natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Съветът изтъква, че, напротив, нищо в Договора не изключва възможността с акт, който е приет при спазване на процедурата, предвидена в приложимото правно основание за издаването му, да бъде създадено правно основание от вторичното право, с оглед по-конкретно на последващото приемане на нормативен акт в тази област чрез опростена процедура за вземане на решения.
The Council submits that, on the contrary, nothing in the EC Treaty precludes an act adopted in accordance with the procedure laid down by the applicable legal basis from creating a secondary legal basis for the purposes, inter alia, of the subsequent adoption of a legislative act in that area by means of a simplified decision-making procedure.
Според него прибягването до правни основания от вторичното право е утвърдена законодателна техника, пример за която са много общностни актове.
According to the Council, the use of secondary legal bases is an established legislative technique, which is illustrated in numerous Community acts.
Единствената поука, която трябвало да бъде извлечена от посоченото по-горе Решение по дело Обединено кралство/Съвет, е, че правните основания от вторичното право не могат да водят до утежняване на предвидената в Договора процедура, а случаят с установената с Директива 2005/85 процедура не бил такъв.
The only lesson to be drawn from the judgment in United Kingdom v Council is that a secondary legal basis cannot result in the procedure laid down by the Treaty becoming more cumbersome, which is not the case as regards the procedure introduced by Directive 2005/85.
Съветът счита, че обстоятелствата в конкретния случай налагали да се прибегне към правно основание от вторичното право, като член 67, параграф 5, първо тире ЕО допускал това.
The Council takes the view that the circumstances of the case called for recourse to be had to a secondary legal basis, and that the first indent of Article 67(5) EC did not preclude this.
Списъците на сигурните страни били актове, които спадат към област, характеризираща се както с подчертана политическа чувствителност на държавитечленки, така и с практическа необходимост да се реагира бързо и ефективно на промените в положението в съответните трети страни.
The instruments constituted by the lists of safe countries fall within an area characterised both by great political sensitivity on the part of the Member States, and by the practical need to react quickly and effectively to changes in the situation of the third countries in question.
Тези актове обаче можели да бъдат използвани ефективно само ако тяхното приемане и последващи изменения се извършват при спазване на процедура като установената с обжалваните разпоредби.
In fact, those instruments cannot be used effectively unless they are adopted and subsequently amended by means of a procedure such as that introduced by the contested provisions.
Съветът оспорва тезата, според която съдържащите се в обжалваните разпоредби правни основания от вторичното право противоречат на предвидената в член 67, параграф 5, първо тире ЕО процедура за съвместно вземане на решения.
The Council denies that the secondary legal bases contained in the contested provisions conflict with the co-decision procedure provided for in the first indent of Article 67(5) EC.
Тази разпоредба се прилагала само при условие че подлежащият на приемане акт трябва да се приеме въз основа на член 63, първа алинея, точка 1 или точка 2, буква a) ЕО и че Съветът предварително е приел законодателство на Общността, което определя общите правила и основните принципи във връзка с тези въпроси.
That provision is applicable only on the twofold condition that the act to be adopted is founded on points 1 or 2(a) of the first paragraph of Article 63 EC and that the Council has previously adopted Community legislation defining the common rules and basic principles governing the issue.
По отношение на първото от тези условия Съветът отбелязва, че по същество списъците на сигурните страни ще бъдат приети не на основание на член 63 ЕО, а въз основа на обжалваните разпоредби, които предвиждат облекчена процедура в сравнение с тази, съгласно която е приет основният акт.
With regard to the first of those conditions, the Council observes, in essence, that the lists of safe countries will not be adopted on the basis of Article 63 EC but will be founded on the contested provisions, which provide for a less cumbersome procedure than that used for the adoption of the basic act.
Той добавя, че доколкото за приемането на Директива 2005/85 Договорът е налагал да се извърши само консултация с Парламента, трудно могат да бъдат обосновани критиките срещу прибягването до обжалваните разпоредби, които предвиждат същата степен на участие на Парламента.
The Council adds that, since the Treaty required only the consultation of the Parliament for the adoption of Directive 2005/85, it is hard to find fault with recourse to the contested provisions which provide for the same level of participation by the Parliament.
