procedure and initiating a new procedure and that the Parliament and Mostra agreed that the order of 21 December 2006 made it impossible to implement the contract within a reasonable period and that, therefore, they had agreed to abandon that contract.
Следователно от обстоятелствата около приемането на решението от 31 януари 2007 г., както и от неговите мотиви, се установява, че Парламентът е смятал, че няма друг избор освен да отмени процедурата за възлагане на обществена поръчка въз основа на член 101 от Финансовия регламент, за да избегне сериозно закъснение в осъществяването на проекта му за телевизия, достъпна чрез Интернет.
It is therefore apparent from the circumstances which surrounded the adoption of the decision of 31 January 2007 and from the reasons for that decision that the Parliament considered that it had no choice but to annul the tendering procedure, on the basis of Article 101 of the Financial Regulation, in order to avoid a significant delay in the implementation of its web television project.
При това положение следва да се приеме, че мотивите, изложени от Парламента в решението му от 31 януари 2007 г., показват ясно следваната логика.
It must therefore be held that the statement of reasons given by the Parliament in its decision of 31 January 2007 clearly shows the reasoning followed.
Подобни мотиви дават възможност на жалбоподателя да защити правата си, а на Първоинстанционния съд — да упражни своя контрол.
Such a statement of reasons enables the applicant to assert its rights and enables the Court to exercise its power of review.
С оглед на изложеното по-горе следва да се отхвърлят двете правни основания, повдигнати от жалбоподателя, и да се отхвърли искането за отмяна по дело T-71/07 като явно лишено от всякакво правно основание.
In the light of the foregoing, the two pleas in law put forward by the applicant must be rejected and the application for annulment in Case T-71/07 must be dismissed as manifestly lacking any foundation in law.
По искането за обезщетение
The claim for damages
Доводите на жалбоподателя
Arguments of the applicant
Жалбоподателят се позовава на извъндоговорната отговорност на Общността по смисъла на член 288, втора алинея ЕО.
The applicant submits that the Community is non-contractually liable under the second paragraph of Article 288 EC.
Той смята, че поради всички посочени от него в подкрепа на искането му за отмяна мотиви е очевидно, че Парламентът е извършил редица незаконосъобразни действия в хода на процедурата, довела до приемането на решението от 31 януари 2007 г.
It takes the view that, in respect of all the grounds on which it relies in support of the application for annulment, it is clear that the Parliament committed various unlawful acts in the course of the procedure which culminated in the adoption of the decision of 31 January 2007.
Тези незаконосъобразни действия, разгледани поотделно или в тяхната съвкупност, можело да съставляват сериозно нарушение на общностното право.
Those unlawful acts, taken individually or as a whole, are such as to constitute a serious breach of Community law.
Жалбоподателят твърди, на първо място, че е понесъл вреда, изразяваща се в лишаването му от ползите от решението от 7 август 2006 г., поради откриването на нередовна процедура от Парламента, довела до възлагането на поръчката на друг оферент, и приемането на решението от 31 януари 2007 г.
First, the applicant maintains that it suffered loss as a result of being deprived of the benefits of the decision of 7 August 2006 on account of the initiation of an unlawful procedure by the Parliament, which culminated in the award of the contract to another tenderer, and of the adoption of the decision of 31 January 2007.
Било трудно тази вреда да бъде количествено определена, но тя се изразявала в непосредствените и предвидими разходи, направени за участието в нова процедура за възлагане на обществена поръчка.
That damage is difficult to quantify, but it consists of expenses, imminent and foreseeable, incurred in participating in a new invitation to tender.
На второ място, жалбоподателят твърди, че е претърпял неимуществени вреди.
Secondly, the applicant claims that it suffered non-pecuniary damage.
Всъщност отрицателната оценка, посочена, за да се обоснове отхвърлянето на неговата оферта с решението от 1 декември 2006 г., била повторена в решението от 31 януари 2007 г., което засягало доброто му име.
The negative assessment which was put forward as a basis for the rejection of its tender by the decision of 1 December 2006 is reiterated in the decision of 31 January 2007 and that adversely affects its reputation.
Тези неимуществени вреди възлизали на около 10 % от общата стойност на поръчката, стойност, която можело да бъде изчислена точно от експерт, посочен от Първоинстанционния съд.
That non-pecuniary damage amounts to around 10% of the total value of the contract, a sum which an expert appointed by the Court could estimate precisely.
Парламентът не представя писмена защита по дело T-71/07 и следователно не се произнася по правните основания, посочени в подкрепа на искането за обезщетение.
The Parliament did not submit a defence in Case T-71/07 and has not, therefore, taken a view on the pleas in law submitted in support of the claim for damages.
Според постоянната съдебна практика ангажирането на извъндоговорната отговорност на Общността по смисъла на член 288, втора алинея ЕО, е подчинено на кумулирането на съвкупност от условия, а именно незаконосъобразност на поведението, в което са упреквани институциите, наличие на действителна вреда и на причинноследствена връзка между твърдяното поведение и посочената вреда (Решение на Съда от 2 юли 1974 г. по дело Holtz & Willemsen/Съвет и Комисия, 153/73, Recueil, стр. 675, точка 7 и Решение на Първоинстанционния съд от 3 февруари 2005 г. по дело Chiquita Brands и др./Комисия, T-19/01, Recueil, стр. II-315, точка 76). 78
According to settled case-law, for the Community to incur noncontractual liability within the meaning of the second paragraph of Article 288 EC, a series of conditions must be met, namely, the conduct of which the institutions are accused must have been unlawful, the damage must be real and a causal connection must exist between that conduct and the damage in question (Case 153/73 Holtz & Willemsen v Council and Commission [1974] ECR 675, paragraph 7, and Case T-19/01 Chiquita Brands and Others v Commission [2005] ECR II-315, paragraph 76). 78
I-5251, точка 14 и Решение на Първоинстанционния съд от 6 декември 2001 г., по дело Emesa Sugar/Съвет, T-43/98, Recueil, стр. II-3519, точка 59).
Since those three conditions for the incurring of liability are cumulative, failure to meet one of them is sufficient for an action for damages to be dismissed (Case C-257/98 P Lucaccioni v Commission [1999] ECR I-5251, paragraph 14, and Case T-43/98 Emesa Sugar v Council [2001] ECR II-3519, paragraph 59).
Що се отнася до първото от тези условия, незаконосъобразното поведение, в което е упреквана дадена институция на Общността, трябва да представлява достатъчно сериозно нарушение на правна норма, която предоставя права на частноправни субекти (Решение на Съда от 4 юли 2000 г. по дело Bergaderm и Goupil/Комисия, C-352/98 P, Recueil, стр. I-5291, точка 42).
With regard to the first of those conditions, the unlawful conduct alleged against a Community institution must consist of a sufficiently serious breach of a rule of law intended to confer rights on individuals (Case C-352/98 P Bergaderm and Goupil v Commission [2000] ECR I-5291, paragraph 42).
В случая жалбоподателят по същество сочи доводите, изложени в подкрепа на искането му за отмяна, за да изтъкне незаконосъобразните действия, които могат да представляват достатъчно сериозни нарушения на общностното право.
In the present case, the applicant relies, in essence, on the pleas submitted in support of its application for annulment to claim that there were unlawful acts of such a kind as to constitute a sufficiently serious breach of Community law.
По-горе беше установено обаче, че при липсата на незаконосъобразно поведение от страна на Парламента направеното от жалбоподателя искане за отмяна е явно лишено от всякакво правно основание.
It was held above that the application for annulment made by the applicant is manifestly lacking any foundation in law in the absence of unlawful conduct on the part of the Parliament.