natgillin/translations-raw huggingface dataset:
От това следва, че неяснотата на изложението на възраженията по отношение на квалификацията на ролята на Hoechst като водеща е накарала това предприя- тие да се съсредоточи върху организацията на общите срещи — единственият въпрос, упоменат първоначално от Комисията в точка 60 от изложението на възраженията.
It follows that the lack of precision in the statement of objections concerning the characterisation of Hoechst as a leader led that undertaking to focus on the organisation of the joint meetings, the only topic initially addressed by the Commission at paragraph 60 of the statement of objections.
При липса на повече яснота и предвид разпокъсаното излагане на другите фактически обстоятелства в изложението на възраженията Hoechst не е получило възможност да се защити надлежно в този аспект.
In the absence of greater precision, and as the other factual elements were scattered throughout the statement of objections, Hoechst was not placed in a position to adopt an effective defence on that point.
Впрочем следва да се напомни, че Комисията е съзнавала неяснотата на термина „водеща роля“, използван в точка 60 от изложението на възраженията.
It must further be borne in mind that the Commission was aware of the lack of precision of the word ‘leader’ used at paragraph 60 of the statement of objections.
Това следва по-специално от обстоятелството, че тя е променила терминологията, използвана в Решението.
That may be seen, in particular, from the fact that the Commission altered the wording used in the Decision.
Предвид изложените съображения второто правно основание трябва да бъде уважено.
For all of those reasons, the second plea must be upheld.
При това положение, без да е необходимо да се анализира шестото правно основание, Решението следва да бъде изменено, доколкото по отношение на Hoechst то приема, че е налице отегчаващото обстоятелство „водеща роля“.
Accordingly, without there being any need to analyse the sixth plea, the Decision must be varied in that it establishes the aggravating circumstance of having been a leader of the cartel as against Hoechst.
Конкретните последици от това изменение ще бъдат определени по-нататък.
The consequences of that variation will be determined below.
Д — По седмото правно основание, изведено от необоснованото увеличаване на глобата поради повторност на нарушението
E — The seventh plea, alleging that the increase in the fine imposed for a repeated infringement was unjustified
Съображение 363 от Решението има следната редакция:
Recital 363 to the Decision reads as follows:
„В случая с Hoechst тежестта на нарушението се подсилва от следните обстоятелства: а) Hoechst изпълнява водеща роля в картела (съображения 92—95); б) Hoechst е субект на предходни решения, достигащи до извод за нарушение от същия вид.“ [неофициален превод]
(a) Hoechst’s role as a leader of the cartel (recitals 92 to 95);
Бележка под линия № 211 към съображение 363 от Решението има следното съдържание:
Footnote 211, which accompanies recital 363 to the Decision, reads as follows:
В съображение 368 от Решението Комисията посочва:
At recital 368 to the Decision, the Commission states:
„Необходимо е да се гарантира, че размерът на глобата оказва достатъчен възпиращ ефект.
‘It is necessary to ensure that the level of the fine has sufficient deterrent effect.
Комисията отбелязва, че в предходни решения, на които Hoechst е било адресат, същото предприятие е поканено да преустанови антиконкурентното си поведение и да се въздържа от повтарянето му (вж. съображение 363).
The Commission notes that previous Decisions addressed to Hoechst ordered the company to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it (see recital 363).
Това е трябвало да го накара да обръща особено внимание на спазването на общностното право на конкуренцията и да се въздържа от каквото и да било умишлено нарушение.
This should have prompted it to pay special attention to compliance with Community competition law and refrain from all deliberate violations.
Обстоятелството, че то е повторило същото поведение, сочи, че предходните глоби не са оказали достатъчен възпиращ ефект върху него, за да промени поведението си.“ [неофициален превод]
The fact that it repeated the same conduct shows that the previous fines were not such a deterrent as to make it change its conduct.’
В отговор на въведените от Hoechst доводи Комисията уточнява в съображение 372 от Решението:
In response to the arguments put forward by Hoechst, the Commission states at recital 372 to the Decision:
„Що се отнася до квалифицирането на Hoechst като извършител на повторно нарушение, Комисията отбелязва, че последното решение, с което на това предприятие се разпорежда да преустанови антиконкурентното си поведение и да се въздържа от повтарянето му, датира от юли 1994 г.
