natgillin/translations-raw huggingface dataset:
От това следва, че тези държавичленки са длъжни да осигурят посочените телевизионни оператори да не излъчват пряко и при условията на изключително право тези събития, предназначени за обществото в Обединеното кралство, ако са придобили правата за телевизионно излъчване на обозначените събития в рамките на процедура за продажба, която не отчита посочените в предходната точка критерии.
It follows that those Member States must ensure that such broadcasters do not broadcast those events, exclusively and live, to the United Kingdom public if they acquired the television broadcasting rights to those events through a sale procedure which did not take account of the criteria mentioned in the preceding paragraph.
Ето защо приетите от Обединеното кралство и одобрени от спорния акт мерки налагат известни ограничения за посочените телевизионни оператори, когато възнамеряват да разпространяват обозначените събития, за които Infront е придобило изключителните права.
The measures adopted by the United Kingdom and approved by the contested decision thus impose certain restrictions on broadcasters where they envisage broadcasting designated events for which Infront acquired exclusive rights.
Доколкото тези ограничения са свързани с условията, при които тези оператори придобиват от Infront правата за телевизионно излъчване на обозначени събития, приетите от Обединеното кралство и от спорния акт мерки водят до нови ограничения по отношение на правата на това дружество, които не са съществували към момента, в който то е придобило посочените права за телевизионно излъчване, и които правят упражняването на тези права по-трудно.
Since those restrictions are linked to the circumstances in which those broadcasters acquire the television broadcasting rights to designated events from Infront, the effect of the measures adopted by the United Kingdom and the contested decision is to subject the rights held by Infront to new restrictions which did not exist when it acquired those broadcasting rights and which render their exercise more difficult.
Следователно спорният акт засяга пряко правното положение на Infront.
Thus, the contested decision directly affects Infront’s legal situation.
Въпреки това Комисията твърди, че съществуването на такова въздействие върху правното положение на Infront не е доказано, тъй като не съществуват телевизионни оператори, установени в друга държавачленка, различна от Обединеното кралство, които биха проявили интерес за закупуване на притежаваните от Infront права за телевизионно излъчване при липса на спорния акт и които биха били възпрепятствани или биха се отказали от закупуването им поради приемането на този акт.
The Commission asserts none the less that the reality of such effects on Infront’s legal situation is not established because there was no broadcaster established in the Member States other than the United Kingdom which would, in the absence of the contested decision, be interested in purchasing the television broadcasting rights held by Infront and which would be prevented or dissuaded from acquiring them because of the adoption of that decision.
Освен това Първоинстанционният съд бил обърнал тежестта на доказване в това отношение.
In addition, the Court of First Instance reversed the burden of proof in that regard.
Трябва да се констатира, че общностният законодател е включил член 3а, параграф 3 в Директива 89/552 именно защото може да съществуват ситуации, при които телевизионни оператори под юрисдикцията на определена държавачленка придобиват изключителни права за телевизионно излъчване на определено събитие, за което друга държавачленка е преценила, че е от голямо значение за обществеността, и го разпространяват за обществеността на последната държавачленка по начин, който лишава значителна част от тази общественост от възможността да го проследи.
The Community legislature inserted Article 3a(3) in Directive 89/552 precisely because circumstances can exist in which broadcasters under the jurisdiction of a Member State purchase exclusive television broadcasting rights to an event considered to be of major importance for society by another Member State and broadcast it to the public in that Member State under conditions which deprive a substantial proportion of that public of the possibility of following it.
Първоинстанционният съд се е произнесъл по този въпрос в точки 148 и 149 от обжалваното съдебно решение.
The Court of First Instance ruled on that aspect in paragraphs 148 and 149 of the judgment under appeal.
От друга страна, Първоинстанционният съд приема, че Комисията не е доказала своите твърдения, според които особеностите на пазара на телевизионни програми в Обединеното кралство изключвали такива ситуации в дадения случай.
