natgillin/translations-raw huggingface dataset:
На първо място следва да се припомни, че по силата на член 6 от Директива 91/414 Комисията, подпомагана от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, е оправомощена да включва активни вещества в приложение I към тази директива.
It should be recalled, first, that, under Article 6 of Directive 91/414, it is the Commission, assisted by the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health, that has the power to include an active substance in Annex I to that directive.
Решението ѝ се материализира с приемането на директива за включване като Директива 2002/37, член 1 от която предвижда включването на активното вещество „етофумезат“ в посоченото приложение I.
The Commission’s decision takes the form of a directive, like Directive 2002/37, Article 1 of which includes the active substance ethofumesate in Annex I to Directive 91/414.
С оглед на това включване член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 задължава държавитечленки, от една страна, да преразгледат издадените в предходен момент разрешения за всеки продукт за растителна защита, съдържащ етофумезат, за да се уверят, че те отговарят на свързаните с това активно вещество изисквания, посочени в приложение I към Директива 91/414, а от друга страна, преди 1 септември 2003 г. да изменят или ако е необходимо, да отнемат посочените разрешения съгласно последната директива.
Having regard to that inclusion, Article 4(1) of Directive 2002/37 requires Member States, first, to review authorisations previously granted for each plant protection product containing ethofumesate, in order to ensure that the conditions relating to that active substance, as set out in Annex I to Directive 91/414, are complied with and, second, to amend or, if necessary, to withdraw those authorisations, in accordance with that directive, before 1 September 2003.
За сметка на това член 4, параграф 2 от Директива 2002/37 предвижда, че всеки продукт за растителна защита, съдържащ етофумезат, било като единствено активно вещество или като едно от активните вещества, включени в приложение I към Директива 91/414 до 1 март 2003 г., подлежи на преоценка от държавитечленки в съответствие с уеднаквените принципи, изложени в приложение VI към последната директива, и въз основа на документация по приложение III.
Article 4(2) of Directive 2002/37, on the other hand, provides that each plant protection product containing ethofumesate — whether as the only active substance or as one of several active substances all of which are listed in Annex I to Directive 91/414 by 1 March 2003 — is to be re-eval-uated by the Member States in accordance with the uniform principles provided for in Annex IV to that directive, on the basis of an Annex III dossier.
Следователно от текста на член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 ни наймалко не произтича, че с оглед на процедурата по преразглеждане на съществуващите разрешения притежателите им трябва да разполагат или да имат достъп до документация по приложение II.
Thus, there is nothing in the wording of Article 4(1) of Directive 2002/37 to suggest that the holders of existing authorisations must, for the purposes of the review of those authorisations, hold, or have access to, an Annex II dossier.
Това тълкуване се потвърждава от съображение 8 от Директива 2002/37.
That interpretation is supported by the eighth recital in the preamble to Directive 2002/37.
Съгласно това съображение след включването на етофумезата в приложение I към Директива 91/414 на държавитечленки следва да бъде предоставен разумен срок за прилагането на разпоредбите на Директива 91/414 относно съдържащите това активно вещество продукти, и по-специално за преразглеждането на съществуващите разрешения в съответствие с разпоредбите на същата директива, така че да се изпълнят изискванията относно етофумезата, изложени в приложение I към нея.
According to that recital, following the inclusion of ethofumesate in Annex I to Directive 91/414, Member States should be allowed a reasonable period within which to implement the provisions of Directive 91/414 as regards plant protection products containing that active substance, and in particular, to review existing authorisations in accordance with the provisions of that directive in order to ensure that the conditions regarding ethofumesate set out in Annex I to that directive are satisfied.
От това съображение е видно също така, че на притежателите на посочените разрешения трябва да бъде предоставен по-дълъг срок за представянето на документация по приложение II и на документация по приложение III за всеки продукт за растителна защита и за преоценката на този продукт в съответствие с уеднаквените принципи, изложени в приложение VI към Директива 91/414.