‘Concerning Hoechst’s position as recidivist, the Commission notes that the last decision ordering Hoechst to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it dates from July 1994.
След това решение Hoechst продължава да осъществява нарушението, предмет на настоящото производство, в продължение на повече от две години.
After that decision Hoechst continued the infringement which is the subject of these proceedings for more than two years.
Това ясно показва, че предходното решение не го е възпряло да продължи участието си в подобен картел.“ [неофициален превод]
This clearly shows that the previous decision did not deter Hoechst from continuing its participation in a similar cartel.’
С оглед на тези обстоятелства и за да се вземе предвид квалифицирането на нарушението на Hoechst като повторно, Комисията увеличава основния размер на глобата с 50 % поради отегчаващи отговорността обстоятелства (съображение 373 от Решението).
In the light of those facts, and to take account of the fact that Hoechst’s conduct constituted a repeated infringement, the Commission increased the basic amount off the fine by 50% to reflect the aggravating circumstances (recital 373 to the Decision).
Hoechst посочва, че Комисията увеличила основния размер на глобата му от 110 милиона евро с 50 % поради повторност на нарушението.
Hoechst states that the Commission increased the basic amount of its fine, EUR 110 million, by 50% because this was a repeated infringement.
Hoechst счита, че това увеличение е несъразмерно и не разбира на какво основание е позволено да му се налага увеличение поради повторност, свързана с минали нарушения.
Hoechst contends that that increase is disproportionate and is unable to see on what ground it could be subjected to an increase for repeated infringement connected with past infringements.
На първо място, Hoechst подчертава, че предходните производства, посочени в съображение 363 от Решението (а именно тези, по които са приети съответно Решение 94/599/ЕО на Комисията от 27 юли 1994 г. относно производство съгласно член 85 от Договора за ЕО (IV/31.865 — PVC) (ОВ L 239, стр.
First, Hoechst contends that the old proceedings referred to at recital 363 to the Decision (namely the proceedings that led, respectively, to the adoption of Commission Decision 94/599/EC of 27 July 1994 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/31.865 — PVC) (OJ 1994 L 239, p.
14, наричано по-нататък „Решение „PVC II““), в Решение 89/191/ЕИО на Комисията от 21 декември 1988 г. относно производство съгласно член 85 от Договора за ЕИО (IV/31.866 — PEBD) (ОВ L 74, 1989 г., стр.
14), ‘the PVC II decision’; Commission Decision 89/191/EEC of 21 December 1988 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EEC Treaty (IV/31.866 — LdPE) (OJ 1989 L 74, p.
21, наричано по нататък „Решение „PVC I““), в Решение 86/398/ЕИО на Комисията от 23 април 1986 г. относно производство съгласно член 85 от Договора за ЕИО (IV/31.149 — Полипропилен) (ОВ L 230, стр.
21), ‘the PVC I decision’; Commission Decision 86/398/EEC of 23 April 1986 relating to a proceeding under Article 85 of the EEC Treaty (IV/31.149 — Polypropylene) (OJ 1986 L 230, p.
1) и в Решение 69/243/ЕИО на Комисията от 24 юли 1969 г. относно производство съгласно член 85 от Договора за ЕИО (IV/26.267 — Багрилни вещества) (ОВ L 195, стр.
1); and Commission Decision 69/243/EEC of 24 July 1969 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EEC Treaty (IV/26.267 — Dyestuffs) (Journal official 1969 L 195, p.
11), изобщо нямат връзка с разглежданото дело.
11) are wholly unconnected with the present case.
По-специално относно Решение „PVC II“ Hoechst счита, че това решение само преповтаряло Решение „PVC I“, което било обявено за недействително от Първоинстанционния съд и впоследствие отменено от Съда.
More particularly, Hoechst maintains that the PVC II decision merely reiterates the PVC I decision, which was declared non-existent by the Court of First Instance and then annulled by the Court of Justice.
Освен това Решения „PVC I“ и „PVC II“ се отнасяли до минали факти, тъй като проявлението на тези факти приключило през 1984 г.
Furthermore, the PVC I and PVC II decisions relate to old facts, since the facts ceased in 1984.
Следователно в съображение 372 от Решението Комисията погрешно се стремяла да установи връзка между Решение „PVC II“ и настоящото дело.
The Commission is therefore wrong to seek, at recital 372 to the Decision, to establish a connection between the PVC II decision and the present case.