По отношение на второто условие Съветът счита, че като се позовава на „законодателство на Общността“, член 67, параграф 5, първо тире не изисква общите правила и основните принципи да бъдат приети с един-единствен законодателен акт в определен момент.
As far as the second condition is concerned, the Council takes the view that, by referring to ‘Community legislation’, the first indent of Article 67(5) EC does not require the common rules and basic principles to be laid down in a single legislative act and at a specific time.
Преминаването към процедурата за съвместно вземане на решения било свързано с критерий, отнасящ се до съдържанието, а не до формата или времето.
The transition to the co-decision procedure is linked to a substantive, rather than to a formal or temporal, criterion.
Тъй като не били изпълнени условията, предвидени за преминаване към процедурата за съвместно вземане на решения, нямало да бъдат засегнати нито прерогативите на Парламента, нито институционалното равновесие.
Since the conditions laid down for transition to the co-decision procedure have not been fulfilled, neither the Parliament’s prerogatives nor the institutional balance have been undermined.
Френската република изтъква, че приемането на списъците на сигурните страни е част от законодателството на Общността, което определя „общите правила и основните принципи“ по смисъла на член 67, параграф 5, първо тире ЕО.
The French Republic submits that the adoption of the lists of safe countries forms part of Community legislation defining ‘the common rules and basic principles’ within the meaning of the first indent of Article 67(5) EC.
Следователно дори тези списъци да трябва да бъдат приети въз основа на самия Договор, а не въз основа на обжалваните разпоредби, това трябва да стане след обикновена консултация с Парламента.
Consequently, even if those lists are required to be adopted on the basis of the Treaty itself and not on the basis of the contested provisions, they should be adopted only after mere consultation of the Parliament.
По отношение на общия въпрос дали е възможно да се прибягва до правни основания от вторичното право посочената държавачленка, подобно на Парламента, счита, че Договорът по никакъв начин не забранява това.
With regard to the general question of the possibility of recourse to a secondary legal basis, the French Republic, like the Council, takes the view that there is nothing in the Treaty that precludes it.
Прибягването до правни основания от вторичното право било постоянна практика на общностния законодател.
Recourse to secondary legal bases is an established practice of the Community legislature.
Разбира се, практиката сама по себе си не била в състояние да дерогира разпоредбите на Договора и поради това не можела да създаде прецедент, който да е задължителен за общностните институции.
Admittedly, a mere practice cannot derogate from the rules laid down in the Treaty and cannot therefore create a precedent binding on the Community institutions.
Въпреки това съдебната практика показвала, че не е задължително Съдът да не взема предвид практиката на институциите (Решение от 10 февруари 1983 г. по дело Люксембург/Парламент, 230/81, Recueil, стр. 255, точки 48 и 49).
However, the caselaw shows that the Court of Justice is not necessarily indifferent to the practices followed by those institutions (Case 230/81 Luxembourg v Parliament [1983] ECR 255, paragraphs 48 and 49).
На последно място, що се отнася до съществените условия за прибягване до правни основания от вторичното право, в конкретния случай те били изпълнени.
Finally, as regards the substantive conditions for recourse to secondary legal bases, these are met in the present case.
Обжалваните разпоредби разкривали голяма политическа чувствителност и предполагали практическа необходимост да се реагира бързо и ефективно на промените в положението в трети страни.
The contested provisions are of great political sensitivity and reflect the practical need to react quickly and effectively to changes in the situation of third countries.
С първите две правни основания Парламентът по същество повдига въпроса дали Съветът е можел законосъобразно да предвиди в обжалваните разпоредби, че списъците на сигурните страни се приемат и изменят с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията и след консултация с Парламента.
By its first two pleas in law, the Parliament raises, in essence, the question whether the Council could lawfully provide in the contested provisions for the adoption and amendment of the lists of safe countries by a qualified majority on a proposal from the Commission and after consulting the Parliament.
Решение от 23 октомври 2007 г. по дело Парла-мент/Комисия, C-403/05, Сборник, стр. I-9045, точка 49 и цитираната съдебна практика).
