natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Следователно тази разпоредба се очертава като мярка с общо приложение по смисъла на член 249, втора алинея ЕО.
That provision is therefore to be seen as a measure of general application within the meaning of the second paragraph of Article 249 EC.
Тя се прилага към обективно определено положение и има правни последици спрямо общо и абстрактно предвидени лица, по-специално вносителите на стоката, която тя описва (вж. в този смисъл Определение по дело Iposea/Комисия, посочено по-горе, точка 24 и цитираната съдебна практика).
It concerns an objectively determined situation and produces legal effects with respect to persons envisaged generally and in the abstract, namely, importers of the products it describes (see, to that effect, Iposea v Commission, paragraph 24, and the caselaw cited).
В това отношение жалбоподателят по-специално твърди, че въпросното класиране е започнало с неговата молба за ОТИ до IRC, че никоя друга сходна стока не е била предмет на демонстрация пред Комитета по номенклатурата и че въз основа на демонстрацията на функционирането на въпросната стока в държавитечленки е бил разпространен проект на регламент за тарифно класиране, който се позовава на мониторите „Apple type“.
In that regard, the applicant submits, in particular, that the classification in question was triggered by its application to the IRC for BTI, that no other similar product was demonstrated to the Nomenclature Committee and that, on the basis of the demonstration of the operation of the product in question, a draft tariff classification regulation referring to ‘Apple type’ monitors was circulated to the Member States.
Такива обстоятелства обаче не са от естество да индивидуализират жалбоподателя по смисъла на член 230, четвърта алинея ЕО.
However, such circumstances cannot distinguish the applicant individually for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Настоящият случай не е такъв.
Such is not the case here.
Освен това, макар сходни обстоятелства да са били взети предвид при постановяването на допустимост на жалбата, подадена в рамките на делото, приключило с Решение по дело Sony Computer Entertainment Europe/Комисия, посочено по-горе, то те не могат, най-вече с оглед на цитираната по-горе съдебна практика, да бъдат определящият фактор.
In addition, while similar circumstances were taken into account to declare the action in Sony Computer Entertainment Europe v Commission admissible, they could not, above all in the light of the caselaw cited above, have been the decisive factor.
Само „[с] оглед на изложеното по-горе [и] при изключителните обстоятелства на настоящия случай“ жалбоподателят по това дело е признат за лично засегнат (Решение по дело Sony Computer Entertainment Europe/Комисия, посочено по-горе, точка 77).
It was only ‘[i]n the light of all [that preceded and] in the exceptional circumstances of [that] case’, that the applicant was, in that case, held to be individually concerned (Sony Computer Entertainment Europe v Commission, paragraph 77).
Същото се отнася за факта, че жалбоподателят бил единственото предприятие, притежаващо ОТИ за въпросната стока в позиция 8471.
The same is true as regards the fact that the applicant is the only undertaking holding BTI for the product in question under heading 8471.
От една страна, ограничената валидност на ОТИ е определена със самия член 12 от Митническия кодекс.
First, the limited validity of BTI is prescribed by Article 12 of the Customs Code itself.
От друга страна, следва да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика възможността да се определи с по-голяма или по-малка точност броят или дори личността на правните субекти, попадащи в категорията лица, по отношение на които се прилага дадена мярка, изобщо няма за последица, че същите трябва да бъдат разглеждани като лично засегнати от въпросната мярка, щом регламентът се прилага по силата на обективно правно или фактическо положение, определено от въпросния акт (Решение на Първоинстанционния съд от 22 февруари 2000 г. по дело ACAV и др./Съвет, T-138/98, Recueil, стр. II-341, точка 64 и Определение по дело Iposea/Комисия, посочено по-горе, точка 31).
Second, it should be recalled that, according to settled caselaw, the possibility of determining more or less precisely the number or even the identity of the persons to whom a measure applies by no means entails that the measure in question must be regarded as being of individual concern to them provided that it applies to them by virtue of an objective legal or factual situation defined by the measure in question (Case T-138/98 ACAV and Others v Council [2000] ECR II-341, paragraph 64, and Iposea v Commission, paragraph 31).
