natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Свободата на установяване, която е призната в член 52 от Договора в полза на гражданите на Общността и която им предоставя възможността да започват и да упражняват дейност като самостоятелно заети лица, както и да учредяват и управляват предприятия при същите условия като определените от законодателството на държаватачленка на пребиваване за собствените ѝ граждани, съгласно член 58 от Договора за ЕО (понастоящем член 48 ЕО) обхваща по отношение на учредените в съответствие със законодателството на една държавачленка дружества със седалище, централно управление или основно място на дейност в рамките на Общността правото им да извършват дейността си в съответната държавачленка посредством дъщерно дружество, клон или представителство (вж. по-специално Решение по дело Cadbury Schweppes и Cadbury Schweppes Overseas, посочено по-горе, точка 41, както и Решение по дело Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, посочено по-горе, точка 42).
Freedom of establishment, which Article 52 of the Treaty grants to Community nationals and which includes the right to take up and pursue activities as selfemployed persons and to set up and manage undertakings, under the conditions laid down for its own nationals by the law of the Member State of residence, entails, in accordance with Article 58 of the EC Treaty (now Article 48 EC), for companies or firms formed in accordance with the law of a Member State and having their registered office, central administration or principal place of business within the European Community, the right to exercise their activity in the Member State concerned through a subsidiary, branch or agency (see, inter alia, Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraph 41, and Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 42).
Що се отнася до дружествата, важно е да се отбележи, че тяхното седалище по смисъла на член 58 от Договора, по подобие на гражданството при физическите лица, служи за определяне на връзката им към правния ред на държава-членка.
In the case of companies, it should be borne in mind that their registered office for the purposes of Article 58 of the Treaty serves, in the same way as nationality in the case of individuals, as the connecting factor with the legal system of a Member State.
Да се признае, че държаватачленка, в която едно дружество е местно лице, може свободно да прилага различно третиране само поради факта че седалището на дадено дружество се намира в друга държавачленка, би изпразнило разпоредбата на член 52 от Договора от съдържанието ѝ.
Acceptance of the proposition that the Member State of residence may freely apply different treatment merely by reason of the fact that the registered office of a company is situated in another Member State would deprive Article 52 of the Treaty of all meaning.
По този начин свободата на установяване цели да гарантира национално третиране в приемащата държавачленка, като забранява всяка дискриминация, основана на местонахождението на седалището на дружествата (вж. по-специално в този смисъл Решение по дело Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, посочено по-горе, точка 43, както и цитираната съдебна практика).
Freedom of establishment thus aims to guarantee the benefit of national treatment in the host Member State, by prohibiting any discrimination based on the place in which companies have their seat (see, inter alia, to that effect, Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 43 and the caselaw cited therein).
От акта за препращане е видно, че разглежданият в главното производство механизъм за корекция цели да гарантира, че размерът на платения от разпределящото дружество данък след корекция съответства на размера на погрешно отпуснатия на акционера данъчен кредит.
It is clear from the order for reference that the corrective mechanism at issue in the main proceedings is intended to ensure that the amount of tax paid by the company making the distribution corresponds, after correction, to the amount of the tax credit erroneously granted to the shareholder.
За тази цел механизмът за корекция предвижда, че собственият капитал, попадащ в категория EK 02, се взема предвид за целите на облагането, за да се гарантира, че данъкът и данъчният кредит съответстват на данъчните удостоверения, предоставени на акционерите.
To that end, the corrective mechanism provides that the available capital belonging to EK 02 is to be taken into account for the purposes of taxation so as to ensure that the tax and the tax credit are in accordance with the tax certificates supplied to the shareholders.
Следва да се отбележи, че при прилагането на този механизъм за корекция, който цели да избегне отпускането на данъчен кредит за неплатен данък, корекцията засяга не размера на данъчния кредит, а размера на платения от разпределящото дружество данък.
It should be pointed out that, in accordance with the corrective mechanism — which is intended to avoid a tax credit being granted in respect of tax not paid — the correction does not relate to the amount of the tax credit but to the amount of the tax paid by the company making the distribution.
Освен това е установено, че механизмът за корекция, предвиден в § 28, алинея 4 от KStG 1996, намира приложение в случая на местно за Германия дружество, независимо дали то е дъщерно на дружество майка, което също е местно за Германия, или на дружество майка, местно за друга държава-членка.
Moreover, it is common ground that the corrective mechanism laid down in Paragraph 28(4) of the KStG 1996 is applicable to a company resident in Germany, regardless of whether it is a subsidiary of a parent company which is also resident in Germany or of a parent company resident in another Member State.