It should be borne in mind that, under the second subparagraph of Article 7(1) EC, each institution is to act within the limits of the powers conferred upon it by the Treaty (see Case C-403/05 Parliament v Commission [2007] ECR I-9045, paragraph 49, and the caselaw cited).
Необходимо е, на първо място, да се отбележи, че при приемането на Директива 2005/85 Съветът е имал възможност съгласно правилата, предвидени в член 67, параграф 1 ЕО, да приложи член 202, трето тире ЕО, за да приеме мерки, които не са съществени за урежданите въпроси (вж. в този смисъл Решение от 27 октомври 1992 г. по дело Германия/Комисия, C-240/90, Recueil, стр. I-5383, точка 36).
It must be observed, first, that, when adopting Directive 2005/85 in accordance with the arrangements laid down in Article 67(1) EC, the Council had the opportunity to apply the third indent of Article 202 EC in order to adopt measures not essential to the subjectmatter to be regulated (see, to that effect, Case C-240/90 Germany v Commission [1992] ECR I-5383, paragraph 36).
Така, ако се предположи, че списъците на сигурните страни не са съществени и са свързани с особен случай, той е можел да реши да си запази упражняването на изпълнителните правомощия, при условие че изложи подробни мотиви за решението си (вж. в този смисъл Решение от 18 януари 2005 г. по дело Комисия/Съвет, C-257/01, Recueil, стр. I-345, точка 50).
Thus, on the assumption that the lists of safe countries are non-essential and relate to a specific case, the Council could have decided to reserve the right to exercise implementing powers, provided that it stated in detail the grounds for its decision (see, to that effect, Case C-257/01 Commission v Council [2005] ECR I-345, paragraph 50).
Всъщност Съветът е длъжен надлежно, в зависимост от естеството и от съдържанието на основния акт, който следва да бъде приложен, да обосновава изключенията от правилото, според което когато в системата на Договора е необходимо на общностно равнище да се приемат мерки за изпълнение на основен акт, по правило Комисията трябва да упражни тези правомощия (Решение по дело Комисия/Съвет, посочено по-горе, точка 51).
The Council must properly explain, by reference to the nature and content of the basic instrument to be implemented, why exception is being made to the rule that, under the system established by the Treaty, when measures implementing a basic instrument need to be taken at Community level, it is the Commission which, in the normal course of events, is responsible for exercising that power (Commission v Council, paragraph 51).
В случая в съображение 19 от Директива 2005/85 Съветът изрично се е позовал на политическата значимост на определянето на сигурните страни на произход, а в съображение 24 от същата директива — на последиците, които може да има понятието за сигурна трета страна за кандидатите за убежище.
In the present case, the Council expressly referred, in recital 19 in the preamble to Directive 2005/85, to the political importance of the designation of safe countries of origin and, in recital 24, to the potential consequences for asylum applicants of the safe third country concept.
Въпреки това, както сочи генералният адвокат в точка 21 от заключението си, целта на мотивите, изложени в посочените съображения, е да се обоснове консултацията с Парламента при изготвянето на списъците на сигурните страни и при изменението им, а не да се мотивира в достатъчна степен специфично за Съвета запазване на изпълнителни правомощия.
However, as the Advocate General stated at point 21 of his Opinion, the grounds set out in those recitals are conducive to justifying the consultation of the Parliament in respect of the establishment of the lists of safe countries and the amendments to be made to them, but not to justifying sufficiently a reservation of implementing powers which is specific to the Council.
Освен това в настоящия спор, който се отнася до директива, чиито обжалвани разпоредби запазват за неограничен период от време правомощия за Съвета, Съветът не изтъква нито един довод в полза на различното им квалифициране като разпоредби, на основание на които си е запазил правото да упражнява пряко специфични изпълнителни правомощия.
In addition, in the present dispute — which concerns a directive the contested provisions of which reserve to the Council a power which is not limited in time — the Council has not advanced any argument as to why those provisions should be reclassified as provisions on the basis of which the Council has reserved the right to exercise directly specific implementing powers itself.
За сметка на това в съдебното заседание той потвърждава, че посочените разпоредби предоставят на Съвета законодателни правомощия, установени с акт от вторичното право.
On the contrary, the Council confirmed at the hearing that those provisions confer upon it a secondary legislative power.
