natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Не било допустимо жалбоподателят да подаде жалба за отмяна срещу обжалваното решение, ако той не обоснове интереса си от отмяната на посоченото решение.
The applicant is not entitled to bring an action for annulment of the contested decision without establishing an interest in seeing that decision annulled.
Комисията изтъква, че възражението за недопустимост, изведено от липсата на правен интерес на жалбоподателя, е свързано с абсолютна процесуална предпоставка, която трябва да се разгледа служебно от общностния съд и на която ответникът може да се позове във всеки етап от производството.
The Commission submits that the plea of inadmissibility alleging the applicant’s lack of a legal interest in bringing proceedings is a ground involving a question of public policy which the Community judicature must examine of its own motion and which may be put forward by the defendant at any time in the proceedings.
II-2181, точка 33), и се преценява към датата на подаване на жалбата (Решение на Съда от 16 декември 1963 г. по дело Forges de Clabecq/Върховен орган, 14/63, Recueil, стр.
That interest must be vested and present (Case T-138/89 NBV and NVB v Commission [1992] ECR II-2181, paragraph 33) and is evaluated as at the date on which the action is brought (Case 14/63 Forges de Clabecq v High Authority [1963] ECR 357, 371, and
24 април 2001 г. по дело Torre и др./Комисия, T-159/98, Recueil FP стр. I-A-83 и II-395, точка 28).
Case T-159/98 Torre and Others v Commission [2001] ECR-SC I-A-83 and II-395, paragraph 28).
Той съществува само когато жалбата може чрез резултата си да донесе полза на страната, която я е подала (виж Решение на Първоинстанционния съд от 28 септември 2004 г. по дело MCI/Комисия, T-310/00, Recueil, стр. II-3253, точка 44 и цитираната съдебна практика).
Such an interest exists only if the action, if successful, is likely to procure an advantage for the party who has brought it (see Case T-310/00 MCI v Commission [2004] ECR II-3253, paragraph 44 and the caselaw cited).
В настоящия случай, за да се прецени правният интерес на жалбоподателя, следва да се разгледа ползата, която той би могъл да извлече от отмяната на обжалваното решение.
In the present case, in order to evaluate the applicant’s legal interest in bringing proceedings, regard must be had to the advantage which it could derive from the annulment of the contested decision.
В това отношение, въпреки че отмяната на последното по никакъв начин не може да доведе до положение, в което жалбоподателят би имал право Комисията да му отпусне безвъзмездно финансиране на основание на неговото заявление за финансова помощ от Европейския социален фонд, подадено в рамките на втората конкурсна сесия, това не променя факта, че подобна отмяна би предоставила на жалбоподателя допълнителна възможност да се ползва от такова безвъзмездно финансиране.
In this respect, although the annulment of that decision could not in any case result in a situation where the applicant would be entitled, by virtue of the application for financial assistance from the European Social Fund which it made in the context of the second round of applications, to the award of a grant by the Commission, the fact remains that such an annulment would give the applicant an additional opportunity to be able to obtain such a grant.
Всъщност в случай на отмяна Комисията би била обвързана отново да разгледа предложението на жалбоподателя във вида му, в който е било представено на 21 януари 2005 г., като вземе предвид преценката, извършена от Първоинстанционния съд.
In the event of an annulment, the Commission would be required to reconsider the applicant’s proposal, as submitted on 21 January 2005, taking into account the assessment made by the Court.
С оглед на изложените по-горе съображения трябва да се направи заключение, че жалбоподателят има правен интерес, така че настоящата жалба трябва да се приеме за допустима.
In view of the foregoing considerations, it must be held that the applicant has a legal interest in bringing proceedings and thus this action must be declared to be admissible.
По съществото на спора
Substance
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
In support of its action, the applicant relies on two pleas in law.
Първото правно основание е насочено срещу съображението, съдържащо се в обжалваното решение, съгласно което съществуват „сериозни несъответствия“
The first plea is directed against the view, in the contested decision, that there are ‘serious inconsistencies’ in the budget information supplied by the applicant in Annex 6 to its proposal
Второто правно основание се противопоставя на съображението, съдържащо се в посоченото решение, съгласно което предложението на жалбоподателя не може да обясни начина, по който представя и отчита придобития по-рано опит в сферата на цветарството в Liguria.
