natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В областта на проверката на пълномощията Парламентът би следвало в съответствие с член 12 от Акта от 1976 г. да се ограничи до запознаване с взетите на национално равнище решения и не може да поставя под съмнение обявените изборни резултати и предоставянето на мандата на даден избран кандидат, доколкото това е израз на правомощията на националните органи, признати им с общностните разпоредби.
As far as concerns the verification of credentials, the Parliament, under Article 12 of the 1976 Act, should merely take note of national decisions and must not call in question the proclamation of electoral results and the allocation of the mandate to an elected candidate, insofar as they are the manifestation of the exercise by the national authorities of the powers conferred on them by the Community provisions.
Проверката относно спазването на предвидената в националното право процедура, относно действителността на националните правила, по-специално на тези, които уреждат отказите от избор, както и относно спазването на основните права на заинтересованите е изключително от компетентността на национални юрисдикции или от тази на на Европейския съд за правата на човека, ако е сезиран, но не и на Парламента.
The verification of compliance with the procedure laid down by national law, the validity of national regulations, inter alia those governing withdrawals from election, and compliance with the fundamental rights of the interested parties fall within the exclusive jurisdiction of the competent national courts or, if those matters are brought before it, of the European Court of Human Rights, not of Parliament .
Предходните съображения се потвърждавали от съдебната практика (Решение на Първоинстанционния съд от 10 април 2003 г. по дело Le Pen/Парламент, T-353/00, Recueil, стр. II-1729, точки 92 и 93 и Решение на Съда от 7 юли 2005 г. по дело Le Pen/Парламент, C-208/03 P, Recueil, стр.
The foregoing considerations are corroborated by the caselaw (Case T-353/00 Le Pen v Parliament [2003] ECR II-1729, paragraphs 92 and 93, and Case C-208/03 PLe Pen v Parliament [2005] ECR I-6051, paragraph 51), which confirmed ‘the complete lack of competence on the part of the Parliament where a seat falls vacant pursuant to national provisions’, and by the practice of Parliament itself, as is apparent from the Parliament’s decision of 3 July 2006 rejecting the applicant’s dispute as inadmissible, and from the report of the Parliament’s Committee on Legal Affairs of 26 November 2004 (A6-0043/2004) on the verification of credentials.
Всъщност последният доклад установявал разлика между оспорването относно особените разпоредби от Акта от 1976 г. и тези относно националното законодателство, които били отхвърлени като недопустими.
That report drew a distinction between disputes relating to specific provisions of the 1976 Act and those relating to the national legislation, which were dismissed as inadmissible.
Освен това жалбоподателят смята за неотносими другите разпоредби, посочени от Комисията по правните въпроси на Парламента в доклада ѝ от 22 май 2007 г.
Furthermore, the applicant considers that the other provisions referred to by the Parliament’s Committee on Legal Affairs in its report of 22May 2007 (A60198/2007) on the verification of the applicant’s credentials and, in particular, the reference to Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, which refers to Rule 4(3) thereof, are irrelevant.
От една страна, в конкретния случай ставало въпрос за проверка на пълномощията на новоизбран по смисъла на член 12 от Акта от 1976 г., а не за свободно място, към което би се приложил член 4, параграф 3 от Правилника за дейността на Парламента.
First, in the present case, it is the verification of the credentials, within the meaning of Article 12 of the 1976 Act, of a newly elected candidate which is at issue, not a vacancy, to which Rule 4(3) of the Parliament’s Rules of Procedure applies .
Във всеки случай Актът от 1976 г. правел ясно разграничение между свободните места в резултат на оставка, които единствено се имат предвид в последната разпоредба, и основанията за лишаване от мандат, уредени от националния правен ред, за които Парламентът се ограничава да се запознае в съответствие с член 13 от посочения Акт.
In any event, the 1976 Act draws a clear distinction between vacancies arising from resignation, the only vacancies covered by that provision, and the causes of vacancies governed by national law, of which the Parliament merely takes note, in accordance with Article 13 of the Act.
В конкретния случай освобождаването на мястото, заемано от г-н Occhetto, и неговото заместване с жалбоподателя щяло да бъде пряка последица от съобщението на италианското изборно бюро на 29 март 2007 г., с което последното информира Парламента за станалата окончателна отмяна на обявяването на г-н Occhetto като заместник в качеството му на представител на избирателния район на Южна Италия.