Към това се добавяло обстоятелството, че предходната дейност на Hoechst в отрасъла на хранителните добавки нямала нищо общо с дейността в отрасъла на PVC.
In addition, Hoechst’s former activities in the animal feedingstuffs additives sector have no bearing on its activities in the PVC sector.
Hoechst посочва също, че отскоро Комисията предприела въвеждането на колективна групова отговорност, като налагала увеличение от 10 % годишно за периода между решението за налагане на глоба по едно дело и прекратяването на нарушението, предмет на друго дело.
Hoechst also submits that the Commission recently undertook to establish joint group liability by imposing increases of 10% per year for the period between the decision imposing a fine in one case and the end of the infringement forming the subjectmatter of another case.
В това отношение Hoechst препраща към Решение 2005/471/ЕО на Комисията от 27 ноември 2002 г. относно производство съгласно член 81 от Договора за ЕО срещу BPB PLC, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA и Gyproc Benelux NV (преписка COMP/E-1/37.152 — Гипсови плочи) (ОВ L 166, 2005 г., стр. 8).
Hoechst refers, in that regard, to Commission Decision 2005/471/EC of 27 November 2002 relating to proceedings under Article 81 of the EC Treaty against BPB PLC, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA and Gyproc Benelux NV (Case COMP/E-1/37.152 — Plasterboard) (OJ
В конкретния случай обаче Решение „PVC II“ и разглежданото нарушение съществували едновременно поради обстоятелството, че Комисията била в състояние да приеме Решение „PVC II“ едва единадесет години след прекратяването на нарушението, разглеждано в последното дело.
In the present case, however, the fact that the PVC II decision and the infringement at issue in the present case relate to the same period results from the fact that the Commission was not in a position to adopt the PVC II decision until 11 years after the infringement at issue in that case had ceased.
Второ, делата, посочени от Комисията в съображение 363 от Решението, се отнасяли до поведение, преустановено найкъсно през 1984 г.
Second, the cases to which the Commission refers at recital 363 to the Decision concern conduct which came to an end in 1984 at the latest.
Hoechst подчертава, че Решение „Багрилни вещества“ станало необжалваемо преди повече от 30 години вследствие на решение на Съда.
Hoechst contends that the Dyestuffs decision became final more than 30 years ago, by a judgment of the Court of Justice.
Следователно същото било прекалено старо, за да може от него да се заключава за наличие на повторност на нарушението.
That decision is too old to support the ‘repeated infringement’ argument.
Hoechst добавя, че по фактите, предмет на Решение „Полипропилен“, имало окончателно произнасяне едва през юли 1999 г., а по тези, които са предмет на Решения „PVC I“ и „PVC II“, през октомври 2002 г., следователно дълго след като приключило проявлението на фактите по настоящото дело.
Hoechst further submits that the facts referred to by the Polypropylene decision were definitively settled only in July 1999, and those referred to by the PVC I and PVC II decisions in October 2002, thus long after the facts of the present case had come to an end.
Трето, дори в крайна сметка да се приемело, че различни нарушения, извършени независимо едно от друго в рамките на група без субективна връзка между тях, представляват отегчаващо отговорността обстоятелство, приложеното увеличение било несъразмерно.
Third, even if it should ultimately be held that different infringements committed independently within a group and without any subjective connection between them constitute an aggravating circumstance, the increase applied is disproportionate.
По-специално обстоятелството, че Hoechst е част от група, вече два пъти било взето предвид от Комисията: веднъж като определила началния размер на глобата от 20 милиона евро и втори път като увеличила посочения размер със 100 % поради размера на групата Hoechst.
In particular, the fact that Hoechst is part of a group has already been taken into account twice by the Commission: first when the Commission fixed the starting amount of the fine at EUR 20 million and second when it increased that amount by 100% on account of the size of the Hoechst group.
За сравнение Hoechst трябвало да понесе основен размер на глобата практически четиринадесет пъти по-голям от Daicel поради структурата си на група, докато оборотът му бил само четири пъти по-голям.
By way of comparison, Hoechst had to bear a starting amount practically 14 times Daicel’s, on account of its group structure, while its turnover is only four times as high.
Hoechst подчертава също, че в производството, по което е прието Решение „Гипсови плочи“, е наложено увеличение от 10 % годишно за периода между предходното решение за налагане на глоба и прекратяването на нарушението по отношение на разглеждания продукт.
