natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Все още нямаме обаче общоприето определение (срв. Kooiman 1999 г., Blumenthal 2005 г.).
Main research subjects: spatial planning, planning organisations, regional management, regional governance, planning theory, place-making.) http://ec.europa.eu/governance/white_paper/index_en.htm
Всъщност дискусията отговаря на нови предизвикателства на регионално равнище, които не са достатъчно овладени от съществуващите институции.
Rather, the discussion responds to new challenges on the regional level not suciently dealt with by existing institutions.
Новите изисквания включват: увеличаващите се зависимости и потребности от сътрудничество между публичните и частните участници (публично-частни партньорства, схеми за устойчиво развитие), засилващите се стремежи за регионализация на „позволяващата държава“ и т.н.
New requirements encompass: the growing dependencies and needs for cooperation between public and private actors (public–private partnerships, sustainable development schemes), the increasing endeavours to regionalise the‘enabling state’, etc.
Най-лесният начин за посрещане на тези потребности е да се организират мрежоподобни видове сътрудничество.
To address those needs the easiest way is to organise network-like modes of cooperation.
По-официалните форми на сътрудничество биха изисквали заплащането на висока цена (както политическа, така и организационна), още повече че биха нарушили автономията на замесените съществуващи организации.Теоретично погледнато, регионалното управление едва ли е ново и то би могло да се позове на съществуващи теории за урбанистичните режими, неокорпоративизма, мрежите, клубовете или дори на икономическите клъстери.
More institutionalised forms of cooperation would incur considerable transaction costs (political as well as organisational), in particular since they would curtail the autonomy of existing organisations involved.Theoretically, regional governance is hardly new and could draw on existing theories on urban regimes, neocorporatism, networks, clubs or even economic clusters.
Нова всъщност е съответната промяна на парадигмата към регионално самоуправление, „силата на слабите връзки“, междусекторното сътрудничество и пр.
What is new is the corresponding paradigm change towards regional self-governance, the‘strength of weak ties’, the intersectoral cooperation, etc.
Взаимодействат си участници с различна логика: Политическите участници са териториално обвързани — те отговарят пред териториалната власт и своите избиратели.
Actors of dierent logics of action collaborate: Political actors are territorially bound — they respond to territorial power and their constituency.
Икономическите фактори са функционално ориентирани в зависимост от пазарите и доходността, докато доброволните организации съчетават функционалната и териториалната ориентация и са насочени към колективни задачи (функционален подход), но зависят от обвързано с територията членство и лични контакти.
Economic actors are functionally oriented depending on markets and protability, while voluntary organisations combine functional and territorial orienta-tions, geared towards collective tasks (functional approach) but depending on territory-bound memberships and personal contacts.
Ето защо регионалното управление действа между установените институции и не замества, а допълва съществуващите управленски форми.
Regional governance therefore operates between established institutions, and is no substitute, but a supplementary device for existing governmental modes.
Основни теми на изследванията: пространствено планиране, планови организации, регионален мениджмънт, регионално управление, теория на планирането, създаване на пространства.) http://ec.europa.eu/governance/white_paper/index_en.htm
Regional governance is bound to rules: but such rules are based on social norms (culture, tradition), on contracts and/or conventions.Regional governance is referred to as horizontal interaction in order to indicate that the dominant mode of interaction is negotiation amongst equal partners (not necessarily equally powerful actors) and that hierarchical modes of steering are formally absent, even though organised actors depend on decisionmaking structures beyond the network (multi-level governance).
Две основни концепции са от най-голямо значение за регионалното управление: функционалните и териториалните взаимодействия.
Two basic concepts are central to regional governance: functional versus territorial interactions.
Взаимодействието се нарича териториално, ако територията е общият знаменател за организиране на сътрудничество, напр. ако териториалните граници, идентичността на мястото, регионалната солидарност, регионалните колективни стоки определят съвместните действия.
An interaction is called territorial if the territory is the common denominator to organise cooperation, i.e. territorial boundaries, place identity, regional solidarity, regional collective goods determine the collective actions.