В този контекст Burda счита, че в главното производство дискриминационното третиране се състои именно в прилагането на един и същ механизъм за корек- ция към различни положения, доколкото за разлика от местните дружества майки, на чуждестранните дружества майки на местни дъщерни дружества не се отпуска данъчен кредит за компенсиране на корпоративния данък, платен от разпределящото дружество.
In that context, Burda maintains that the discriminatory treatment in the case before the referring court consists, specifically, in the application of the same corrective mechanism to different situations, inasmuch as nonresident parent companies of resident subsidiaries, unlike resident parent companies, are not granted a tax credit to compensate for the corporation tax paid by the company making the distribution.
Тъй като прилагането на една и съща норма към различни положения може да представлява дискриминация, за да се определи дали в главното производство е налице дискриминационно данъчно третиране, което следователно е принципно забранено от член 52 от Договора, трябва да се провери дали разглежданата национална мярка поставя местните дъщерни дружества в различно положение в зависимост от това дали тяхното дружество майка е местно или чуждестранно лице, а оттам дали на последните се отпуска данъчен кредит.
Since discrimination can consist in applying the same rule to different situations, it must be determined — in order to establish the existence in the case before the referring court of discriminatory fiscal treatment, which is prohibited in principle by Article 52 of the Treaty — whether the national measure at issue places resident subsidiaries in a different situation according to whether the parent company is resident or nonresident and, consequently, according to whether or not the parent company receives a tax credit.
В това отношение трябва да се припомни, че от акта за препращане следва, че прилагането на счетоводния механизъм за корекция, предвиден в § 28, алинея 4 от KStG 1996, не може да измени данъчната тежест на Burda в зависимост от това дали неговото дружество майка е местно лице за Германия или за друга държава-членка.
In that regard, it should be pointed out that it is clear from the order for reference that the application of the corrective mechanism laid down in Paragraph 28(4) of the KStG 1996 does not alter Burda’s tax burden on the basis of whether its parent company is resident in Germany or in another Member State.
При това положение не може да се приеме, че спрямо дъщерното дружество прилагането на § 28, алинея 4 от KStG 1996 води до еднакво третиране на различни положения, тъй като дъщерното дружество не се намира в различно положение предвид законодателството на държавата, в която то е местно лице, в случая Федерална република Германия, в зависимост от това дали разпределя своята печалба на чуждестранно или на местно дружество майка.
It cannot therefore be accepted that the application of Paragraph 28(4) of the KStG 1996 caused, in regard to the subsidiary, different situations to receive identical treatment, since the position of the subsidiary in regard to the legislation of its Member State of residence, in this case, the Federal Republic of Germany, is not different according to whether it distributes its profits to a nonresident parent company or to a resident one.
Тази преценка не може да се постави под въпрос от факта, подчертан от препращащата юрисдикция, че за чуждестранните акционери облагането на разпределящото предприятие става окончателно, в смисъл че увеличаването на данъчната тежест на разпределящото дружество не се компенсира с отпускането на съответен данъчен кредит.
That assessment is not weakened by the fact, pointed out by the national court, that, for nonresident shareholders, the tax levied on the company making the distribution becomes definitive in the sense that the increase in the tax burden imposed on the company making the distribution is not compensated for by the allocation of a corresponding tax credit.
В това отношение е важно е да се поясни, че от съдебната практика следва, че при спазване на общностното право всяка държавачленка организира своята система за облагане на разпределената печалба и в този контекст определя облагаемата основа, както и данъчната ставка, приложими по отношение на разпределящото дружество и/или на акционера получател, доколкото те подлежат на данъчно облагане в тази държава (Решение по дело Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, посочено по-горе, точка 50).
It should be pointed out that, according to the caselaw, it is for each Member State to organise, in compliance with Community law, its system of taxation of distributed profits and, in that context, to define the tax base as well as the tax rates which apply to the company making the distribution and/or to the shareholder to whom the dividends are paid, in so far as they are liable to tax in that State (Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 50).
Съгласно същата съдебна практика в отсъствието на мерки за уеднаквяване или хармонизация на общностно равнище държавитечленки запазват компетентността си да определят чрез спогодби или едностранно критериите за разпределяне на своите правомощия за облагане с данъци, по-специално с оглед избягване на двойното данъчно облагане (Решение по дело Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, посочено по-горе, точка 52).
According to the same line of authority, in the absence of any unifying or harmonising Community measures, Member States retain the power to define, by treaty or unilaterally, the criteria for allocating their powers of taxation, particularly with a view to eliminating double taxation (Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 52).
В този контекст данъчният кредит, отпускан съгласно приложимото в главното производство национално законодателство на местно дружество майка, има за цел избягването на икономическо двойно данъчно облагане на печалбата, разпределена от местно дружество и вече обложена веднъж по отношение това дружество.
