natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Доколкото това лице, ако става въпрос за гражданин на Съюза, има право да се движи и да пребивава на територията на всички държавичленки, успешната му реинтеграция не засяга само изпълняващата държавачленка, а и всички останали държавичленки и лицата, които живеят там.
Since that person, if a citizen of the Union, has the right to move and reside in all Member States, the success of his reintegration concerns not only the executing Member State but also all the other Member States and the persons living there.
Що се отнася до понятията „се намира“ или „пребиваващ“ в изпълняващата държавачленка, аз смятам както австрийското, полското и финландското правителство, както и Комисията, че те трябва да се тълкуват автономно, определяни с оглед на целта на член 4, точка 6 от Рамковото решение, както и с оглед на неговите структура и цели.
With regard to the issue, in the present case, of the meaning of ‘staying in’ and being ‘a resident of’ the executing Member State, I share the opinion of the Austrian, Polish and Finnish Governments and of the Commission that those expressions must be interpreted as independent concepts, defined in the light of the underlying aim of Article 4(6) of the Framework Decision, and of the scheme and its objectives.
Всъщност дефинициите на понятието за пребиваване, съдържащи се в другите общностни актове, са специално установени в зависимост от структурата и целта на тези актове, които не съвпадат с тези на Рамковото решение.
The concept of residence has been defined in other Community measures on the basis of the specific scheme and aims of those acts, which do not correspond to those of the Framework Decision.
Следователно те не могат да бъдат приложени като такива за тълкуването на съдържащото се в това рамково решение понятие
Those definitions cannot therefore be applied as such for the purposes of interpreting the concept of residence in the Framework Decision. They
Поради премахването на контрола на вътрешните граници в Шенгенското пространство тези граждани могат да се движат свободно в рамките на това пространство.
As a result of the abolition of border controls in the Schengen area, those nationals may move freely within that area.
Те могат съща така да се движат и да пребивават на територията на целия Съюз в качеството на членове на семейството на гражданин на държавачленка.
They may also move and reside throughout the European Union as members of the family of a national of a Member State.
Рамковото решение.
Article 1(2) of the Framework Decision.
Следователно става въпрос за изключение от принцип.
It is therefore an exception to a general rule.
за пребиваване. Въпреки това те могат да бъдат взети предвид за тази цел 35, също както Резолюция (72)1 относно уеднаквяването на правните понятия „местожителство“ и „местопребиваване“, приета от Комитета на министрите на Съвета на Европа на 18 януари 1972 г., на която се позовава запитващата юрисдикция 36.
may, however, be taken into consideration for that purpose, 35as can Resolution (72)1 on the standardisation of the legal concepts of ‘domicile’ and ‘residence’, adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe on 18 January 1972, to which the Oberlandesgericht Stuttgart refers. 36
Този анализ се потвърждава и от краткостта на сроковете, в които изпълняващият съдебен орган трябва да се произнесе по изпълнението на европейската заповед за арест.
That analysis is also confirmed by the tight deadlines by which the executing judicial authority must adopt its decision on execution of the European arrest warrant.
При разглеждане на целта на Рамковото решение може да се заключи, че посоченият в член 4, точка 6 от него случай на непривеждане в изпълнение трябва да бъде обект на ограничителна дефиниция.
Consideration of the aims of the Framework Decision leads me to infer that the ground for nonexecution stated in Article 4(6) must be interpreted restrictively.
Всъщност този случай позволява да се дерогира задължителността на предаването, предвидено в член 1, параграф 2 от
That ground permits derogation from the mandatory surrender provided for in
Беше посочено също, че съображението в основата на член 4, точка 6 от Рамковото решение е да се улесни реинтеграцията на лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест.
We have also seen that the objective underlying Article 4(6) of the Framework Decision is to facilitate the reintegration of the requested person.
