natgillin/translations-raw huggingface dataset:
По същество апелативният състав смята, че словният знак „EUROHYPO“ описва последните услуги, като се позовава на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента.
Essentially, the Board of Appeal held that the word sign EUROHYPO was descriptive of those services, citing Article 7(1)(b) of the regulation.
Той добавя, че при всички положения това важи за страните, в които се говори немски
It added that that was the case, in any event, in Germanspeaking countries, and that that ground was sufficient under Article 7(2) of
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА TRSTENJAK — ДЕЛO C-304/06 P изречение от Регламента (точка 20), тъй като апелативният състав избрал да не извършва допълнителни проучвания, след като бил достатъчно убеден в описателния характер на елементите „euro“ и „hypo“, както и на думата „eurohypo“, за да заключи, че регистрацията трябва да се откаже.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P the regulation to justify a refusal of protection. The Board of Appeal also held that the elements ‘euro’ and ‘hypo’ contained a clearly understandable indication of the characteristics of the five services mentioned above, and that the association of those two elements in one word did not render the mark less descriptive.
език, и че съгласно член 7, параграф 2 от същия Регламент това е достатъчно, за да се обоснове отказът да се предостави защита.
in order to reach a decision and it was not obliged to justify its action by the production of evidence (paragraph 19).
Освен това той приема, че елементите „euro“ и „hypo“ съдържат означение, от което пряко се разбират характерните особености на посочените по-горе пет вида услуги, и че сливането на двата елемента в една дума не прави марката помалко описателна.
Since the Board of Appeal was sufficiently convinced of the descriptiveness of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ and the word ‘eurohypo’ to refuse registration, it chose not to carry out further research. Such a decision is not contrary to the first sentence of Article 74(1) of the regulation (paragraph 20).
На 5 ноември 2004 г. жалбоподателят подава жалба за отмяна пред Първоинстанционния съд, с която иска отмяна на това решение.
On 5 November 2004, the appellant brought an action for annulment before the Court of First Instance, seeking to have this decision annulled.
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две правни основания — едното изведено от нарушение на принципа на служебната проверка, утвърден в член 74, параграф 1, първо изречение от Регламента, а другото изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента.
In support of its action, the appellant relied on two pleas in law: one alleging infringement of the principle of OHIM’s duty to examine the facts of its own motion, laid down by the first sentence of Article 74(1) of the regulation, and the other alleging infringement of Article 7(1)(b) of the regulation.
С обжалваното съдебно Първоинстанционният съд жалбата.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance dismissed the action.
Според Първоинстанционния съд решението на апелативния състав не противоречи на член 74, параграф 1, първо
On the first plea in law, the Court of First Instance held that it was sufficient that the Board of Appeal applied the descriptiveness test, as interpreted by the caselaw,
По второто правно основание Първоинстанционният съд се позовава найнапред на установената съдебна практика, според която словна марка, която описва характерните особености на съответните стоки или услуги по смисъла на член 7, параграф 1, буква в) от Регламента, по тази причина е задължително лишена от отличителен характер, що се отнася до тези стоки или услуги по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента (точка 44).
On the second plea in law, the Court of First Instance first of all referred to settled caselaw, according to which a word mark that is descriptive of the characteristics of the goods or services concerned for the purposes of Article 7(1)(c) of the regulation is, on that account, necessarily devoid of any distinctive character in relation to the same goods or services for the purposes of Article 7(1)(b) of the regulation (paragraph 44).
След това той констатира, че апелативният състав правилно е приел, че във финансовата област съответните потребители възприемат елемента „euro“ като законното платежно средство в Европейския съюз и като описващ тази парична зона (точка 51); че освен това апелативният състав с пълно право е приел, че в сферата на финансовите услуги елементът „hypo“ е разбиран от средния потребител като съкращение на думата „hypothèque“ [ипотека] (точка 52); че словният знак „EUROHYPO“ е комбинация от два описателни елемента, която не създава достатъчно различно впечатление от създаваното при простото сливане на съставните елементи впечатление, за да представлява нещо повече от съчетание на посочените елементи (точка 55); че разрешението, възприето в Решение по дело „BABY-DRY“ (Решение на Първоинстанционния съд от
It then held that the Board of Appeal had rightly observed that the public concerned perceived ‘euro’, in the financial field, as the currency which is in circulation in the European Union and as describing that monetary area (paragraph 51); that, furthermore, the Board of Appeal had rightly held that in the context of financial services ‘hypo’ was understood by the average consumer as an abbreviation of ‘hypothek’ (mortgage) (paragraph 52); that the word sign EUROHYPO is a combination of two descriptive elements, which does not create an impression sufficiently far removed from that produced by the mere combination of the elements of which it is composed to amount to more than the sum of its parts (paragraph 55); that the solution identified
В жалбата си жалбоподателят моли Съда да отмени това съдебно решение и да обяви за нищожно решението на четвърти апелативен състав.