Следва да се уточни впрочем, че само обстоятелството, че жалбоподателят е или не е единственият оторизиран вносител на съответната стока в Общността, представлява релевантно обстоятелство за преценката на личното засягане на жалбоподателя единствено „с оглед на другите обстоятелства, изтъкнати
It must, however, be made clear that the single fact that the applicant is or is not the sole authorised importer of the product concerned into the Community constitutes a relevant factor for the assessment of the applicant’s individual concern ‘having regard to the other aspects discussed above’, but it is not sufficient, in itself, to establish
В това отношение жалбоподателят не твърди, че е изключителен вносител на въпросните LCD монитори и не се позовава на никакво право, което му позволява да забрани вноса на тези стоки в Европейското икономическо пространство.
In that regard, the applicant does not claim to be the exclusive importer of the LCD monitors in question and makes no mention of any right entitling it to have imports of those products into the European Economic Area prevented.
Жалбоподателят е засегнат от обжалвания регламент единствено в обективното си качество на настоящ или потенциален вносител на 20” LCD монитори.
It is concerned by the contested regulation solely in its objective capacity as an actual or potential importer of the 20” LCD monitors.
Що се отнася до описанието на стоката, предмет на въпросното класиране, то е много общо.
As regards the description of the product which is the object of the classification in question, it is a very general description.
Освен това никаква фотография, никакво лого или друг знак, който показва марка на Apple, не фигурира в приложената към обжалвания регламент таблица.
In addition, no photography, no logo nor any other sign of an Apple trade mark appears in the table annexed to the contested regulation.
Това заключение не се опровергава от факта, че на мониторите „Apple“ е направено позоваване в декларация на IRC до Комитета по номенклатурата или от твърдяното, но недоказано разпространение в държавитечленки на проект на регламент за тарифно класиране, който се позовава на мониторите „Apple type“.
That conclusion is not undermined by the fact that there is a reference to the Apple monitors in a statement of the IRC to the Nomenclature Committee or by the alleged, but unproven, circulation to the Member States of a draft tariff classification regulation referring to ‘Apple type’ monitors.
Тук става въпрос за направено на етапа на процедурата, довела до приемането на обжалвания регламент, позоваване на референтен генеричен продукт, а не за идентификация на специфичната стока.
That is a reference, in the course of the procedure which led to the adoption of the contested regulation, to a generic reference product and not an identification of the specific product.
В обобщение, жалбоподателят набляга върху твърдяно приемане на обжалвания регламент въз основа на молбата му за ОТИ и демонстрацията на функционирането на въпросната стока пред Комитета по номенклатурата, върху разпространението на проект на регламент за тарифно класиране на мониторите „Apple type“ и върху факта, че той бил единственият притежател на ОТИ за позиция 8471.
In summary, the applicant emphasises the alleged adoption of the contested regulation on the basis of its application for BTI and demonstration of the operation of the product in question to the Nomenclature Committee, the circulation of a draft tariff classification regulation for ‘Apple type’ monitors and the fact that it is the sole holder of BTI under heading 8471.
От всичко изложено по-горе произтича, че никой от тези фактори сам по себе си не е достатъчен, за да се направи заключение, че жалбоподателят е лично
It follows from all the foregoing that none of those factors is sufficient, by itself, to conclude that the contested regulation is of individual concern to the applicant. It
APPLE COMPUTER INTERNATIONAL/КОМИСИЯ засегнат от обжалвания регламент. При все това с оглед на Решение по дело Sony Computer Entertainment Europe/Комисия, посочено по-горе, следва да се анализира дали „при изключителните обстоятелства на настоящия случай“ обжалваният регламент индивидуализира жалбоподателя по същия начин, както адресата на решението.
APPLE COMPUTER INTERNATIONAL v COMMISSION is none the less necessary — in the light of Sony Computer Entertainment Europe v Commission — to analyse whether, ‘in the exceptional circumstances of this case’ the contested regulation distinguishes the applicant individually in the same way as the addressee of a decision.
Настоящият случай обаче не е такъв.
Such is not the case.