It is also clear from that recital that the holders of such authorisations should be allowed a longer period for the submission of an Annex II and an Annex III dossier for each plant protection product, and for the re-evaluation of that product in accordance with the uniform principles laid down in Annex VI to Directive 91/414.
Следователно не е видно, че член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 трябва да се тълкува в смисъл, че задължава държавитечленки да прекратят преди 1 септември 2003 г. действието на съществуващо разрешение за съдържащ етофумезат продукт за растителна защита, по съображение че притежателят на това разрешение не разполага с документация по приложение II или няма достъп до подобна документация.
Accordingly, it does not seem that Article 4(1) of Directive 2002/37 must be interpreted as requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, an existing authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the authorisation holder does not hold, or have access to, an Annex II dossier.
За да се отговори на довода, изтъкнат от Feinchemie и Bayer, от нидерландското и белгийското правителство, както и от Комисията, според който подобно буквално тълкуване противоречало на разпоредбите на Директива 91/414 относно защитата на данните, между които член 13, параграф 3, и поради това член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 трябвало да се тълкува с оглед на Директива 91/414, първо следва да се уточни, че с Директива 2002/37 се преследват три основни цели, а именно: на първо място, етофумезатът да се включи в приложение I към Директива 91/414, на второ място, да се гарантира, че държавитечленки преразглеждат съществуващите разрешения за съдържащи това активно вещество продукти за растителна защита с оглед на
In order to respond to the arguments raised by Feinchemie and Bayer, the Governments of the Netherlands and Belgium and the Commission — according to which such a literal interpretation conflicts with the provisions concerning data protection laid down in Directive 91/414, including Article 13(3) of that directive, and that, therefore, Article 4(1) of Directive 2002/37 must be read in the light of Directive 91/414 — it must be stated from the outset that Directive 2002/37 pursues three principal objectives: (i) to include ethofumesate in Annex I to Directive 91/414; (ii) to ensure that Member States check whether the existing authorisations for plant
Следва също да се припомни, че когато дадена директива за прилагане изисква тълкуване, тя трябва, доколкото е възможно, да се тълкува в съответствие с разпоредбите на основната директива (вж. по аналогия Решение от 24 юни 1993 г. по дело Dr Tretter, C-90/92, Recueil, стр. I-3569, точка 11).
It must also be stated that, where an implementing directive requires interpretation, that interpretation must, as far as possible, be consistent with the provisions of the basic directive (see, by analogy, Case C-90/92 Dr Tretter [1993] ECR I-3569, paragraph 11).
Освен това определена разпоредба трябва, доколкото е възможно, да се тълкува по начин, който не поставя под съмнение нейната действителност (Решение от 4 октомври 2001 г. по дело Италия/Комисия, C-403/99, Recueil, стр. I-6883, точки 28 и 37).
In addition, a provision must be interpreted, as far as possible, in such a way as not to affect its validity (Case C-403/99 Italy v Commission [2001] ECR I-6883, paragraphs 28 and 37).
При все това макар да е вярно, че при липса на изрично предвидено задължение за държавитечленки да проверяват дали притежателите на предходни разрешения имат достъп до документация по приложение II член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 би довел до съкращаване на срока за защита на данните по член 13, параграф 3, буква г) от Директива 91/414, това положение произтича пряко от начина, по който е формулирана първата разпоредба.
However, although, by not expressly requiring Member States to check that the holders of previous authorisations have access to an Annex II dossier, Article 4(1) of Directive 2002/37 has the effect of curtailing the period during which data is protected pursuant to Article 13(3)(d) of Directive 91/414, that situation arises as a direct result of the way in which Article 4(1) of Directive 2002/37 is drafted.
