natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ето защо въпросът, поставен с преюдициалното запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Genova (Италия), е дали положението, което се дължи на разликата между двата срока, в резултат на която данъчната администрация изисква плащането на ДДС, който е нямало да бъде дължим, ако процедурите са били спазени, е съвместимо с общностното право в областта на ДДС.
The question raised in the present references for a preliminary ruling, from the Commissione Tributaria Provinciale (Provincial Tax Court, Genoa) is therefore whether the situation arising out of that discrepancy between the two periods, leading to VAT being claimed by the tax authority which would not have been due if the procedures had been properly followed, is compatible with Community VAT law.
Приложимо общностно право
Relevant Community legislation
Основните характеристики на общата система на ДДС са посочени в член 2 от Първа директива 5:
The fundamental features of the common VAT system are set out in Article 2 of the First Directive: 5
„Принципът на общата система на данъка върху добавената стойност изисква прилагането към стоките и услугите на общ данък върху потреблението, точно пропорционален на цената на стоките и услугите, колкото и сделки да се изпълняват в процеса на производството и разпределението преди фазата, на която се начислява данъкът.
‘The principle of the common system of value added tax entails the application to goods and services of a general tax on consumption exactly proportional to the price of the goods and services, whatever the number of transactions which take place in the production and distribution process before the stage at which the tax is charged.
За всяка сделка данъкът върху добавената стойност, начисляван върху цената на стоките или услугите по ставката, приложима за такива стоки или услуги, е изискуем след приспадането на сумата на данъка върху добавената стойност, поета пряко от различните елементи на себестойността.
On each transaction, value added tax, calculated on the price of the goods or services at the rate applicable to such goods or services, shall be chargeable after deduction of the amount of value added tax borne directly by the various cost components.
Настоящото дело се отнася до 2000 г. и 2001 г., когато основните разпоредби се съдържат в Първа и Шеста директива 4.
The present case concerns the years 2000 and 2001, when the main provisions were contained in the First and Sixth Directives. 4
По-нататък в заключението ще се позовавам на разпоредбите на тези директиви, и то за яснота в сегашно време, въпреки че въпросните разпоредби вече не са в сила.
In what follows, I shall refer to the provisions of those directives and, for the sake of readability, I shall do so in the present tense even though they are no longer in force.
Същината, а до голяма степен и формулировката им, са запазени в Директива 2006/112, затова за справка ще посочвам и съответните разпоредби от тази директива.
Their substance and, to a large extent, their wording are unchanged in Directive 2006/112, and for reference purposes I shall indicate also the equivalent provisions of the latter.
2 — Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр.
2 — Directive of 28 November 2006 on the common system of value added tax (OJ 2006 L 347, p. 1).
4 — Първа директива 67/227/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 година за хармонизиране на законодателството на държавитечленки относно данъка върху оборота (OВ 71, стр.
4 — First Council Directive 67/227/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes (OJ, English Special Edition 1967 (I), p.
1301); Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавитечленки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1, многократно изменяна).
14); Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
5 — Член 1, параграф 2 от Директива 2006/112.
5 — Article 1(2) of Directive 2006/112.
Механизмът на приспадане във връзка с вътрешните за държаватачленка сделки е уреден в член 17, параграф 1 и параграф 2, буква а) от Шеста директива 6:
The deduction mechanism is regulated, for transactions internal to a Member State, by Article 17(1) and (2)(a) of the Sixth Directive: 6
Тогава те заплащат на данъчната администрация размера на данъка по извършените доставки, след като приспаднат размера на съответния данък по получени доставки.
They then pay to the tax authority the amount of that output tax, after deducting the amount of their relevant input tax.
Правото на приспадане възниква, когато подлежащият на приспадане данък стане изискуем.
The right to deduct shall arise at the time when the deductible tax becomes chargeable.
Невинаги обаче случаят е такъв.
However, that is not always the case.
[…]“ [неофициален превод]
(a) value added tax due or paid within the territory of the country in respect of goods or services supplied or to be supplied to him by another taxable person;
6 — Към онзи момент текстът на член 17, параграф 2 се съдържа в член 28е.
6 — At the material time, the text of Article 17(2) was in Article 28f.