Достатъчно общото описание на съответните стоки, както и липсата на всякакъв визуален или текстови елемент, който ясно да препраща към конкретен икономически оператор, изключват в настоящия случай всяко лично засягане на жалбоподателя.
The rather general description of the goods concerned as well as the absence of any visual or textual factor clearly referring to a specific economic operator excludes the applicant, in this case, from being affected individually.
Следователно жалбоподателят е засегнат от обжалвания регламент само в обективното си качество на вносител на LCD монитори като посочените в приложената към споменатия регламент таблица по същия начин, както всеки оператор, който се намира или може да се окаже в същото положение.
It follows that the applicant is concerned by the contested regulation only in its objective capacity as an importer of LCD monitors such as those referred to in the table annexed to that regulation, in the same way as any operator, actually or potentially, in an identical situation.
От изложените по-горе съображения следва, че жалбоподателят не е лично засегнат от обжалвания регламент и следователно жалбата трябва да бъде отхвърлена като недопустима.
It follows from all the foregoing considerations that the contested regulation is not of individual concern to the applicant and that the action must therefore be dismissed as inadmissible.
Тъй като е загубил делото, жалбоподателят следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с исканията на Комисията.
Since the applicant has been unsuccessful, and the Commission has applied for costs, the applicant must be ordered to pay the Commission’s costs.
Служба за хармонизация във вътрешния пазар(марки и дизайни) (СХВП)
Office for Harmonisation in the Internal Market(Trade Marks and Designs) (OHIM)
„Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кленов лист — Абсолютно основание за отказ — Марка за услуги — Член 7, параграф 1, буква з) от Регламент (EО) № 40/94 — Член 6, трето от Парижката конвенция — Правни обстоятелства, изложени пред отделите на СХВП и пред Първоинстанционния съд“
(Community trade mark — Application for a figurative Community trade mark representing a maple leaf — Absolute ground for refusal — Service mark — Article 7(1)(h) of Regulation (EC) No 40/94 — Article 6ter of the Paris Convention —Matters of law brought before the departments of OHIM and before the Court)
Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 28 февруари 2008 г. . .
Judgment of the Court of First Instance (Fifth Chamber), 28 February 2008
Марка на Общността — Производство по обжалване — Обжалване пред общностния съд — Законосъобразност на решението на апелативен състав
Community trade mark — Appeals procedure — Appeals before the Community judicature — Legality of a decision of a Board of Appeal
(член 7, параграф 1, буква з) и член 63, параграф 2 от Регламент № 40/94 на Съвета)
(Council Regulation No 40/94, Arts 7(1)(h) and 63(2))
Марка на Общността — Определение и придобиване на марка на Общността — Абсолютни основания за отказ — Марки, чиято регистрация трябва да се откаже по силата на Парижката конвенция
Community trade mark — Definition and acquisition of the Community trade mark — Absolute grounds for refusal — Marks to be refused pursuant to the Paris Convention
(член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 40/94 на Съвета)
(Council Regulation No 40/94, Art. 7(1)(h))
трето, параграф 1, буква а) от Парижката конвенция.
by Article 6ter(1)(a) of the Paris Convention .
Всъщност, за да се определи дали заявената марка, доколкото се отнася до услуги, представлява марка, чиято регистрация евентуално би била в противоречие с член 6, трето, параграф 1, буква а) от Парижката конвенция, е необходимо да се определи дали тази разпоредба се прилага към марките за услуги.
Therefore, the matters of law in the dispute brought before the Board of Appeal include the issue of the applicability of Article 6ter of the Paris Convention to service marks, even if the applicant for the mark did not put forward a view on that matter and even if the Board of Appeal omitted to rule on that aspect. That issue may therefore be raised for the first time before the Court of First Instance.
Ако случаят не е такъв, отказът на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) да регистрира тази марка за услуги действително би представлявал нарушение на член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 40/94, и то без да е необходимо да се разглежда дали заявената марка съдържа елементи, посочени в член 6,
That issue is also one of the matters of law in the dispute brought before the Court and must be examined by the Court, as that examination is necessary to deal with the plea alleging infringement of Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94. Although it must rule
При това положение посоченият въпрос е част от свързаните със спора правни обстоятелства, изложени пред апелативния състав, дори заявителят на марката да не е изразил становище по него и дори апелативният състав да е пропуснал да се произнесе по този аспект.