Hoechst also emphasises that in the proceedings leading to the Plasterboard decision, an increase of 10% per year had been imposed for the period between the preceding decision imposing a fine and the end of the infringement concerning the relevant product.
В конкретния случай обаче приложеното увеличение било от 22 % годишно.
In this case the increase is 22% per year.
При условията на евентуалност Hoechst поддържа, че увеличението поради повторност на нарушението не било справедливо, когато засегнатото предприя- тие оказва пълно сътрудничество по време на административното производство.
In the alternative, Hoechst contends that an increase for repeated infringement is unfair when the undertaking concerned cooperates fully during the administrative procedure.
Целта на санкцията не можела да обоснове това увеличение.
The purpose of the penalty cannot justify that increase.
Като препраща към Решение по дело Thyssen Stahl/Комисия, точка 325 по-горе (точка 617), и Решение по дело Michelin/Комисия, точка 339 по-горе (точка 284), Комисията подчертава, че понятието за повторност на нарушението, уредено в някои национални правни системи, означава, че едно лице е извършило нови нарушения, след като е санкционирано за подобни нарушения.
The Commission refers to Thyssen Stahl v Commission, paragraph 325 above (paragraph 617), and Michelin v Commission, paragraph 339 above (paragraph 284), and contends that the concept of repeated infringement, as understood in a number of national legal orders, implies that a person has committed new infringements after being punished for similar infringements.
В конкретния случай всяко от производствата, по които са приети Решение „PVC I“, Решение „PVC II“ и Решение „Багрилни вещества“, посочени в Решението, се отнасяло до картели относно цени или квоти.
In this case, the proceedings culminating in the PVC I, PVC II and Dyestuffs decisions referred to in the Decision all concerned cartels on prices or quotas.
Следователно ставало въпрос за нарушения, подобни на това, което е предмет на настоящото дело.
The infringements in those cases were therefore similar to the one forming the subjectmatter of the present case.
При тази обстановка не било от особено значение обстоятелството, че някои от нарушенията (като това, по което е постановено Решение „Багрилни вещества“) са стари.
It is immaterial, in that context, that certain infringements (such as that giving rise to the Dyestuffs decision) are old.
Увеличението поради повторност на нарушението не служело за увеличаване a posteriori на минали санкции, а за да се преследват ефикасно случаите на повторност на нарушението.
The increase for repeated infringement does not serve to increase ex post facto penalties imposed in the past, but to pursue cases of repeated infringement effectively.
Комисията подчертава по-специално, че трябва да следи за възпиращия ефект на своите действия (Решение по дело Irish Sugar/Комисия, точка 198 по-горе, точка 245) и че повторността на нарушението се включва сред релевантните за определяне на глобата критерии (Решение по дело Aalborg Portland и др./Комисия, точка 145 по-горе, точка 91).
The Commission emphasises in particular that it must ensure that its action has a deterrent effect (Irish Sugar v Commission, paragraph 198 above, paragraph 245) and that repeated infringement is among the relevant criteria used to determine the fine (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 91).
Комисията добавя, че в конкретния случай приемствеността по отношение на предприятието, за което се отнасят решенията, посочени в съображение 363 от Решението, била извън съмнение.
The Commission further submits that there is no doubt in this case as to the continuity of the undertaking to which the decisions mentioned at recital 363 to the Decision were addressed.
Освен това, обратно на поддържаното от Hoechst, Комисията счита, че увеличение поради повторност на нарушението може да бъде наложено, когато разглежданото нарушение е извършено още преди решението относно по-рано санкционираното нарушение да придобие сила на пресъдено нещо.
Contrary to Hoechst’s contention, moreover, the Commission maintains that an increase for repeated infringement may be imposed when the infringement at issue was committed even when the infringement in respect of which a sanction had previously been imposed had not yet become final.
Предупреждение се давало още при съобщаване на решението, постановено от Комисията, а не едва след като решението придобиело сила на пресъдено нещо.
A warning is given immediately the Commission’s decision is notified and not just when the decision becomes final.
Аналогично, увеличението на началния размер поради размера на групата на Hoechst не било в противоречие с увеличението на основния размер поради повторност на нарушението.
Likewise, the fact that the starting amount was increased on account of the size of the Hoechst group does not prevent the basic amount from being increased on account of repeated infringement.
