natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Мотивите на акта за препращане показват, че според тази юрисдикция в делото по главното производство Директива 2002/74 все още не е била транспонирана в националния правен ред към датата на изтичането на срока за транспонирането ѝ или 8 октомври 2005 г. (вж. в този смисъл Решение от 29 ноември 2007 г. по дело Комисия/Испания, C-6/07, непубликувано в Сборника).
As regards the case before the referring court, the grounds of the order for reference indicate that, according to that court, Directive 2002/74 had not been transposed into national law by 8 October 2005, the deadline for its transposition (see, to that effect, Case C-6/07 Commission v Spain, not published in the ECR.
По непосредственото действие на член 3, първа алинея от Директива 80/987
Direct effect of the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987
Ако се остави настрана въпросът за условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да могат лицата да се позовават пред националния съд на разпоредба
Leaving aside the question of the conditions which must be fulfilled so that a provision of a directive, which has not yet been transposed or which has been transposed
Решение от 11 юли 2002 г. по дело Marks & Spencer, C-62/00, Recueil, стр. I-6325, точка 25, както и Решение от 8 юни 2006 г. по дело Feuerbestattungsverein Halle, C-430/04, Recueil, стр. I-4999, точки 28 и 29), от постоянната съдебна практика следва, че една директива не би могла да има непосредствено действие преди изтичането на определения срок за транспонирането ѝ в правния ред на държавитечленки (Решение от 3 март 1994 г. по дело Vaneetveld, C-316/93, Recueil, стр. I-763, точка 16, както и Решение от 14 септември 2000 г. по дело Mendes Ferreira и Delgado Correia Ferreira, C-348/98, Recueil, стр. I-6711, точка 33). 26
VELASCO NAVARRO incorrectly, may be relied upon before the national courts (Case C-62/00 Marks & Spencer [2002] ECR I-6325, paragraph 25, and Case C-430/04 Feuerbestattungsverein Halle [2006] ECR I-4999, paragraphs 28 and 29), it is settled caselaw that a directive can have direct effect only after the expiry of the time-limit laid down for its transposition into national law (Case C-316/93 Vaneetveld [1994] ECR I-763, paragraph 16, and Case C-348/98 Mendes Ferreira and Delgado Correia Ferreira [2000] ECR I-6711, paragraph 33). 26
В случая срокът за транспониране по смисъла на член 2, параграф 1, първа алинея от Директива 2002/74 изтича на 8 октомври 2005 г.
In the present case, the deadline for transposition is, pursuant to the first subparagraph of Article 2(1) of Directive 2002/74, 8 October 2005.
За целите на делото по главното производство е необходимо да се провери дали евентуалното непосредствено действие на посочената директива би могло да се твърди след тази дата във връзка с обстоятелства, настъпили преди тази дата.
For the purposes of the case before the referring court, it is necessary to ascertain whether the possible direct effect of that directive can be relied upon, after that date, in relation to facts which occurred before that date.
Всъщност неплатежоспособността на Camisas Leica настъпва на 5 март 2003 г., т.е. преди изтичането на срока за транспониране на директивата, а жалбоподателката по главното производство предявява след тази дата искането си пред Fogasa във връзка с вземанията, които има по повод на обезщетението за уволнение, произтичащо от тази неплатежоспособност.
On 5 March 2003, that is to say, before the deadline for transposition of Directive 2002/74, Camisas Leica was declared insolvent; after the deadline for transposition of the directive, the claimant in the main proceedings maintained, vis-à-vis Fogasa, her claim relating to the debt owing to her in the form of compensation for her dismissal as a result of that insolvency.
В това отношение е възможно от практиката на Съда (вж. в този смисъл Решение от 10 ноември 1992 г. по дело Hansa Fleisch Ernst Mundt, C-156/91, Recueil, стр. I-5567, точка 20 и Решение по дело Vaneetveld, посочено по-горе, точка 18) да се заключи, че ако държавачленка не е транспонирала Директива 2002/74 в определения срок, евентуалното непосредствено действие на тази директива не би могло да се твърди след 8 октомври 2005 г., освен във връзка със състояние на неплатежоспособност, настъпило след тази дата, какъвто не е случаят в делото по главното производство.