Понастоящем текстът на член 17, параграфи 1 и 2 се съдържа в член 167 и член 168, буква a) от Директива 2006/112.
The equivalents of Article 17(1) and (2) are now contained in Articles 167 and 168(a) of Directive 2006/112.
Първо, член 17, параграфи 6 и 7 от Шеста директива предвижда някои изключения от правото на приспадане.
First, Article 17(6) and (7) of the Sixth Directive provide for certain exceptions to the right to deduct.
Параграф 6 предвижда, че (макар в никакъв случай да не се допуска приспадане на ДДС за разходи, които не са строго стопански, като например за луксозни стоки и услуги, развлечения или представителни цели) докато Съветът на Европейския съюз не вземе решение относно разходите, за които не се допуска приспадане на ДДС, държавитечленки могат да запазят всички изключения, предвидени в тяхното национално законодателство към датата на влизане в сила на директивата.
Paragraph 6 provides that (while VAT is in no circumstances to be deductible on expenditure which is not strictly business expenditure, such as that on luxuries, amusements or entertainment), until the Council has decided what expenditure is not to be eligible for deduction, Member States may retain all the exclusions provided for under their national laws when the Directive came into force.
Параграф 7 дава възможност на държавитечленки — по причини, свързани със стопанския цикъл, и при спазване на разпоредбата за консултациите — да изключват изцяло или частично всички или някои от капиталовите стоки или други стоки от системата на приспадане, или вместо да отказват приспадане, да облагат стоките, произведени от данъчнозадълженото лице или закупени или внесени в страната от него, по такъв начин, че данъкът да не надхвърля данъка върху добавената стойност, който би бил начислен върху придобиването на подобни стоки.
Paragraph 7 allows Member States, for cyclical economic reasons and subject to a consultation procedure, to exclude all or some capital goods or other goods totally or partly from the system of deductions, or instead to tax the goods manufactured by the taxable person himself or which he has purchased in the country or imported, in such a way that the tax does not exceed the VAT which would have been charged on the acquisition of similar goods.
Второ, някои сделки са освободени от ДДС, като в тези случаи клиентът няма какво да приспадне дори ако използва доставките за целите на извършените от него облагаеми сделки.
Second, some transactions are exempted from VAT, in which case there is nothing which the customer can deduct even if he uses the supplies for the purposes of his taxable output transactions.
което е идентифицирано за целите на ДДС на територията на страната, на което се доставят услугите, посочени в член 28б, В […], ако услугите са доставени от данъчнозадължено лице, което не е установено в тази държава-членка“, е лице — платец на данъка върху така получените услуги 9.
value added tax purposes within the territory of the country to whom services covered by Article 28b(C) … are supplied, if the services are carried out by a taxable person established abroad’, are liable to pay the tax on such services which they receive.
Член 28б, В 10 обхваща „услугите по вътреобщностния транспорт на стоки“, които са посочени в параграф 1 като „транспорт, при който мястото на отпътуване и мястото на пристигане са разположени на територията на две различни държави-членки“ и за които съгласно параграф 2 мястото на доставка е мястото на отпътуване.
9Article 28b(C) 10 covers ‘services in the intraCommunity transport of goods’, which is defined in paragraph 1 as ‘transport where the place of departure and the place of arrival are situated within the territories of two different Member States’ and for which, under paragraph 2, the place of supply is the place of departure.
Що се отнася до упражняването на правото на приспадане при тези обстоятелства, член 18, параграф 1, буква г) 11
Among such exempted transactions are the chartering and hiring of vessels used for navigation on the high seas, for the purpose of commercial activities. 7
Трето, за някои категории доставки лице — платец на данъка, не е доставчикът, а клиентът.
Third, for certain categories of supply, it is not the supplier but the customer who is liable for VAT.
В тези случаи доставчикът приспада съответния данък по получени доставки, но не начислява на клиента данък по извършени доставки.
In such cases, the supplier deducts input tax as appropriate, but charges no output tax to the customer.
Самият клиент е платец на данъка по сделката, но доколкото използва доставката за извършените от него облагаеми сделки, размерът автоматично подлежи на приспадане съгласно член 17, параграфи 1 и 2.
