natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Поради това евентуална разлика в третирането между тези граждани на Съюза и онези, които са упражнили своята свобода на движение, относно влизането и пребиваването на членовете на тяхното семейство не попада в приложното поле на общностното право.
Any difference in treatment between those Union citizens and those who have exercised their right of freedom of movement, as regards the entry and residence of their family members, does not therefore fall within the scope of Community law.
От друга страна, следва да се припомни, че всички държавичленки са страни по Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., която прогласява в член 8 правото на зачитане на личния и семейния живот.
Moreover, it should be recalled that all the Member States are parties to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms signed in Rome on 4 November 1950, which enshrines in Article 8 the right to respect for private and family life.
Следователно на първия въпрос следва да се отговори, че Директива 2004/38 не допуска правна уредба на държавачленка, която изисква от гражданина на трета страна, съпруг на гражданин на Съюза, пребиваващ в тази държавачленка, на която не е гражданин, преди неговото пристигане в приемащата държавачленка да е пребивавал законно в друга държавачленка, за да се ползва от разпоредбите на тази директива.
The answer to the first question must therefore be that Directive 2004/38 precludes legislation of a Member State which requires a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in that Member State but not possessing its nationality to have previously been lawfully resident in another Member State before arriving in the host Member State, in order to benefit from the provisions of that directive.
Със своя втори въпрос препращащата юрисдикция иска да се установи по същество дали съпругът на гражданин на Съюза, който е упражнил своето право на свободно движение, като се е установил в държавачленка, на която не е гражданин, придружава или се присъединява към този гражданин по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2004/38 и следователно се ползва от разпоредбите на тази директива независимо от мястото и от датата на сключването на брака, както и от обстоятелствата, при които той е влязъл в приемащата държавачленка.
By its second question the referring court asks essentially whether the spouse of a Union citizen who has exercised his right of freedom of movement by becoming established in a Member State whose nationality he does not possess accompanies or joins that citizen within the meaning of Article 3(1) of Directive 2004/38, and consequently benefits from the provisions of that directive, irrespective of when and where the marriage took place and of the circumstances in which he entered the host Member State.
Найнапред следва да се напомни, че както произтича от съображения 1, 4 и 11 от Директива 2004/38, тя има за цел да улесни упражняването на основното и лично право на свободно придвижване и пребиваване на територията на държавитечленки, което се предоставя на гражданите на Съюза пряко от Договора.
It should be noted at the outset that, as may be seen from recitals 1, 4 and 11 in the preamble, Directive 2004/38 aims to facilitate the exercise of the primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States that is conferred directly on Union citizens by the Treaty.
От друга страна, както се подчертава в съображение 5 от Директива 2004/38, за да бъде упражнявано при обективни условия на зачитане на достойнството, правото на всички граждани на Съюза да се движат и пребивават свободно на територията на държавитечленки следва да бъде предоставено също така и на членовете на техните семейства, независимо от тяхната националност.
Moreover, as recital 5 in the preamble to Directive 2004/38 points out, the right of all Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States should, if it is to be exercised under objective conditions of dignity, be also granted to their family members, irrespective of nationality.
Като се има предвид контекстът и преследваните с Директива 2004/38 цели, разпоредбите на тази директива не могат да бъдат тълкувани стеснително и при всички случаи не трябва да бъдат лишавани от тяхното полезно действие (вж. в този смисъл Решение по дело Eind, посочено по-горе, точка 43).
Having regard to the context and objectives of Directive 2004/38, the provisions of that directive cannot be interpreted restrictively, and must not in any event be deprived of their effectiveness (see, to that effect, Eind, paragraph 43).
Член 3, параграф 1 от Директива 2004/38 гласи, че се прилага за всички граждани на Съюза, които се движат или пребивават в държавачленка, различна от тази, на която са граждани, и за членовете на техните семейства, така както са определени в член 2, точка 2, които ги придружават или се присъединяват към тях.
Article 3(1) of Directive 2004/38 provides that the directive is to apply to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany or join them.
Членове 6 и 7 от Директива 2004/38, отнасящи се съответно до правото на пребиваване до три месеца и до правото на пребиваване за повече от три месеца, изискват също членовете на семейството на гражданин на Съюза, които не притежават гражданството на една от държавитечленки, да „придружават“ или да се „присъединяват“ към последния в приемащата държавачленка, за да се ползват в нея от право на пребиваване.
Articles 6 and 7 of Directive 2004/38, relating respectively to the right of residence for up to three months and the right of residence for more than three months, likewise require that the family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State ‘accompany’ or ‘join’ him in the host Member State in order to enjoy a right of residence there.
На първо място, нито една от тези разпоредби не изисква към момента, в който се премества в приемащата държавачленка, гражданинът на Общността вече да е създал семейство, за да могат членовете на неговото семейство, граждани на трети страни, да се ползват от установените с посочената директива права.