Териториалните взаимодействия изискват представителен подбор на действащите участници (трябва да бъдат представени всички проблеми от регионално значение), което предполага множество действащи лица с разнородни структури по интереси, а това увеличава броя и интензивността на конфликтите (конфликти заради интереси, ценности и идеологии).
Territorial interactions require a representative selection of actors (all regionally relevant concerns must be embodied) implying a multitude of actors with heterogeneous interest structures which increase the number and intensity of conicts (conicts over interests, values and ideologies).
Освен това схемите на териториално управление са повлияни силно от местните и регионалните политики (регионалното управление се конкурира със законните териториални органи за вземане на решения.
In addition, the territorial governance patterns are strongly inuenced by local and regional politics (regional governance competes with legal territorial decisionmaking bodies).
Тази комбинация води обикновено до повече законови разпоредби, които на свой ред оказват въздействие върху съществуващата организационна структура (вж. по-долу).
That combination usually leads to more legalistic regulations which again have repercussions on the existing organisational structure (see below).
В по-общ смисъл терминът администрация се отнася до организационната структура, докато управление означава организационния процес.
Secondly, there are always more interrelationships between actors transforming political processes into governance without government (Rhodes 1997) — after all, we live in a network society.
Второ, винаги съществуват повече взаимовръзки между участниците, а това превръща политическите процеси в управление без администрация (Rhodes, 1997 г.) — в края на краищата, живеем в мрежово общество.
Therefore, the literature uses the term governance both in a broad sense as well as in a narrow sense: the broad notion de-nes the totality of political-administrative steering activities; government then only refers to that part which is institutionalised.
Трето, дори междинните механизми на управление са до известна степен структурирани.
The narrower denition considers‘regional governance’as a supplementary concept to the already existing governmental structures.
Ето защо в литературата терминът „управление“ се използва както в широкия, така и в тесния си смисъл: широкото понятие определя съвкупността от по-литико-административни управленчески дейности; в този случай администрация означава само онази част, която е институционализирана.
The second notion is more distinct and more precise in its problem structure:• it refers to the fact that in almost all European Member States regions are only weakly institutionalised (as interstitial levels between local and state governments) but are growing in importance not least in the wake of the European Structural Funds which address an institutionalised regional level;• it encompasses intermediary modes of cooperation between local and regional institutions;• it operates on a network-like mode of interaction based on voluntary cooperation, without sanctions and with an a-priori undened leadership.
По-тясното определение разглежда „регионалното управление“ като допълнителна концепция спрямо вече съществуващите административни структури.
Leadership, however, is vital in the absence of sucient social capital and develops from within the network cooperation but could also be outsourced to external mediators;• internally, it raises the strategic capacity of a group of actors; externally, it enables the group to take a proactive stance towards its institutional environment.
Следователно регионалното управление не е панацея за по-добро бъдеще.
Hence, regional governance is no panacea for a better future.
Но високата зависимост от съответните структури също оказва въздействие върху картината.
For instance, the pressure for cohesion could impair innovations — with the weakest members determining the speed and intensity of the cooperation.
Ето защо околната институционална система е влиятелна: тя може да„превземе“ управленческите мерки или да повлияе на изхода чрез финансови стимули (напр. чрез структурните фондове на ЕС), чрез промени на общата парадигма в нагласите на действащите лица (напр. страх от регионална конкуренция), чрез идеи за позволяващата държава и пр.
Or governance may induce collective unaccountability with each member concealing his responsibility behind group actions etc.But also the high dependency on context structures in-uences the picture: thus the surrounding institutional system is inuential: it may ‘captivate’ the governance arrangements or may inuence the outcome by nancial incentives (e.g. EU Structural Funds), by general paradigm changes in the mindsets of actors (e.g. fear of regional competition), by enabling state concepts etc.
Регионалното управление е селективно спрямо интересите, темите и решенията.
Regional governance is selective towards interests, topics and solutions.
Кой да стане член на мрежите, кои проблеми да бъдат разгледани (общо взето, управлението се адаптира трудно към подчертано конфликтни теми), какви решения са допустими?
