natgillin/translations-raw huggingface dataset:
На второ място, съгласна съм, че в процедурата по възражение не е възможно по-ранната марка да се обяви за недействителна — което е основата на решението по дело Durferrit/СХВП — Kolene (NU TRIDE) — и че ако някоя от страните в тази процедура иска такова обявяване, тя следва да поиска образуването на процедура за обявяване на недействителност, а отделът по споровете (или според случая апелативният състав) да прецени дали процедурата по възражение следва да бъде спряна.
Second, I agree that it is not possible in opposition proceedings to declare an earlier mark invalid — which was the basis of the decision in Durferrit — and that, if a party to such proceedings seeks such a declaration, the proper course of action is for that party to initiate invalidity proceedings and for the opposition division (or Board of Appeal, as the case may be) to consider whether it is appropriate to suspend the opposition procedure.
Поради това в случая доводът до голяма степен се свежда до степента на отличителност на по-ранната марка.
Thus, in the present case, the argument has focused largely on the degree of distinctiveness of the earlier mark.
Съвсем правилно този довод е взет предвид от отдела по споровете, от апелативния състав и от Първоинстанционния съд, тъй като степента на отличителност е аспект на преценката на вероятността от объркване.
That argument was, quite rightly, taken into consideration by the opposition division, the Board of Appeal and the Court of First Instance, because that degree of distinctiveness is an aspect of the assessment of likelihood of confusion.
Липсата обаче на отличителност е също абсолютно основание за отказ съгласно член 7, параграф 1, букви a) и б) и въпреки това Първоинстанционният съд — отново правилно според мен — не отхвърля въпросния довод като недопустим на това основание.
However, absence of distinctiveness is also an absolute ground for refusal under Article 7(1)(a) and (b), yet the Court of First Instance — again quite rightly, in my view — did not dismiss the argument as inadmissible on that ground.
— Доказателствата относно използването на по-ранната марка особено обременителен, когато е направено позоваване на по-ранни национални марки и още по-проблематичен, когато както в настоящия случай не е ясно върху отличителния характер на коя марка се основава изводът за съществуването на вероятност от объркване.
— Evidence concerning the use of the earlier mark in the preceding paragraph. It is particularly cumbersome where earlier national marks are relied upon and even more problematic where, as in the present case, there is some confusion as to the identity of the earlier mark on whose distinctive character the finding of likelihood of confusion is based.
Накрая, с оглед на извода за придобития отличителен характер L & D твърди, че Първоинстанционният съд неправилно е приложил цитираната от него съдебна практика 46, като е заключил, че данните относно период след датата на заявката за регистрация могат да бъдат приети като доказателства за съществуващо преди това положение и че придобиването на такъв характер може да бъде установено въз основа на общи сведения относно обема на рекламата или продажбите. Освен това то поддържа, че обемът на продажбите не е толкова съществено доказателство, когато става въпрос за ежедневни стоки с малка стойност като разглежданите в настоящото производство. Първоинстанционният съд неправилно приел датата на регистрация на марката „ARBRE MAGIQUE“ за начален момент на използването, без да разполага с доказателства за действително използване след тази дата. Освен това всички данни относно продажбите и рекламата се отнасяли до използването на наименованието „Arbre Magique“, а не на марката „ARBRE MAGIQUE“. 72.
Finally with regard to the finding of acquired distinctive character, L & D argues that the Court of First Instance misapplied the caselaw it cited 46in concluding that material postdating the application for registration could be accepted as evidence of the pre-existing situation and that acquisition of such character could be found on the basis of general indications concerning volume of publicity or sales. Furthermore, it submits, evidence of volume of sales is less significant for everyday goods of small value such as those in issue. The Court of First Instance was wrong to take the date of registration of the ARBRE MAGIQUE mark as the beginning of use without proof of actual use from that date. Moreover, all the sales and publicity data concerned the use of the denomination ‘Arbre Magique’, not of the ARBRE MAGIQUE mark. 72.
На трето място, въпросът какви доводи могат да бъдат изложени в противовес на възражението срещу регистрацията е свързан с правото на защита.
Third, the question of what arguments may be raised to counter an objection to registration goes to the rights of the defence.