First, none of those provisions requires that the Union citizen must already have founded a family at the time when he moves to the host Member State in order for his family members who are nationals of nonmember countries to be able to enjoy the rights established by that directive.
Всъщност когато гражданин на Съюза създаде семейство, след като се е установил в приемащата държавачленка, отказът на тази държавачленка да разреши на членовете на неговото семейство, граждани на трети страни, да се присъединят към него там би могъл да го разубеди да продължи да пребивава там и да го накара да я напусне, за да може да води семеен живот в друга държавачленка или в трета страна.
Where a Union citizen founds a family after becoming established in the host Member State, the refusal of that Member State to authorise his family members who are nationals of nonmember countries to join him there would be such as to discourage him from con -tinuing to reside there and encourage him to leave in order to be able to lead a family life in another Member State or in a nonmember country.
Поради това следва да се установи, че гражданите на трети страни, членове на семейството на гражданин на Съюза, черпят от Директива 2004/38 правото да се присъединят към гражданина на Съюза в приемащата държавачленка, независимо дали последният се е установил в нея преди или след създаването на семейство.
It must therefore be held that nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen derive from Directive 2004/38 the right to join that Union citizen in the host Member State, whether he has become established there before or after founding a family.
На второ място, следва да се определи дали когато гражданинът на трета страна е влязъл в държавачленка, преди да стане член от семейството на гражданин на Съюза, който пребивава в тази държавачленка, той придружава или се присъединява към този гражданин на Съюза по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2004/38.
Second, it must be determined whether, where the national of a nonmember country has entered a Member State before becoming a family member of a Union citizen who resides in that Member State, he accompanies or joins that Union citizen within the meaning of Article 3(1) of Directive 2004/38.
Не е от значение дали гражданите на трета страна, членове на семейството на гражданин на Съюза, са влезли в приемащата държавачленка преди или след като са станали членове на семейството на този гражданин на Съюза, тъй като отказът на приемащата държавачленка да им предостави право на пребиваване може по еднакъв начин да разубеди посочения гражданин на Съюза да продължи да пребивава в тази държавачленка.
It makes no difference whether nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen have entered the host Member State before or after becoming family members of that Union citizen, since the refusal of the host Member State to grant them a right of residence is equally liable to discourage that Union citizen from continuing to reside in that Member State.
Поради това, с оглед на необходимостта да не се дава стеснително тълкуване на разпоредбите на Директива 2004/38 и те да не се лишават от полезното си действие, думите „членовете на семейство[то] [на гражданин на Съюза], които го придружават“, посочени в член 3, параграф 1 от тази директива, следва да се тълкуват като включващи едновременно членовете на семейството на гражданин на Съюза, които са влезли с последния в приемащата държавачленка, и тези, които пребивават с него в тази държавачленка, без в този втори случай
Therefore, in the light of the necessity of not interpreting the provisions of Dir -ective 2004/38 restrictively and not depriving them of their effectiveness, the words ‘family members [of Union citizens] who accompany … them’ in Article 3(1) of that directive must be interpreted as referring both to the family members of a Union citizen who entered the host Member State with him and to those who reside with him in that Member State, without it being necessary, in the latter case, to distinguish according to whether the nationals of nonmember countries entered that
да се прави разграничение дали гражданите на третите страни са влезли в тази държавачленка преди или след гражданина на Съюза или преди или след като са станали членове на неговото семейство.
Member State before or after the Union citizen or before or after becoming his family members.
По този начин прилагането на Директива 2004/38 единствено към членовете на семейството на гражданин на Съюза, които „придружават“ или „се присъединяват“ към последния, е равнозначно на ограничаване на правото на влизане и на пребиваване на членовете на семейството на гражданин на Съюза в държаватачленка, в която същият пребивава.
Application of Directive 2004/38 solely to the family members of a Union citizen who ‘accompany’ or ‘join’ him is thus equivalent to limiting the rights of entry and residence of family members of a Union citizen to the Member State in which that citizen resides.
От момента, в който гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Съюза, черпи от Директива 2004/38 право на влизане и на пребиваване в приемащата държавачленка, последната може да ограничи това право единствено при спазване на членове 27 и 35 от тази директива.
From the time when the national of a nonmember country who is a family member of a Union citizen derives rights of entry and residence in the host Member State from Directive 2004/38, that State may restrict that right only in compliance with Articles 27 and 35 of that directive.
Спазването на посочения член 27 се налага по-конкретно когато държаватачленка желае да накаже гражданина на трета страна за това, че преди да е станал член на семейството на гражданин на Съюза, е влязъл и/или пребивавал на нейната територия в нарушение на националните правила в областта на имиграцията.