Посочените в тази разпоредба понятия „се намира“ или „пребиваващ“ трябва да се дефинират именно с оглед на тази цел и в наложения от целта на Рамковото решение ограничителен смисъл.
It is in the light of that objective that the concepts of ‘staying in’ and being ‘a resident of’, as referred to in the Framework Decision, should be defined; and the scope of those definitions should be narrow, in keeping with the aims of the Framework Decision.
35 — В областта на социалната сигурност местопребиваването на работник, според което се определя приложимото законодателство в областта на обезщетенията за безработица, се определя от мястото, в което обичайно са съсредоточени интересите му.
35 — In the field of social security, the place of residence of a worker — which serves to determine the applicable legislation on unemployment benefits — is determined by the place where the habitual centre of interests is situated.
В това отношение следва да се вземе предвид семейното положение на работника, както и причините, поради който се премества, и естеството на полагания труд (Решение от 11 ноември 2004 г. по дело Adanez-Vega (C-372/02, Recueil, стр. I-10761, точка 37).
In that regard, it is important to consider the family situation of the worker as well as the reasons that have led him to move, and the nature of the work (Case C-372/02 Adanez-Vega [2004] ECR I-10761, paragraph 37).
В правилника за общностната публична служба обичайното местопребиваване на длъжностното лице преди встъпването му в длъжност, което представлява решаващият критерий за предоставянето на надбавката за експатриране, се определя като мястото, в което заинтересованото лице се е установило трайно с намерение постоянно или обичайно да съсредоточи интересите си в него (Решение от 15 септември 1994 г. по дело Magdalena Fernández/Комисия (C-452/93 P, Recueil, стр. I-4295, точка 22).
In the Staff Regulations for Officials and Other Servants of the European Communities, an official’s place of habitual residence before his entry into service, which constitutes the decisive criterion for the purposes of the expatriation allowance, is that in which the official concerned has established, with the intention that it should be of a lasting character, the permanent or habitual centre of his interests (Case C-452/93 P Magdalena Fernández v Commission [1994] ECR I-4295, paragraph 22).
36 — Съгласно тази резолюция понятието за местожителство е правно понятие.
36 — According to that resolution, domicile is a legal concept.
То предполага наличието на правна връзка между определено лице и определена страна, произтичаща от волята на това лице да установи в тази страна мястото, в което са съсредоточени личните, социалните и икономическите му интереси.
It implies a legal relationship between a person and a country, resulting from that person’s intention to establish there the centre of his personal, social and economic interests.
Понятието за местопребиваване от своя страна се определя единствено чрез критерии от фактическо естество.
The concept of residence, on the other hand, is determined solely by reference to factual criteria.
То не зависи от даването на разрешение за пребиваване.
It does not depend upon the legal entitlement to reside.
То произтича от обстоятелството, че дадено лице живее в дадена страна през определен период от време, който не е задължително непрекъснат.
It results from the fact that a person lives in a country for a certain period of time, which need not necessarily be continuous.
За да се определи дали дадено местопребиваване е обичайно, следва да се вземат предвид продължителността и непрекъснатостта на пребиваването, както и други обстоятелства от личен или професионален характер, които разкриват наличието на трайни връзки между едно лице и местопребиваването му.
In order to determine whether residence is habitual, account is to be taken of the duration and the continuity of the residence as well as of other facts of a personal or professional nature which point to durable ties between a person and his residence.
Мястото, в което се намира или пребивава дадено лице, което трябва да изтърпи наказание лишаване от свобода или мярка за процесуална принуда, е релевантно за реинтеграцията му, тъй като с последната се цели на това лице да се позволи отново да намери мястото си в обществото, тоест в семейната, социалната и професионалната среда, в която е живяло преди изпълнението на присъдата си и в която вероятно ще се завърне след изтърпяване на наказанието си.
The place where a person due to serve a prison sentence, or subject to a detention order, stays or resides is relevant to his reintegration, because that reintegration aims to allow the person to rediscover his place in society, that is to say, the family, social and professional environment in which he lived before serving his sentence and to which it is probable that he will return thereafter.
СТАНОВИЩЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛО C-66/08
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 requested person has links with the executing Member State of such a kind as to enable the judicial authority of that State to infer that, in order to fulfil its function of reintegration, the sentence must be served in that State.
Следователно понятието за пребиваване по смисъла на член 4, точка 6 от Рамковото решение трябва да се разбира като мястото, в което са съсредоточени основните интереси на лицето.
The concept of ‘resident’ for the purposes of Article 4(6) of the Framework Decision must therefore be understood as the place where the person has his centre of main interests.
Така в препоръките си относно пенитенциарните правила държавитечленки на Съвета на Европа заявяват желанието доколкото е възможно лишаването от свобода да се осъществява при условия, позволяващи на лишения от свобода да поддържа и да засилва връзките със семейството си.
Thus, in their recommendations on prison rules, the Member States of the Council of Europe expressed their wish that imprisonment should be organised, as far as possible, in conditions enabling the person held in custody to sustain and strengthen links with his family.
При лишаването от свобода следва също така у лишеното от свобода лице да се създаде впечатлението, че не изключено от обществото.
Imprisonment must also give the person held in custody the impression that he is not excluded from the community at large.
Според мен така това понятие съответства на фактическо положение, произтичащо от съвкупност от критерии, като най-релевантните сред тях — както предлагат австрийското, полското и финландското правителство, както и Комисията — са семейните и социалните връзки, използването на езика, разполагането с жилище, притежанието на работа и продължителността на престоя в държавата, както и волята на заинтересованото лице да остане в нея след изтичане на срока за лишаване от свобода.
That concept thus corresponds, in my opinion, to a factual situation which results from the presence of a group of criteria of which the most important — as the Austrian, Polish and Finnish Governments and the Commission propose — are family and social links, use of the language, the availability of a place to live, having a job, and the length of residence in the State, together with the intention of the person concerned to stay there when he is no longer held in custody.
Следователно прилагането на тези препоръки изисква при изпълнение на наказанието или на мярката за процесуална принуда във възможно най-малка степен да се прекъсва връзката между лишения от свобода и семейството му, както и връзката му с неговата социална и професионална среда.
The implementation of those recommendations requires, consequently, that the execution of the sentence or detention order disturbs as little as possible those links between the person in custody and his family and with his social and professional environment.
От тези съображения могат да се направят следните изводи, за да се определи съдържанието на понятията „се намира“ или „пребиваващ“, посочени в член 4, точка 6 от Рамковото решение.
The following lessons can be drawn from the above observations for the definition of the concepts of ‘staying in’ or being ‘a resident of’, as referred to in Article 4(6) of the Framework Decision.
Този списък не би трябвало да е изчерпателен, тъй като според мен изпълняващият съдебен орган трябва винаги да прилага предвидения в член 4, точка 6 от Рамковото решение случай на непривеждане в изпълнение, като преценява особеното положение на съответното лице.
That list must not be exhaustive, since the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision must always, in my opinion, be applied by the executing judicial authority on the basis of an assessment of the person’s individual situation.
От една страна, според мен тези две понятия нямат различно съдържание, както потвърждава обстоятелството, че в член 5, точка 3 от Рамковото решение се използва само понятието „пребиваващ“.
First, the content of those two concepts is not, in my view, different, as confirmed by the fact that Article 5(3) of the Framework Decision refers only to a ‘resident’. Secondly, they refer to the situation in which the
37 — Препоръки № R (87) 3 (точка 65, буква в), точки 70.1 и 88), както и Rec (2006)2 (точки 24, 103 и 107).
37 — Recommendation No R (87) 3 (rules 65(c), 70.1 and 88) and Recommendation Rec(2006)2 (rules 24, 103 and 107).
От този анализ могат да се направят следните изводи относно изброените от запитващата юрисдикция обстоятелства.
