natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Предвид гореизложените съображения на третия въпрос следва да се отговори, че точка 48, точка 7, буква а) от приложението към Директива 91/628 трябва да се тълкува в смисъл, че в случая на морски транспорт, свързващ дадена географска точка на Общността с географска точка, разположена в трета страна, посредством превозни средства, натоварени на плавателните съдове, без разтоварване на животните, продължителността на транспортирането не трябва да се взема предвид, ако животните са транспортирани съгласно условията, предвидени в точки 3 и 4 от същата точка 48, с изключение на продължителността на пътуването и на периодите на почивка.
In the light of the foregoing considerations, the answer to the third question must be that point 48(7)(a) of the annex to Directive 91/628 must be interpreted as meaning that, in the case of sea transport between a geographical point of the Community and a geographical point situated in a third country by means of vehicles loaded onto vessels without unloading the animals, the duration of the transport does not have to be taken into account if the animals are transported in accordance with the conditions laid down in point 48(3) and (4) of the annex to Directive 91/628, apart from journey times and rest periods.
С четвъртия си въпрос препращащата юрисдикция иска да се установи по същество дали обстоятелството, че е отбелязано преди транспортирането на борда на кораба, че животните са хранени и поени „вечерта, сутринта, на обяд,
By its fourth question the referring court essentially asks whether the fact of stating prior to the ferry journey that the animals are fed and watered ‘in the evenings and mornings, at midday, and in the evenings and mornings’ satisfies the requirements of
В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 5, част A, точка 2, буква г), подточки i) и ii) от Директива 91/628 държавитечленки гарантират по-конкретно, че превозвачът осигурява оригиналният маршрутен план да е надлежно съставен и попълнен от подходящите лица в подходящото време и че персоналът, отговорен за транспортирането, отбелязва в маршрутния план кога и къде транспортираните животни са хранени и поени по време на пътуването.
In that regard, it should be pointed out that, in accordance with Article 5A point 2(d)(i) and (ii) of Directive 91/628, the Member States must make sure that the transporter ensures that the original copy of the route plan is duly drawn up and completed by the appropriate persons at the appropriate time and that the staff in charge of the transport state in the route plan the times and places at which the animals transported have been fed and watered during the journey.
От текста на тази разпоредба ясно следва, че независимо от момента, в който е попълнен маршрутния план, за да отговаря на формалностите, посочени в член 5, част A, точка 2, буква г), подточка ii), първо тире от Директива 91/628, той трябва да съдържа направените от отговорния за транспортирането персонал отбелязвания, които са свързани с това кога и къде животните са хранени и поени по време на пътуването.
It is clear from the wording of that provision that, irrespective of the time at which the route plan is drawn up, it must, in order to satisfy the requirements laid down in the first indent of Article 5A point 2(d)(ii) of Directive 91/628, contain statements from the staff in charge of the transport relating to the times and places at which the animals have been fed and watered during the journey.
Що се отнася до последиците, до които неспазването на посочените формалности би могло да доведе, Съдът е постановил, че когато компетентният орган на държавачленка приема, че не е спазена Директива 91/628, без обаче неспазването да е довело до смъртта на животните, общностният законодател предоставя на компетентния орган известна свобода за преценка да реши дали неспазването на дадена разпоредба от посочената директива може да доведе до изгубването, намаляването или запазването на възстановяването при износ. Такава свобода за преценка обаче не е неограничена, при положение че е очертана от член 5 от Регламент № 615/98 (вж.
As regards the consequences which noncompliance with those formalities could entail, the Court has held that, where the competent authority of a Member State considers that Directive 91/628 has not been complied with but that has not led to the death of the animals, the Community legislature grants a certain amount of discretion to that authority to determine whether it is appropriate, as a result of noncompliance with a provision of that directive, for the export refund to be forfeited, reduced or retained.
Решение по дело Viamex Agrar Handel и ZVK, посочено по-горе, точки 38 и 39).