Макар несъмнено да е възможно страната, която е поискала образуването на процедура по възражение, да бъде задължена да прибегне до други по-подходящи процедури, за да изтъкне абсолютни основания за отказ, не изглежда толкова справедливо да се изисква от страната, срещу която тази процедура вече е образувана, да изостави определен довод в своя защита и да иска образуването на друго производство, за да развие този довод.
Whilst it may be unobjectionable to compel a party who initiates opposition proceedings to use other more appropriate procedures in order to raise absolute grounds for refusal, it seems less equitable to require the party against whom those proceedings have already been initiated to forgo an argument in defence and to initiate other proceedings in order to pursue that argument.
Сред тези доводи въпросът за значението, което следва да се отдава на обема на продажбите на стоки от вида на разглежданите, е фактически и като такъв не е предмет на производството по обжалване.
Of those arguments, the issue of the significance to be accorded to the volume of sales of the type of product concerned is one of factual assessment which, as such, falls outside the scope of an appeal.
Доводите относно продължителността и степента на използване конкретно на марката „ARBRE MAGIQUE“
The arguments concerning the duration and extent of use specifically of the ARBRE MAGIQUE mark raise questions which I prefer to deal
46 — Определение по дело La Mer Technology, посочено по-горе, и Решение по дело Alcon, както и Решение по дело Philips, посочени по-горе.
46 — Alcon, La Mer Technology and Philips, cited above in footnotes 22 and 24.
Ето защо считам, че Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото в точка 105 от своето решение, като отхвърля твърдението на L & D като недопустимо, без да го разгледа по същество. I - 5746
I therefore take the view that the Court of First Instance erred in law in paragraph 105 of its judgment by dismissing L & D’s allegation as inadmissible without examining its substance. I - 5746
L & D/СХВП поставят въпроси, които предпочитам да разгледам по-нататък във връзка със задължението за мотивиране. На този етап ще разгледам само доводите относно датата и естеството на приетите доказателства. „…не е възможно да се приеме доводът на жалбоподателя, че апелативният състав неправилно е приел, че по-ранната марка има особен отличителен характер в Италия, като се е основал единствено на общи сведения относно броя на продажбите и обема на рекламата.
L & D v OHIM with below in the context of the statement of reasons. At this point, I shall confine myself to examining the arguments concerning the date and nature of the evidence accepted. ‘…it is not possible to accept the applicant’s argument that the Board of Appeal was wrong to find that the earlier mark had a particularly distinctive character in Italy by relying solely on general indications regarding the volume of advertising and sales figures.
Несъмнено според посочената от жалбоподателя съдебна практика отличителният характер на дадена марка не може да се установи само въз основа на общи и абстрактни сведения, като например определени проценти (Решение на Съда [Philips, посочено по-горе], точка 62).
Admittedly, the distinctive character of a mark cannot be shown to exist solely by reference to general, abstract data, such as specific percentages (Case C-299/99 Philips [2002] ECR I-5475, paragraph 62).
Независимо от това, […], първо […] тази съдебна практика се отнася до придобиването на отличителен характер от марка, предмет на заявка за регистрация, а не до оценката на известността на регистрирана марка, която вече притежава отличителен характер, какъвто е настоящият случай.
Nevertheless, … firstly, … that caselaw concerns the acquisition of the distinctive character of a mark which is the subject of an application for registration and not, as in the present case, the assessment of whether a registered mark which has already acquired distinctive character is well known.
Второ, за да се установи в случая известността на марката, апелативният състав е взел предвид не само общи сведения като например определени проценти, но и продължителното използване на марката „ARBRE MAGIQUE“, което жалбоподателят впрочем не е оспорил“.
Secondly, in order to establish, in the present case, whether the mark is well known, the Board of Appeal did not only take into account general indications, such as specific percentages, but also the prolonged use of the mark ARBRE MAGIQUE, which, furthermore, the applicant did not dispute.’
Що се отнася до възможността за приемане на доказателства относно използването на по-ранната марка след подаването на заявката за регистрация на марката „Aire Limpio“, не считам, че Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото.
As regards the possibility of accepting evidence of use of the earlier mark after the filing of the application to register the Aire Limpio mark, I do not consider that the Court of First Instance committed any error in law.