In the present case, the vacancy of the seat occupied by Mr Occhetto and his replacement by the applicant are the direct consequence of the communication from the National Electoral Office of 29March 2007 informing the Parliament of the annulment, now final, of the proclamation of Mr Occhetto as Mr Di Pietro’s replacement and of the proclamation of the applicant as Member for the Italy South constituency.
ОПРЕДЕЛЕНИЕ ОТ 15.11.2007 г. — ДЕЛО T-215/07 R нално равнище решения, без да проверява нито дали отказът на г-н Occhetto съответства на Акта от 1976 г., нито дали той отговаря на формалните условия на член 4, параграф 3 от Правилника за дейността на Парламента.
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R deferred to the decisions taken at national level without verifying whether Mr Occhetto’s withdrawal was in accordance with the 1976 Act or with the procedural conditions of Rule 4(3) of the Parliament’s Rules of Procedure.
От друга страна, направеното в член 3, параграф 5 от Правилника за дейността на Парламента позоваване на „духа и буквата“ на Акта от 1976 г. не би могло да се тълкува в смисъл, че позволява на Парламента да извърши повторен преглед на взетите от националните органи решения, тъй като член 12 от Акта от 1976 г. ясно предвижда, че Парламентът „се запознава“ с официално обявените от националните органи изборни резултати.
Secondly, the reference, in Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, to ‘the spirit and the letter’ of the 1976 Act cannot be interpreted as meaning that it allows the Parliament to review decisions taken by the national authorities, since Article 12 of the 1976 Act clearly states that the Parliament is to ‘take note’ of the election results declared officially by the national authorities.
Тълкуване в противен смисъл на член 3, параграф 5 от Правилника за дейността на Парламента неизменно би довело до нействителността му, тъй като би се въвело несъвместимо отклонение от разпоредбите на Акта от 1976 г.
A contrary interpretation of Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure would inevitably mean that it is invalid, since it introduces a derogation incompatible with the provisions of the 1976 Act.
Впрочем Парламентът не можел да се позовава на член 3, параграф 5 от своя правилника за дейността дори във връзка с член 6 от Акта от 1976 г., за да постави под въпрос обявяването от компетентния национален орган.
Moreover, Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, even if read in conjunction with Article 6 of the 1976 Act, cannot be invoked by Parliament to call in question the proclamation of the competent national authorities.
На първо място, член 6 от Акта от 1976 г. засягал единствено изпълнението на парламентарния мандат от редовно избраните членове на Парламента и не се прилагал спрямо избора на член на Парламента, което би представлявало предварителен въпрос.
First, Article 6 of the 1976 Act concerns only the exercise by the properly elected Members of the Parliament of their mandates and does not apply to the election of a Member of the Parliament, which is a prior matter.
На второ място, във всеки случай тази разпоредба не позволявала да се установи недействителността на актове или решения на кандидатите, включително в рамките на съглашения от политически характер, като неотменимото оттегляне на кандидат, което води до отказ от парламентарен мандат.
Secondly, that provision does not, in any event, make it possible to declare the invalidity of measures or decisions taken by the candidates, including in connection with political agreements, such as the irrevocable withdrawal of a candidate, involving the waiver of a parliamentary mandate.
Това се потвърждавало от Резолюция на Парламента относно оспорване на действителността на парламентарните мандати във връзка със „системата tourniquet“ (ОВ C 68, 1983 г., стр.
That is confirmed by the wording of the Parliament’s resolution on disputes concerning the validity of appointments in connection with the ‘tourniquet-system’ (OJ 1983 C 68, p.
31) и от втория доклад на Комисията за проверка на пълномощията от 7 януари 1983 г., споменат в тази резолюция.
31) and by that of the second report of the Committee on Verification of Credentials of 7 January 1983, mentioned in that resolution.
Що се отнася до член 2 от Устава на членовете на Европейския парламент, противно на посоченото в обжалваното решение, става въпрос за напълно нова разпоредба, както следва от съображение 4 от въпросния устав, във всеки случай неприложим към конкретното дело.