The second plea opposes the view, in the contested decision, that the applicant’s proposal does not succeed in explaining the way in which it elaborates and takes into consideration the experience previously acquired in the floricultural sector in Liguria.
В рамките на първото правно основание жалбоподателят се позовава на няколко твърдения за нарушения, изведени съответно от нарушение на член 253 ЕО, на член 6 от Регламент № 1784/1999, на членове 22 и 24 от Регламент № 1260/1999, на правилата, определени със съобщението от 12 януари 2001 г., на правилата, определени в поканата за представяне на предложения VP/2003/021 и в ръководството за кандидатстване, включително приложения 2, 6 и 7 към него, както и от явна грешка в преценката на фактите, злоупотреба с власт и нарушение на принципа за правна сигурност.
In the context of the first plea in law, the applicant puts forward several heads of claim, alleging infringement of Article 253 EC, Article 6 of Regulation No 1784/1999, Articles 22 and 24 of Regulation No 1260/1999, the rules established in the call for proposals VP/2003/021 and in the Applicant’s Guide, including Annexes 2, 6 and 7 thereto, and also alleges a manifest error of assessment of the facts, a misuse of powers and infringement of the principle of legal certainty.
В рамките на второто правно основание жалбоподателят се позовава на същите твърдения за нарушения, само с едно изключение относно твърдението за нарушение на приложение 7 към ръководството за кандидатстване.
In the context of the second plea in law, the applicant puts forward the same heads of claim, apart from that alleging infringement of Annex 7 to the Applicant’s Guide.
Преди същинския анализ на двете правни основания следва да се отбележи, че всяко от двете съображения, изложени в обжалваното решение, би било достатъчно само по себе си да обоснове решението да не се приеме предложението на жалбоподателя за общностно съфинансиране.
Before beginning the proper analysis of the two pleas, it must be pointed out that each of the two grounds given in the contested decision is on its own sufficient as a basis for the decision not to accept the applicant’s proposal for Community co-financing.
При тези обстоятелства това решение по принцип следва да се отмени само ако и двете съображения са незаконосъобразни.
Accordingly, that decision must be annulled, in principle, only if both of those grounds are unlawful.
При тази хипотеза грешка или друга незаконосъобразност, която засяга само едната страна на аргументацията, не би била достатъчна да обоснове отмяната на обжалваното решение, след като тази грешка или незаконосъобразност не може да има определяща роля за отказа за общностно съфинансиране.
In those circumstances, an error or other illegality which affects only one of the pillars of reasoning cannot suffice to justify the annulment of the contested decision as that error or illegality could not have had a decisive influence as regards the refusal of Community co-financing.
По настоящото дело жалбоподателят атакува всяко от двете съображения чрез две отделни правни основания.
In this case, the applicant has contested each of the two grounds by means of two separate pleas.
Следователно, за да се постанови евентуална отмяна по делото в настоящия случай, следва да се разгледа всяко от тези две правни основания.
Consequently, in order to decide on a possible annulment in the present case, it is necessary to examine each of those two pleas.
— По допустимостта на правното основание
— Admissibility of the plea
Комисията отбелязва, че според Статута на Съда и Процедурния правилник на Първоинстанционния съд жалбата трябва по-специално да посочва предмета на спора и да съдържа исканията и кратко изложение на посочените правни основания, които трябва да бъдат достатъчно ясни и точни, за да позволят на ответника да подготви защитата си.
The Commission observes that, according to the Statute of the Court of Justice and the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the application must, inter alia, state the subjectmatter of the proceedings and contain the form of order sought and a summary of the pleas in law on which the application is based; the latter must be sufficiently clear and specific to allow the defendant to prepare his defence.
Това не било така в случая.
That is not the case here.
Всъщност Комисията твърди, че под заглавието „Твърдения за нарушения“ жалбоподателят само излага коментари, без да изясни какво твърдение за нарушение развива и по отношение на какво.
The Commission submits that the applicant only makes comments under the heading ‘Heads of claim’ without establishing which head of claim is being expanded and in which connection.
Жалбоподателят не посочил никакви правни доводи в подкрепа на своите искания.
The applicant does not expound the slightest legal argument in support of the form of order which it seeks.
