natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Следователно на поставените въпроси следва да се отговори, че основните норми на Договора относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги, както и общият принцип за недопускане на дискриминация, не допускат национална правна уредба, която, що се отнася до обществени поръчки на стойност под прага, определен в член 6, параграф 1, буква а) от Директива 93/37, представляващи сигурен трансграничен интерес, налага императивно на възлагащите органи, когато броят на действителните оферти е над пет, автоматично да изключат офертите, чиито цени са счетени за необичайно ниски по отношение на строителството, според математически критерий, предвиден от тази правна уредба, без да оставя на споменатите възлагащи органи възможност да проверят съставните елементи на тези оферти, като изискат уточнение за тях от съответните оференти.
The answer to the questions referred must therefore be that the fundamental rules of the Treaty on freedom of establishment and freedom to provide services and the general principle of nondiscrimination preclude national legislation which, with regard to contracts with a value below the threshold set by Article 6(1)(a) of Directive 93/97 which are of certain crossborder interest, imposes an absolute duty on the contracting authorities, where the number of valid tenders is greater than five, automatically to exclude tenders considered to be abnormally low in relation to the goods, works or services according to a mathematical criterion laid down by that legislation without allowing those contracting authorities any possibility of verifying the constituent elements of those tenders by requesting the tenderers concerned to provide details of those elements.
Случаят не би бил такъв, ако поради прекомерно големия брой оферти, който би могъл да задължи възлагащия орган да извърши в състезателно производство проверка на толкова голям брой оферти, че това да надхвърли неговия административен капацитет или евентуално да застраши изпълнението на проекта поради закъснението, до което тази проверка може да доведе, национална или местна правна уредба или съответният възлагащ орган определят разумен праг, над който се прилага автоматичното изключване на офертите с необичайно ниски цени.
That would not be the case if national or local legislation or even the contracting authorities concerned were to set a reasonable threshold above which abnormally low tenders were automatically excluded on account of there being an unduly large number of tenders, which might oblige those contracting authorities to examine on an inter partes basis such a high number of bids that it would exceed their administrative capacity or might, due to the delay which such an examination would entail, jeopardise the implementation of the project.
Основните норми на Договора за ЕО относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги, както и общият принцип за недопускане на дискриминация, не допускат национална правна уредба, която, що се отнася до обществени поръчки на стойност под прага, определен в член 6, параграф 1, буква а) от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, изменена с Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 година, представляващи сигурен трансграничен интерес, налага императивно на възлагащите органи, когато броят на действителните оферти е над пет, автоматично да изключат офертите, чиито цени са счетени за необичайно ниски по отношение на строителството, според математически критерий, предвиден от тази правна уредба, без да оставя на споменатите възлагащи органи възможност да проверят съставните елементи на тези оферти, като изискат уточнение за тях от съответните оференти.
The fundamental rules of the EC Treaty on freedom of establishment and freedom to provide services and the general principle of nondiscrimination preclude national legislation which, with regard to contracts with a value below the threshold set by Article 6(1)(a) of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts, as amended by European Parliament and Council Directive 97/52/EC of 13 October 1997, which are of certain crossborder interest, imposes an absolute duty on the contracting authorities, where the number of valid tenders is greater than five, automatically to exclude tenders considered to be abnormally low in relation to the goods, works or services according to a mathematical criterion laid down by that legislation without allowing those contracting authorities any possibility of verifying the constituent elements of those tenders by requesting the tenderers concerned to provide details of those elements.
Случаят не би бил такъв, ако поради прекомерно големия брой оферти, който би могъл да задължи възлагащия орган да извърши в състезателно производство проверка на толкова голям брой оферти, че това да надхвърли неговия административен капацитет или да застраши изпълнението на проекта поради закъснението, до което тази проверка може да доведе, национална или местна правна уредба или съответният възлагащ орган определят разумен праг, над който се прилага автоматичното изключване на офертите.
That would not be the case if national or local legislation or even the contracting authorities concerned were to set a reasonable threshold above which abnormally low tenders were automatically excluded on account of there being an unduly large number of tenders, which might oblige the contracting authorities to examine on an inter partes basis such a high number of bids that it would exceed their administrative capacity or might, due to the delay which such an examination would entail, jeopardise the implementation of the project.
Lidl Belgium GmbH & Co. KG срещу Finanzamt Heilbronn (Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof)
Lidl Belgium GmbH & Co. KG v Finanzamt Heilbronn (Reference for a preliminary ruling from the Bundesfinanzhof)
„Свобода на установяване — Пряко данъчно облагане — Отчитане на загубите, понесени от намиращ се в една държавачленка постоянен обект на дружество със седалище в друга-държава-членка“
(Freedom of establishment — Direct taxation — Taking account of losses incurred by a permanent establishment situated in a Member State and belonging to a company which has its registered office in another Member State)
Заключение на генералния адвокат г-жа E. Sharpston, представено на 14 февруари 2008 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 14 February 2008 . . . . I - 3605Judgment of the Court (Fourth Chamber), 15 May 2008 . . . . . . . . . . .