Who becomes a member of the networks, which issues are addressed (in general, governance is detrimental to conict-intensive themes), which solutions are allowed?And it is fragile on three levels: it is bound to the external institutional structure and could be ‘captured’ by territorial actors — by politicians and administrators requiring more control over those patterns of governance which threaten their autonomy.
И по силата на неофициално право на вето съществуващите организации могат да влияят върху резултата от управлението (многостепенно управление).
And due to an informal veto power, existing organisations are able to inuence the outcome of governance (multi-level governance).
Второ, вътрешно управлението зависи от ресурсите (в натура (доброволчески действия) или финансови) и може да се дестабилизира, ако членовете се сменят поради избори или други събития.
Secondly, internally governance depends on resources (in-kind (voluntary actions) or nancial) and could become unstable if members change due to elections or other events.
Трето, мениджмънтът на управленческите мерки изисква компетентно ръководство, което е в състояние да балансира ефективната работа с единство на групата и положителни коефициенти разходи-ползи.
Thirdly, the management of governance arrangements requires competent leadership which is capable of balancing task eectiveness with group cohesion and positive individual cost-benet ratios.
В Германия натискът за институционализиране е вероятно по-голям, отколкото в Англия.
Germany has developed a legal political culture (culture of distrust), while the English political culture is based more on negotiating and political bargaining.
Тя изглежда по-добре приспособена да работи с мрежовидни структури.
However, powerful actors have an implicit veto position. Should the network get in the way of their interests they would counteract the decision or leave the network.
Защо мерките за регионално управление по програмата ЛИДЕР могат да станат успешни Благодарение на различни оценки на програмата ние разполагаме с достатъчни познания за функционирането на регионалното управление в рамките на ЛИДЕР.
Why regional governance arrangements in the Leader programme may become successful Due to various programme evaluations we have suitable knowledge as to how regional governance works in practice within the Leader framework.
Програмата ЛИДЕР е механизъм за обучение, при който местните инициативни групи (МИГ) и мрежите на ЛИДЕР+ засилват процеса на обучение чрез подготовка на хората и обмен на опит.
Leader is a learning device with the LAGs and Leader+ networks reinforcing the learning processes by training people and exchanging ex-periences.Apart from procedural requirements for eectively managing regional governance (cf.
Benz/Fürst 2003 г., Moseley 2003 г.), внимание трябва да се обърне и на следните аспекти:(1) Трябва ли да преобладават функционалните начини на управление?
Benz/Fürst 2003, Moseley 2003) attention should be drawn to the following as-pects.(1) Should functional modes of governance prevail?
Програмата ЛИДЕР обаче насърчава териториалния подход.
Leader, however, favours the territorial approach.
Това означава подбор на членовете на представителна основа.
That implies recruiting members on a representative basis.
Свързаните с това по-високи транзакционни разходи биха могли обаче да бъдат компенсирани чрез капитализиране на социално-емоционалните връзки, произтичащи от „силата на мястото“.
However, the ensuing higher transaction costs could be oset by capitalising on so-cial-emotional ties derived from ‘the power of place’.
С поемането от страна на групите ЛИ-ДЕР на отговорността за техния регион, притегателната сила на мястото може да се увеличи.(2) Трябва ли управленческите мерки да водят до обвързващи решения?
With Leader groups adopting responsibility for their area the binding power of place may increase.(2) Should governance arrangements lead to binding decisions?
Отговорът на този въпрос обикновено е отрицателен, защото това би изисквало повече официални институции и по-добра легитимност и ще породи конфликти с местните административни органи.
That is generally denied because that would require more formal institutions, better legitimisation and entail conicts with local governments.
Мрежите на управлението обаче могат да привличат високопоставени лица само ако се смятат за подходящи, което означава да са способни да решават пробле-
However, networks of governance could only mobilise high-ranking personnel if they are deemed relevant which implies that they are capable of resolving problems and, hence, of preparing decisions that will be implemented.
Използването на власт е ограничено — иначе то би прехвърлило товара на разходите върху малцинствата.
The solution to the problem is self-commitment of the actors involved.(3) Is the output-based legitimisation sucient or does it need an additional input-based legitimisation?
