natgillin/translations-raw huggingface dataset:
CHEVASSUS-MARCHE б) когато сделката е била сключена с трета страна [другаде в текста: „трето лице“], която преди това е била негов клиент за сделки от същия вид.
(b) where the transaction is concluded with a third party whom he has previously acquired as a customer for transactions of the same kind.
Търговският представител има също така право на комисиона и за сделки, сключени по време на периода, обхванат от договора за представителство:
A commercial agent shall also be entitled to commission on transactions concluded during the period covered by the agency contract:
— било когато е натоварен с определена географска област или група от потребители [да се чете: „клиенти“],
— either where he is entrusted with a specific geographical area or group of customers,
— или когато притежава изключително право за дадена географска област или група от потребители [да се чете: „клиенти“], и когато сделката е била сключена с потребител [да се чете: „клиент“], принадлежащ към тази област или група.
— or where he has an exclusive right to a specific geographical area or group of customers, and where the transaction has been entered into with a customer belonging to that area or group.
Държавитечленки трябва да включат в правото си една от възможностите, посочени в предходните две тирета.“
Member State[s] shall include in their legislation one of the possibilities referred to in the above two indents.’
Относно възникването на правото на комисиона член 10, параграфи 1 и 2 от Директивата уточнява:
As regards the time when the right to commission arises, Article 10(1) and (2) of Directive 86/653 states:
Комисионата става дължима веднага щом и доколкото е на лице едно от следните обстоятелства: a) принципалът е изпълнил сделката; или
The commission shall become due as soon as and to the extent that one of the following circumstances obtains:
РЕШЕНИЕ ОТ 17.1.2008 г. — ДЕЛО C-19/07 б) принципалът би трябвало, съгласно договора си със третата страна, да е изпълнил сделката; или в) третата страна е изпълнила сделката.
(b) the principal should, according to his agreement with the third party, have executed the transaction; or
Комисионата става дължима най-късно когато третата страна е изпълнила своята част от сделката или трябва да я е изпълнила, ако принципалът е изпълнил своята част от сделката.“
The commission shall become due at the latest when the third party has executed his part of the transaction or should have done so if the principal had executed his part of the transaction, as he should have.’
Относно погасяването на правото на комисиона член 11, параграф 1 от Директивата предвижда:
As regards the extinguishment of the right to commission, Article 11(1) of that direct ive provides:
„Правото на комисиона се погасява само ако и в степента, в която:
‘The right to commission can be extinguished only if and to the extent that:
— се установи, че договорът между третата страна и принципала няма да бъде изпълнен, и
— it is established that the contract between the third party and the principal will not be executed, and
— че неизпълнението не се дължи на причина, за която принципалът отговаря.“
— that fac[t] is due to a reason for which the principal is not to blame.’
През 1987 г. дружество BSN, понастоящем дружество Groupe Danone, сключва с г-н Chevassus-Marche договор за изключително представителство на дъщерните му дружества — дружествата Brasseries Kronenbourg, понастоящем Kro beer brands SA, и Évian eaux minérales d’Évian SA — пред кръга от клиенти вносители, търговци на едро и търговци на дребно на стоките им за определена географска област, обхващаща островите Майот и Реюнион (съответно френска отвъдморска общност и френски отвъдморски департамент).
In 1987, BSN, now Groupe Danone, concluded with Mr Chevassus-Marche an exclusive mandate to represent its subsidiaries, Brasseries Kronenberg, now Kro beer brands SA, and Évian eaux minérales d’Évian SA in their dealings with the importers, wholesalers and retailers of their goods in a specific geographical area including the islands of Mayotte and La Réunion (a French overseas collectivity and a French overseas department respectively).
След прекратяването на този договор г-н Chevassus-Marche иска от дружество Groupe Danone, както и от дъщерните му дружества, изплащането на различни суми, сред които комисиони за извършени покупки от две дружества, установени в неговата географска област.
Following the termination of that contract, Mr Chevassus-Marche requested from Groupe Danone and its subsidiaries the payment of various sums, among which were commissions relating to purchases made by two companies established in his geographical area.
Тези искания са отхвърлени по съображение че съответните покупки са извършени в търговски центрове или от прекупвачи, установени в континентална Франция, извън контрола на дружество Groupe Danone и на неговите дъщерни дружества, и без намесата на г-н Chevassus-Marche.
Those requests were refused on the ground that the purchases concerned had been made from central buying offices or dealers in metropolitan France, outside the control of Groupe Danone and it subsidiaries and without any action on the part of Mr Chevassus-Marche.
Тъй като Tribunal de commerce de Paris [Търговски съд, Париж] и Cour d’appel de Paris [Апелативен съд, Париж] отхвърлят иска му, доколкото той има за цел изплащането на тези комисиони, г-н Chevassus-Marche подава жалба пред Cour de cassation [Касационен съд], делото по която е продължено от наследниците му след неговата смърт.