Свободно движение на хора — Свобода на установяване — Свободно движение на капитали — Разпоредби на Договора — Приложно поле
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Free movement of capital — Provisions of the Treaty — Scope
(членове 43 ЕО и 56 ЕО)
(Arts 43 EC and 56 EC)
Свободно движение на хора — Свобода на установяване — Разпоредби на Договора — Приложно поле
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Provisions of the Treaty — Scope
(член 43 ЕО)
(Art. 43 EC)
(член 43 EО)
(Art. 43 EC)
по произход да препятства установяването на свой гражданин или на учредено по нейното законодателство дружество в друга държавачленка са приложими и когато дружество, установено в една държавачленка, извършва дейност в друга държавачленка чрез постоянен обект като определения в приложима спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, който с оглед на данъчното право, чийто източник е спогодбата, представлява самостоятелна единица.
origin from hindering the establishment in another Member State of one of its nationals or of a company incorporated under its legislation, also apply where a company established in a Member State carries on business in another Member State through a permanent establishment, as defined in a relevant double taxation convention, which constitutes, under tax convention law, an autonomous entity.
Учредяването и пълното притежаване от физическо или юридическо лице, установено в една държавачленка, на постоянен обект, който не е отделно юридическо лице и се намира в друга държавачленка, попада в материалния обхват на член 43 ЕО.
The creation and the outright ownership by a natural or legal person established in a Member State of a permanent establishment not having a separate legal personality situated in another Member State falls within the scope of application ratione materiae of Article 43 EC.
Дори да се предположи, че данъчният режим, който изключва възможността за местно дружество да приспадне от данъчната си основа загуби, отнасящи се до негов постоянен обект, който се намира в друга държавачленка, има ограничително действие спрямо свободното движение на капитали, подобно действие е неизбежна последица от евентуална пречка за свободата на установяване и не обосновава разглеждането на посочения данъчен режим в светлината на член 56 ЕО
Even if it were to be accepted that, by not allowing a resident company to deduct from its tax base losses relating to a permanent establishment belonging to it and situated in another Member State, the tax regime has restrictive effects on the free movement of capital, such effects would have to be seen as an unavoidable consequence of any restriction on freedom of establishment and they do not justify an examination of that regime in the light of Article 56 EC.
Разпоредбите на Договора относно свободата на установяване, които не допускат възможност за държавата
The provisions of the EC Treaty concerning freedom of establishment, which prohibit the Member State of
Всъщност подобно определяне на постоянния обект като самостоятелна данъчна единица съответства на международната правна практика, отразена в модела за данъчна спогодба, изготвен от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР).
That definition of a permanent establishment as an autonomous fiscal entity is consonant with international legal practice as reflected in the model tax convention drawn up by the Organisation for Economic Cooperation and Development (OECD).
За целите на разпределението на данъчната компетентност е разумно държавитечленки
For the purposes of the allocation of fiscal competence, it is not unreasonable for the Member States to
LIDL BELGIUM да се ръководят от международната практика, и по-специално от моделите за спогодби, изготвени от ОИСР.
LIDL BELGIUM draw guidance from international practice and, particularly, the model conventions drawn up by the OECD.
третиране местно дружество може да бъде разколебано да упражнява своята дейност чрез постоянен обект, намиращ се в друга държавачленка.
from carrying on its business through a permanent establishment situated in another Member State.
Подобен данъчен режим обаче принципно може да бъде обоснован предвид необходимостта от запазване на разпределението на данъчните правомощия между държавитечленки и тази от предотвратяване на опасността от повторно отчитане на загубите, които, взети заедно, преследват законни цели, съвместими с Договора, и поради това съставляват императивни съображения от обществен интерес, при положение че е пропорционален на посочените цели.
Nevertheless, such a tax regime can, in principle, be justified in the light of the need to safeguard the allocation of the power to tax between the Member States and the need to prevent the danger that the same losses will be taken into account twice which, taken together, pursue legitimate objectives compatible with the Treaty and thus constitute overriding reasons in the public interest, provided that the regime is proportionate to those objectives.
Член 43 ЕО допуска дружество, установено в една държавачленка, да няма възможност да приспадне от данъчната си основа загуби, отнасящи се до негов постоянен обект, който се намира в друга държавачленка, доколкото по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане доходите на този обект се облагат във втората държавачленка, където споменатите загуби могат да бъдат отчетени при облагането на доходите на този постоянен обект през следващи години.