При тези обстоятелства не се поставя въпросът дали да бъде дадена различна квалификация на обжалваните разпоредби, за да се приеме, че Съветът е приложил член 202, трето тире ЕО.
In those circumstances, no possibility arises of a reclassification of the contested provisions to enable the view to be taken that the Council applied the third indent of Article 202 EC.
Необходимо е, на второ място, да се установи, че при прилагането на член 67 ЕО мерките във връзка с въпросите, посочени в член 63, точка 1 и точка 2, буква а) ЕО, се приемат при спазване на две различни процедури, предвидени в член 67 ЕО, а именно или процедурата за приемане с единодушие след консултация с Парламента, или процедурата за съвместно вземане на решения.
Second, it should be noted that, in the context of the application of Article 67 EC, the measures to be taken in the areas covered by points 1 and 2(a) of Article 63 EC are adopted in accordance with two separate procedures laid down in Article 67 EC: the procedure for unanimous adoption after consultation of the Parliament or the co-decision procedure.
Обжалваните разпоредби установяват процедура за приемане на посочените мерки с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията след консултация с Парламента, която е различна от предвидените в член 67 ЕО.
The contested provisions introduce a procedure for the adoption of those measures by a qualified majority on a proposal from the Commission and after consultation of the Parliament; such a procedure differs from those laid down in Article 67 EC.
Съдът вече е постановил, че правилата, свързани с формирането на волята на общностните институции, са установени в Договора и с тях не разполагат нито държавитечленки, нито самите институции (вж. Решение по дело Обединено кралство/Съвет, посочено по-горе, точка 38).
However, it has already been held that the rules regarding the manner in which the Community institutions arrive at their decisions are laid down in the Treaty and are not at the disposal of the Member States or of the institutions themselves (see United Kingdom v Council, paragraph 38).
Само Договорът може в особени случаи, какъвто е предвиденият в член 67, параграф 2, второ тире ЕО, да овласти институция да извърши промени в установена от него процедура за вземане на решения.
The Treaty alone may, in particular cases such as that provided for in the second indent of Article 67(2) EC, empower an institution to amend a decision-making procedure established by the Treaty.
Да се признае на институция възможността да установява правни основания с актове от вторичното право, независимо дали това утежнява или облекчава правилата за приемане на последните, би означало да ѝ се признаят законодателни правомощия, надхвърлящи предвиденото в Договора.
To acknowledge that an institution can establish secondary legal bases, whether for the purpose of strengthening or easing the detailed rules for the adoption of an act, is tantamount to according that institution a legislative power which exceeds that provided for by the Treaty.
Това би ѝ позволило също така да наруши принципа на институционалното равновесие, който предполага, че всяка институция упражнява своите правомощия при зачитане на правомощията на останалите институции (Решение от 22 май 1990 г. по дело Парламент/Съвет, C-70/88, Recueil, стр. I-2041, точка 22).
It would also enable the institution concerned to undermine the principle of institutional balance which requires that each of the institutions must exercise its powers with due regard for the powers of the other institutions (Case C-70/88 Parliament v Council [1990] ECR I-2041, paragraph 22).
Съветът не може обосновано да поддържа, че предвидената от обжалваните разпоредби процедура за приемане не противоречи на процедурата за съвместно вземане на решения, тъй като списъците на сигурните страни ще бъдат приети на основание не на член 63 ЕО, а на посочените разпоредби, които предвиждат облекчена процедура в сравнение с тази, съгласно която е приет основният акт.
The Council cannot reasonably claim that the adoption procedure laid down by the contested provisions does not conflict with the co-decision procedure on the ground that the lists of safe countries will not be adopted on the basis of Article 63 EC but on the basis of those provisions, which provide for a less cumbersome procedure than that under which the basic act was adopted.
Всъщност ако се следва този начин на разсъждение, ще се признае върховенство на разпоредби от вторичното право по отношение на разпоредби от първичното право, в случая член 67 ЕО, параграфи 1 и 5 от който трябва да се прилагат последователно при спазване на предвидените във връзка с това условия.
Such an argument effectively accords provisions of secondary legislation primacy over primary legislation — in the present case, Article 67 EC, paragraphs (1) and (5) of which must be applied successively in compliance with the conditions laid down to that effect.