Compliance with Article 27 is required in particular where the Member State wishes to penalise the national of a nonmember country for entering into and/or residing in its territory in breach of the national rules on immigration before becoming a family member of a Union citizen.
При все това, дори и ако личното поведение на лицето не оправдава приемането на мерките, предприети от съображения, свързани с обществения ред или обществената сигурност по смисъла на член 27 от Директива 2004/38, държаватачленка има правото да му наложи други санкции, които не накърняват неговата свобода на движение или на пребиваване, например глоба, при условие че те са съразмерни (вж. в този смисъл Решение по дело MRAX, посочено по-горе, точка 77 и цитираната съдебна практика).
However, even if the personal conduct of the person concerned does not justify the adoption of measures of public policy or public security within the meaning of Article 27 of Directive 2004/38, the Member State remains entitled to impose other penalties on him which do not interfere with freedom of movement and residence, such as a fine, provided that they are proportionate (see, to that effect, MRAX, paragraph 77 and the caselaw cited).
Следователно на втория въпрос следва да се отговори, че член 3, параграф 1 от Директива 2004/38 трябва да се тълкува в такъв смисъл, че гражданин на трета страна, съпруг на гражданин на Съюза, пребиваващ в държавачленка, на която не е гражданин, който придружава или се присъединява към този гражданин на Съюза, се ползва от разпоредбите на посочената директива независимо от мястото и от датата на сключването на техния брак, както и от начина, по който този гражданин на трета страна е влязъл в приемащата държавачленка.
The answer to the second question must therefore be that Article 3(1) of Dir -ective 2004/38 must be interpreted as meaning that a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in a Member State whose nationality he does not possess and who accompanies or joins that Union citizen benefits from the provisions of that directive, irrespective of when and where their marriage took place and of how the national of a nonmember country entered the host Member State.
С оглед на отговора, даден на втория преюдициален въпрос, не следва да се отговаря на третия въпрос.
In view of the answer to the second question, there is no need to answer the third question.
на територията на държавитечленки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, не допуска правна уредба на държавачленка, която изисква от гражданина на трета страна, съпруг на гражданин на Съюза, пребиваващ в тази държавачленка, на която не е гражданин, преди неговото пристигане в приемащата държавачленка да е пребивавал законно в друга държавачленка, за да се ползва от разпоредбите на тази директива.
Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC precludes legislation of a Member State which requires a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in that Member State but not possessing its nationality to have previously been lawfully resident in another Member State before arriving in the host Member State, in order to benefit from the provisions of that directive.
(Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Madrid)
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunal Superior de Justicia de Madrid)
„Член 104, параграф 3 от Процедурния правилник — Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Член 37 от Допълнителния протокол — Непосредствено действие — Условия на труд — Принцип на недопускане на дискриминация — Футбол — Ограничаване на броя на професионалните играчи, граждани на трети държави, които могат да участват в един отбор в национално състезание“
(Article 104(3) of the Rules of Procedure — EEC-Turkey Association Agreement — Article 37 of the Additional Protocol — Direct effect — Working conditions — Principle of nondiscrimination — Football — Limit on the number of professional players from nonmember States who may be fielded per team in national competitions)
Определение на Съда (пети състав) от 25 юли 2008 г. . . . . . . . . . . .
Order of the Court (Fifth Chamber), 25 July 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Международни споразумения — Споразумения на Общността — Непосредствено действие
International agreements — Agreements concluded by the Community — Direct effect
(член 37 от Допълнителния протокол към Споразумението за асоцииране между ЕИО и Турция; член 10, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране ЕИО—Турция)
(Additional Protocol to the EEC-Turkey Association Agreement, Art. 37; Decision No 1/80 of the EEC-Turkey Association Council, Art. 10(1))
Международни споразумения — Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Работници — Равно третиране
International agreements — EEC-Turkey Association Agreement — Workers — Equal treatment
извършват дискриминация, основана на гражданство, във вреда на турските работници мигранти, принадлежащи към легалния пазар на труда на тези държави, що се отнася до възнаграждението и другите условия на труд.
discriminating, on the basis of nationality, against Turkish migrant workers duly registered as belonging to their labour force as regards remuneration and other conditions of work.
Редакцията на член 37 от Допълнителния протокол, приложен към Споразумението за асоцииране между ЕИО и Турция, не се различава съществено от тази на член 38, параграф 1, първо тире от Споразумението за асоцииране Общности—Словакия и на член 23, параграф 1 от Споразумението за партньорство Общности—Русия, които съдържат ясно, точно и безусловно формулирана забрана за всяка държавачленка да третира работниците от съответната трета държава по дискриминационен начин поради тяхното гражданство в сравнение с гражданите на държаватачленка, що се отнася до условията на труд, трудовото възнаграждение или уволнението.