In its appeal, the appellant claims that the Court of Justice should set aside this judgment and declare the decision of the Fourth Board of Appeal invalid.
Освен това той моли СХВП да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
It also requests that OHIM should be ordered to pay the costs.
СХВП моли Съда да отхвърли жалбата и да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
OHIM contends that the Court should dismiss the appeal and order the appellant to pay the costs.
Жалбоподателят твърди, че член 74, параграф 1, първо изречение от Регламента налага извършване на задълбочен анализ за установяване по безспорен начин дали са налице основания за отказ на регистрацията.
The appellant claims that the first sentence of Article 74(1) of the regulation requires that in-depth analyses must be carried out in order to establish with certainty whether there are grounds for refusing registration.
Според него нито съдебното решение, нито предшестващите го решения на ответника съдържат фактически констатации относно твърдения описателен характер на знака „EUROHYPO“, разглеждан в неговата цялост.
Neither the judgment nor the defendant’s decisions which preceded it contain findings of fact as to the allegedly descriptive character of the sign EUROHYPO, seen as a whole.
Ответникът посочил само резултати от изследвания, позоваващи се на възможни случаи на описателно използване на елементите „euro“ и „hypo“, и просто твърдял, без да представя доказателства и без да посочва каквито и да било източници, че думата в нейната цялост е също толкова описателна, колкото и съчетанието на нейните елементи.
The defendant cited only the results of research referring to possible descriptive uses of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ and simply asserts, without evidence or indication of any source, that the word as a whole is just as descriptive as the sum of its parts.
Жалбоподателят добавя, че от някои документи става ясно, че СХВП е правила проучвания за събиране на доказателства за евентуално описателно използване, и че „съзнателно скрила“ резултатите от проучванията си от Първоинстанционния съд.
The appellant adds that certain documents point to OHIM having carried out research in order to find evidence of a possible descriptive use, and that it ‘knowingly concealed’ the results of its research from the Court of First Instance.
По този начин СХВП изопачила фактите.
In doing so, OHIM has misrepresented the facts.
Следователно констатацията на Първоинстанционния съд относно твърдяното описателно значение на думата „eurohypo“ в нейната цялост се основавала на невярна фактическа обстановка и поради това следвало да бъде поправена от Съда.
The finding of the Court of First Instance relating to the allegedly descriptive meaning of the whole word ‘eurohypo’ is therefore based on distorted facts and consequently should be corrected by the Court of Justice.
IV — Становища, представени на Съда
IV — Observations submitted to the Court of Justice
СХВП приема, че е длъжна да мотивира всяко решение за отхвърляне на заявка за регистрация.
OHIM acknowledges that it is required to state reasons for a decision to refuse an application for registration.
Въпреки това изискването за мотивиране не трябвало да се смесва със задължението за доказване.
However, this requirement to give reasons should not be confused with a duty to provide evidence.
СХВП счита, че може да прецени
According to OHIM, it can, on the basis of its own deliberations, decide whether
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две правни основания, изведени от нарушение съответно на член 74, параграф 1, първо изречение и на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента.
In support of its appeal, the appellant puts forward two grounds of appeal, alleging infringement of the first sentence of Article 74(1) and infringement of Article 7(1) (b) of the regulation, respectively.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА TRSTENJAK — ДЕЛO C-304/06 P въз основа на собственото си убеждение дали да приема определен факт за доказан или не.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P it considers a fact to be established or not.
СХВП посочва, че според съдебната практика на Първоинстанционния съд може да основе анализа си на обстоятелства, произтичащи от придобития по принцип практически опит при пускането в продажба на стоки за широко потребление, които обстоятелства могат да бъдат познати на всеки, и по-специално на потребителите на тези продукти.