участниците в процеса става все по-тясно (създаване на социален капитал): успехът поражда успех и после-дователи.(8) Нуждаят ли се групите на ЛИДЕР от по-силна институционализация?
In sum, regional governance rst of all is a process to improve the interaction of actors in a fragmented and compartmentalised institutional framework.
Явно да, защото с нарастването на броя на участниците прозрачността, отчетността и официалното представителство изискват повече внимание.
But it could also be conceived of as a concept for sustainable development, since sustainable development is based on interdisciplinary and intersectoral cooperation of dierent actors beyond standard procedural routines.But basically it is a learning device geared towards collective learning with the perspective of subsequently changing the existing institutional framework in order to handle regional development issues more eectively.
Накратко казано, регионалното управление е преди всичко процес за подобряване на взаимодействието на участниците в една фрагментирана и разпокъсана институционна рамка.
References Benz, Arthur/Fürst, Dietrich/Kilper, Heiderose/Rehfeld, Dieter: Regionalisation. Theory, practice and prospects in Germany, Stockholm: SIR 2000.Benz, Arthur/Fürst, Dietrich: ‘Region — Regional governance — Regionalentwicklung’, in: Bernd Adamaschek, Marga Pröhl, eds, Regionen erfolgreich steuern, Gütersloh: Bertelsmann 2003, 11-66.Blumenthal, Julia v.: ‘Governance — eine kritische Zwischenbilanz’, in: Zeitschrift für Politikwissenschaft 15(2005), 1149-80.Cameron, Greta/Danson, Mike: ‘The European partnership model and the changing role of Regional Development Agencies: A regional development and organisation perspective’, in: Mike Danson/Henrik Halki-er/Greta Cameron, eds, Governance, institutional change and regional development, Aldershot et al.: Ashgate 2000, 11-36.Fürst, Dietrich: ‘The role of experimental regionalism in rescaling the German state’, in: European Planning Studies 14(2006), 923-38.Fürst, Dietrich: ‘Metropolitan governance in Germany’, in: H. Heinelt, D. Kübler, eds, Metropolitan governance.
мите и следователно да подготвят решения, които ще бъдат изпълнявани.
gitimisation (directly elected representatives), while networks legitimise themselves on the basis of their output.
Но дори при основана на влаганите на входа ресурси легитимност остава необходимостта взетите от мрежите решения да се свържат с изпълняващите ги институции (многостепенно управление).(4) Как да се осигури еднакво отношение към различните проблеми (икономически, екологични, социални)?
But even with output-based legitimisation there remains the need to link the decisions taken by networks to the implementing institutions (multi-level governance).(4) How does one ensure that dierent concerns (economic, ecological, and social) will be treated equally?
Като правило икономическите проблеми получават най-ви-сок приоритет, защото те оказват най-силно въздействие върху регионалното развитие и благосъстоянието и са силно свързани със социалните проблеми (работните места).
In general, economic concerns receive highest priority because they have the strongest inuence on regional development and wellbeing and are strongly related to social concerns (workplaces).
За разлика от тях екологичните проблеми по-често се смятат за по-маловажни.
In contrast, ecological concerns tend to be considered as less relevant.
Един възможен начин да се избегне неравнопоставено отношение е да се приемат контролни механизми или да се въведат схеми на рефлексивно вземане на решения (напр. процедури за екологична, пространствена, социална оценка).
One method to prevent unequal treatment would be to adopt controlling devices or introduce patterns of reex-ive decisionmaking (e.g. environmental assessment procedures, spatial assessment procedures, social assessment procedures).
Срещаните в практиката подходи разчитат до голяма степен на самоконтрол и самодисциплина на действащите лица, както и на самооценката им.(5) Как един междусекторен регионален подход (ЛИДЕР) се вписва във вертикалната и разделена на сектори бюрократична структура?
The approaches found in practice heavily rely on self-control and self-discipline of the actors involved as well as on self-evaluation.(5) How does an intersectoral regional approach (Leader) t into a vertically and sectorally compartmentalised bureaucratic structure?