The wording of Article 37 of the Additional Protocol, annexed to the EEC-Turkey Association Agreement, is essentially the same as that in the first indent of Article 38(1) of the Association Agreement with Slovakia and Article 23(1) of the Communities-Russia Partnership Agreement which lay down, in clear, precise and unconditional terms, a prohibition precluding any Member State from discriminating, on grounds of nationality, against the workers from the nonmember State concerned, vis-à-vis their own nationals, so far as their conditions of work, remuneration and dismissal are concerned.
Следователно частноправните субекти могат да се позоват на тези разпоредби пред юрисдикциите на държавите-членки.
Those provisions may therefore be relied on by individuals before the courts of the Member States.
Освен това член 10, параграф 1 от Решение № 1/80, който възпроизвежда нормата на член 37 от посочения Допълнителен протокол, съдържа ясно, точно и безусловно формулирана забрана за държавитечленки да
The prohibition on all discrimination against Turkish workers duly registered as belonging to the labour force of the Member States with respect to remuneration and other conditions of work, as laid down in Article 37 of the Additional Protocol, annexed to the EEC-Turkey Association Agreement, and Article 10(1) of Decision No 1/80, adopted by the Association Council established by that agreement, on the development of the association, must be interpreted as precluding the application to a professional sportsman of
REAL SOCIEDAD DE FÚTBOL И KAHVECI за създаване на Европейското икономическо пространство.
REAL SOCIEDAD DE FÚTBOL AND KAHVECI
нает от установен в държавачленка клуб, да се прилага приета от спортна федерация в същата държава норма, съгласно която на клубовете е разрешено да допускат до участие в организирани на национално равнище състезания само ограничен брой играчи от трети държави, които не са страни по Споразумението
Turkish nationality legally employed by a club established in a Member State, of a rule laid down by a sports association in that State, according to which clubs are authorised to field in competitions organised at national level only a limited number of players from nonmember States which are not parties to the
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА (пети състав)
ORDER OF THE COURT (Fifth Chamber)
По дело C-152/08 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Испания) с акт от 24 октомври 2007 г., постъпил в Съда на 15 април 2008 г., в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, from the Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spain), made by decision of 24 October 2007, received at the Court on 15 April 2008, in the proceedings
СЪДЪТ (пети състав), състоящ се от: г-н A. Tizzano, председател на състав, г-н M. Ilešič (докладчик) и г-н E. Levits, съдии, генерален адвокат: г-н M. Poiares Maduro, секретар: г-н R. Grass, след като Съдът реши, че следва да се произнесе с мотивирано определение на основание член 104, параграф 3, първа алинея от своя процедурен правилник, след изслушване на генералния адвокат постанови настоящото
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: R. Grass, the Court proposing to give its decision by reasoned order in accordance with the first subparagraph of Article 104(3) of its Rules of Procedure, after hearing the Advocate General, makes the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 37 от Допълнителния протокол, подписан в Брюксел на 23 ноември 1970 година и сключен,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 37 of the Additional Protocol, signed on 23 November 1970 in Brussels and concluded,
10, наричано по-нататък „Споразумението за асоцииране“).
1) (‘the EEC-Turkey Association Agreement’).
Запитването е отправено в рамките на спор между Real Sociedad de Fútbol SAD и г-н Kahveci, от една страна, и Consejo Superior de Deportes и Real Federación Española de Fútbol (испанска футболна федерация, наричана по-нататък „RFEF“), от друга страна, във връзка с правна уредба в областта на спорта, която ограничава броя на играчите от трети страни, които могат да участват в национални състезания.
The reference was made in the course of proceedings between Real Sociedad de Fútbol SAD and Mr Kahveci, on the one hand, and the Consejo Superior de Deportes and the Real Federación Española de Fútbol (Royal Spanish Football Association) (‘RFEF’), on the other, concerning sporting rules which limit the number of players from nonmember States who may be fielded in national competitions.
Съгласно член 2, параграф 1 от Споразумението за асоцииране то има за цел да подпомага постоянното и балансирано укрепване на търговските и икономическите отношения между договарящите страни.
The aim of the Association Agreement, according to Article 2(1) thereof, is to promote the continuous and balanced strengthening of trade and economic relations between the parties.
С тази цел Споразумението за асоцииране предвижда подготвителен период, позволяващ на Република Турция да укрепи своята икономика с помощта на Общността (член 3), преходен период, по време на който се осигуряват постепенното въвеждане на митнически съюз и сближаването на икономическата политика (член 4), и заключителен период, който се основава на митническия съюз и включва засилване на координацията на икономическата политика (член 5).
To that end, the Association Agreement provides for a preparatory stage enabling the Republic of Turkey to strengthen its economy with aid from the Community (Article 3), a transitional stage, during which a customs union is to be progressively established and economic policies are to be aligned more closely (Article 4) and a final stage which is to be based on the customs union and is to entail closer coordination of the economic policies of the Contracting Parties (Article 5).