First, it took note of several cases of cross-frontier broadcasts of events considered to be of major importance for society in which broadcasters had acted in that manner.
Предвид тези обстоятелства Първоинстанционният съд е
Second, it considered that the Commission had not made out its allegations that the specificity of the television broadcasting market in the United Kingdom precludes, in the circumstances of this case, such situations. In
КОМИСИЯ/INFRONT WM стигнал до заключението, че правата за телевизионно излъчване на финалите на Световното първенство на FIFA в тази държавачленка не са били придобити задължително от телевизионни оператори, установени в същата държава.
COMMISSION v INFRONT WM the light of those matters, the Court of First Instance concluded that the television broadcasting rights in that Member State to the FIFA World Cup finals would not necessarily have been acquired by broadcasters established in that same State.
Като е приел това, Първоинстанционният съд не е обърнал тежестта на доказване за страните.
By so doing, the Court of First Instance did not reverse the burden of proof on the parties.
Той е извършил самостоятелна преценка на фактите, с цел да установи съществуването на трансгранично излъчване на обозначени събития.
It made an unfettered assessment of the facts which were intended to establish the reality of cross-frontier broadcasting of the designated events.
Освен това съгласно постоянната съдебна практика обжалването се ограничава само до правни въпроси и следователно единствено Първоинстанционният съд е компетентен да установява и да преценява релевантните факти, както и да преценява доказателствата.
Moreover it is settled caselaw that an appeal lies on points of law only and that the Court of First Instance thus has exclusive jurisdiction to find and appraise the relevant facts and assess the evidence.
Решение от 19 септември 2002 г. по дело DKV/СХВП, C-104/00 P, Recueil, стр. I-7561, точка 22 и цитираната съдебна практика).
The appraisal of those facts and the assessment of that evidence thus do not, save where the facts and evidence are distorted, constitute a point of law which is subject, as such, to review by the Court of Justice on appeal (see Case C-104/00 P DKV v OHIM [2002] ECR I-7561, paragraph 22 and the caselaw cited).
Пред Съда не е направено позоваване на изопачаване на фактите.
Distortion of the facts has not been pleaded before the Court of Justice.
При тези условия той не следва да проверява дали Първоинстанционният съд правилно е приел за недоказано, че правата за съответното телевизионно излъчване задължително били придобити от телевизионни оператори, установени в Обединеното кралство.
In those circumstances, it is not for the Court to review whether the Court of First Instance correctly concluded that it had not been proved that the television broadcasting rights concerned would necessarily have been acquired by broadcasters established in the United Kingdom.
Несъмнено националните органи не са лишени от всякаква възможност за действие, за да приложат член 3а, параграф 3 от Директива 89/552 и спорния акт.
It is true that the national authorities are not deprived of any discretion in implementing Article 3a(3) of Directive 89/552 and the contested decision.
Те могат да предвидят подходящи механизми за контрол, за да изпълнят задълженията си по тях.
They may specify appropriate control mechanisms to satisfy the obligations which flow from it.
При все това те са длъжни да направят така, че съответните телевизионни оператори да се съобразяват с приетите в приложение на член 3а, параграф 1 от Директива 89/552 мерки от друга държавачленка и да не упражняват изключителните си права по такъв начин, че да лишат съответните потребители от възможността да проследят събития, за които се приема, че са от голямо значение за обществото.
None the less, they must ensure that the broadcasters concerned do not circumvent the measures adopted by another Member State pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 and that they exercise their exclusive rights in such a way as not to deprive the relevant public of the possibility of following, in accordance with the provisions adopted by that other Member State, the events considered to be of major importance for society.
Следователно, както правилно е констатирал Първоинстанционният съд в точка 146 от обжалваното съдебно решение, националните органи трябва да гарантират спазването от страна на телевизионните оператори под тяхна юрисдикция на условията за телевизионно излъчване на обозначените събитията, определени в мерките на друга държавачленка, които са одобрени и публикувани от Комисията в Официален вестник.