Следва да се подчертае също така, че член 4, параграф 2 от Директива 2002/37 предвижда, че държавитечленки първо проверяват въз основа на документацията по приложение III дали съдържащите етофумезат продукти за растителна защита отговарят на условията, посочени в член 4, параграф 1, букви б)—д) от Директива 91/414 и ако е необходимо изменят или отнемат предоставеното
It must also be stated that Article 4(2) of Directive 2002/37 provides that Mem- ber States are to check, on the basis of an Annex III dossier, whether the plant protection products containing ethofumesate satisfy the conditions set out in Article 4(1)(b) to (e) of Directive 91/414 and then, if necessary, to amend or withdraw, for each plant protection product concerned, the authorisation granted previously. Thus, that
FEINCHEMIE SCHWEBDA И BAYER CROPSCIENCE преди това разрешение за съответния продукт за растителна защита.
FEINCHEMIE SCHWEBDA AND BAYER CROPSCIENCE provision enables a balance to be struck between, on the one hand, data protection in accordance with Article 13(3) of Directive 91/414 and, on the other hand, the rights that holders of previous authorisations derive from the clear provisions of Article 4(1) of Directive 2002/37.
Следователно тълкуването на член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 не може да бъде поставено под съмнение от тълкуване на Директива 91/414, от което следва, че предвидените в тази разпоредба условия за преразглеждане са по-строги.
The interpretation of Article 4(1) of Directive 2002/37 cannot therefore be called into question by an interpretation of Directive 91/414 according to which the conditions of the review provided for in that provision would be stricter.
Що се отнася до изтъкнатия от Feinchemie и Bayer, както и от Комисията, довод, изведен от тълкуване на член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 с оглед на последващите директиви за включване на различни активни вещества в приложение I към Директива 91/414, между които Директива 2005/53, следва да се заключи, от една страна, че тълкуването на Директива 2002/37 не може да зависи от последващото приемане на аналогични мерки, а от друга страна, че в последното изречение от съображение 11 от Директива 2005/53 се посочва именно, че същата не налага нови задължения на държавитечленки или на притежателите на разрешения в сравнение с приетите до този момент директиви за изменение на приложение I към Директива 91/414.
As regards the argument, submitted by Feinchemie and Bayer and by the Commission, based on the interpretation of Article 4(1) of Directive 2002/37 in the light of subsequent directives — such as Directive 2005/53 — relating to the inclusion of various active substances in Annex I to Directive 91/414, it must be held, first, that the interpretation of Directive 2002/37 cannot depend on the subsequent adoption of similar measures and, second, that the last sentence of the 11th recital in the preamble to Directive 2005/53 states specifically that, as compared with the directives already adopted for the purposes of amending Annex I to Directive 91/414, Directive 2005/53 does not impose any new obligations on Member States or on the holders of authorisations.
Във всеки случай следва да се отбележи, че в съображение 11 от Директива 2005/53 се посочва също така, че „[…] опит[ът] е показал, че могат да възникнат трудности при тълкуването на задълженията на притежателите на действащи разрешения във връзка с достъпа до информация.
In any event, it must be pointed out that the 11th recital in the preamble to Directive 2005/53 also states that ‘experience has shown that difficulties can arise in interpreting the duties of holders of existing authorisations in relation to access to data.
За да се избегнат допълнителни затруднения, следователно се явява необходимо да се уточнят задълженията на държавитечленки, особено задължението да се потвърди, че притежателят на разрешение позволява достъпа до досие, като по този начин изпълнява изискванията на споменатата директива“ [да се чете: „притежателят на разрешение е доказал, че има достъп до досие, отговарящо на изискванията на приложение II към споменатата директива“].
In order to avoid further difficulties it therefore appears necessary to clarify the duties of the Member States, especially the duty to verify that the holder of an authorisation demonstrates access to a dossier satisfying the requirements of Annex II to that Directive.’
Това уточнение потвърждава, че направеният в Директива 2005/53 избор поражда действие за в бъдеще и че тя по никакъв начин не представлява тълкувателен акт, който може да окаже въздействие върху тълкуването на Директива 2002/37.