Such discretion is not unlimited, however, since it is circumscribed by Article 5 of Regulation No 615/98 (see Viamex Agrar Handel and ZVK, paragraphs 38 and 39).
По-нататък, Съдът е постановил, че компетентният орган е този, който преценява дали неспазването на дадена разпоредба от Директива 91/628 е оказало въздействие върху хуманното отношение към животните, дали подобно неспазване може в конкретния случай да бъде поправено и дали то трябва да доведе до изгубването, намаляването или запазването на възстановяването при износ. (вж. Решение по дело Viamex Agrar Handel и ZVK, посочено по-горе, точка 44).
In addition, the Court has held that it is for the competent authority to assess whether a failure to comply with a provision of Directive 91/628 has had an impact on animal welfare, whether such a failure can, where appropriate, be remedied and whether it must result in the export refund being forfeited, reduced or retained (see Viamex Agrar Handel and ZVK, paragraph 44).
Съгласно този подход следователно компетентният орган може да реши да не уважи искането за възстановяване при износ, ако прецени, че всички представени документи от износителя не са от естество да докажат, че Директива 91/628 е спазена.
In accordance with that approach, the competent authority may therefore, if it considers that the documents submitted by the exporter as a whole are not such as to prove that Directive 91/628 has been complied with, decide not to grant the export refund.
Същевременно Съдът е постановил, че за да приеме такова решение, компетентният орган е длъжен съгласно член 5, параграф 3 от Регламент № 615/98 да се основе на свързани с хуманното отношение към животните обективни и конкретни обстоятелства, които са от естество да установят, че документите, приложени от износителя към искането му за възстановяване, не позволяват да се докаже спазването на разпоредбите на Директива 91/628 по време на транспорта, като при необходимост износителят има възможността да докаже, че доказателствата, на които се позовава компетентният орган, за да направи извода, че разпоредбите на този регламент и на тази директива не са спазени, са неотносими. (вж. Решение от 13 март 2008 г. по дело Viamex Agrar Handel, С-96/06, все още непубликувано в Сборника, точка 41).
However, in order to adopt such a decision, the Court has held that the competent authority is required, pursuant to Article 5(3) of Regulation No 615/98, to base itself on objective and specific elements relating to the welfare of the animals which are capable of establishing that the documents attached by the exporter to its export refund application do not prove compliance with the provisions of Directive 91/628 during transportation, and it is for the exporter to show, where appropriate, that the elements relied on by the competent authority to substantiate its finding of noncompliance with that regulation and that directive are not relevant (see Case C-96/06 Viamex Agrar Handel [2008] ECR I-1413, paragraph 41).
При всички случаи компетентният орган е длъжен да мотивира своето решение, като уточни причините, поради които приема, че представените от износителя доказателства не позволяват да се направи извода, че са спазени разпоредбите на Директива 91/628.
In any event, the competent authority is required to justify its decision by stating the reasons why it considers the evidence presented by the exporter does not enable it to be concluded that Directive 91/628 was complied with.
Посоченият орган е длъжен по-специално да направи за тази цел обективна преценка на представените му от износителя документи и да докаже подходящия характер на данните, на които се позовава, за да установи, че приложената към искането за възстановяване при износ документация не би могла да докаже спазването на релевантните разпоредби от същата директива. (вж. Решение по дело Viamex Agrar Handel, посочено по-горе, точка 42).
For that purpose, the authority is required, in particular, to make an objective assessment of the documents presented to it and to show the pertinence of the elements it has relied on in order to establish that the documentation attached to the export refund application was not sufficient to show compliance with the relevant provisions of that directive (Viamex Agrar Handel, paragraph 42).
Макар да е вярно обаче, че фактът на отбелязването, че животните са хранени и поени „вечерта, сутринта, на обяд, вечерта, сутринта“ по време на морския транспорт, не отговаря точно на предписанията по член 5, част A, точка 2, буква г), подточка ii), първо тире от Директива 91/628, така или иначе това не позволява да се направи изводът, че животните не са били хранени и поени.