The customer must himself account for the VAT on the transaction but, in so far as the supply is used for his own taxable outputs, the amount becomes immediately deductible pursuant to Article 17(1) and (2).
Ето защо съгласно член 21, параграф 1, буква б) от Шеста директива 8 „лице[то],
Thus, under Article 21(1)(b) of the Sixth Directive, 8‘persons who are identified for
9 — Този механизъм е известен като процедура на „самоначисляване“.
9 — This mechanism is commonly known as the ‘reverse charge’ procedure.
Съгласно други разпоредби на член 21, параграф 1 той се прилага и към други видове доставки на стоки или услуги, когато доставчикът не е установен в държаватачленка на клиента (или държаватачленка, в която се извършва доставката), независимо дали доставчикът е установен в Общността.
Under other provisions of Article 21(1), it applies also to other types of supply of goods or services where the supplier is not established in the customer’s Member State (or the Member State in which the supply takes place), whether he is established within the Community or not.
7 — Член 15, параграф 5, във връзка с член 15, параграф 4, буква a) от Шеста директива; член 148, букви a) и в) от Директива 2006/112.
7 — Article 15(5), read in conjunction with Article 15(4)(a), of the Sixth Directive; Article 148(a) and (c) of Directive 2006/112.
8 — В член 28ж към онзи момент; вж. член 196 от Директива 2006/112.
8 — In Article 28g at the material time; see Article 196 of Directive 2006/112.
11 — В член 28е, точка 2; член 178, буква е) от Директива 2006/112.
10 — See Articles 47 and 48 of Directive 2006/112.11 — In Article 28f(2); Article 178(f) of Directive 2006/112.
Всяко данъчнозадължено лице трябва да води достатъчно подробна счетоводна отчетност за прилагането и проверката на ДДС от данъчните органи.
Every taxable person shall keep accounts in sufficient detail for value added tax to be applied and inspected by the tax authority.
Данъчнозадълженото лице извършва приспадането чрез изваждане от общата сума на дължимия данък върху добавената стойност за даден данъчен период на общата сума на данъка, по отношение на който по време на същия данъчен период е възникнало и може да бъде упражнено съгласно разпоредбите на параграф 1 правото на приспадане.
The taxable person shall effect the deduction by subtracting from the total amount of value added tax due for a given tax period the total amount of the tax in respect of which, during the same period, the right to deduct has arisen and can be exercised under the provisions of paragraph 1.
Всяко данъчнозадължено лице представя справка-декларация за ДДС в срок, определен от държа-вите-членки.
Every taxable person shall submit a return by a deadline to be determined by Member States.
Крайният срок не може да бъде повече от два месеца след края на всеки данъчен период.
That deadline may not be more than two months later than the end of each tax period.
Данъчният период се определя от всяка държавачленка на един месец, два месеца или три месеца.
The tax period shall be fixed by each Member State at one month, two months or a quarter.
Държавитечленки могат обаче да определят различни данъчни периоди, при условие че тези периоди не превишават една година.
Member States may, however, set different periods provided that they do not exceed one year.
Държавитечленки определят условията и реда, при които на данъчнозадължено лице може да бъде разрешено да извърши приспадане, което то не е извършило в съответствие с разпоредбите на параграфи 1 и 2.“ [неофициален превод] б) Данъчната декларация съдържа цялата информация, необходима за изчисляване на данъка, който е станал изискуем, и приспаданията, които трябва да се направят, доколкото това е необходимо за установяването на базата за изчисляване на данъка, общата стойност на сделката, свързана с такъв данък и приспадания и стойността на освободените сделки.
Member States shall determine the conditions and procedures whereby a taxable person may be authorised to make a deduction which he has not made in accordance with the provisions of paragraphs 1 and 2.’
Член 22 от Шеста директива 13пред-вижда широк набор от задължения на данъчнозадължените лица по ДДС, от които обаче само посочените по-долу евентуално са относими към настоящия случай:
Article 22 of the Sixth Directive 13lays down a wide-ranging series of obligations on persons liable for payment of VAT, of which however only the following appear potentially relevant to the present case:
12 — Членове 179 и 180 от Директива 2006/112.
12 — Articles 179 and 180 of Directive 2006/112.