On that basis, the tax credit granted to the resident parent company under the national legislation applicable in the main proceedings is intended to prevent economic double taxation of profits distributed by a resident subsidiary which have already been taxed in the latter’s hands.
В главното производство обаче, което се отнася до трансгранично разпределение на печалба, предотвратяването на подобно икономическо двойно данъчно облагане принципно е задача не на държаватачленка, чието местно лице е дъщерното дружество, а на държаватачленка, в която дружеството майка е местно лице.
In the case before the referring court, which concerns the crossborder distribution of profits, it is, in principle, not for the Member State in which the subsidiary is resident to prevent that economic double taxation but for the Member State in whose territory the parent company is resident.
Всъщност съгласно член 4 от Директива 90/435 държаватачленка, в която дружеството майка е местно лице, трябва или да освободи от данък печалбата, получена от това дружество от местно за друга държавачленка дъщерно дружество, или да разреши приспадане от размера на дължимия данък на частта от платения от дъщерното дружество данък, която е свързана с тази печалба.
In accordance with Article 4 of Directive 90/435, the Member State in which the parent company is resident must either exempt from tax profits received by it from a subsidiary resident in another Member State or authorise the parent company to deduct from the amount of tax payable that fraction of the corporation tax paid by the subsidiary which relates to those profits.
Следователно в тези две хипотези държаватачленка, в която дружеството майка е местно лице, е длъжна да предостави данъчно третиране, преследващо същата цел като данъчния кредит, отпускан от държаватачленка, в която дъщерното дружество е местно лице, на дружествата майки, които са нейни местни лица, така че да се избегне и икономическото двойно данъчно облагане на разпределената под формата на дивиденти печалба.
Consequently, in both hypotheses, the Member State in which the parent company is resident is required to accord fiscal treatment which is designed to achieve the same result as the tax credit granted by the Member State in which the subsidiary is resident to parent companies established there, with the effect that economic double taxation of profits distributed in the form of dividends is also avoided.
Така както на местното дружество майка на местно дъщерно дружество може да се отпусне данъчен кредит от държавата, в която първото е местно лице, и в която същевременно и дъщерното дружество е местно лице, чуждестранното дружество майка на местно дружество е защитено от опасността от икономическо двойно данъчно облагане на печалбата, разпределена под формата на дивиденти, като тази защита обаче се предоставя от държаватачленка, в която то е местно лице.
Thus, just as the resident parent company of a resident subsidiary is granted a tax credit by its Member State of residence, acting also in its capacity as the Member State in which the subsidiary is resident, the nonresident parent company of a resident subsidiary is protected against the risk of economic double taxation of profits distributed in the form of dividends, but by the Member State in which it is resident.
Следователно облагането на разпределената печалба като печалба, която в обстоятелствата по главното производство попада в категория EK 02, се компенсира във всички случаи от държаватачленка, в която дружеството майка е местно лице.
Consequently, the taxation of distributed profits, such as those covered by EK 02 in the circumstances of the main proceedings, is, in any event, compensated for by the Member State in which the parent company is resident.
От това следва, че за целите на прилагане на разглежданото в главното производство законодателство положението на местно дъщерно дружество на местно дружество майка не се различава от положението на местно дъщерно дружество на чуждестранно дружество майка, така че по отношение на местното дъщерно дружество не може да се установи никакво дискриминационно третиране.
It follows that, for the purposes of the application of the legislation at issue in the main proceedings, the situation of the resident subsidiary of a resident parent company is no different from that of the resident subsidiary of a nonresident parent company, with the result that no discrimination exists in that regard against the resident subsidiary.
В резултат на гореизложеното на втория въпрос следва да се отговори, че член 52 от Договора трябва да се тълкува в смисъл, че допуска прилагането на национална мярка като § 28, алинея 4 от KStG 1996, по силата на която облагането на печалбата, разпределена от местно за държавачленка дъщерно дружество на неговото дружество майка, подлежи на един и същ механизъм за корекция, независимо дали дружеството майка е местно лице за същата държавачленка или за друга държавачленка, макар за разлика от местно дружество майка, на чуждестранно дружество майка да не може да се отпуска данъчен кредит от държаватачленка, в която нейното дъщерно дружество е местно лице.
It follows from the foregoing that the answer to the second question must therefore be that Article 52 of the Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) must be interpreted as not precluding the application of a national measure, such as Paragraph 28(4) of the KStG 1996, under which the taxation of profits distributed by a subsidiary resident in a Member State to its parent company is subject to the same corrective mechanism regardless of whether the parent company is resident in the same Member State or in another Member State even though — unlike a resident parent company — a nonresident parent company is not granted a tax credit by the Member State in which the subsidiary is resident.