По-конкретно, що се отнася до твърденията за нарушения по отношение на явна грешка в преценката, злоупотреба с власт, както и нарушението на принципа за правна сигурност, тяхното споменаване оставало напълно абстрактно и излагането им по никакъв начин не било достатъчно ясно и разбираемо, за да позволи на Комисията да подготви по подходящ начин защитата си.
In particular, as regards the heads of claim concerning manifest error of assessment, misuse of powers and infringement of the principle of legal certainty, the statement remains totally abstract and the summary is not in any way sufficiently clear and comprehensible to allow the Commission to properly prepare its defence.
Комисията следователно счита, че тези твърдения за нарушения са недопустими.
The Commission thus takes the view that those heads of claim are inadmissible.
В отговор на доводите на Комисията жалбоподателят най-напред уточнява, че настоящото правно основание формира едно цяло, което не може да бъде разделено на части в зависимост от правната уредба, на която се позовава.
In answer to the Commission’s arguments, the applicant states, first, that this plea in law forms a whole which cannot be broken up in relation to the legal base relied on.
На следващо място той счита, че е изяснил добре в какво се състоят явната грешка в преценката и злоупотребата с власт, извършени от Комисията в обжалваното решение.
Secondly, it submits that it has explained how the Commission, in the contested decision, made a manifest error of assessment and misused its powers.
На последно място, той поставя ударението върху факта, че нарушението на поканата за представяне на предложения VP/2003/021 и на ръководството за кандидатстване от посоченото решение има за последица нарушението на норми от по-висок ранг, в изпълнение на които последните са приети.
Lastly, it stresses that the decision’s infringement of the call for proposals VP/2003/021 and of the Applicant’s Guide results in the infringement of the higher-ranking rules under which they were adopted.
Жалбоподателят оспорва съществуването на „сериозни несъответствия“ в приложения 6 и 7 от предложението му относно бюджетната информация.
The applicant disputes the existence of ‘serious inconsistencies’ concerning the budget information in Annexes 6 and 7 of its proposal.
Макар да не опровергава съществуването на разлика между информацията, представена във всяко от въпросните две приложения, той все пак уточнява, че тя се дължи на структурата на тези приложения, която е бил длъжен да спази, и на разликата между изисканата информация.
While it does not deny that there is a difference between the information provided in each of the two Annexes concerned, it states that that difference stems from the structure of those Annexes, which it was required to follow, and from the difference in the information requested.
Всъщност приложение 6 („Заявление за безвъзмездно финансиране“) включвало само допустимите преки разходи, което се означавало с използването на главна буква „Г“ („Разходи за персонал, пътни разходи, разходи за дейности/услуги и административни разходи“), докато приложение 7 („Прогнозен бюджет“) включвало освен допустимите преки разходи като тези, посочени в приложение 6, допустимите непреки разходи, което се означавало с използването на главна буква И. Това различие позволявало да се оправдае разликата от 80 000 EUR между двете приложения, отбелязана от Комисията.
Annex 6 (‘Grant Application’) includes only direct eligible costs, which are indicated by the use of the capital letter ‘D’ (‘Staff, Travel, Services/Activities and Administration Costs’) while Annex 7 (‘Budget Estimate’) includes in addition to direct eligible costs, such as those mentioned in Annex 6, the indirect eligible costs, which are indicated by the use of the capital letter I. That distinction serves to explain the difference of EUR 80 000 between the two Annexes observed by the Commission.
Жалбоподателят следователно изтъква, че не може да съществува несъответствие между приложения 6 и 7 от неговото предложение, тъй като то по всичко отговаря на задължителния образец, установен от Комисията в ръководството за кандидатстване.
The applicant thus submits that there can be no inconsistency between Annexes 6 and 7 of its proposal as it complied in every respect with the binding model set out by the Commission in the Applicant’s Guide.
Следователно да се включат 80 000 EUR като общи разходи в административните разходи в рубрика „Г4“ от приложение 6, както била предложила Комисията в електронното си писмо от 15 юли 2005 г., щяло да бъде абсурдно и да доведе до неправилно попълване на заявлението за безвъзмездно финансиране, и да лиши от смисъл рубрика „И“ в приложение 7(б) към ръководството за кандидатстване.