However, although it is true that a statement that the animals are fed and watered ‘in the evenings and mornings, at midday, and in the evenings and mornings’ during transportation by sea does not correspond exactly to the requirements of the first indent of Article 5A point 2(d)(ii) of Directive 91/628, none the less it cannot be inferred from such a statement that the animals have not been fed or watered.
Всъщност отбелязването, вписано преди транспортирането на борда на кораба, според което животните са хранени и поени в достатъчно определяеми
A statement typed prior to the ferry journey, according to which the animals are fed and watered at sufficiently identifiable intervals, may satisfy the requirements of
РЕШЕНИЕ ОТ 17.7.2008 г. — ДЕЛО C-207/06 моменти, може да отговаря на изискванията на Директива 91/628, доколкото е установено, че тези действия в действителност са извършени.
Directive 91/628 provided that it is established that the animals were in fact fed and watered as stated.
Препращащата юрисдикция следва да провери в спора по главното производство дали в светлината на всички представени от износителя документи, сред които е маршрутният план и посочената в точка 15 от настоящото решение клетвена декларация, животните са били транспортирани съгласно изискванията на Директива 91/628.
It is the task of the referring court to assess, in the main proceedings, whether, in the light of the documents submitted by the exporter as a whole, among which are the route plan and the affidavit referred to in paragraph 15 above, the animals were transported in accordance with the requirements of Directive 91/628.
Предвид гореизложените съображения на четвъртия въпрос следва да се отговори, че маршрутен план, който съдържа предварително вписано на пишеща машина отбелязване, според което животните са хранени и поени „вечерта, сутринта, на обяд, вечерта, сутринта“ по време на морския транспорт може да отговаря на изискванията на Директива 91/628, доколкото е установено, че тези действия в действителност са извършени.
In the light of the foregoing considerations, the answer to the fourth question must be that a route plan containing a pretyped statement indicating that during the ferry journey animals are fed and watered ‘in the evenings and mornings, at midday, and in the evenings and mornings’ may satisfy the requirements of Directive 91/628 provided that it is established that the animals were in fact fed and watered as stated.
Ако предвид всички представени от износителя документи компетентният орган приеме, че изискванията на посочената директива не са спазени, той следва да прецени дали това неспазване е имало отражение върху хуманното отношение към животните, дали такова неспазване може при необходимост да се поправи и дали то трябва да доведе до изгубването, намаляването или запазването на възстановяването при износ.
If the competent authority considers, in the light of all the documents submitted by the exporter, that the requirements of that directive have not been complied with, it is for that authority to assess whether that noncompliance had an effect on the welfare of the animals, whether such noncompliance may, where appropriate, be remedied and whether it must result in the export refund being forfeited, reduced or retained.
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоя -щото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред препращащата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
Ако предвид всички представени от
If the competent authority considers, in the light of all the documents submitted by the
(Преюдициално запитване, отправено от Employment Tribunal, London South)
(Reference for a preliminary ruling from the Employment Tribunal, London South)
„Социална политика — Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Член 1, член 2, параграф 1, параграф 2, буква a) и параграф 3, както и член 3, параграф 1, буква в) — Пряка дискриминация, основана на увреждане — Тормоз, свързан с увреждане — Уволнение на служител без увреждания, но чието дете е с увреждания — Включване — Тежест на доказване“
(Social policy — Directive 2000/78/EC — Equal treatment in employment and occupation — Articles 1, 2(1), (2)(a) and (3) and 3(1)(c) — Direct discrimination on grounds of disability — Harassment related to disability — Dismissal of an employee who is not himself disabled but whose child is disabled — Included — Burden of proof)
Заключение на генералния адвокат г-н M. Poiares Maduro, представено на 31 януари 2008 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 31 January 2008 . . Judgment of the Court (Grand Chamber), 17 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Социална политика — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Директива 2000/78 — Забрана на дискриминацията, основана на увреждане — Обхват
Social policy — Equal treatment in employment and occupation — Directive 2000/78 — Prohibition of discrimination on grounds of disability — Scope
(член 1 и член 2, параграф 1 и параграф 2, буква а) от Директива 2000/78 на Съвета)
(Council Directive 2000/78, Arts 1 and 2(1) and (2)(a))
Социална политика — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Директива 2000/78 — Забрана за тормоз — Обхват
Social policy — Equal treatment in employment and occupation — Directive 2000/78 — Prohibition of harassment — Scope
(член 1 и член 2, параграфи 1 и 3 от Директива 2000/78 на Съвета)
(Council Directive 2000/78, Arts 1 and 2(1) and (3))
Директива 2000/78 за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, и по-специално член 1 и член 2, параграф 1 и параграф 2, буква a) от нея, трябва да се тълкуват в смисъл, че предвидената от тях забрана за пряка дискриминация не се ограничава единствено до самите лица с увреждания.