Увеличението, наложено поради размера на групата, нямало никаква връзка със санкционирането на минали нарушения.
The increase imposed on account of the size of the group has no connection with the punishment of past infringements.
Следователно отчитането на минали нарушения не представлявало „двойно наказание“.
The fact that past infringements are taken into account does not therefore constitute a ‘double penalty’.
Без значение било също, че след преустановяване на нарушението Hoechst прекратило търговската си дейност на разглеждания пазар, тъй като то било активно на него по време на цялото нарушение.
It is also immaterial that Hoechst discontinued its own commercial operations on the relevant market before the infringement ceased, since it was active on that market throughout the infringement.
На последно място, не оказвало влияние обстоятелството, че предходните нарушения се отнасяли до отрасли, различни от този на сорбатите.
Last, it is irrelevant that the earlier infringements concerned sectors other than the sorbates sector.
Санкциите, прилагани спрямо тайни действия относно определен продукт, имали за цел да възпират предприятията от нарушаване на въпросната забрана, независимо от разглеждания продукт.
The penalties applied to collusive activities relating to a product are intended to deter undertakings from breaching the prohibition in question, irrespective of the product at issue.
Що се отнася до размера на увеличението поради повторност на нарушението, Комисията напомня, че разполага със свобода на преценка при определянето на размера на глобата (Решение на Първоинстанционния съд от 6 април 1995 г. по дело Martinelli/Комисия, T-150/89, Recueil, стр.
As regards the amount of the increase for repeated infringement, the Commission observes that it has a margin of discretion when fixing the amount of the fine (Case T-150/89 Martinelli v Commission [1995] ECR II-1165, paragraph 59), and that it is not required to apply a precise mathematical formula.
Комисията препраща в това отношение към редица решения по други дела във връзка с прилагането на член 81 ЕО и към Решение по дело Michelin/Комисия, точка 339 по-горе (точка 292), по които са приложени или допуснати увеличения от 50 %.
The Commission refers in that regard to a number of decisions in other cases implementing Article 81 EC, and also to Michelin v Commission, paragraph 339 above (paragraph 292), where increases of 50% were applied or authorised.
Сравнението между настоящото дело и делото, по което е прието решение „Гипсови плочи“, било неотносимо, доколкото между 1969 г. и 1994 г.
The comparison which the applicant draws between the present case and the Plasterboard case is irrelevant since, between 1969 and 1994, Hoechst was ‘warned’ on several occasions, without drawing the necessary consequences.
При това положение увеличението на основния размер на глобата с 50 % не било прекомерно.
It is therefore not excessive to increase the basic amount of the fine by 50%.
Накрая прилагането на Известието относно сътрудничеството от 1996 г. не променяло квалификацията на повторното нарушение на Hoechst като отегчаващо отговорността обстоятелство.
Last, the fact that the 1996 Leniency Notice was applied does not mean that Hoechst’s repeated infringement ceases to be an aggravating circumstance.
Според Комисията Известието относно сътрудничеството от 1996 г. определя условията, при които сътрудничилите на Комисията предприятия могат да получат намаление на глобата.
In the Commission’s submission, the 1996 Leniency Notice defines the conditions in which undertakings which have cooperated with the Commission may have their fines reduced.
То не можело обаче да обоснове отпадане на санкцията в случай на повторност на нарушението.
That notice cannot however justify the absence of a penalty in the case of a repeated infringement.
Точка 2 от Насоките посочва примерно като отегчаващи отговорността обстоятелства „продължаващо нарушаване [другаде в текста: „повторност на нарушението“] от същия вид, извършвано от същото предприятие […]“.
Section 2 of the Guidelines refers, as an example of aggravating circumstances, to ‘repeated infringement of the same type by the same undertaking(s)’.
Понятието за повторност на нарушението, както е уредено в някои национални правни системи, означава, че едно лице е извършило нови нарушения, след като е санкционирано за подобни нарушения (Решение по дело Thyssen Stahl/Комисия, точка 325 по-горе, точка 617 и Решение по дело Michelin/Комисия, точка 339 по-горе, точка 284).
Repeated infringement, as understood in a number of national legal systems, implies that a person has committed fresh infringements after having been penalised for similar infringements (Thyssen Stahl v Commission, paragraph 325 above, paragraph 617, and Michelin v Commission, paragraph 339 above, paragraph 284).