The issue of the applicability of Article 6ter(1)(a) of the Paris Convention for the Protection of Industrial Property to service marks is a preliminary matter which must be resolved in order to ensure that Regulation No 40/94 on the Community trade mark is properly applied having regard to a plea alleging infringement of Article 7(1)(h) of that regulation.
Следователно този въпрос може да бъде повдигнат за първи път пред Първоинстанционния съд.
In order to establish whether a mark which is applied for, in so far as it covers services, is a mark whose registration may be contrary to Article 6ter(1)(a) of the Paris Convention, it is necessary to establish whether that provision applies to service marks.
Той е също така част от правните обстоятелства, свързани със спора, с който е сезиран Първоинстанционният съд, и трябва да се разгледа от последния, тъй като разглеждането му е необходимо, за да се отговори на правното основание, изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 40/94. Всъщност, макар да
If that is not the case, then the refusal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) to register such a mark in respect of the services actually constitutes infringement of Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94, without the need to examine whether the mark sought includes the elements referred to
AMERICAN CLOTHING ASSOCIATES/СХВП (ФОРМА НА КЛЕНОВ ЛИСТ) че забраната за регистрация и ползване, установена от тази разпоредба, не се отнася до марките за услуги.
AMERICAN CLOTHING ASSOCIATES v OHIM (REPRESENTATION OF A MAPLE LEAF) on registration and use established by that provision does not affect service marks.
трябва да се произнася само по искане на страните, които очертават рамките на спора, съдът не е обвързан от доводите, изтъкнати от тях в подкрепа на исканията им, за да не се окаже в някои случаи принуден да основе решението си на погрешни правни съображения.
only on the application of the parties, whose task it is to define the scope of the dispute, the Court cannot be bound merely by the arguments relied upon by the parties in support of their claims, since it would otherwise be forced, in some circumstances, to base its decisions on erroneous legal considerations.
Тъй като член 6, трето от Парижката конвенция не се отнася до марките за услуги, последните не могат да представляват марки, за които „отказва […] регистрацията“ на основание на тази разпоредба, и следователно не могат да попаднат в приложното поле на абсолютното основание за отказ, установено от член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 40/94.
Under Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark, ‘trade marks which have not been authorised by the competent authorities and are to be refused pursuant to Article 6ter of the Paris Convention [for the Protection of Industrial Property]’ must not be registered. The wording of Article 6ter refers only to ‘trade marks’.
Обстоятелството, че член 7 от посочения регламент не въвежда разграничение между марките за стоки и тези за услуги, само по себе си не е достатъчно, за да се стигне до заключение в обратния смисъл, тъй като това разграничение се въвежда от член 6, трето от Парижката конвенция, към който препраща член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 40/94.
It is clear from Article 1(2), Article 6(1) and Article 6sexies of the Paris Convention that the Convention establishes a distinction between, on the one hand, ‘trade marks’ which, as is apparent from Article 7 thereof, are registered for goods and, on the other hand, ‘service marks’.
Съгласно член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 40/94 относно марката на Общността се отказва регистрацията „на марките, които поради липса на разрешение от компетентните органи, трябва да бъдат отказани въз основа на член 6б [да се чете: „член 6, трето“] от Парижката конвенция [за закрила на индустриалната собственост]“.
Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94 merely refers to Article 6ter of the Paris Convention, by stating that ‘the following shall not be registered: trade marks which … are to be refused pursuant to Article 6ter of the Paris Convention’.
Текстът на последната разпоредба сочи единствено „фабрични или търговски марки“.
As Article 6ter of the Paris Convention does not concern service marks, they cannot be marks which ‘are to be refused’ under that provision and cannot, therefore, be covered by the absolute ground for refusal established by Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94.
От член 1, параграф 2, от член 6, параграф 1, както и от член 6, шесто от Парижката конвенция ясно е видно, че последната прави разграничение между, от една страна, „фабрични или търговски марки“, които както следва от член 7 от конвенцията, се регистрират за стоки, а от друга — „марките за услуги“.