That clarification confirms that the choice made in Directive 2005/53 is of relevance to the future and that Directive 2005/53 in no way constitutes an interpretative act that can affect the interpretation of Directive 2002/37.
При тези условия на поставения въпрос следва да се отговори, че член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава държавитечленки да прекратят преди 1 септември 2003 г. действието на съществуващо разрешение за съдържащ етофумезат продукт за растителна защита, с мотив че притежателят му не разполага с документация по приложение II или няма достъп до подобна документация.
In those circumstances, the answer to the question referred must be that Article 4(1) of Directive 2002/37 must be interpreted as not requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, the authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the holder of that authorisation does not hold, or have access to, an Annex II dossier.
Член 4, параграф 1 от Директива 2002/37/ЕО на Комисията от 3 май 2002 година за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета с цел включване на етофумезат като активно вещество трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава държавитечленки да прекратят преди 1 септември 2003 г. действието на разрешение за съдържащ етофумезат продукт за растителна защита, по съображение че притежателят на разрешението не разполага с документация, отговаряща на изискванията на приложение II към Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, или че няма достъп до подобна документация.
Article 4(1) of Commission Directive 2002/37/EC of 3 May 2002 amending Council Directive 91/414/EEC to include ethofumesate as an active substance must be interpreted as not requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, the authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the holder of that authorisation does not hold, or have access to, a dossier satisfying the requirements set out in Annex II to Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 concerning the placing of plant protection products on the market.
Производство във връзка с управление на енергиятаcitiworks AG
Energy management proceedingscitiworks AG
(Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Dresden (Германия)
(Reference for a preliminary ruling from the Oberlandesgericht Dresden)
„Вътрешен пазар на електроенергията — Директива 2003/54/EО — Член 20, параграф 1 — Свободен достъп на трети лица до електропреносните и електроразпределителните мрежи“
(Internal market in electricity — Directive 2003/54/EC — Article 20(1) — Open access of third parties to electricity transmission and distribution systems)
Заключение на генералния адвокат г-н J. Mazák, представено на 13 декември 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 13 December 2007 . . . . . I - 3917Judgment of the Court (Third Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Преюдициални въпроси — Компетентност на Съда — Граници (член 234 EО)
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits (Art. 234 EC)
Сближаване на законодателствата — Мерки, насочени към създаването и функционирането на вътрешния пазар на електроенергия
Approximation of laws — Measures for the establishment and functioning of the internal market in electricity
(член 2, точка 5 и член 20, параграф 1 от Директива 2003/54 на Европейския парламент и на Съвета)
(European Parliament and Council Directive 2003/54, Arts 2, point 5, and 20(1))
(член 20, параграф 1 от Директива 2003/54 на Европейския парламент и на Съвета)
(European Parliament and Council Directive 2003/54, Art. 20(1))
Преюдициалният въпрос, с който в рамките на спор във връзка с жалба на доставчик на електроенергия срещу предоставеното по силата на национална правна разпоредба освобождаване на определени оператори на енергоснабдителни мрежи от задължението да предоставят свободен достъп до своите мрежи препращащият съд иска да се установи дали разпоредбите на дадена директива допускат този дерогационен режим, който предоставя освобождаването, без да се взема предвид техническият капацитет на тези мрежи, е релевантен, не е хипотетичен и следователно е допустим.
A question referred by a national court asking, in the context of dispute relating to a challenge made by an electricity supplier to an exemption granted under a provision of national law to certain operators of energy supply systems from having to allow open access to their systems, whether the provisions of a directive preclude that derogating system, which grants that exemption without the technical capacities of those systems having to be taken into account, is relevant, not hypothetical, and is for that reason admissible.