Thus, as the Court of First Instance correctly stated in paragraph 146 of the judgment under appeal, the national authorities must ensure that broadcasters under their jurisdiction comply with the conditions for the television broadcasting of those events as defined by another Member State in its measures approved and published in the Official Journal by the Commission.
Именно тези мерки, а следователно в случая спорният акт, определят резултата, който трябва да се постигне.
It is those measures, and therefore, in this case, the contested decision, which determine the result to be attained.
Ето защо националните органи не разполагат с никакво право на преценка по отношение на този резултат.
As regards that result, the national authorities therefore have no discretion.
Засягането на правното положение на телевизионните оператори и на Infront се дължи на изискването да се достигне до този резултат.
The prejudice to the legal situations of broadcasters and of Infront is due to the requirement to attain that result.
Предвид гореизложените съображения първото правно основание следва да се отхвърли като неоснователно.
Having regard to the foregoing considerations, the first ground of appeal must be rejected as unfounded.
По второто правно основание, изведено от нарушение на условието за личен интерес
The second ground of appeal, alleging misapplication of the requirement of individual concern
Комисията поддържа, че Първоинстанционният съд неправилно е приел, че Infront е засегнато лично от спорния акт по смисъла на член 230, четвърта алинея ЕО и на съдебната практика на Съда.
The Commission submits that the Court of First Instance wrongly held that the contested decision was of individual concern to Infront, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC and of the Court’s case-law.
Комисията изтъква, че възприетият от Първоинстанционния съд подход води до това да се приемат всички притежатели на права за телевизионно излъчване, които са засегнати от приетите от Обединеното кралство мерки в приложение на член 3а, параграф 1 от Директива 89/552, за индивидуално засегнати от тези мерки, въпреки че тези оператори са многобройни.
The Commission maintains that the approach taken by the Court of First Instance leads to the conclusion that all television broadcasting rights holders affected by the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 are individually concerned by those measures, though such broadcasters are numerous.
Подобно на всички притежатели на такива права, Infront било засегнато от спорния акт само в обективното си качество на търговски посредник за права за телевизионно излъчване на спортни събития, който е придобил въпросните права за едно от обозначените събития.
In the same way as all holders of such rights, Infront is concerned by the contested decision only in its objective capacity as a broker of television broadcasting rights to sporting events having purchased those rights for one of the designated events.
Освен това притежателите на права за телевизионно излъчване като Infront понасяли само икономическите последици от одобрените със спорния акт национални мерки.
Moreover, holders of television broadcasting rights such as Infront are subject only to the economic consequences of the national measures approved by the contested decision.
Едно предприятие обаче не можело да бъде лично засегнато от нормативна разпоредба само поради обстоятелството че тя засяга икономическата му дейност, още повече че подобни последици са включени в нормалния търговски риск.
An undertaking cannot be individually concerned by a regulatory provision solely on the ground that it affects its economic activity and that is the more so if such consequences are a normal commercial risk.
Следователно спорният акт не засягал Infront поради определени специфични за него качества или поради фактическо положение, което го обособява по отношение на всички останали лица.
The contested decision does not affect Infront by reason of certain attributes which are peculiar to it or by reason of circumstances in which it is differentiated from all other persons.
Infront счита, че Първоинстанционният съд правилно е отбелязал елементите, които го отличават от други лица, а именно това, че то притежава изключителни права за телевизионно излъчване на събитие, което е включено в списъка с обозначените събития, че тези права са били учредени преди съставянето на този списък и неговото одобрение от страна на Комисията и че това одобрение уврежда сериозно упражняването но тези права от Infront, тъй като то не може да ги предостави чрез изключителна лицензия.
Infront submits that the Court of First Instance correctly noted the matters which distinguish it from others, namely that it holds exclusive television broadcasting rights for an event in the list of designated events, that those rights were acquired before the establishment of that list and its approval by the Commission, and that such approval seriously prejudices the exploitation by Infront of those rights since it cannot license them on an exclusive basis.