Since the Paris Commercial Court and the Paris Court of Appeal dismissed his action insofar as it concerned the payment of those commissions, Mr Chevassus-Marche lodged an appeal at the Cour de Cassation, which was continued by his heirs following his death.
Cour de cassation счита, че решението, което ще постанови в главното производство, изисква тълкуване на член 7, параграф 2 от Директивата.
The Cour de Cassation considers that in order to give judgment in the main proceedings it requires an interpretation of Article 7(2) of Directive 86/653.
Следователно Cour de cassation решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
Consequently, it has decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
„Трябва ли член 7, параграф 2 от Директива […] да се тълкува в смисъл, че търговски представител, натоварен с определена географска област, има право на комисиона в хипотезата, в която търговска сделка е била сключена между трето лице и клиент, принадлежащ към тази област, без доверителят да има пряка или непряка намеса в сделката?“
‘Is Article 7(2) of … Directive 86/653/EEC … to be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area is entitled to commission where a commercial transaction between a third party and a customer belonging to that area has been concluded without any action, either direct or indirect, on the principal’s part?’
По преюдициалния въпрос
The question referred for a preliminary ruling
С този въпрос препращащата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 7, параграф 2, първо тире от Директивата трябва да се тълкува в смисъл, че търговският представител, натоварен с определена географска област, има право на комисиона за сделките, сключени от принадлежащи към тази област клиенти с трето лице при липсата на пряка или непряка намеса на принципала.
By that question, the national court asks, in essence, whether the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 should be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area has the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party, without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
I-6643) Съдът е приканен да тълкува член 7 от Директивата в хипотезата, в която принципалът сам предлага на пазара стоките си на клиенти, принадлежащи към дадена географска област, с която е натоварил търговски представител.
In Case C-104/95 Kontogeorgas [1996] ECR I-6643, the Court was called upon to interpret Article 7 of Directive 86/653 in a situation where the principal itself sold its goods to customers belonging to a geographical area which it had entrusted to a commercial agent.
Що се отнася до това дали този търговски представител може да иска комисиона за сделките, сключени без неговата намеса, в точка 16 от това решение Съдът приема, че член 7 от Директивата предвижда две алтернативни хипотези относно правото на комисиона.
When asked whether that agent could claim commission for transactions concluded without any action on his part, the Court held, at paragraph 16 of the judgment, that Article 7 of that directive provides for entitlement to commission in two alternative cases.
Параграф 1 от него се отнася до настояща или предходна дейност на представителя, докато параграф 2 от него предвижда, че търговският представител трябва да получи възнаграждение за всички сделки, сключени в тази област или сред определена група от клиенти, без да споменава каквато и да било дейност на представителя.
Paragraph 1 refers to the agent’s ongoing or previous activities, whereas paragraph 2 provides that a commercial agent is to be remunerated for all transactions entered into with customers belonging to a certain area or group, no mention being made of the need for any particular activity on the part of the agent.
Следователно в хипотезата, разгледана в решението по дело Kontogeorgas, посочено по-горе, Съдът приема, че член 7, параграф 2, първо тире от Директивата трябва да се тълкува в смисъл, че когато търговският представител е натоварен с дадена географска област, той има право на съответната комисиона за сделките, сключени с клиенти, принадлежащи към тази област, дори ако са сключени без негова намеса (Решение по дело Kontogeorgas, посочено по-горе, точка 19).
In the situation in question in Kontogeorgas the Court held that the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 must be interpreted as meaning that, where a commercial agent is entrusted with a geographical area, he is entitled to commission on transactions concluded with customers belonging to that area, even if they were concluded without any action on his part (Kontogeorgas, paragraph 19).
Настоящото производството по постановяване на преюдициално заключение поставя въпроса дали това тълкуване следва също да важи в хипотезата, в която, както в спора по главното производство, договорите за продажба на стоки, сключени с клиенти, установени в географската област, поверена на съответния търговски представител, са сключени не само без намесата на този представител, но също и без пряката или непряка намеса на принципала.
The present order for reference asks whether that interpretation should also apply in a situation, such as that in the dispute in the main proceedings, where the sales of goods concluded with the customers established in the geographical sector entrusted to the relevant commercial agent were concluded not only without any action by that agent but also without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
В тази връзка следва да се признае, както изтъкват наследниците на г-н Chevassus-Marche, че член 7, параграф 2 от Директивата се отнася единствено до „сделки, сключени по време на периода, обхванат от договора за представителство“, само с уточнението, че тези сделки са сключени с клиент, принадлежащ към географска област или група от клиенти, с които е натоварен търговският представител.