The mere fact that Article 7 of that regulation makes no distinction between marks for goods and service marks is not sufficient to result in the contrary conclusion, as that distinction is established by Article 6ter of the Paris Convention to which Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94 refers.
Тъй като член 6, трето сочи единствено фабрични или търговски марки, тоест марки за стоки, следва да се заключи,
If the Community legislature had also intended to prohibit the registration of marks containing ‘armorial bearings, flags, and other State emblems’ in respect of services, it would not merely have referred to Article 6ter of the Paris Convention, but would have inserted in the wording of Article 7 of Regulation No 40/94 a prohib -ition against the registration, either as a
№ 40/94 забрана за регистрация или като марка на Общността, или като елемент на такава марка на „гербове, знамена и други държавни емблеми […], както и на имитация от гледна точка на хералдиката“, без да прави имплицитно, но неизбежно поради самото препращане към член 6, трето от Парижката конвенция разграничение между марки за стоки и марки за услуги.
Community trade mark or as an element of such a mark, ‘of armorial bearings, flags, and other State emblems … and any imitation from a heraldic point of view’ without distinguishing, implicitly but necessarily, by the mere fact of referring to Article 6ter of the Paris Convention, between marks for goods and service marks.
регистрацията „на марките, които поради липса на разрешение от компетентните органи, трябва да бъдат отказани въз основа на член 6б [да се чете: „член 6, трето“] от Парижката конвенция [за закрила на индустриалната собственост]“.
authorised by the competent authorities and are to be refused pursuant to Article 6ter of the Paris Convention [for the Protection of Industrial Property]’ must not be registered.
Последната разпоредба въвежда забрана не само за регистрация на марки, които се състоят единствено от държавна емблема или нейна имитация „от гледна точка на хералдиката“, но и за регистрация или ползване на държавна емблема или на имитация на подобна емблема „от гледна точка на хералдиката“ като елемент на комбинирана марка.
Article 6ter prohibits not only the registration of marks which consist solely of a State emblem or an imitation thereof ‘from a heraldic point of view’, but also the registration or the use of a State emblem or an imitation of such an emblem ‘from a heraldic point of view’ as an element of a compound mark.
Следователно за нуждите на преценката на комбинираната марка от гледна точка на тази разпоредба, следва да се има предвид всеки от елементите на споменатата марка и е достатъчно един от тях да представлява държавна емблема или нейна имитация „от гледна точка на хералдиката“, за да е налице пречка за регистрацията на съответната марка, независимо от нейното цялостно възприемане.
Therefore, for the purpose of assessing a complex mark from the perspective of that provision, regard must be had to each of the elements of that mark and it is sufficient that one of them is a State emblem or an imitation thereof ‘from a heraldic point of view’ to preclude registration of the mark concerned, irrespective of its overall perception.
На последно място, може да се предположи, че при относително скорошното приемане на Регламент № 40/94 общностният законодател е съзнавал значението на марките за услуги в съвременната търговия и при това положение е можел да разпростре и към тази категория марки защитата, предоставена на държавните емблеми с член 6, трето от Парижката конвенция.
Lastly, it may be assumed that, when it adopted Regulation No 40/94 relatively recently, the Community legislature was aware of the importance, in modern commerce, of service marks and could, therefore, also have extended the protection granted to State emblems by Article 6ter of the Paris Convention to that category of marks.
След като законодателят обаче не е счел за полезно подобно разширяване на приложното поле на съответните разпоредби, общностният съд не трябва да го замества и да тълкува contra legem посочените разпоредби, чийто смисъл изобщо не е двузначен.
As the legislature did not see fit to extend the scope of the relevant provisions in such a way, it is not for the Community judicature to take the place of the Community legislature and apply an interpretation contra legem of those provisions, whose meaning is in no way ambiguous.
Съгласно член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 40/94 относно марката на Общността се отказва регистрацията „на марките, които поради липса на разрешение от
Under Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark, ‘trade marks which have not been
Съгласно член 7, параграф 1, буква з) от Регламент № 40/94 относно марката на Общността се отказва
Under Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark, ‘trade marks which have not been authorised by the competent authorities and are to be refused pursuant to