In that regard, it is possible to infer from the caselaw of the Court (see, to that effect, Case C-156/91 Hansa Fleisch Ernst Mundt [1992] ECR I-5567, paragraph 20, and Vaneetveld, paragraph 18) that, where a Member State has not transposed Directive 2002/74 within the period allowed, the possible direct effect of that directive can be relied upon, from 8 October 2005, only in relation to cases of insolvency which have occurred after that date, which is not the position in the case before the referring court.
Във връзка с това е уместно да се отбележи, че макар несъмнено държавитечленки да са били длъжни да приведат националните си разпоредби в
On that point, it should be noted that, although, clearly, the Member States were under an obligation to bring their national provisions into conformity with
РЕШЕНИЕ ОТ 17.1.2008 г. — ДЕЛО C-246/06 съответствие с Директива 2002/74 преди 8 октомври 2005 г., съгласно член 2, параграф 1, втора алинея от тази директива те са длъжни да прилагат посочените разпоредби само към състояния на неплатежоспособност, настъпили след датата на влизането им в сила.
Directive 2002/74 before 8 October 2005, they are obliged under the second subparagraph of Article 2(1) of that directive to apply those provisions only to cases of insolvency which have occurred after their entry into force.
Така в приложното поле на тази директива би могла да попадне единствено неплатежоспособност, настъпила или след привеждането в действие на Директива 2002/74, включително преди изтичането на срока за транспониране, или, в случай на липса на транспониране, след изтичането на този срок.
Thus, the provision made by Directive 2002/74 can cover only insolvencies which have occurred after the transposition of the directive into national law — including those occurring before the deadline for transposition — or, in the absence of transposition, only those which have occurred after that deadline.
Следователно на поставените въпроси е необходимо да се отговори, че при липса на транспониране на Директива 2002/74 във вътрешното право към 8 октомври 2005 г. евентуалното непосредствено действие на член 3, първа алинея от Директива 80/987 при всички положения не би могло да се твърди във връзка със състояние на неплатежоспособност, настъпило преди тази дата.
The reply to the questions referred must therefore be that, where Directive 2002/74 has not been transposed into national law by 8 October 2005, the possible direct effect of the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987 cannot, in any event, be relied upon in relation to a state of insolvency which occurred before that date.
По нарушението на принципа на равенството
Breach of the principle of equal treatment
Макар че предвид тяхната формулировка двата въпроса, които препращащата юрисдикция е отнесла до Съда, засягат единствено непосредственото действие на член 3, първа алинея от Директива 80/987 във връзка с периода от датата на влизането в сила на Директива 2002/74 до изтичането на срока за транспонирането ѝ, е важно да се напомни, че ако националната правна уредба попада в приложното поле на общностното право, когато е сезиран с преюдициално запитване, Съдът трябва да предостави на националната юрисдикция всички насоки, които са ѝ необходими, за да прецени съобразността на тази правна
Although, by virtue of their wording, the two questions referred to the Court concern solely the direct effect of the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987, it is important to recall — as regards the period falling between the date of the entry into force of Directive 2002/74 and the deadline for transposition of that directive — that, where national rules fall within the scope of Community law, and reference is made to the Court for a preliminary ruling, the Court must provide all the interpretative criteria needed by the national court for the purposes of determining whether those
VELASCO NAVARRO уредба с основните права, за чието спазване следи Съдът (вж. в този смисъл Решение от 12 декември 2002 г. по дело Rodríguez Caballero, C-442/00, Recueil, стр.
VELASCO NAVARRO rules are compatible with the fundamental rights the observance of which the Court ensures (see, to that effect, Case C-442/00 Rodríguez Caballero [2002] ECR I-11915, paragraph 31 and the caselaw cited, and Case C-276/01 Steffensen [2003] ECR I-3735, paragraph 70).
По този начин, макар и в рамките на Директива 80/987, изменена с Директива 2002/74 държавитечленки да са свободни да не предвиждат във вътрешния си правен ред гаранция за плащане на дължимите в случай на уволнение обезщетения, доколкото член 3, първа алинея от изменената директива действително не съдържа никакво задължение в този смисъл, от датата на влизането в сила на Директива 2002/74, а именно 8 октомври 2002 г., национална уредба, предвиждаща подобна гаранция, попада в приложното поле на общностното право, що се отнася до прилагането му спрямо обстоятелства, настъпили след посоченото влизане в сила (вж. в този смисъл Решение от 7 септември 2006 г. по дело Cordero Alonso, C-81/05, Recueil, стр. I-7569, точки 31 и 32).