Приемането на правни основания с актове от вторичното право не може да бъде обосновано и със съображения, свързани с политически чувствителния характер на съответния въпрос или с желанието да се гарантира ефективност на дадено действие на Общността.
Nor can the adoption of secondary legal bases be justified on the basis of considerations relating to the politically sensitive nature of the issue concerned or to a concern to ensure the effectiveness of a Community action.
От друга страна, не е обосновано позоваването на наличието на предходна практика, състояща се в установяване на правни основания с актове от вторичното право.
Furthermore, the existence of an earlier practice of establishing secondary legal bases cannot reasonably be relied upon.
Всъщност дори да е установена, такава практика не е в състояние да дерогира разпоредбите на Договора и поради това не може да създаде прецедент, който да е задължителен за институциите (вж. в този смисъл Решение по дело Обединено кралство/Съвет, посочено по-горе, точка 24 и Решение от 9 ноември 1995 г. по дело Германия/Съвет, C-426/93, Recueil, стр. I-3723, точка 21).
Even on the assumption that there is such a practice, it cannot derogate from the rules laid down in the Treaty and cannot therefore create a precedent binding on the institutions (see, to that effect, United Kingdom v Council, paragraph 24, and Case C-426/93 Germany v Council [1995] ECR I-3723, paragraph 21).
От гореизложеното следва, че като е включил в Директива 2005/85 обжалваните разпоредби, които съставляват правни основания от вторичното право, Съветът е нарушил член 67 ЕО, като по тази начин е превишил предоставените му с Договора правомощия.
It follows that, by including in Directive 2005/85 the secondary legal bases constituted by the contested provisions, the Council infringed Article 67 EC, thereby exceeding the powers conferred on it by the Treaty.
Необходимо е да се добави, че бъдещото приемане на списъците на сигурните страни, както и тяхното изменение, трябва да се извършва от Съвета при спазване на установените от Договора процедури.
It must be added that, as regards the future adoption of the lists of safe countries and their amendment, the Council must proceed in compliance with the procedures established by the Treaty.
Във връзка с това, за да се определи дали приемането и изменението на списъците на сигурните страни по законодателен път или евентуалното решение да се приложи член 202, трето тире ЕО под формата на делегация или на запазване на изпълнителни правомощия попадат в приложното поле на параграф 1 или на параграф 5 от член 67 ЕО, следва да се прецени дали с приемането на Директива 2005/85 Съветът е приел законодателство на Общността, което определя общите правила и основните принципи във връзка с въпросите, попадащи в приложното поле на член 63, първа алинея, точка 1 и точка 2, буква a) ЕО.
In that respect, in order to determine whether the adoption and amendment of the lists of safe countries through legislation or any decision to apply the third indent of Article 202 EC, in the form of a delegation or reservation of implementing powers, fall within paragraphs (1) or (5) of Article 67 EC, it is necessary to assess whether, with the adoption of Directive 2005/85, the Council has adopted Community legislation defining the common rules and basic principles governing the issues covered by points 1 and 2(a) of the first paragraph of Article 63 EC.
Член 63, първа алинея, точка 1, буква г) ЕО само предвижда приемането на „минимални стандарти“ относно процедурата по предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите-членки.
As regards procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status, point 1(d) of the first paragraph of Article 63 EC merely provides for the adoption of ‘minimum standards’.
Както следва от точки 10—17 от настоящото решение, Директива 2005/85 установява подробни критерии за последващото изготвяне на списъците на сигурните страни.
As is apparent from paragraphs 10 to 17 of this judgment, Directive 2005/85 adopts detailed criteria enabling the lists of safe countries to be established subsequently.
Следователно трябва да се приеме, че с този законодателен акт Съветът е приел „законодателство на Общността, което определя общите правила и основните принципи“ по смисъла на член 67, параграф 5, първо тире ЕО, така че се прилага процедурата за съвместно вземане на решения.
Consequently it must be concluded that, by that legislative act, the Council adopted ‘Community legislation defining the common rules and basic principles’ within the meaning of the first indent of Article 67(5) EC, and therefore the co-decision procedure is applicable.