13 — В член 28з към онзи момент; вж. членове 213—271 от Директива 2006/112.
13 — In Article 28h at the material time; see Articles 213 to 271 of Directive 2006/112.
Държавитечленки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че лицата, които в съответствие с член 21, параграф 1, букви […] и б) се считат за лицаплатци вместо данъчнозадължено лице, установено в чужбина […], спазват горепосочените задължения за деклариране и плащане.
Member States shall take the measures necessary to ensure that those persons who, in accordance with Article 21(1) … (b), are considered to be liable to pay the tax instead of a taxable person established abroad … comply with the above obligations relating to declaration and payment.
Член 17, трета алинея, първо изречение от този декрет предвижда: „Задълженията във връзка […] с доставките на услуги, извършвани на територията на държавата от чуждестранни оператори […], се изпълняват от купувачите или възложителите, които са местни лица за държавата и които […] използват услугите за упражняването на търговска дейност, занаят или свободна професия“.
The first sentence of Article 17(3) of that decree reads: ‘The obligations relating to … the supply of services in the territory of the State by nonresident persons … shall be met by the purchasers resident in the territory of the State who … use the services in the pursuit of business, artistic activities or professions.’
Държавитечленки могат да налагат други задължения, които считат за необходими за правилното събиране на данъка и за предотвратяване на данъчни измами, при спазване на изискването за равно третиране на вътрешните сделки и сделките, извършвани от данъчнозадължени лица между държавичленки, и при условие че тези задължения не пораждат в търговията между държавитечленки формалности при преминаването на границите.“ [неофициален превод]
Member States may impose other obligations which they deem necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion, subject to the requirement of equal treatment for domestic transactions and transactions carried out between Member States by taxable persons and provided that such obligations do not, in trade between Member States, give rise to formalities connected with the crossing of frontiers.’
Член 19, първа алинея от същия декрет между другото предвижда: „Правото на приспадане на данъка във връзка със закупени или внесени стоки и услуги възниква, когато данъкът стане изискуем, и може да се упражни най-късно в декларацията за втората година след годината, в която е възникнало правото на приспадане, и при съществуващите условия към момента на възникването на самото право.“
Article 19(1) of the same decree provides, inter alia: ‘The right to deduct the tax on the goods and services purchased or imported shall arise at the time when the tax becomes chargeable and may be exercised, at the latest, in the tax return for the second year after the year in which the right to deduct arose and subject to the conditions applying at the time when the right arose.’
Приложимо национално право
Relevant national legislation
Понастоящем общностните директиви в областта на ДДС са въведени в италианското законодателство основно с Декрет № 633 на президента на Републиката (Decreto del Presidente della Repubblica n.
The Community VAT directives are currently implemented in Italian law essentially in Decreto del Presidente della Repub-
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА SHARPSTON — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА C-95/07 И C-96/07 ревизионни актове по [член 54] се връчват най-късно до 31 декември на четвъртата година след годината, в която е подадена декларацията, като в противен случай не се допуска коригиране и събиране.“
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 by 31 December of the fourth year after the year in which the tax return was submitted.’
Член 25, първа алинея от DPR № 633/72 задължава данъчнозадължените лица последователно да номерират фактурите и митническите декларации по закупени или внесени стоки и услуги при извършването на търговската си дейност, включително фактурите, издадени на основание член 17, трета алинея от посочения декрет, и да ги отразяват в дневник преди периодичното определяне на данъка или годишната декларация, чрез които данъчнозадължените лица упражняват правото на приспадане на ДДС по тези фактури.
Article 25(1) requires taxable persons to number invoices relating to goods and services purchased or imported, including those issued in accordance with Article 17(3), sequentially and to record them in the appropriate register before making the periodic payment or the annual return in which the right to deduction of the related tax is exercised.