Както отбелязва генералният адвокат в точки 99 и 100 от своето заключение, това може да е така именно когато решението изменя правата, които частноправен субект е придобил преди неговото приемане (вж. по-специално Решение от 1 юли 1965 г. по дело Toepfer и Getreide-Import Gesellschaft/Комисия, 106/63 и 107/63, Recueil, стр. 525 и 533).
As the Advocate General observed in paragraphs 99 and 100 of his Opinion, that can be the case particularly when the decision alters rights acquired by the individual prior to its adoption (see, particularly, Joined Cases 106/63 and 107/63 Toepfer and Getreide­Import Gesellschaft v Commission [1965] ECR 405, at 411).
Infront е притежавало изключителни права за телевизионно излъчване на финалите на Световното първенство на FIFA, за 2002 г. и за 2006 г., което е едно от събитията, включени в списъка от събития, обозначени от Обединеното кралство, за който Комисията е уведомена и който е одобрен със спорния акт.
Infront held exclusive television broadcasting rights, for 2002 and 2006, to the FIFA World Cup finals, which is one of the events in the list of designated events notified to the Commission and approved by the contested decision.
Безспорно е освен това, че Infront е придобило тези изключителни права преди приемането на спорния акт и че към този момент са съществували само шест дружества, извършили съществени инвестиции в придобиването на права за телевизионно излъчване на включените в посочения списък събития.
It is, furthermore, common ground that Infront acquired those exclusive rights prior to the adoption of the contested decision and that, at that time, there were only six companies which had made substantial investments in the acquisition of television broadcasting rights to events in that list.
От това следва, че Infront е могло напълно да се идентифицира в момента на приемане на спорния акт.
It follows that Infront was perfectly identifiable at the time when the contested decision was adopted.
На последно място, от точки 51 и 52 от настоящото решение следва, че спорният акт е засегнал членовете на групата, съставена от горепосочените шест дружества, част от която е Infront, поради присъщо за тях качество, а именно това на притежатели на изключителни права за телевизионно излъчване на обозначени събития.
Finally, it follows from paragraphs 51 and 52 of the present judgment that the contested decision affected the members of the group formed of those six companies, which include Infront, by reason of an attribute which is peculiar to them, that is to say as holders of the exclusive television broadcasting rights to designated events.
При тези условия Първоинстанционният съд правилно е приел, че Infront е лично засегнато от спорния акт.
In those circumstances, the Court of First Instance correctly concluded that the contested decision was of individual concern to Infront.
Следователно второто правно основание следва да се отхвърли като неоснователно, поради което жалбата трябва да се отхвърли в своята цялост.
Accordingly, the second ground of appeal must be rejected as unfounded and, therefore, the appeal must be dismissed in its entirety.
По смисъла на член 69, параграф 2 от Процедурния правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 118 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which applies to appeal proceedings by virtue of Article 118 thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
След като Infront е направило искане за осъждането на Комисията и последната е загубила делото, тя трябва да бъде осъдена да заплати разноските.
Since Infront has applied for costs and the Commission has been unsuccessful, the Commission must be ordered to pay the costs.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
On those grounds, the Court (Fourth Chamber) hereby:
(Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht)
(Reference for a preliminary ruling from the Bundesverwaltungsgericht)
„Земеделие — Регламенти (ЕО) № 1493/1999 и (ЕО) № 753/2002 — Обща организация на пазара на вино — Описание, обозначаване, представяне и защита на определени лозаровинарски продукти — Защита на традиционните наименования — Превод на друг език — Използване за вина, произхождащи от друга държавачленка производител“
(Agriculture — Regulations (EC) Nos 1493/1999 and 753/2002 — Common organisation of the market in wine — Description, designation, presentation and protection of certain wine sector products — Protection of traditional terms — Translation into another language — Use for wines from another producing Member State)
Заключение на генералния адвокат г-жа V. Trstenjak, представено на 25 октомври 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Trstenjak delivered on 25 October 2007 . . .Judgment of the Court (Fourth Chamber), 13 March 2008 . . . . . . .