Directive 2000/78 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation, and, in particular, Articles 1 and 2(1) and (2)(a) thereof, must be interpreted as meaning that the prohibition of direct discrimination laid down by those provisions is not limited only to people who are themselves disabled.
Всъщност утвърденият от тази директива принцип на равно третиране в областта на заетостта и професиите се прилага не към определена категория лица, а в зависимост от признаците, посочени в член 1 от нея.
The principle of equal treatment enshrined in that directive in the area of employment and occupation applies not to a particular category of person but by reference to the grounds mentioned in Article 1.
Директива 2000/78 за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, и по-специално член 1 и член 2, параграфи 1 и 3 от нея, трябва да се тълкуват в смисъл, че предвидената от тях забрана за тормоз не се ограничава единствено до самите лица с увреждания.
Directive 2000/78 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation, and, in particular, Articles 1 and 2(1) and (3) thereof, must be interpreted as meaning that the prohibition of harassment laid down by those provisions is not limited only to people who are themselves dis -abled.
Съгласно посочения член 2, параграф 3 тормозът се приема като форма на дискриминация по смисъла на параграф 1 от същия член и утвърденият в тази директива принцип на равно третиране в областта на заетостта и професиите се прилага не към определена категория лица, а в зависимост от признаците, посочени в член 1 от нея.
Under Article 2(3), harassment is deemed to be a form of discrimination within the meaning of Article 2(1) and the principle of equal treatment enshrined in that directive in the area of employment and occupation applies not to a particular category of person but by reference to the grounds mentioned in Article 1.
Когато е доказано, че нежеланото поведение, представляващо тормоз, на който е жертва служител без увреждания, е свързано с увреждане на негово дете, за което той полага основната част от грижите, от които то се нуждае, подобно поведение противоречи на забраната за тормоз, съдържаща се в член 2, параграф 3 от тази директива.
Where an employer treats an employee who is not himself disabled less favourably than another employee is, has been or would be treated in a comparable situation, and it is established that the less favourable treatment of that employee is based on the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such treatment is contrary to the prohibition of direct discrimination laid down by Article 2(2)(a) of Directive 2000/78.
Когато работодател третира служител без увреждания по-малко благоприят- но, отколкото е, бил е или би бил третиран друг служител в сходно положение, и е доказано, че неблагоприятното третиране, на което е жертва този служител, се основава на увреждане на негово дете, за което той полага основната част от грижите, от които то се нуждае, подобно третиране противоречи на забраната за пряка дискриминация, съдържаща се в член 2, параграф 2, буква a) от тази директива.
Where it is established that the unwanted conduct amounting to harassment which is suffered by an employee who is not himself disabled is related to the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such conduct is contrary to the prohibition of harassment laid down by Article 2(3) of Directive 2000/78.
(вж. точки 38, 50 и 56; точка 1 от диспозитива)
(see paras 38, 50, 56, operative part 1)
(вж. точки 38, 58 и 63; точка 2 от диспозитива)
(see paras 38, 58, 63, operative part 2)
POIARES MADURO представено на 31 януари 2008 година 1
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 31 January 2008 1
Това преюдициално запитване от South London Employment Tribunal за първи път повдига важния въпрос за обхвата на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите 2(наричана по-нататък „директивата“).