Article 43 EC does not preclude a situation in which a company established in a Member State cannot deduct from its tax base losses relating to a permanent establishment belonging to it and situated in another Member State, to the extent that, by virtue of a double taxation convention, the income of that establishment is taxed in the latter Member State where those losses can be taken into account in the taxation of the income of that permanent establishment in future accounting periods.
Що се отнася до необходимостта от запазване на разпределението на данъчните правомощия между държавитечленки, при липса на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане държаватачленка, в която се намира седалището на дружеството, на което принадлежи постоянният обект, би разполагала с правото да обложи печалбата на подобна единица.
It is true that such a tax regime involves a restriction on the freedom of establishment, since the tax situation of a company which has its registered office in one Member State and has a permanent establishment in another Member State is less favourable than it would be if the latter were to be established in the first Member State.
Във връзка с това,
By reason of that difference in tax treatment, a resident company could be discouraged
Подобен данъчен режим несъмнено съдържа ограничение на свободата на установяване, след като данъчното положение на дружество със седалище в държавачленка, което притежава постоянен обект в друга държавачленка, е по-неблагопри-ятно от положението, в което дружеството би се намирало, ако обектът беше установен в първата държавачленка.
With respect to the need to safeguard the allocation of the power to tax between the Member States, the Member State in which the registered office of the company to which the permanent establishment belongs is situated would, in the absence of a double taxation convention, have the right to tax the profits generated by such an entity. Consequently, the objective of preserving the allocation of the power to impose taxes between the two Member States concerned, which is reflected in the provisions of the convention, is capable of justifying the tax regime at issue, since it safeguards symmetry between the right to tax profits and the right to deduct losses.
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО C-414/06 ако спогодба за избягване на двойното данъчно облагане предоставя на държаватачленка, в която се намира постоянният обект, правомощието да обложи неговите доходи, предоставянето на главното дружество на възможност да избира дали загубите на споменатия постоянен обект да се отчитат в държаватачленка, в която се намира неговото седалище, или в друга държавачленка, би застрашило чувствително балансираното разпределение на данъчните правомощия между съответните държавичленки.
Member State in which its seat is situated, losses incurred by a permanent establishment belonging to it and situated in another Member State and that, despite such offsetting, the same losses might be taken into account subsequently in the Member State in which the permanent establishment is situated, when that establishment generates profits, thereby preventing the Member State in which the principal company has its seat from taxing that profit.
дружество да изтъкне в държаватачленка, в която се намира неговото седалище, загубите, понесени от негов постоянен обект, намиращ се в друга държавачленка, както и възможността въпреки това приспадане същите загуби да бъдат отчетени в по-късен момент в държаватачленка, в която се намира постоянният обект, когато последният реализира печалба, възпрепятствайки по този начин държаватачленка, в която е седалището на главното дружество, да обложи тази печалба.
a double taxation convention has given the Member State in which the permanent establishment is situated the power to tax the profits of that establishment, to give the principal company the right to elect to have the losses of that permanent establishment taken into account in the Member State in which it has its seat or in another Member State would seriously undermine a balanced allocation of the power to impose taxes between the Member States concerned.
По отношение на опасността от двойно отчитане на загубите не може да се изключи възможността
As regards the danger that the same losses will be used twice, it is possible that a company might deduct, in the
реализирани от намиращ се в едната държава постоянен обект на дружество, което е местно лице в другата държава, подлежат на данъчно облагане в първата държава.
establishment in one State of a company resident in the other State are subject to tax in the former State.
Когато дружеството е местно лице в Германия, доходите, които подлежат на данъчно облагане в Люксембург, трябва да се изключат от неговите доходи, които подлежат на данъчно облагане в Германия.
Where the company is resident in Germany, income subject to tax in Luxembourg is to be excluded from its taxable income in Germany.
Bundesfinanzhof сочи, че е възприел тълкуване на тази разпоредба в смисъл, че както загубите на постоянен обект в Люксембург, така и неговите печалби, се изключват от облагаемия доход на германското дружество.
The Bundesfinanzhof indicates that it has interpreted that provision to mean that losses as well as profits made by a permanent establishment in Luxembourg are excluded from the German company’s taxable income.
По-нататък наричам тълкуваната по този начин СИДДО „оспорваната мярка“.
I will refer to the DTC as so interpreted as ‘the contested measure’.