Thus, although Member States are free, within the framework of Directive 80/987, not to provide in national law a guarantee of payment of compensation for dismissal (as the first paragraph of Article 3 of that directive contains no obligation to that effect), rules of national law which do provide for such a guarantee fall, with effect from 8 October 2002 — the date of the entry into force of Directive 2002/74 — within the scope of Community law as regards their application to events subsequent to that date (see, to that effect, Case C-81/05 Cordero Alonso [2006] ECR I-7569, paragraphs 31 and 32).
На това основание след тази дата подобна правна уредба се подчинява на общите принципи и основните права, за чието спазване следи Съдът, сред които по-специално се числи и общият принцип на равенството и недопускането на дискриминация (вж. Решение по дело Rodríguez Caballero, посочено по-горе, точки 31 и 32).
For that reason, the lawfulness of such rules are conditional, from that date, upon their compliance with the general principles and fundamental rights whose observance the Court ensures and within which the general principle of equal treatment and non-discrimination features prominently (Rodríguez Caballero, paragraphs 31 and 32).
Важно е да се напомни, че в случай на неплатежоспособност на работодателя член 33, параграф 2 от Статута на работниците предвижда подобна гаранция за плащане на определени, предвидени в същия статут обезщетения поради уволнение или прекратяване на трудов договор.
It should be noted that Article 33(2) of the Workers’ Statute provides such a guarantee of payment, in the event of the insolvency of the employer, of certain compensation provided for under that statute for dismissal or for the termination of an employment contract.
Следователно трябва да се приеме за установено, че от датата на влизането в сила на Директива 2002/74 посочената национална разпоредба е обвързана с член 3, първа алинея от Директива 80/987 и по този начин попада в приложното поле на общностното право.
In consequence, it should be held that, from the date of entry into force of Directive 2002/74, Article 33(2) of the Workers’ Statute is covered by the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987 and thus falls within the scope of Community law.
Следователно тя се подчинява на общите принципи и основните права, признати в общностния правен ред (вж. в този смисъл Решение от 7 септември 2006 г. по дело Cordero Alonso, C-81/05, Recueil, стр. I-7569, точка 37).
With effect from that date, its lawfulness is therefore conditional upon its compliance with the general principles and fundamental rights recognised in the Community legal order (see, to that effect, Case C-81/05 Cordero Alonso [2006] ECR I-7569, paragraph 37).
Оттук следва, че националната юрисдикция има правомощието да тълкува националната правна уредба, разглеждана в главното производство, при спазване на посочените общи принципи и основни права съгласно тълкуването им, дадено от Съда, и по-специално на принципа на равенството (вж. в този смисъл Определение по дело Guerrero Pecino, посочено по-горе, точка 30, и Решение по дело Cordero Alonso, посочено по-горе, точка 38).
It follows that it is for the referring court to interpret the national rules at issue in the main proceedings in accordance with those general principles and fundamental rights as interpreted by the Court and, in particular, the principle of equal treatment (see, to that effect, the order in Guerrero Pecino, paragraph 30, and Cordero Alonso, paragraph 38).
Като въз основа на своите разсъждения приема за установено, че не е представен нито един убедителен довод, обосноваващ разликата в третирането на вземанията, съответстващи на обезщетения за незаконно уволнение, признати със съдебно или административно решение, и вземанията, свързани с обезщетения за незаконно уволнение, признати вследствие на съдебна спогодба, Съдът стига до заключението, че правна уредба като разглежданата по главното производство е в противоречие с принципа на равенството, ако изключва възможността гарантиращата институция да поеме плащането на последните вземания (вж. в този смисъл Решение по дело Olaso Valero, посочено по-горе, точки 36 и 37).