В решението по дело Alcon 47същият посочва, че „Първоинстанционният съд може, без това да се счита за противоречие в мотивите или грешка при прилагане на правото, да вземе предвид доказателства, които макар да са последващи спрямо датата на подаване на заявката, позволяват да се направят изводи за положението към тази дата“.
This Court stated in Alcon 47 that ‘the Court of First Instance could without inconsistency in its reasoning or error of law take account of material which, although subsequent to the date of filing the application, enabled the drawing of conclusions on the situation as it was on that date’.
Дали това е общо правило (кактоL & D твърди) или не, не е пречка да се направят изводите, до които са стигнали апелативният състав и Първоинстанционният съд, основавайки се на това, че голям пазарен дял не се придобива от днес за утре. 78.
Whether that constitutes a general rule (as L & D asserts) or not, it does not preclude the Board of Appeal and the Court of First Instance from drawing the conclusions which they did on the basis that a large market share is not acquired overnight. 78.
L & D твърди, първо, че що се отнася до придобиването на отличителен характер, не е оправдано да се прави разграничение между положението по дело Philips и това по настоящото производство, и второ, че самото изявление относно продължителното използване е общо и непотвърдено. 77.
L & D argues, first, that there is no relevant distinction to be drawn, as regards acquisition of distinctive character, between the situation in Philips and that in the present case and, second, that the statement regarding prolonged use is itself of a general and unconfirmed nature. 77.
Що се отнася до възможността за позоваване на общи сведения относно обема на рекламата и на продажбите, в точка 85 от решението си Първоинстанционният съд посочва:
As regards the possibility of relying on general indications concerning volume of publicity or sales, the Court of First Instance stated at paragraph 85 of its judgment:
Решението по дело Philips се отнася до заявка за регистрация на марка, за която се твърди, че е придобила отличителен
Philips concerned an application to register a mark which was alleged to have acquired distinctive character and thus not
47 — Посочено по-горе в бележка под линия 22, точка 41.
47 — Cited above in footnote 22, paragraph 41.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА SHARPSTON — ДЕЛO C-488/06 P стоката като произхождаща от едно определено предприятие благодарение на нейната марка, тогава критерият за придобита отличителност е изпълнен.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-488/06 P to be excluded from registration as lacking such character.
Това обаче не може да се установи само посредством позоваване на общи и характер и поради това нейната регистрация не следва да бъде отказана по съображение, че е лишена от такъв характер 48.
48 The passage on which the
От своя страна текстът, на който се позовава Първоинстанционният съд в обжалваното съдебно решение, се основава на решението по дело Windsurfing Chiemsee 49.
Court of First Instance relied in the judgment under appeal is itself based on the judgment in Windsurfing Chiemsee. 49 proportion of the relevant class of persons identifies goods as originating from a par -ticular undertaking because of the trade mark, then the criterion of acquired distinctiveness is fulfilled.
В двете решения Съдът посочва, че при такива обстоятелства, за да се прецени отличителният характер на дадена марка следва да бъдат взети предвид пазарният дял, притежаван от марката, интензитетът, географският обхват и продължителността на използване, както и размерът на направените инвестиции за нейното популяризиране, частта от заинтересуваните среди, която благодарение на марката определя стоката като произхождаща от едно определено предприятие, както и декларациите от търговско-промишлени палати или от други професионални сдружения. Ако въз основа на тези обстоятелства се установи, че поне съществена част от заинтересуваните среди определя
In both judgments the Court stated that in assessing the distinctive character of a mark in such circumstances, account may be taken of its market share, of how intensive, geographically widespread and longstanding its use has been, of the amounts invested in promoting it, of the proportion of the relevant class of persons who, because of it, identify goods as originating from a particu- lar undertaking; and of statements from chambers of commerce and industry or other trade and professional associations. If, on that basis, it is found that at least a significant
Не мога да приема, че позоваването само на общи и абстрактни сведения е възможно, за да се установи в случай като настоящия, че марката е придобила отличителен характер поради известността, с която се ползва сред потребителите, но не и за да се установи във връзка с искане за регистрация на марка, че тя е станала отличителна в резултат от нейното използване.