The following conclusions can be drawn from this analysis as regards the circumstances listed by the referring court.
KOZŁOWSKI определи това място, служат за преценка на значимостта на връзката между това лице и обществото в изпълняващата държавачленка.
KOZŁOWSKI criteria enabling that place to be identified serve to indicate the strength of the connection of that person to life in the executing Member State.
Първо, що се отнася до обстоятелството, че съответното лице не пребивава непрекъснато в изпълняващата държавачленка, това обстоятелство не може да постави под съмнение връзката между това лице и тази държава.
With regard, first, to the fact that the person concerned has not stayed without interruption in the executing Member State, that cannot call into question the connection of that person to that State.
Всъщност дадено лице може да замине в чужбина по повод на отдих или осъществяване на професионалната си дейност, без това да включва промяна на мястото, в което са съсредоточени основните му интереси.
A person can go abroad on holidays or to carry out his chosen profession without that changing his centre of main interests.
Следователно понятието за пребиваване по смисъла на член 4, точка 6 от Рамковото решение зависи от волята на съответното лице и задължително обозначава място, в което то се ползва или може да се ползва от правата си.
The concept of ‘resident’ for the purposes of Article 4(6) of the Framework Decision is therefore based on the intention of the person concerned and necessarily describes a place where he enjoys or can enjoy his rights.
Така обстоятелството, че в настоящото дело г-н Kozłowski е напуснал Германия през юни 2005 г., впоследствие по време на отпуска за коледните и новогодишните празници през същата година, както и през февруари и март 2006 г., само по себе си не доказва, че основните интереси на това лице са съсредоточени на място, различно от посочената държавачленка.
Thus, the fact that, in the case before the referring court, Mr Kozłowski left Germany in June 2005, then during the Christmas holidays of that year and in February and March 2006, does not in itself prove that his main interests lie outside that Member State.
Ето защо мястото, в което лице, срещу което е издадена европейска заповед за арест, изтърпява наказание лишаване от свобода, не е релевантно в това отношение, тъй като това място не е избрано от него, а от съдебните органи, и в него лицето е лишено от възможността да упражнява съществена част от правата си.
The place where a requested person serves a prison sentence is therefore of no relevance in that regard, since that place is not chosen by him but by the judicial authorities and he is deprived there of the exercise of a significant number of his rights.
Второ, що се отнася до обстоятелството, че лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест, е лишено от свобода в изпълняващата държавачленка по силата на осъдителна присъда, това обстоятелство също не е релевантен критерий както за да се докаже качеството на пребиваващ, така и за да се опровергае това качество.
With regard, secondly, to the fact that the requested person is being held in custody in the executing Member State following a criminal conviction, this cannot constitute a relevant criterion either, whether for proving the status of resident or for ruling it out.
Както беше посочено, понятието за пребиваване по смисъла на член 4, точка 6 от Рамковото решение трябва да се разбира като мястото, в което са съсредоточени основните интереси на лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест, или в което то вероятно ще се завърне след изтърпяване на наказанието си.
As we have seen, the concept of ‘resident’, for the purposes of Article 4(6) of the Framework Decision, must be understood as the place where the requested person has his centre of main interests and where he is likely to return after serving his sentence.
Запитващата юрисдикция поставя пред Съда и въпроса дали обстоятелството, че лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест, пребивава в изпълняващата държавачленка в нарушение на законодателството на тази държава във връзка с влизането и престоя на чужденците и обстоятелството, че то обичайно извършва там престъпна дейност, изключват възможността на това лице да се признае качеството на пребиваващ.
The referring court also asks the Court whether the fact that the requested person is staying in the executing Member State in breach of the national legislation governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country and the fact that he commits crimes there systematically mean that he cannot be regarded as a resident.
Тя поставя също въпроса дали обстоятелството, че посоченото лице обичайно извършва престъпна дейност само по себе си изключва да се допусне наличие на обичайно местопребиваване.