As regards Article 2 of the Statute for Members, it is apparent from recital 4 of the Statute that it is a completely new provision, contrary to what is stated in the contested decision, and in any event it does not apply to the present case .
Най-накрая жалбоподателят смята, че обжалваното решение нарушава принципа на силата на присъдено нещо в частта, в която лишава от правно действие решението на Consiglio di Stato, което би се ползвало с такова.
Finally, the applicant considers that the contested decision infringes the principle of res judicata, since it negates the effect of the judgment of the Consiglio di Stato, which had that status.
Жалбоподателят посочва в тази връзка Решение на Съда от 30 ноември 2003 г. (по дело Köbler, C-224/01, Recueil, стр. I-10239, точки 38 и 39), което според него изключва всяка възможност за отхвърляне на силата на присъдено нещо, дори в случай на нарушаване на общностното право, като единствено се оставя отворена възможността при определени условия да се предявява пред националния съдия искане за присъждане на обезщетение от държавата за евентуално претърпяна вреда.
The applicant refers, in that regard, to the judgment in Case C-224/01 Köbler [2003] ECR I-10239, paragraphs 38 and 39, which, the applicant submits, precludes any possibility of disregarding the principle of res judicata, even in the event of infringement of Community law; the only possible solution is to bring an action before the national courts, under certain conditions, for reparation by the State for any damage caused .
На първо място, Парламентът посочва, че компетентността, която му се предоставя с първото изречение от член 12 от Акта от 1976 г., представлява основната част на тази разпоредба.
The Parliament points out, first, that the power conferred on it by the first sentence of Article 12 of the 1976 Act constitutes the main part of that provision.
Правомощието на Парламента да провери пълномощията на членовете си се състои в това да се провери дали актът, в който се посочват новоизбраните членове, предаден от националните органи съобразно националното избирателно право, спазва принципите на Акта от 1976 г.
The Parliament’s power to verify the credentials of its Members consists in verifying whether the instrument of appointment forwarded by the national authorities in implementation of national electoral law complies with the rules laid down in the 1976 Act.
Както следва от доклада на Комисията за правилника за дейността, такъв е смисълът на тази процедура за проверка на пълномощията и на имунитетите на Парламента при промяната на членове 7 и 8 от Правилника за дейността на Парламента относно проверката на пълномощията и на продължителността на мандата на членовете на Парламента (A3-0166/94), които съответстват на членове 3 и 4 от Правилника за дейността на Парламента, действащ понастоящем.
That is the meaning of that procedure, as is apparent from the report of the Committee on the Rules of Procedure, the Verification of Credentials and Immunities on amendment of Rules 7 and 8 of the Parliament’s Rules of Procedure, concerning the verification of powers and the term of the parliamentary mandate and corresponding, respectively, to Rules 3 and 4 of the Parliament’s Rules of Procedure currently in force.
Следователно когато като в конкретния случай, Парламентът установи, че посочването от компетентния национален орган на член на Парламента противоречи на общностното право, той не може да потвърди този мандат дори когато съответният национален акт е окончателно приет от върховен правораздавателен орган на съответната държавачленка.
Consequently, where, as in the present case, the Parliament finds that the appointment, by the competent national authority, of a Member of the Parliament, is contrary to Community law, it cannot validate that mandate, even if the national measure in question has been adopted by final judgment of a supreme court of the Member State concerned.
В крайна сметка Парламентът има компетентност да проверява спазването на посочените общностни принципи и норми, за да осигури предимството/приоритета/върховенството на общностното право, като направи неприложими актове от националното право, които му противоречат.
In short, in such a case, the Parliament has jurisdiction to verify compliance with the aforementioned Community principles and rules, in order to ensure the primacy of Community law by rendering in applicable national measures which conflict with it .
Парламентът не може да се ограничи в такъв случай до това да привлече вниманието на Комисията върху евентуално нарушаване на Акта от 1976 г., тъй като това включва задължението му да приеме решение, свързано с проверката на пълномощията, което ще бъде несъвместимо с Акта от 1976 г., а именно в конкретния случай — потвърждаването на мандата на жалбоподателя в нарушение на член 6 от същия акт.