Междусекторната интеграция може да се постигне най-добре на базата на проект.
The intersectoral integration can best be achieved on a project basis.
Такива подходи обаче се сблъскват с присъщите си ограничения, ако приоритетите на проекта не са включени в регионалните програми и ако регионалната координация се нарушава от секторни йерархии.
But such approaches meet their limits if project priorities are not embedded in regional programmes and if regional coordination is thwarted by sectoral hierarchies.
Ето защо ЛИ-ДЕР предполага полагането на усилия за междусекторна координация на национално равнище.(6) Влизат ли групите на ЛИДЕР в конфликт с необходимостта от автономия на местните административни органи?
Therefore, Leader implies endeavours for intersectoral coordination on the national level.(6) Do Leader groups conict with the need for autonomy of local governments?
Този конфликт е присъщ на механизма, но методиката на ЛИДЕР е в състояние да преодолее проблема чрез висока интеграция на местните органи в управленческите мерки.
That conict is inherent in the device but the Leader methodology is able to overcome the problem by strongly integrating local governments in the governance arrangements.
Териториалният подход на ЛИДЕРобаче може да измести центъра на тежестта на мерките към общините особено ако представителите на икономиката и гражданското общество заемат по-дистанци-рано отношение.(7) Не са ли групите на ЛИДЕР„структури за хубаво време“, които се разпадат, щом спре притокът на пари?
However, the territorial approach of Leader may render the arrangements ‘communes-weighted’, in particular if the representatives of the economic and the civil society sectors take a less committed stance.(7) Are Leader groups ‘good-weather arrangements’ that dissolve once the money ows stop?
Такъв е случаят с много структури на регионалното управление, но ЛИДЕР е дългосрочна програма, насочена към интеграция, което означава възможност на групите да научат, че успешните проекти привличат интересите на повече действащи лица и че взаимодействието между
That is the case in many regional governance arrangements but Leader is a long-term programme geared towards ‘mainstream-ing’ which entails that groups are enabled to learn, that successful projects attract the interests of more actors and that the interaction of the actors involved becomes denser and denser (social capital formation): success breeds success and followers.(8) Do Leader groups need a stronger institutionalisation?
ПОДОБРЯВАНЕ НА КАЧЕСТВОТО НА ЖИВОТ В СЕЛСКИТЕ РАЙОНИ
IMPROVING THE QUALITY OF LIFEIN RURAL AREAS
Фокус Kromme Rijn: качеството на живота в селските райони
Focus Kromme Rijn: quality of village life
Планове за развитие на селото с подход „отдолу нагоре“ дават на жителите на селските райони възможност да изразят мнението си за бъдещето на своя регион и осигуряват качеството на живота им.
Village development plans with a bottom-up approach give villagers a say in their region’s future and ensure their quality of life
С мисълта за отговорност към региона
With regional responsibility in mind
Селският регион по течението на река Kromme Rijn (в провинция Utrecht) се намира недалеч от голяма и разширяваща се градска зона.
The rural area alongside the Kromme Rijn river (in the province of Utrecht) is located near a large and expanding urban area.
Макар това да повдига някои въпроси за бъдещето, досега комуникацията между трите основни общини тук не е била много добра.През 2005 г. местната инициативна група на ЛИДЕР+ започна с подкрепата на провинцията един процес, който да обедини усилията на общините, предприемачите и социалните организации.
While this poses some questions for the future there has not been, until now, a lot of communication between the three core municipalities involved.In 2005, the local Leader+ LAG, supported by the province, began a process whereby the municipalities, entrepreneurs and social organisations could be brought together.
По този начин МИГ се стремеше към възможността да влияе върху всички действия, произтичащи от проекта, както и да ускори процедурите, свързани с получаването на финансова помощ.
In doing so, the LAG wanted to be able to inuence any action resulting from the projects, and also to speed up procedures concerned with obtaining nancial support.
Така се стигна до проекта „Фокус Kromme Rijn“, който бе в крайна сметка създаден с пари от ЛИДЕР+.
This resulted in the‘Focus Kromme Rijn’project which was eventually established with Leader+ money.