It also asks whether the fact that the person systematically commits crimes suffices, in itself, to rule out habitual residence.
Следователно положението е различно в зависимост от това дали съответното лице е гражданин на Съюза или гражданин на трета държава.
The situation is therefore different depending on whether the person concerned is a citizen of the European Union or a national of a third State.
Запитващата юрисдикция поставя тези въпроси на основание на това, че с оглед на националното законодателство съществуват съмнения относно законността на престоя на г-н Kozłowski в Германия след изтичането на период от три месеца, тъй като той не е осъществявал никаква дейност и е осигурявал основната част от средствата си за препитание чрез извършване на престъпления.
The referring court asks these questions because the lawfulness of Mr Kozłowski’s stay in Germany beyond a period of three months appears doubtful under the national legislation, in so far as he is not working and earns his living essentially by committing crimes.
Както поддържа нидерландското правителство, изпълнението на наказанието в изпълняващата държавачленка предполага, че заинтересованото лице може действително да пребивава в тази държава след изтърпяване на наказанието.
As the Netherlands Government maintains, the serving of his sentence in the executing Member State presupposes that the person concerned can in fact remain in that State when his sentence is over.
Целта за реинтеграция, преследвана с член 4, точка 6 от Рамковото решение, може да бъде постигната именно при това условие.
That is the condition for ensuring that the objective of reintegration pursued by Article 4(6) of the Framework Decision can be achieved.
При действащото общностно право условията за влизане и за престой на гражданите на трети държави в държавитечленки на Съюза продължават да попадат до голяма степен в обхвата на правомощията на тези държавичленки.
The conditions governing the right of nationals of third States to enter and remain in Member States of the European Union are, in the current state of Community law, still largely a matter within the competence of the Member States.
По същество положението на тези граждани се урежда от общностното право само когато те са членове на семейството на гражданин на Съюза или граждани на държава, с която Общността е сключила споразумение, или пък когато те попадат в приложното поле на Директивата относно правото на събиране на семейството 38 или в това на Директивата относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни 39.
The situation of those nationals is only covered by Community law, in essence, if they are members of the family of a Union citizen or nationals of a State with which the Community has drawn up a Convention, or if they fall within the scope of the directive on the right to family reunification 38 or of the directive concerning the status of third-country nationals who are longterm residents. 39
От посоченото следва, че ако изпълняващият съдебен орган установи, че заинтересованото лице вече няма право на престой в изпълняващата държавачленка след изтичане на срока на наказанието му, прилагането на предвидения в член 4, точка 6 от Рамковото решение случай на непривеждане в изпълнение изглежда безпредметно.
It follows that, if the executing judicial authority concludes that the person concerned no longer has the right to remain in the executing Member State following completion of his sentence, there is no reason to apply the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision.
Следователно, ако съгласно законодателството на изпълняващата държавачленка обстоятелството, че гражданин на трета държава пребивава незаконно в нея и обичайно извършва там престъпна дейност не му позволява да пребивава в тази държава след изтичане на срока на наказанието — при условие че са спазени правата, гарантирани в Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и в Хартата на основните права на Европейския съюз — той не може да се счита за пребиваващ по смисъла на член 4, точка 6 от Рамковото решение.
Consequently, if, under the legislation of the Member State of execution, the fact that a national of a third State stays there illegally and commits crimes there systematically means that he is not allowed to remain in that State when his sentence comes to an end, subject to compliance with the rights guaranteed by the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and the Charter of Fundamental Rights of the European Union, he cannot be regarded as a resident within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision.
38 — Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година (ОВ L 251, стр.
38 — Council Directive 2003/86/EC of 22 September 2003 (OJ 2003 L 251, p. 12).
39 — Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година (ОВ L 16, 2004 г., стр.
39 — Council Directive 2003/109/EC of 25 November 2003 (OJ 2004 L 16, p. 44).