Therefore, to include the EUR 80 000 as overheads in the administration costs, under the heading ‘D.4’ of Annex 6, as the Commission suggested in its email of 15 July 2005, would have been absurd and would have had the result that the grant application would have been filled out incorrectly and that heading ‘I’ in Annex 7(b) to the Applicant’s Guide would have been rendered pointless.
Това тълкуване на Комисията се дължало или на явна грешка в преценката, тъй като Комисията обърква общата сума на разходите по проекта с тази само на допустимите преки разходи, или на злоупотреба с власт, тъй като Комисията тълкува по свое усмотрение образците на предложенията, които самата тя била съставила.
That interpretation by the Commission is due to both a manifest error of assessment, as the Commission confuses the total expenditure for the project with the total for the direct eligible costs only, and a misuse of power, as the Commission adjusts, to suit its purposes, the models for proposals which it has itself drawn up.
Поради това жалбоподателят счита, че обжалваното решение нарушава предварително установените правила като ръководството за кандидатстване и приложения 6 и 7 към него.
The applicant therefore submits that the contested decision infringes the rules previously established, such as the Applicant’s Guide and Annexes 6 and 7 thereto.
Наред с това обжалваното решение нарушавало предишното решение, произтичащо от съобщението от 12 януари 2001 г., член 6 от Регламент № 1784/1999, членове 22 и 24 от Регламент № 1260/1999, както и принципа за правна сигурност
Furthermore, the contested decision infringes the prior decision deriving from the communication of 12 January 2001, Article 6 of Regulation No 1784/1999, Articles 22 and 24 of Regulation No 1260/1999, and also the principle of legal certainty.
Освен това в отговор на доводите на Комисията, според които той не ѝ е изпратил молба за допълнителна информация, жалбоподателят изтъква, че такава молба била безполезна, тъй като не съществувало никакво съмнение относно съдържанието на изискваната финансова информация.
Furthermore, in reply to the Commission’s argument that the applicant did not send it an additional request for information, the applicant submits that such a request was pointless given that there was not the slightest doubt regarding the scope of the financial information required.
Относно математическата идентичност между отделните позиции на бюджета, очевидно тя щяла да е налице, ако в приложение 7(б) към ръководството за кандидатстване не се изисквало да се посочат непреките разходи, освен отбелязванията, възпроизведени от приложение 6.
It is obvious that the different entries in the budget would be mathematically identical, if it were not for the fact that Annex 7(b) to the Applicant’s Guide requires a statement of the indirect costs, as well as the entries set out in Annex 6.
Наред с това в твърдението на Комисията, посочващо „сериозни несъответствия“, според жалбоподателя е налице непълнота на мотивите, тъй като разликата от 80 000 EUR е била изтъкната твърде късно, в електронното писмо от 4 юли 2005 г., което не посочва евентуалното съществуване на други несъответствия, даващи възможност на Комисията да отхвърли предложението.
In addition, the statement of reasons for the Commission’s claim referring to ‘serious inconsistencies’ is, according to the applicant, insufficient, as the difference of EUR 80 000 was made clear only belatedly in the email of 4 July 2005, which does not specify the existence of other inconsistencies allowing the Commission to reject the proposal.
Нещо повече, съдебната практика, свързана с член 253 ЕО, налагала да се изтъкнат ясни и недвусмислени мотиви в решението, което засяга интересите на лицето.
Furthermore, the caselaw relating to Article 253 EC requires that a clear and unequivocal statement of reasons must be indicated in a decision adversely affecting an applicant.
На последно място, жалбоподателят се позовава на довода на Комисията, според който съдебната практика била утвърдила, че „задължението за излагане на мотиви има за цел да запознае адресата на решението с фактическите и правните съображения за неговото приемане, за да даде възможност на заинтересованото лице да прецени по-конкретно възможността компетентната юрисдикция да упражни контрол върху него“.
Lastly, the applicant refers to the Commission’s argument that the caselaw has affirmed ‘that the purpose of that statement of reasons is to inform the addressee of the decision of the grounds of fact and law on which it is based, so as to enable the party concerned to determine, in particular, whether it is appropriate to submit it for review by the competent court.’
Това не било така по настоящото дело, тъй като твърдението на Комисията, което посочва „сериозни несъответствия между бюджетната информация, представена в приложения 6 и 7“, не позволявало на жалбоподателя да разбере съображенията за отхвърляне на неговото предложение.