Мрежа, разположена в пространствено обособен район на предприятие и предназначена основно за транспортиране на енергия в рамките на предприятието и към свързани предприятия, която транспортира с цел доставката ѝ до потребители електроенергия, която не е със свръхвисоко или високо напрежение, независимо от количеството пренасяна посредством мрежата енергия и независимо от факта, че управлението на посочената мрежа представлява само допълнителна дейност към основната дейност по управление на предприятието, попада в приложното поле на тази разпоредба и следователно се разглежда като електроразпределителна мрежа по смисъла на член 2, точка 5 от Директива 2003/54.
A network which is located on a geographically connected operation zone and predominantly serves to supply the energy needs of an undertaking and of connected undertakings and which transports, for supply to clients, electricity which is not at extra-high or high voltage, irrespective of the quantity of electricity transported over that network and irrespective of the fact that the operation of that network is merely an activity ancillary to the main activity of that undertaking, falls within the scope of that provision and is therefore an electricity distribution system within the meaning of point 5 of Article 2 of Directive 2003/54.
Съгласно член 20, параграф 1 от Директива 2003/54 относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия принципът на свободния достъп, който представлява една от съществените мерки, които държа-
The principle of open access, which constitutes one of the essential measures which the Member States are required to implement in order to bring about the internal market in electricity, applies, according to Article 20(1) of Directive 2003/54 concerning common rules for the internal market in electricity, to
приложното поле на предвидените в директивата изключения или дерогации от посочения принцип, независимо дали става въпрос:
within the scope of any of the exceptions or derogations from that principle laid down by the directive, whether
Член 20, параграф 1 от Директива 2003/54 относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която освобождава определени оператори на енергоснабдителни мрежи от задължението да предоставят свободен достъп до тези мрежи на трети лица поради съображението, че мрежите са разположени в пространствено обособен район на предприятие и са предназначени основно за транспортиране на енергия в рамките на предприятието и към свързани предприятия.
Article 20(1) of Directive 2003/54 concerning common rules for the internal market in electricity must be interpreted as precluding a provision of national legislation which exempts certain operators of energy supply systems from the obligation to provide third parties with open access to those systems on the grounds that they are located on a geographically connected operation zone and that they predominantly serve to supply the energy needs of the undertaking itself and of connected undertakings.
— на първо място, за дерогацията, установена в член 20, параграф 2 от директивата, който за да позволи на оператор на мрежа да откаже достъп до своята мрежа, ако не разполага с необходимия капацитет, изисква мотивиране и обосноваване при преценка на всеки конкретен случай и не позволява на държавитечленки да предвиждат общи дерогации без конкретна преценка на тази липса на капацитет, или
— first, that established by Article 20(2) of Directive 2003/54, which, in order to permit the operator of a distribution system to refuse access to its network where it lacks the necessary capacity, requires reasons and justification which can be assessed on a case-by-case basis and does not authorise the Member States to lay down general derogations without a concrete assessment of that incapacity or,
Всъщност макар че тази разпоредба оставя на държавитечленки грижата да вземат необходимите мерки за прилагането на система за достъп на трети лица до преносните и разпределителните мрежи и макар че следователно съгласно член 249 ЕО държавитечленки са компетентни да определят формата и средствата, които трябва да се използват за прилагането на такава система, това не променя факта, че предвид значението на принципа на свободния достъп до преносните или разпределителни мрежи тази свобода на действие не им позволява да се отклоняват от този принцип, освен в случаите, в които директивата предвижда изключения или дерогации.
Although that provision leaves the Member States free to take the measures necessary to establish a system of third-party access to transmission or distribution systems and although, consequently, the Member States have authority over the form and the methods to be used to implement such a system, the fact remains that, having regard to the importance of the principle of open access to transmission or distribution systems, that margin of discretion does not authorise them to depart from that principle except in those cases where the directive lays down exceptions or derogations.
Не е такъв случаят на национална правна уредба, която не попада в
Such is not the case where a provision of national legislation does not come