OHIM argues that it is clear from the caselaw of the Court of First Instance that it may base its analysis on facts arising from practical experience generally acquired from the marketing of general consumer goods which are likely to be known by anyone and are in particular known by the consumers of those goods.
В такъв случай, след като това означавало конкретизиране на задължението на СХВП за излагане на фактическите обстоятелства, а не за доказване от нейна страна, тя не била длъжна да представя примери за такъв практически опит.
Since that gives concrete expression to OHIM’s duty to set out the facts, and not to a duty to provide evidence, in such a case OHIM is not obliged to provide examples of such practical experience.
анализирал само описателния характер на елементите „euro“ и „hypo“, разгледани самостоятелно, като проверил цялостното впечатление, създавано от марката, само като второстепенен въпрос.
descriptiveness of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ taken separately, and only secondarily examined the overall impression produced by the mark.
Жалбоподателят прави връзка между настоящото дело и случая по дело SAT.1/СХВП (SAT.2) (Т-323/00) 4, отменено с Решение на Съда от 16 септември 2004 г. по дело SAT.1/СХВП (С-329/02 P) 5.
The appellant compares this to the judgment of the Court of First Instance in Case T-323/00 SAT.1 v OHIM (SAT.2), 4which was set aside by the Court of Justice in Case C-329/02 P SAT.1 v OHIM.
Жалбоподателят посочва, че и по двете дела Първоинстанционният съд е разгледал цялостното впечатление, което се създава от съчетанието на думите, само като второстепенен въпрос и е отрекъл всякаква релевантност на обстоятелства, като например наличие на въображаем елемент, за които следва да се държи сметка в рамките на такава проверка.
5 The appellant argues that in both cases, the Court of First Instance only secondarily examined the overall impression produced by the combination of words and refused to give any relevance to aspects such as the existence of an element of imaginativeness, which ought to be taken into account in the context of such an examination.
Тези съображения били решаващи за отмяната от Съда на Решение по дело Т-323/00 и в случая той не можел да постъпи по друг начин.
These reasons played a decisive part in the Court’s setting aside the judgment in Case T-323/00, and in the present case, according to the appellant, there can be no other outcome.
СХВП допълва, че проверката на отличителния характер се осъществява посредством a priori проверка на презумираното възприемане от средния потребител на обхванатите от заявената марка стоки и услуги.
OHIM adds that distinctiveness is examined through a priori examination of the average consumer’s supposed perception of the products and services covered by the mark applied for.
Следователно фактическото описателно използване на елементите на знака или на знака, разглеждан в неговата цялост, със сигурност би могло да съставлява признак в полза на констатацията за липса на отличителен характер, но никога условие, за да се стигне до тази констатация.
Consequently, while actual descriptive use of elements of the sign or of the sign taken as a whole could support the finding that it lacked distinctiveness, such use could never require that this finding be reached.
Поради това щом като едно фактическо обстоятелство е лишено от релевантност за юридическия анализ, апелативният състав не може да бъде упрекнат, че не го е споменал.
Therefore, if an issue of fact is irrelevant to the legal analysis, the Board of Appeal cannot be criticised for not having mentioned it.
Жалбоподателят прави сравнение и с Решение от 20 септември 2001 г. по дело Procter & Gamble/СХВП (C-383/99 P) 6. В това решение Съдът не се позовал на необичайния характер на последователността на думите „BABY-DRY“ (вместо „DRY-BABY“), а на факта, че това съчетание от думи съставлява необичайно наименование за бебешки пелени. Така било и с „EUROHYPO“ спрямо отхвърлените финансови услуги. И в двата случая индивидуалните елементи на двете марки били разбираеми за потребителите. Освен това тирето в наименованието Б — По второто правно основание
The appellant also draws a parallel with Case C-383/99 P Procter & Gamble v OHIM. 6 In this judgment, the Court did not base its decision on the unusual nature of the sequence of the words ‘BABY-DRY’ (instead of DRY-BABY), but on the fact that this word combination represented an unusual way of referring to babies’ nappies. The same is true of EUROHYPO for the rejected financial services. In both cases, the individual elements of the two marks are comprehensible to the public. Furthermore, in the B — The second ground of appeal
На първо място, жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е
First, the appellant claims that the Court of First Instance merely analysed the
„BABY-DRY“ още по-ясно подчертавало индивидуалните му елементи в сравнение с „EUROHYPO“.