The Parliament cannot, in such a case, merely draw the Commission’s attention to a possible infringement of the 1976 Act, because that would put the Parliament under a duty to adopt a decision relating to the verification of credentials which would be incompatible with the 1976 Act, namely, in the present case, the confirmation of the applicant’s mandate, in infringement of Article 6 of the Act.
На второ място, Парламентът поддържа, че обжалваното решение съответства на член 6 от Акта от 1976 г.
Secondly, the Parliament maintains that the contested decision complies with Article 6 of the 1976 Act.
Според Парламента италианската система за избиране на членове на Европейския парламент позволява издигането на кандидатури в няколко избирателни района.
It submits that the Italian system for electing Members of the European Parliament allows for the presentation of candidacies in several electoral constituencies.
Тази възможност би могла да подтикне кандидатите да сключват съглашения за бъдещия им парламентарен мандат, който евентуално ще получат след изборите.
That opportunity may encourage candidates to reach agreements concerning the future parliamentary mandate which may be obtained after the elections.
Следователно подобни съглашения не само не биха зачели изразената на изборите народна воля, но също така биха ограничили изпълнението на парламентарния мандат на избраните кандидати.
However, such agreements do not only disregard the popular will expressed at elections, but also restrict the exercise by the elected candidates of their parliamentary mandate.
Поради това задължение на Парламента било да бди за спазването на общностното право и да избягва евентуални противозаконни действия да се разпростират върху приети от него решения.
It is therefore for the Parliament to ensure compliance with Community law and to prevent possible illegalities affecting the measures adopted by it .
В конкретния случай Парламентът установил нарушение на член 6 от Акта от 1976 г. от италианските органи.
In the present case, the Parliament found that the Italian authorities had infringed Article 6 of the 1976 Act.
Всъщност принципът на свободния парламентарен мандат, утвърден с тази разпоредба, бил несъвместим с признаването на каквото и да е правно действие на съглашения за изпълнение на парламентарен мандат.
The principle, enshrined in that provision, that the parliamentary mandate is to be exercised freely, is incompatible with the ascription of any legal force to agreements regarding performance of the parliamentary mandate.
Следователно с решението си Tribunale amministrativio regionale del Lazio правилно счита, че отказът на г-н Occhetto никога не би могъл да засегне кандидатурата му.
The Tribunale amministrativo regionale del Lazio was therefore right to hold in its judgment that Mr Occhetto’s withdrawal could never affect his candidacy.
За сметка на това постановеното в обратен смисъл решение на Consiglio di Stato не зачитало приложното поле на принципа на свободния мандат.
On the other hand, the contrary judgment given by the Consiglio di Stato disregarded the scope of the free mandate principle .
На трето място, Парламентът смята, че член 3, параграф 5 от Правилника за дейността му е релевантната разпоредба за проверка на пълномощията на жалбоподателя, тъй като определянето му за член на Парламента би произтекло от вземане предвид от страна на компетентните италиански органи на действителността на отказа на г-н Occhetto, изразен на 7 юли 2004 г.
Thirdly, the Parliament considers that Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure is a relevant provision for verifying the applicant’s credentials, since his appointment as Member of the Parliament arose because the competent Italian authorities took into account the validity of Mr Occhetto’s withdrawal declared on 7 July 2004.
Следователно от момента, в който Парламентът е потвърдил парламентарен мандат като този на г-н Occhetto през юли 2006 г., негово задължение е било, в случай че този депутат бъде лишен от мандат от националните органи, да провери дали това лишаване спазва посочените в Акта от 1976 г. принципи.
From the moment that the Parliament has validated a parliamentary mandate, such as that of Mr Occhetto in July 2006, it has the task, in the event that that nomination is withdrawn by the national authorities, of verifying whether that withdrawal complies with the rules laid down in the 1976 Act.
Противно на твърдяното от жалбоподателя, не ставало въпрос за лишаване от парламентарен мандат, настъпило в съответствие с националното право, с което Парламентът само се е запознал.
Contrary to the applicant’s claim, this is not a case of termination of a parliamentary mandate, arising pursuant to national law, of which the Parliament need only take note .
Ако беше случаят такъв, решението на Парламента от 3 юли 2006 г. относно действителността на мандата на г-н Occhetto не би имало правна сила.
If it were, the Parliament’s decision of 3 July 2006 on the validity of Mr Occhetto’s mandate would have no legal force.