In that regard, it must be acknowledged that, as the heirs of Mr Chevassus-Marche have pointed out, Article 7(2) of Directive 86/653 merely refers to any ‘transactions concluded during the period covered by the agency contract’, without any other requirement than that those transactions have been entered into with a customer belonging to a geographical area or a group of customers for whom the commercial agent is responsible.
Не се изисква изрично намесата на принципала, така както не се изисква намесата на търговския представител.
There is no more an express requirement for action on the part of the principal than there is for action on the part of the commercial agent.
Член 7, параграф 2 от Директивата обаче следва да се разгледа във връзка с член 10 от същата, който уточнява условията, на които правото на комисиона на търговския представител е подчинено.
However, Article 7(2) of Directive 86/653 must be read together with Article 10 of that directive, which specifies the conditions to which the commercial agent’s right to commission is subject.
Член 10 от Директивата определя фактите, които пораждат това право.
Article 10 of that directive establishes the circumstances which give rise to that right.
В тази връзка параграф 1 от него различава три алтернативни обстоятелства, всяко от
Article 10(1) distinguishes three alternative circumstances which are capable — each
Така комисионата става дължима веднага щом и доколкото принципалът е изпълнил сделката или би трябвало съгласно договора си със съответното трето лице да е изпълнил сделката, или веднага щом и доколкото това трето лице е изпълнило сделката.
The right is thus acquired as soon as and to the extent that the principal has executed the transaction or should have executed it, according to his agreement with the third party, or as soon as or to the extent that the third party has executed the transaction.
Член 10, параграф 2 от Директивата уточнява, че комисионата става дължима най-късно когато посоченото трето лице е изпълнило своята част от сделката, или трябва да я е изпълнило, ако принципалът е изпълнил своята собствена част от сделката.
Article 10(2) of Directive 86/653 states that the commission becomes due, at the latest, when that third party has executed his part of the transaction or should have done so if the principal had executed his part of the transaction.
От систематичното тълкуване на тези два параграфа от член 10 от Директивата следва, че правото на комисиона на търговския представител възниква или когато принципалът е изпълнил или е трябвало да изпълни задължението си, или когато третото лице по отношение на договора за представителство, т.е. клиентът, е изпълнило или е трябвало да изпълни своето задължение.
It follows from the combination of those two paragraphs of Article 10 of Directive 86/653 that the commercial agent’s right to commission arises either when the principal has or should have carried out his obligation, or when the third party to the agency contract, that is the customer, has or should have carried out his obligation.
При всички тези случаи участието на принципала в сделките, във връзка с които търговският представител може да иска комисиона, е задължително.
In each instance, the presence of the principal in the transactions for which the commercial agent can claim commission is indispensable.
Това тълкуване на член 10 от Директивата се потвърждава от текста на член 11, параграф 1 от същата, съгласно който правото на комисиона на търговския представител се погасява само ако и в степента, в която се установи, че договорът между клиента и принципала няма да бъде изпълнен и че неизпълнението не се дължи на причина, за която принципалът отговаря.
That interpretation of Article 10 of Directive 86/653 is supported by the wording of Article 11(1) of that directive, according to which the commercial agent’s right to commission can be extinguished only if and to the extent that it is established that the contract between the third party and the principal will not be executed, and that fact is due to a reason for which the principal is not to blame.
Това единствено основание за погасяване, което изисква кумулативното наличие на две обстоятелства, във връзка с които изрично се препраща към принципала, подчертава важната роля на последния за съществуването на правото на комисиона.
That sole ground for extinguishment, which requires the combination of two sets of circumstances in which express reference is made to the principal, emphasises the importance of his role for the existence of the right to commission.
По този начин от тълкуването на член 7, параграф 2, във връзка с член 10, параграфи 1 и 2 и член 11, параграф 1 от Директивата следва, че търговският представител може да иска комисиона във връзка с дадена сделка само доколкото принципалът има пряка или непряка намеса в сключването ѝ.
It therefore follows from Articles 7(2), 10(1) and (2), and 11(1) of Directive 86/653, read in conjunction with each other, that the commercial agent can claim commission on the basis of a transaction only to the extent that the principal acted, directly or indirectly, in the conclusion of that transaction.
С оглед на изложените по-горе съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че член 7, параграф 2, първо тире от Директивата трябва да се тълкува в смисъл, че търговският представител, натоварен с определена географска област, няма право на комисиона за сделките, сключени от принадлежащи към тази област клиенти с трето лице при липсата на пряка или непряка намеса на принципала.
Having regard to the foregoing considerations, the reply to the question referred must be that the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 must be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area does not have the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:
On those grounds, the Court (First Chamber) hereby rules:
Член 7, параграф 2, първо тире от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавитечленки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, трябва да се тълкува в смисъл, че търговският представител, натоварен с определена географска област, няма право на комисиона за сделките, сключени от принадлежащи към тази област клиенти с трето лице при липсата на пряка или непряка намеса на принципала.