On establishing, in the course of its reasoning, that no persuasive argument had been made to justify the difference in treatment between claims corresponding to compensation for unfair dismissal, awarded by judgment or administrative decision, and claims for compensation for unfair dismissal, established under a conciliation procedure, the Court arrived at the conclusion that legislation such as that at issue in the main proceedings is contrary to the principle of equal treatment where it excludes the latter claims for compensation from the responsibilities of the guarantee institutions (see, to that effect, Olaso Valero, paragraphs 36 and 37).
Важно е да се добави, че при наличието на подобна дискриминация спазването на принципа на равенството не би могло да се осигури другояче, освен като на лицата в по-неблагоприятното положение се предоставят същите предимства, които ползват лицата в привилегировано положение, до правилното транспониране на директивата от националния законодател (Решение по дело Rodríguez Caballero, точка 42 и Решение по дело Cordero Alonso, точка 45, посочени по-горе).
It should be added that, in the face of such discrimination, observance of the principle of equal treatment can be ensured only by granting to persons within the disadvantaged category — for so long as the directive has not been correctly transposed into domestic law by the national legislature — the same advantages as those enjoyed by persons within the favoured category (Rodríguez Caballero, paragraph 42, and Cordero Alonso, paragraph 45).
От изложените дотук съображения следва, че щом като националната правна уредба попада в приложното поле на Директива 80/987, в случаите на състояние на неплатежоспособност, настъпило между датата на влизането в сила на Директива 2002/74 и изтичането на срока за транспонирането ѝ, националният съд е длъжен да гарантира прилагането на тази национална правна уредба в съответствие признатия в общностния правен ред принцип за недопускане на дискриминация.
It follows from the foregoing that, where rules of national law fall within the scope of Directive 80/987, the national courts are bound, as regards a state of insolvency occurring between the date of the entry into force of Directive 2002/74 and the deadline for transposition of that directive into national law, to ensure that the application of those rules of national law is consistent with the principle of non-discrimination, as recognised by the Community legal order.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
On those grounds, the Court (Fourth Chamber) hereby rules:
(Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof)
(Reference for a preliminary ruling from the Bundesfinanzhof)
„Свободно движение на капитали — Членове 73б и 73г от Договора за ЕО (понастоящем членове 56 ЕО и 58 ЕО) — Данъци върху наследството — Оценка на имотите, включени в наследството — Земеделски и горски имот, намиращ се в друга държавачленка — По-неблагоприятен метод за оценка на имота и за изчисляване на дължимия данък“
(Free movement of capital — Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC) — Inheritance tax — Valuation of assets forming part of the estate — Agricultural and forestry assets in another Member State — Less favourable method of valuation of assets and calculation of the tax payable)
Заключение на генералния адвокат г-н J. Mazák, представено на 11 септември 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 11 September 2007 . . . Judgment of the Court (Second Chamber), 17 January 2008 . . . . . . .
Свободно движение на капитали — Ограничения — Данък върху наследството
Free movement of capital — Restrictions — Inheritance tax(EC Treaty, Art. 73b(1)1, and 73d (now Arts 56(1)EC and 58 EC))
Член 73б, параграф 1 от Договора (понастоящем член 56, параграф 1 ЕО) във връзка с член 73г от Договора (понастоящем член 58 ЕО) следва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държавачленка, която за целите на изчисляването на данъка върху наследство, съставено от намиращи се на територията на тази държава имоти и от земеделски и горски имот, намиращ се в друга държавачленка, включващо земеделски и горски имот, който се намира в друга държавачленка, подлежи в първата държавачленка на облагане с данък върху наследството в по-голям размер, отколкото този, който би бил дължим, ако включените в наследството имоти се намираха само на територията на последната държава, тя има за последица ограничаването на движението на капитали, като намалява стойността на наследство, включващо такъв имот, който се намира извън националната територия.