This reference by the South London Employment Tribunal raises, for the first time, an important question about the scope of Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation 2(‘the Directive’).
Този съд иска да се установи дали съдържащата се в директивата забрана на дискриминация обхваща и случаите, когато определена служителка е третирана по-малко благоприятно, отколкото нейните колеги, тъй като макар самата тя да няма увреждания, е свързана с лице с увреждания.
The Tribunal asks whether the prohibition of discrimination contained in the Directive covers cases where an employee is treated less favourably than her colleagues because, although not herself disabled, she is associated with a disabled person.
I — Фактите по спора и преюдициалните въпроси
I — Factual background and the questions referred
На 4 март 2005 г. ищцата приема да напусне работа по свое желание и съответно спира да работи за Attridge Law.
On 4 March 2005 the claimant accepted voluntary redundancy and, accordingly, stopped working for Attridge Law.
Тя твърди, че е била третирана по-малко благоприятно, отколкото служителите с деца без увреждания и че поведението спрямо нея я е поставило във враждебна среда.
On 30 August 2005 she brought a claim for constructive dismissal and disability discrimination against her former employers, arguing that they treated her less favourably than employees with non-disabled children and subjected her to conduct that created a hostile atmosphere for her.
Сред примерите за дискриминационно третиране, което тя твърди, че е претърпяла, е отказът на нейните работодатели да я възстановят на заеманата дотогава длъжност след завръщането ѝ от отпуск по майчинство; определянето ѝ като „мързелива“, когато поискала да ползва свободно време, за да се грижи за детето си, и отказът да ѝ се предостави същото гъвкаво работно време като на колегите ѝ с деца без увреждания; заявили ѝ, че използва „проклетото дете“ („fucking child“), за да манипулира условията на труд; взели дисциплинарни мерки срещу нея и не разгледали надлежно официално подадената от нея жалба за лошо третиране.
Among the examples of discriminatory treatment that she alleges she has suffered are that her employers refused to allow her to return to her existing job after coming back from maternity leave; they called her ‘lazy’ when she sought to take time off to care for her son and refused to give her the same flexibility as regards her working arrangements as those of her colleagues with non-disabled children; they said that she was using her ‘fucking child’ to manipulate her working conditions; they subjected her to disciplinary action; and they failed to deal properly with a formal grievance she lodged against her ill treatment.
Ищцата по главното производство г-жа Sharon Coleman работи от 2001 г. като юридически секретар за лондонската адвокатска кантора Attridge Law, един от съдружниците в която е г-н Steve Law.
The claimant in the main proceedings, Ms Sharon Coleman, worked from 2001 as legal secretary for Attridge Law, a firm of solicitors in London, where Mr Steve Law is a partner.
През 2002 г. тя ражда син, който има увреждания; той страда от бронхомалация и вродена аномалия на ларинкса.
In 2002 she gave birth to a son who is dis -abled; he suffers from bronchomalacia and congenital laryngomalacia.
Тя полага основните грижи за него.
She is his primary carer.
1 — Език на оригиналния текст: английски.
1 — Original language: English.2 — OJ 2000 L 303, p. 16.
Г-жа Coleman се позовава на приложимия национален закон, Disability Discrimination Act 1995 (Закон от 1995 г. относно дискриминацията, основана на увреждане), и на директивата.
Ms Coleman sought to rely on the relevant national law, the Disability Discrimination Act 1995, and the Directive.
Според доводите ѝ целта на директивата е да се забрани дискриминацията не само срещу
Her argument was that the Directive is intended to prohibit discrimination not only against disabled persons themselves, but also against individuals who are victims of discrimination
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-303/06 служители, които макар да нямат увреждания, са третирани по-малко благоприятно или са подложени на тормоз поради тяхната връзка с лице с увреждания?
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-303/06 employees who, though they are not themselves disabled, are treated less favourably or harassed on the ground of their association with a person who is disabled?