Земеделие — Обща организация на пазарите — Вино — Описание и представяне на вината — Регламенти № 1493/1999 и № 753/2002
Agriculture — Common organisation of the markets — Wine — Designation and presenta­tion of wines — Regulations Nos 1493/1999 and 753/2002
(член 47, параграф 2, буква в) от Регламент № 1493/1999 на Съвета и, буква Б, точка 1, буква б), пето тире и точка 3 от приложение VII към него; член 6, параграф 1 и член 23 от Регламент № 753/2002 на Комисията)
(Council Regulation No 1493/1999, Art. 47(2)(c) and Annex VII, point B(1)(b), fifth indent, and (3); Commission Regulation No 753/2002, Arts 6(1) and 23)
(член 24, параграф 2, буква а) от Регламент № 753/2002 на Комисията и приложение III към него)
(Commission Regulation No 753/2002, Art. 24(2)(a), and Annex III)
(член 24, параграф 2 от Регламент № 753/2002 на Комисията и приложение III към него)
(Commission Regulation No 753/2002, Art. 24(2) and Annex III)
главното производство наименования могат да създадат подобен риск.
issue in the main proceedings are likely to give rise to such a risk.
(вж. точки 28, 29, 31 и 32; точка 1 от диспозитива)
(see paras 28, 29, 31, 32, operative part 1)
Член 24, параграф 2, буква а) от Регламент № 753/2002 относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент № 1493/1999 по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаровинарски продукти, изменен с Регламент № 1512/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че в съответствие с тази разпоредба, когато традиционно наименование е преведено на език, различен от този, на който споменатото наименование е посочено в приложение III към този регламент,
Article 47(2)(c) of Regulation No 1493/1999 on the common organisation of the market in wine, in conjunction with point (B)(3) of Annex VII thereto and Article 6(1) of Regulation No 753/2002 laying down certain rules for applying Regulation No 1493/1999 as regards the description, designation, presentation and protection of certain wine sector products, as amended by Regulation No 1512/2005, is to be interpreted as meaning that the use of a particular relating to the production or ageing method or the quality of a wine may be permitted under those provisions only if there is no risk that it will mislead the persons to whom it is addressed by creating confusion between that particular and the other traditional terms referred to in the fifth indent of point (B)(1)(b) of Annex VII to Regulation No 1493/1999 and Article 23 of Regulation No 753/2002. It is for the national court to assess whether the terms in
SCHNEIDER имитация или посочване на това наименование може да е налице, при положение че този превод е от естество да предизвика объркване или въвеждане в заблуждение на лицата, за които е предназначен.
SCHNEIDER a language other than that in which that term is given in Annex III to that regulation, if that translation is likely to cause confusion or to mislead the persons to whom it is addressed.
Задължение на препращащата юрисдикция е да провери дали това е така в спора, с който е сезирана.
It is for the national court to examine whether that is the case in the dispute before it.
(вж. точки 39, 43 и 44; точка 2 от диспозитива)
(see paras 39, 43, 44, operative part 2)
(вж. точки 53, 55, 56 и 58; точка 3 от диспозитива)
(see paras 53, 55, 56, 58, operative part 3)
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА TRSTENJAK — ДЕЛO C-285/06
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТГ-ЖА VERICA TRSTENJAK представено на 25 октомври 2007 година 1
OPINION OF ADVOCATE GENERALTRSTENJAK delivered on 25 October 2007 1
Допълнителните традиционни наименования за вина се посочват върху етикетите при продажбата и уреждането на правоотношения.
Other traditional designations for wines are indicated on labels where wine is sold and in legal relations.