I do not see how it could be acceptable to refer solely to general, abstract data in order to establish, in a case such as the present, that a mark has acquired a particularly distinctive character by reason of the reputation it enjoys with the public but not, when seeking to register a mark, that it has become distinctive in consequence of the use which has been made of it.
И в двата случая критерият е един и същ.
In both cases, the criterion is the same.
Марката придобива отличителен характер, ако макар да не ѝ е вътрешно присъщо да бъде възприемана като отличаваща стоките на определено предприятие, тя все пак е възприемана точно по този начин.
A mark acquires distinctive character if, although not inherently likely to be perceived as distinguishing the products of a particular undertaking, it none the less comes to be so perceived.
Не е възможно начинът, по който може се установи това възприемане, да зависи от това дали то се използва, за да се докаже, че марката подлежи на регистрация или за да се прецени вероятността от объркване с друга заявена за регистрация марка 51.
The way in which such perception may be established cannot differ according to whether it is to be used in order to demonstrate that a mark can be registered or in order to assess likelihood of confusion with another mark whose registration is sought. 51
50 — Решение по дело Windsurfing Chiemsee (точки 51 и 52), както и Решение по дело Philips (точки 60—62), посочени по-горе.
50 — Windsurfing Chiemsee, paragraphs 51 and 52; Philips, paragraphs 60 to 62.
48 — Заявката е за регистрация на национална марка, поради което попада в приложното поле на еднаквите по същество разпоредби на Директива 89/104/ЕИО (вж. бележка под линия 4 по-горе).
48 — The application was for registration as a national mark, and thus fell under the essentially identical provisions of Directive 89/104 (see footnote 4 above).
51 — Вж. също, по аналогия, точки 71 и сл. (по-конкретно точки 73 и 75) от Заключението по дело Björnekulla Fruktindustrier (Решение от 29 април 2004 г., C-371/02, Recueil, стр. I-5791), в което генералният адвокат г-н Léger счита, че същите критерии следва да се прилагат както за да се установи дали марката е придобила отличителен характер, който е достатъчен с оглед на регистрацията ѝ, така и за да се установи дали регистрираната марка не е загубила тази отличителност.
Articles 3(1) of the Directive and 7(1) of the Regulation preclude registration of trade marks which, inter alia, (b) are devoid of distinctive character, (c) consist exclusively of indications which may serve in trade to designate characteristics of the products concerned (including their geographical origin) or (d) consist exclusively of signs or indications which have become customary in the trade; Article 3(3) of the Directive provides: ‘A trade mark shall not be refused registration or be declared invalid in accordance with paragraph 1(b), (c) or (d) if, before the date of application for registration and following the use which has been made of it, it has acquired a distinctive character…’ and Article 7(3) of the Regulation reads: ‘Paragraph 1(b), (c) or (d) shall not apply if the trade mark has become distinctive in relation to the goods or services for which registration is requested in consequence of the use which has been made of it.’
49 — Решение на Съда от 4 май 1999 г. (C-108/97 и C-109/97, Recueil, стр. I-2279).
49 — Joined Cases C-108/97 and C-109/97 [1999] ECR I-2779.
Това решение се отнася до възможността за регистрация на национално равнище на марка, която указва географски произход, но за която се твърди, че е придобила отличителен характер.
51 — See also, by way of analogy, the Opinion in Case C-371/02 Björnekulla Fruktindustrier [2004] ECR I-5791, at point 71 et seq. (especially points 73 and 75), where Advocate General Léger considers that the same criteria should be applied both when determining whether a mark has acquired sufficient distinctive character for registration and when determining whether a registered mark has not lost that degree of distinctiveness.
L & D/СХВП на стойност над 7 милиарда италиански лири. В точка 31 се споменава обстоятелството, че по-ранната марка е регистрирана в Италия още през 1954 г. Ако първите са общи и абстрактни данни, ми се струва, че и вторите трябва да са такива. 82.
L & D v OHIM than ITL 7 billion. At point 31, it referred to the fact that the earlier mark had been registered in Italy since 1954. If the former are general, abstract data, it seems to me that the latter must be also. 82.