Съединени дела C-329/06 и C-343/06
Joined Cases C-329/06 and C-343/06
(Преюдициални запитвания, отправени от Verwaltungsgericht Sigmaringen и от Verwaltungsgericht Chemnitz)
(References for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Sigmaringen and the Verwaltungsgericht Chemnitz)
„Директива 91/439/ЕИО — Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства — Отнемане на свидетелство за управление в държавачленка поради употреба на наркотични вещества или алкохол — Ново свидетелство за управление, издадено в друга държавачленка — Отказ за признаване на правото на управление в първата държавачленка — Пребиваване, което не съответства на Директива 91/439/ЕИО“
(Directive 91/439/EEC — Mutual recognition of driving licences — Withdrawal of a licence in one Member State for use of narcotic drugs or alcohol — New licence issued in another Member State — Refusal to recognise right to drive in the first Member State — Residence not in accordance with Directive 91/439/EEC)
Решение на Съда (трети състав) от 26 юни 2008 г. . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Bot delivered on 14 February 2008 . . . . . . Judgment of the Court (Third Chamber), 26 June 2008 . . . . . . . . . .
Транспорт — Автомобилен транспорт — Свидетелство за управление на моторни превозни средства — Директива 91/439
Transport — Road transport — Driving licences — Directive 91/439
(член 1, параграф 2, член 7, параграф 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439 на Съвета, изменена с Регламент № 1882/2003)
(Council Directive 91/439, as amended by Regulation No 1882/2003, Arts 1(2), 7(1) and 8(2) and (4))
РЕЗЮМЕ — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА C-329/06 И C-343/06
SUMMARY — JOINED CASES C-329/06 AND C-343/06
(член 1, параграф 2 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439 на Съвета, изменена с Регламент № 1882/2003)
(Council Directive 91/439, as amended by Regulation No 1882/2003, Arts 1(2) and 8(2) and (4))
на по-ранно свидетелство, не е имал обичайно пребиваване на територията на държаватачленка на издаване.
normally resident in the territory of the Member State of issue.
(вж. точка 73; точка 1 от диспозитива)
(see para. 73, operative part 1)
Член 1, параграф 2, член 7, параграф 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439 относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства, изменена с Регламент № 1882/2003, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат дадена държавачленка да откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държавачленка извън период на забрана за искане на ново свидетелство, наложен на съответното лице, и следователно валидността на това свидетелство, докато притежателят на същото не изпълни условията, изисквани в първата държавачленка за издаването на ново свидетелство след отнемането на по-ранно свидетелство, включително проверка на годността за управление, удостоверяваща, че вече не са налице основанията, обосноваващи посоченото отнемане.
On a proper construction of Articles 1(2), 7(1) and 8(2) and (4) of Directive 91/439 on driving licences, as amended by Regulation No 1882/2003, it is contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State beyond any period in which the person concerned is forbidden to apply for a new licence and, therefore, to recognise the validity of that licence, so long as the licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following the withdrawal of a previous licence, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence.
Член 1, параграф 2 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439 относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства, изменена с Регламент № 1882/2003, не допускат държавачленка, която в съответствие с тази директива е длъжна да признае правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено от друга държавачленка, да отнеме временно това право, когато последната държавачленка проверява условията за издаване на това свидетелство.
It is contrary to Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive 91/439 on driving licences, as amended by Regulation No 1882/2003, for a Member State bound, in accordance with that directive, to recognise the right to drive stemming from a driving licence issued by another Member State, to suspend that right temporarily while the latter Member State investigates the procedure followed in the issuing of that licence.
Противно на това, в същия контекст посочените разпоредби допускат държавачленка да реши да отнеме временно това право, ако от посочване в самото свидетелство или от друга неоспорима информация, произтичаща от другата държавачленка, следва, че условието за пребиваване, наложено в член 7, параграф 1, буква б) от посочената директива, не е било изпълнено към момента на издаване на същото това свидетелство.
In contrast, in that same context, it is not contrary to those provisions for a Member State to decide to suspend that right if it is clear from entries in that licence or from other incontestable information supplied by that other Member State that the condition of residence imposed in Art- icle 7(1)(b) of that directive was not satisfied at the moment when that licence was issued.
При същите обстоятелства посочените разпоредби допускат дадена държавачленка да откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държавачленка, ако е установено въз основа на посочване в същото или на друга неоспорима информация, произхождаща от държаватачленка на издаване, че при издаването на посоченото свидетелство неговият притежател, спрямо койгото на територията на първата държавачленка е била наложена мярка за отнемане
In the same circumstances, it is not contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State, if it is established, on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that when that licence was issued its holder, who had been the object, in the territory of the first Member State, of a measure withdrawing an earlier licence, was not
(вж. точка 86; точка 2 от диспозитива)
(see para. 86, operative part 2)