DONNICI/ПАРЛАМЕНТ правомощие, изрично предоставено му от член 12 от Акта от 1976 г., и би било явно несъвместимо с правилата за тълкуване на общностното право.
DONNICI v PARLIAMENT that situation, would completely negate the effectiveness of the power of scrutiny which it is expressly granted by Article 12 of the 1976 Act and would be manifestly incompatible with the rules of interpretation of Community law.
Поради тази причина възражението за незаконосъобразност на член 3, параграф 5 от Правилника за дейността на Парламента, посочено от жалбаподателя, следва да се отхвърли, тъй като посоченият член съответства на членове 6 и 12 от Акта от 1976 г.
Therefore, the plea of illegality raised by the applicant against Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure must be rejected, since that rule is consistent with Articles 6 and 12 of the 1976 Act.
Резолюцията на Парламента относно оспорване на действителността на парламентарните мандати във връзка със „системата tourniquet“ (вж. точка 46 по-горе) не можела да постави под въпрос предходните съображения, тъй като в тази резолюция Парламентът също така е възприел позиция, която потвърждава спазването на принципа на свободния мандат, утвърден в член 6 от Акта от 1976 г.
The Parliament’s resolution on disputes concerning the validity of appointments in connection with the ‘tourniquet-system’ (see paragraph 46 above) cannot affect the foregoing considerations, since the Parliament also adopted, in that resolution, a position confirming observance of the free mandate principle, enshrined in Article 6 of the 1976 Act.
В обжалваното решение Парламентът също така не бил нарушил принципа на присъдено нещо, тъй като в точка O от съображенията към него бил установил, че решението на Consiglio di Stato има тази сила.
Likewise, in the contested decision, the Parliament did not infringe the principle of res judicata since, in recital O, it stated that the judgment of the Consiglio di Stato had that status.
На последно място, Парламентът смята, че в обжалваното решение правилно се е ръководил от Устава на членовете.
Lastly, the Parliament considers that it was entitled to use the Statute for Members as a basis for the contested decision.
Този устав е приет от общностния законодател през 2005 г., въпреки че ще влезе в сила през 2009 г.
That statute is a measure which has been adopted by the Community legislature since 2005, even though it will not come into force until 2009.
При тълкуването на член 6 от Акта от 1976 г. трябва следователно да вземе предвид изразеното вече от общностния законодател становище.
The interpretation of Article 6 of the 1976 Act should therefore take account of the opinion already expressed by the Community legislature.
Освен това съществувало задължение за държавитечленки да не примат национални разпоредби, противоречащи на вече приета разпоредба от общностното право, дори ако последната все още не е влязла в сила.
Moreover, the Member States have the duty not to adopt national provisions which conflict with a provision of Community law which has already been adopted even though it has not yet entered into force.
Г-н Occhetto признава, че отказът му от избор, депозиран в италианското избирателно бюро на 7 юли 2004 г. (вж. точка 7 по-горе), е извършен в резултат на изборно съглашение относно разпределянето на спечелените на изборите за Европейски парламент от общата кандидатска листа „Società Civile — Di Pietro Occhetto“ места, сключено от водачите на двете страни на листата, а именно между него и г-н Di Pietro.
Mr Occhetto states that his withdrawal from the election, lodged at the National Electoral Office on 7 July 2004 (see paragraph 7 above), was effected pursuant to an electoral agreement, relating to the distribution of the seats won in the European elections by the ‘Società Civile — Di Pietro Occhetto’ list, entered into by the heads of the two components of that list, that is, by Mr Di Pietro and himself.
Това следва впрочем от представените от жалбоподателя и от г-н Di Pietro твърдения в рамките на иск за обезщетение, предявен пред Tribunale civile di Roma (граждански съд в Рим) срещу г-н Occhetto, с който
That is also clear from the statements made by the applicant and Mr Di Pietro in an action for compensation brought before the Tribunale civile di Roma (Rome Civil District
ОПРЕДЕЛЕНИЕ ОТ 15.11.2007 г. — ДЕЛО T-215/07 R се целяло да му бъде присъдено обезщетение за вреди, претърпени вследствие от отмяна от страна на г-н Occhetto на отказа му от избор като член на Парламента.
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R