Освен това подходът на Първоинстанционния съд предполага, че разрешението по дело Philips не може да бъде приложено при преценката „дали регистрирана марка, която вече е придобила отличителен характер, е известна“.
Moreover, the Court of First Instance’s approach implies that the dictum in Philips cannot be transposed to the assessment of ‘whether a registered mark which has already acquired distinctive character is well known’.
Ако се допусне, че все пак води донякъде, този начин на разсъждение предполага, че е необходимо да се докаже по-голяма степен на отличителност, за да се установи вероятност от объркване, отколкото за да се регистрира марката.
If that is not merely circular, it assumes that a greater degree of distinctiveness must be shown in order to establish likelihood of confusion than is necessary for a mark to be registered.
Ако общите и абстрактните данни не могат да бъдат достатъчни в последния случай, ми се струва, че на още по-голямо основание те не могат да бъдат достатъчни и в първия.
If general, abstract data cannot suffice in the latter case, it seems to me that, a fortiori, they cannot suffice in the former.
Ето защо съм съгласна с L & D, че направеното от Първоинстанционния съд разграничение е неправилно от правна гледна точка. 86.
I therefore agree with L & D that the distinction drawn by the Court of First Instance is incorrect in law. 86.
Разглеждайки забраната за позоваване само на общи и абстрактни данни като например определени проценти, от гледна точка на факторите, които според решения по дела Philips и Windsurfing Chiemsee могат да бъдат взети предвид, ми се струва, че вложеният от Съда смисъл е, че освен цифровите данни, чието тълкуване може да бъде засегнато от фактори като степента на конкуренция 52, е необходимо да се представят доказателства, че разглежданата марка действително се възприема като свързваща стоките, които носят тази марка, с определено предприя- тие.
Looking at the prohibition of exclusive reliance on general, abstract data, such as specific percentages, in the light of the list of factors indicated in Philips and Windsurfing Chiemsee as capable of being taken into account, it seems to me that the Court’s meaning is that, in addition to figures whose interpretation may be affected by factors such as the extent of competition, 52some evidence must be presented that the mark in issue is actually perceived as linking the products which bear it with a particular undertaking.
Ако такива доказателства не могат да бъдат извлечени само от данни като пазарния дял и инвестициите в реклама, а според мен това не е възможно, те не могат да бъдат извлечени и само от продължителността на използване или регистрацията.
If such evidence cannot come solely from data such as market share and advertising investment — and I agree it cannot — nor can it come from mere duration of use or registration.
Остава да се прецени дали продължителността на използването на по-ранната марка, притежаваният от нея пазарен дял и размерът на инвестициите в реклама представляват „общи и абстрактни данни“.
It remains to be considered whether the duration of use of the earlier mark, the market share it enjoyed and the amounts invested in advertising it constitute ‘general, abstract data’.
Първоинстанционният съд изглежда приема, че последните два критерия представляват „общи сведения, като например определени проценти“, попадащи в това понятие (като това не се оспорва), но не и продължителното използване на по-ранната марка.
The Court of First Instance appears to accept that the two latter criteria constitute ‘general indications, such as specific percentages’ falling within that concept (and that point is not disputed), but that the prolonged use of the earlier mark does not.
Ето защо от този довод заключавам, че в точка 85 от решението си Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като постановява, че апелативният състав правилно е приел,
On this argument, therefore, I conclude that the Court of First Instance erred in law in paragraph 85 of its judgment by accepting that the Board of Appeal was entitled to find that the earlier mark had acquired a
52 — Например много големият пазарен дял може да се дължи на силно ограничена конкуренция, в който случай марката може да бъде възприета от съответните потребители като общо сведение, а не като способ за установяване на произхода на стоките.
52 — For example, a very high market share might be due to very limited competition, in which case the mark might be perceived by the relevant public as a generic indication rather than as identifying the origin of the products.
Това разграничение също не ми изглежда оправдано.
The distinction again does not appear to me to be valid.
В точка 30 от решението си апелативният състав посочва продажби на 45 милиона бройки годишно, пазарен дял над 50 % и разходи за реклама
At point 30 of its decision, the Board of Appeal referred to annual sales of 45 million units, to a market share of more than 50% and to advertising expenditure of more