That is not the case here, as the Commission’s claim, which refers to ‘serious inconsistencies between the budget information supplied in Annex 6 and that supplied in Annex 7’, does not make it possible for the applicant to understand the grounds for the rejection of its proposal.
Освен това допълнителната информация, предоставена a posteriori от Комисията, не можела съществено да измени обжалваното решение, тъй като изискуемите мотиви трябвало да се съдържат в самото решение или да бъдат съобщени едновременно с него.
In addition, the additional information provided subsequently by the Commission cannot substantially alter the contested decision, as the required statement of reasons should have been in the decision itself or been communicated at the same time as the decision.
Комисията, като отбелязва, че жалбоподателят не поставя под въпрос разликата между информациите, представени в приложение 6 и 7 от неговото предложение, оспорва преценката на жалбоподателя, според която тази разлика
The Commission, observing that the applicant does not call in question the difference between the information provided in Annex 6 and that provided in 7 to its proposal, at the same time disputes the applicant’s assessment that the difference
Всъщност според Комисията трябва да съществува пълно съответствие между, от една страна, приложение 6, което описва „дейностите, представени в описанието на бюджета“, и от друга страна, приложение 7, съдържащо „прогнозния бюджет“.
According to the Commission, there must be complete consistency between, on the one hand, Annex 6, which describes the ‘activities in the budget description’ and, on the other hand, Annex 7, setting out the ‘budget estimate’.
Съгласно точка 34 от техническото и финансово приложение към ръководството за кандидатстване (приложение 2) това съответствие било необходимо условие за разглеждане на заявление за безвъзмездно финансиране.
In accordance with paragraph 34 of the Technical and Financial Annex to the Applicant’s Guide (Annex 2), that consistency is a necessary condition for a grant application to be taken into consideration.
Според Комисията от точка В8 от приложение 6 освен това следва, че последното трябва да включва всички разходи, свързани с бюджетната част.
According to the Commission, it is also apparent from point C8 of Annex 6 that the Annex has to include all the costs relating to the budget section.
Комисията уточнява, че ако приложение 6 се различава от приложение 7, тя следва да обърне внимание на това и да го вземе предвид при оценката на проекта.
The Commission states that, if Annex 6 differs from Annex 7, it is duty bound to point that out and take it into consideration in evaluating the project.
Що се отнася до структурата на приложение 6, Комисията счита, че всеки кандидат трябва да докаже своята способност да организира по съгласуван и функционален начин финансовите и човешки ресурси, като изясни естеството и стойността на планираните дейности и задачите, възложени на съответните участници.
As regards the structure of Annex 6, the Commission takes the view that it is for each applicant to demonstrate its ability to organise the financial and human resources in a consistent and functional way, clarifying the nature and the value of the activities planned and the tasks entrusted to the participants concerned.
Относно довода на жалбоподателя, свързан с използването на буквата „Г “ в приложение 6, според Комисията нищо не позволява да се установи, че тази употреба, насочена към улесняване на разбирането от страна на кандидатите, изключва общите разходи от разноските по приложение 6.
As regards the applicant’s argument relating to the use of the letter ‘D’ in Annex 6, the Commission observes that there is nothing to prove that that use, which serves to facilitate understanding on the part of the applicants, excludes overheads from the costs in Annex 6.
Според Комисията те обикновено се вписват под позиция „Г4“, „Управление и координация“.
According to the the Commission, the overheads are as a matter of course entered under ‘D.4’, the ‘Project management and co-ordination’ phase.
Комисията уточнява, че приема вписването им и в друга специфична фаза или в отделна бележка, но в никакъв случай не може да приеме тяхната липса с оглед на важността им.
The Commission states that it also allows them to be entered during another specific phase or in a separate note, but that it cannot under any circumstances, having regard to their importance, accept that they are missing.
Комисията подчертава, че това изискване за яснота, независимо от математическата точност, обаче е вписано в глава 3.4 от техническото и финансово приложение към ръководството за кандидатстване.
The Commission states that that need for clarity, irrespective of mathematical accuracy, was set out in Chapter 3.4 of the Technical and Financial Annex to the Applicant’s Guide.