EUROHYPO v OHIM name ‘BABY-DRY’, the individual elements are much more clearly emphasised by the hyphen than in EUROHYPO.
В последното било много по-подчертано сливането в изписването на двата елемента с цел образуване на самостоятелна комбинация от думи.
In the latter, the graphic fusion of the two elements to form a particular combination of words is much more distinct.
е навлязла в ежедневния език и е придобила самостоятелно значение в него.
registration if the compound word has become part of everyday language and has acquired its own meaning.
Този критерий обаче бил релевантен в рамките на член 7, параграф 1, буква в) от Регламента във връзка с евентуалната необходимост от запазване за свободно ползване, но бил неприложим при тълкуването на буква б) от посочения член при установяване на отличителния ѝ характер, а именно способността да бъде възприемана от потребителите като обозначаваща търговски произход.
That criterion is relevant in the context of Article 7(1)(c) of the regulation as regards the possibility of a requirement of availability, but it is not a criterion that applies to the interpretation of Article 7(1)(b) for the purpose of establishing distinctive character, that is, whether the mark is capable of being perceived by the public as indicating the commercial origin.
Като приложил този критерий, който бил релевантен само за член 7, параграф 1, буква в) от Регламента, за да обоснове решението си за отхвърляне на жалбата, Първоинстанционният съд тълкувал неправилно член 7, параграф 1, буква б) от Регламента.
In applying that criterion, which relates solely to Article 7(1)(c) of the regulation, as a reason for its decision to dismiss the action, the Court of First Instance incorrectly interpreted Article 7(1)(b) of the regulation.
СХВП посочва, че в точка 54 и сл. от обжалваното съдебно решение Първоинстанционният съд е преценил цялостното впечатление, създавано от марката, и също като апелативния състав е приел, че съчетанието на двата описателни елемента не създава впечатление, което да представлява нещо повече от тяхното съчетание.
OHIM argues that the Court of First Instance, in paragraph 54 et seq. of the judgment under appeal, assessed the overall impression produced by the trade mark and took the view, like the Board of Appeal, that the combination of the two descriptive elements does not create an impression that is more than the sum of its parts.
Що се отнася до това дали резултатът от преценката на марката в нейната цялост по същество е обоснован, то този въпрос не подлежи на контрол в настоящото производство по обжалване.
As to whether the substance of the result of the assessment of the trade mark as a whole is vindicated, this is a question that can no longer be the subject of review at the stage of appeal proceedings.
СХВП твърди още, че Първоинстанционният съд е достигнал до извода, че подредбата в комбинацията от думи не е необичайна, поради което случаят не е сравним с този на знака „BABY-DRY“.
OHIM also states that the Court of First Instance concluded that the structure of the word combination is not unusual and therefore that it is not comparable to the sign ‘BABY-DRY’.
Жалбоподателят добавя, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при преценката на този критерий, твърдейки в точка 55 от решението си, че жалбоподателят не е доказал, че спорната сложна дума е придобила собствено значение, и на това основание не е признал нейния отличителен характер за достатъчен.
The appellant adds that the Court of First Instance erred in the application of this criterion by stating in paragraph 55 of the judgment that the appellant had not established that the compound word at issue had acquired its own meaning and by denying on that basis that it was sufficiently distinctive.
Според жалбоподателя знакът „EUROHYPO“ в своята цялост изпълнява критерия за собствено значение.
According to the appellant, the overall sign EUROHYPO fulfils the criterion of having its own meaning.