The first indent of Article 7(2) of Directive 86/653/EEC of 18 December 1986 on the coordination of the laws of the Member States relating to selfemployed commercial agents must be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area does not have the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
„Свобода на установяване — Свободно движение на капитали — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Лихви, платени от дъщерно дружество като цена за средства, предоставени в заем от установеното в друга държавачленка дружество майка — Преквалифициране на лихвите като облагаеми дивиденти — Липса на преквалифициране на лихви, платени на местно дружество“
(Freedom of establishment — Free movement of capital — Tax legislation — Corporation tax — Interest paid by a subsidiary on funds lent by the parent company established in another Member State — Reclassification of the interest as taxable dividends — No such reclassification where interest payments are made to a resident company)
Свободно движение на хора — Свобода на установяване (член 43 ЕО)
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment (Art. 43 EC)
Свободно движение на хора — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Tax legislation — Corporation tax
(членове 43 ЕО и 48 ЕО)
(Arts 43 EC and 48 EC)
друга държавачленка дружество, се преквалифицират като дивиденти и на това основание се облагат, ако в началото на данъчния период общият размер на лихвоносните аванси надхвърля внесения капитал, увеличен с обложените резерви, докато при същите обстоятелства, ако лихвите са платени на управител, който е установено в същата държавачленка дружество, тези лихви не се преквалифицират като дивиденти и на това основание не се облагат.
Member State are reclassified as dividends and are, on that basis, taxable, where, at the beginning of the taxable period, the total of the interest-bearing loans is higher than the paid-up capital plus taxed reserves, whereas, in the same circumstances, where those interest payments are made to a director which is a company established in the same Member State, those payments are not reclassified as dividends and are, on that basis, not taxable.
Единствено обстоятелството, че местно дружество получава заем от свързано дружество, установено в друга държавачленка, не би могло да послужи като основание за обща презумпция за наличието на злоупотреба, нито да обоснове мярка, накърняваща упражняването на основна свобода, гарантирана от Договора.
The mere fact that a resident company is granted a loan by a related company which is established in another Member State cannot be the basis of a general presumption of abusive practices and justify a measure which compromises the exercise of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty.
За сметка на това национална мярка, която ограничава свободата на установяване, може да бъде обоснована със съображения за борба срещу злоупотребите, когато се отнася конкретно до напълно изкуствени конструкции, които не отразяват икономическата действителност и чиято цел е да се избегне прилагането на законодателството на съответната държавачленка, и в частност да се избегне заплащането на обикновено дължимия данък върху реализираната печалба от дейности, извършени на националната територия.
Conversely, a national measure restricting freedom of establishment may be justified on the ground of prevention of abusive practices where it specifically targets wholly artificial arrangements which do not reflect economic reality and are designed to circumvent the legislation of the Member State concerned and, in particular, to escape the tax normally due on the profits generated by activities carried out on national territory.
Членове 43 ЕО и 48 ЕО не допускат национално законодателство, съгласно което лихвите, платени от местно за дадена държавачленка дружество на управител, който е установено в
Articles 43 EC and 48 EC preclude national legislation under which interest payments made by a company resident in a Member State to a director which is a company established in another
Всъщност такава разлика в третирането на местни дружества поради мястото на установяването на дружеството, което в качеството си на управител им е отпуснало заем, съставлява ограничение на свободата на установяване, тъй като прави по-непривлекателно упражняването на тази свобода от дружествата, установени в други държави-членки, които вследствие на това биха могли да се откажат от управляването на дружество в държаватачленка, която приема такава мярка, или дори да се откажат от придобиване, учредяване или запазване на дъщерно дружество в споменатата държавачленка.
Such a difference in treatment between resident companies according to the place of establishment of the company which, as director, has granted them a loan constitutes an obstacle to the freedom of establishment if it makes it less attractive for companies established in other Member States to exercise that freedom and they may, in consequence, refrain from managing a company in the Member State which enacts that measure, or even refrain from acquiring, creating or maintaining a subsidiary in that Member State.
Ако лихвите, платени на чуждестранни дружества, се преквалифицират като дивиденти от момента, в който надвишат подобна
LAMMERS & VAN CLEEFF as they exceed such a limit, it cannot be ruled out that that reclassification will also apply to interest paid on loans granted on an arm’s length basis. (see paras 23, 32-34, operative part)
17 януари 2008 година *
In Case C-105/07,
По дело C-105/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия) с акт от 17 януари 2007 г., постъпил в Съда на 22 февруари 2007 г. в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgium), made by decision of 17 January 2007, received at the Court on 22 February 2007, in the proceedings