Article 73b(1) of the Treaty (now Article 56(1) EC), read in conjunction with Article 73d of the Treaty (now Article 58 EC), must be interpreted as precluding legislation of a Member State which, for the purposes of calculating the tax on an inheritance consisting of assets situated in that State and agricultural land and forestry situated in another Member State,
— предвижда, че имотът, който се намира в тази друга държавачленка, се оценява по неговата пазарна стойност, докато за идентичен имот, който се намира на национална територия, се прилага специална процедура за оценяване, чиито резултати се равняват средно едва на 10 % от посочената пазарна стойност, и
— provides that account be taken of the fair market value of the assets in that other Member State, whereas a special valuation procedure exists for identical domestic assets, the results of which amount on average to only 10% of that fair market value, and
Такава правна уредба не може да бъде оправдана с мотива, че касае положения, които не са обективно сходни, тъй като изчисляването на данъка върху наследството в приложение на посочената правна уредба е пряко свързано със стойността на имотите, включени в наследството, и следователно обективно не съществува никаква разлика в положението, която да обоснове неравно данъчно третиране по отношение на размера на данъка върху наследството, дължим съответно за имот, който се намира на национална територия, и за имот, който се намира в друга държавачленка.
Such national legislation cannot be justified on the ground that it concerns situations which are not objectively comparable since the calculation of inheritance tax is, under that legislation, directly linked to the value of the assets included in the estate, and there is therefore objectively no difference in situation such as to justify unequal tax treatment so far as concerns the level of inheritance tax payable in relation to, respectively, an asset situated in the national territory and an asset situated in another Member State.
— запазва за намиращите се на национална територия земеделски и горски имоти прилагането на разпоредби относно предоставяна в зависимост от вида на имотите необлагаема част от тяхната стойност, както и взема предвид остатъчната им стойност в размер само на 60 % от нея.
— reserves application of a taxfree amount to domestic agricultural land and forestry in relation to those assets and takes account of their remaining value in the amount of only 60% thereof.
Всъщност, доколкото такава правна уредба води до това, че наследство,
Furthermore, the objective of preventing the tax burden from jeopardising the continuation of the activities of agricultural and forestry holdings, and, thereby, the preservation of the social role of those holdings cannot justify the provisions in question, given that there is no evidence to support a
JÄGER в положение, сходно с това на стопанствата, които се намират на национална територия.
JÄGER finding that the holdings established in other Member States are not in a comparable situation to that of holdings situated in national territory.
оправдаят категоричен отказ да се предостави данъчното предимство, което произтича от въпросната правна уредба, която освен посочената процедура за оценяване, запазва за намиращите се на национална територия имоти и прилагането на други две данъчни предимства.
to justify a categorical refusal to grant the tax advantage such as that arising under the legislation at issue, which, apart from that assessment procedure, also reserves the application of two other tax advantages to assets situated within the national territory.
Същото важи и за евентуалните трудности, срещани при определянето на стойността на имот, който се намира на територията на друга държавачленка, по специфична национална процедура, като тези трудности не са достатъчни да
The same is true of any difficulties encountered in determining the value of assets situated in the territory of another Member State under a special national procedure, since those difficulties cannot be sufficient
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-256/06
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-256/06
Става въпрос по-специално за прилагането на германското данъчно право при наследяване на собствеността на земеделски и горски земи.
In particular, what is at issue is the application of German inheritance tax law on property in the form of agricultural land and forestry, which differentiates between domestic property and that held in another Member State.
I — Правна уредба
I — Legal framework
А — Общностното право
A — Community law
От друга страна, член 58 ЕО (по-рано член 73г от Договора за ЕО) гласи следното: „1.
On the other hand, Article 58 EC (formerly Article 73d of the EC Treaty) stipulates: ‘1.
Разпоредбите на член 56 [ЕО] не накърняват правото на държавите-членки: а) да прилагат съответните разпоредби на тяхното данъчно законодателство, които провеждат разграничение между данъкоплатци, които не са в еднакво положение що се отнася до тяхното място на пребиваване или място на инвестиране на капитала […] 3.
The provisions of Article 56 [EC] shall be without prejudice to the right of Member States: (a) to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested … 3.
Мерките и процедурите, посочени [в параграф 1], не представляват средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на свободното движение на капитали и плащания по смисъла на член 56 [ЕО]“.
The measures and procedures referred to in [paragraph 1] shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC].’
Член 56, параграф 1 ЕО (по-рано член 73б, параграф 1 от Договора за ЕО)
Article 56(1) EC (formerly Article 73b(1) of the EC Treaty) provides: ‘Within the framework of the provisions set out in this Chapter, all restrictions on the movement of capital between Member States and between