Ако се допуснело, че самостоятелните елементи „euro“ и „hypo“ действително се възприемат с описателно си означение за европейската валута и за ипотека, то изразът „eurohypo“ имал по-големи изгледи да се възприема от германските потребители като съкращение на „Europäische Hypothekenbank“ („европейска ипотечна банка“), освен че служи просто за обозначаване на жалбоподателя като родово предприятие, и следователно в смисъл, че е нещо повече от съчетанието на валутата „euro“ и понятието „hypothèque“
Even if it were to be accepted that the individual elements ‘euro’ and ‘hypo’ are actually understood as a descriptive indication of the European currency and of the word ‘hypothek’ (mortgage), the word ‘eurohypo’ is more likely to be understood by the German public as an abbreviation of ‘Europäische Hypothekenbank’ (‘European mortgage bank’) — apart merely from being an indication of the appellant as the undertaking of origin — and therefore in a sense is more than the sum of the currency ‘euro’ and the idea of ‘hypothek’. This is, moreover,
в) от Регламента се припокриват.
sign normally falls within the scope of both rules.
Обикновено описателните знаци попадали в приложното поле и на двете норми. Поради това от само себе си се разбирало, че правилата, изведени от съдебната практика във връзка с член 7, параграф l, точка в) от Регламента в областта на установяването на описателния характер на сложна дума били приложими и при анализа на описателна дума в рамките на член 7, параграф 1, точка б) от Регламента, доколкото критерият за проверка и при двете норми бил възприемането от страна на съответните потребители.
Therefore it is self-evident that the rules identified in the caselaw concerning Article 7(l)(c) of the regulation with regard to findings on the descriptiveness of a compound word are equally applicable to the analysis of a descriptive term in the context of Article 7(1)(b) of the regulation, in so far as the criterion for examining both rules is the relevant public’s perception.
Жалбоподателят бил пропуснал да посочи защо различният общ интерес, обосноваващ всяка от нормите, трябва да води до различно тълкуване на критерия относно описателната дума в зависимост от нормата.
The appellant fails to show why the different public interest that underlies each of the rules should lead to a different interpretation of the criterion of the descriptive term, depending on the rule at issue.
СХВП счита, че въпросът дали потребителят ще възприема дадена дума като описателна не зависи точно от защитата, която приложимата норма цели да предостави.
OHIM considers that the question whether the consumer will perceive a word as descriptive precisely does not depend on the protection which the rule to be applied seeks to achieve.
Впрочем жалбоподателят изглежда споделял това виждане, тъй като искал да приложи за настоящия случай съдебната практика от Решението по дело „BABY-DRY“, постановено в рамките на член 7, параграф l, точка в) от Регламента.
Furthermore, the appellant appears to share this point of view, since it would like to transpose the caselaw in BABY-DRY, handed down in the context of Article 7(l)(c) of the regulation, to the present case.
Накрая жалбоподателят твърди, че тъй като общият интерес, който е залегнал в основата на разпоредбата на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента, препраща към необходимостта да не се ограничава по неоправдан начин употребата на знака от другите оператори, пускащи на пазара стоки и услуги като тези, за които се иска регистрацията, общият интерес, посочен в член 7, параграф 1, точка в) от Регламента, определено се основава на необходимостта знакът да може да бъде използван свободно от всички.
Finally, the appellant states that, while the public interest underlying Article 7(1) (b) of the regulation is based on the need not to restrict unjustifiably the availability of the sign for other operators which market goods or services such as those in respect of which registration is sought, the public interest which Article 7(1)(c) of the regulation is designed to protect is clearly based on the requirement that the sign may be freely used by all.
В този смисъл като прегледал мимоходом посоченото в буква в) основание в рамките на разглеждането на буква б), без да извърши разграничение между различните аспекти на общия интерес, Първоинстанционният съд неправилно тълкувал член 7, параграф l, буква б).
Thus, by examining in passing the ground for refusal set out in subparagraph (c) in examining subparagraph (b), without distinguishing between the different types of public interest, the Court of First Instance incorrectly interpreted Article 7(l)(b).
Жалбоподателят препраща във връзка с това към точка 36 от Решение по дело SAT.1/СХВП 7.
On this subject, the appellant refers to paragraph 36 of the judgment in SAT.1 v OHIM. 7
А — По първото правно основание
A — The first ground of appeal
Според СХВП приложните полета на нормите на член 7, параграф 1, букви б) и
According to OHIM, the scope of the rules set out in Article 7(1)(b) overlaps with that of the rules set out in Article 7(1) (c) of the regulation. Thus a descriptive
Относно изтъкнатото от жалбоподателя, че апелативният състав се задоволил
In response to the appellant, which states that the Board of Appeal simply maintained,