Член 54, пета алинея от DPR № 633/72 предвижда следното: „Когато [съществуват] доказателства, от които може да се установи наличието на суми, които са изцяло или отчасти недекларирани, или на приспадания, които изцяло или отчасти са недопустими, данъчната служба по данъка върху добавената стойност може само да определи данъка, дължимия допълнителен данък или дължимия кредит с по-нисък размер на базата на посочените по-горе доказателства, като се запазва възможността за по-нататъшно събиране в сроковете, определени в член 57.“
‘Where [there is] evidence of amounts that are wholly or partially undeclared or deductions that are wholly or partially ineligible, the value added tax office may confine itself to assessing the tax, or the additional tax payable, or the reduced credit due, on the basis of the aforementioned evidence, without prejudice to further assessment within the timelimits laid down in Article 57.’
Поради това Ecotrade приема, че всички тези услуги представляват чартиране или наемане на кораби за плаване
Ecotrade consequently took all those services to constitute chartering or hiring of seagoing vessels, exempt from VAT by
14 — Дело C-95/07 се отнася до данъчната 2001 г., а дело C-96/07 — до данъчната 2000 г.
14 — Case C-95/07 concerns tax year 2001, Case C-96/07 concerns 2000.
Накрая, член 57, първа алинея, първо изречение предвижда: „Данъчните
Finally, the first sentence of Article 57(1) reads: ‘The notices of amendment and assessment provided for in [Article 54] shall be served, on pain of loss of the related right,
ECOTRADE в открито море, освободени от ДДС по силата на националните разпоредби, с които се въвежда член 15, параграф 5 от Шеста директива 15.
ECOTRADE virtue of the national provisions implementing Article 15(5) of the Sixth Directive.
Затова ги осчетоводява като покупки, но не ги отразява в счетоводните сметки и декларации по ДДС.
15It therefore entered them normally as purchases in its accounts, but did not include them in its VAT records or returns.
делен с последната разпоредба, данъчната администрация изисква плащане на съответния ДДС, който представлява приблизително равностойността на 320 000 EUR за двете данъчни години и който явно представлява ДДС при стандартна ставка от 20 % върху фактури с приблизителна стойност 1 600 000 EUR 16.
within the timelimit laid down by the latter provision, the tax authority claimed payment of the VAT concerned, amounting to the equivalent of approximately EUR 320 000 for the two tax years, apparently representing VAT at the standard rate of 20% on invoices to a value equivalent to approximately EUR 1 600 000.
Тя обаче отказва да разреши на Ecotrade да приспадне същия размер, по съображение че срокът за това съгласно член 19, първа алинея от DPR № 633/72 е изтекъл.
16It refused, however, to allow Ecotrade to deduct the same amounts, on the ground that the timelimit for doing so, under Article 19(1) of DPR 633/72, had expired.
След това налага на Ecotrade имуществени санкции в размер малко над 360 000 EUR.
It further imposed on Ecotrade administrative fines amounting to slightly over EUR 360 000.
След извършена проверка данъчната администрация решава, че в действителност транспортните услуги са услуги по вътреобщностно транспортиране на стоки, по отношение на които съгласно националните разпоредби, с които се въвеждат член 21, параграф 1, буква б) и член 28б, В от Шеста директива, самото Ecotrade се явява лице — платец на ДДС.
Following an inspection, the tax authority decided that the shipping services were in fact services in the intra- Community transport of goods on which, pursuant to the national provisions implementing Articles 21(1)(b) and 28b(C) of the Sixth Directive, Ecotrade was itself liable for VAT.
С известни несъществени възражения Ecotrade приема тази преквалификация.
With some minor reservations, Ecotrade accepts that reclassification.
Не се твърди, че е налице измама или недобросъвестност от негова страна.
There is no suggestion of fraud or bad faith on its part.
Ecotrade обжалва отказа и наложените санкции пред препращащата юрисдикция, която иска от Съда да се произнесе по следните въпроси:
Ecotrade has challenged that refusal and those fines before the referring court, which seeks a ruling on the following questions:
Следователно Ecotrade е трябвало да декларира ДДС за транспортните услуги и да го осчетоводи като данък върху получени доставки.
Ecotrade should thus have declared VAT on the shipping services and entered it as input tax.
То е било лицето — платец на този данък, като същевременно е можело да го приспадне от начисления от него данък върху извършените доставки.
It would have been liable to pay that tax but would at the same time have been able to deduct it from its output tax.
Поради това като цяло неговото данъчно задължение е щяло да остане непроменено.
Its overall tax liability would therefore not have been affected.