Обстоятелства в основата на главното производство
Background to the main proceedings
Съгласно сключената между Германия и Люксембург Спогодба за избягване на двойното данъчно облагане (наричана по-нататък „СИДДО“) 2печалбите,
Under the double taxation convention between Germany and Luxembourg (‘the DTC’), 2profits made by the permanent
2 — Спогодба между Великото херцогство Люксембург и Федерална република Германия за избягване на двойното данъчно облагане и за установяване на правила за взаимна административна помощ в областта на данъчното облагане на доходите и имуществото, както и в областта на търговския данък и на данъка върху недвижимите имоти, подписана в Люксембург на 23 август 1958 г. (BGBl. 1959 II, стр. 1270).
2 — Convention between the Grand Duchy of Luxembourg and the Federal Republic of Germany for the avoidance of double taxation and relating to mutual administrative and legal assistance in the fields of taxation of income and capital and of business and land taxation, signed in Luxembourg on 23 August 1958 (BGBl. 1959 II, p. 1270).
Lidl Belgium GmbH & Co. KG (наричано по-нататък „Lidl“), установено в Германия, извършва търговската си дейност в частност посредством постоянен обект, намиращ се в Люксембург. През 1999 г., която е спорната данъчна година, Lidl понася загуба от този обект в размер на 163 382 DEM (83 536 EUR), която първоначално приспада при изчисляване на I - 3605
Lidl Belgium GmbH & Co. KG (‘Lidl’), established in Germany, carried out its business activities through, inter alia, a permanent establishment situated in Luxembourg. In 1999, the financial year in dispute, Lidl incurred a loss from that establishment in the sum of DEM 163 382 (EUR 83 536), which it initially deducted in calculating its total income. The Finanzamt (Tax Office) I - 3605
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА SHARPSTON — ДЕЛO C-414/06 общия си доход.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-414/06 refused to allow the deduction.
Спорът е отнесен до Bundesfinanzhof, който отправя посочения по-долу въпрос.
The matter came before the Bundesfinanzhof, which has referred the question set out above.
Писмени становища са представени от Lidl, германското, гръцкото, нидерландското, финландското, френското и шведското правителство и от правителството на Обединеното кралство, както и от Комисията на Европейските общности.
Written observations have been submitted by Lidl, the Finnish, French, German, Greek, Netherlands, Swedish and the United Kingdom Governments and the Commission.
Всички тези страни с изключение на Обединеното кралство са представлявани на съдебното заседание.
All those parties, with the exception of the United Kingdom but with the addition of the Finanzamt, were represented at the hearing.
Въпреки че Франция, Германия, Нидерландия и Швеция поддържат, че няма нарушение на член 43 ЕО, не мога да споделя това становище.
Although France, Germany, the Netherlands and Sweden submit that there is no infringement of Article 43 EC, I cannot share that view.
Очевидно е, че германско дружество с постоянен обект в Люксембург, който е понесъл загуба, се третира по по-неблагоприятен начин от германско дружество с местен постоянен обект, който е понесъл загуба: във втория случай загубата се отчита при изчисляване на печалбата на дружеството, а в първия случай — не.
A German company with a permanent establishment in Luxembourg which has made a loss is manifestly treated less favourably than a German company with a domestic permanent establishment which has made a loss: in the latter case, the loss is taken into account in computing the company’s profits, in the former case, it is not.
Това е достатъчно за прилагане на член 43 ЕО 4.
That suffices to trigger Article 43 EC.
Въпросът, който се поставя пред Съда, е дали оспорваната мярка може все пак да се обоснове и в частност i) дали служещите като обосновка съображения, които Съдът е приел в Решение по дело Marks & Spencer 5в контекста на приспадане на загуби, понесени от дъщерни дружества, са 6.
4 The issue before this Court is whether the contested measure may none the less be justified, and in particular (i) whether the grounds of justification accepted by the Court in Marks & Spencer 5in the context of the deduction of losses made by subsidiaries are applicable 5.
I-11619, точки 21—23), и Решение на Съда от 6 декември 2007 г. по дело Columbus Container Services (C-298/05, Сборник, стр. I-10451, точка 53).
4 — If authority should be required, it may be found in Case C-141/99 AMID [2000] ECR I-11619, paragraphs 21 to 23, and Case C-298/05 Columbus Container Services [2007] ECR I-10451, paragraph 53.
3 — Френското правителство представя своя версия по този въпрос, като просто изтъква, че при всяко положение анализът и обосновката в двата случая са едни и същи.
3 — The French Government has a variation on this theme, simply saying that the analysis and justification are in any event the same in both cases.
LIDL BELGIUM приложими в контекста на приспадане на загуби, понесени от постоянен обект, и ii) ако това е така — дали оспорваната мярка е пропорционална.
LIDL BELGIUM in the context of the deduction of losses made by a permanent establishment and (ii), if so, whether the contested measure is proportionate.
Обединеното кралство по същество поддържат, че положението на постоянните обекти е аналогично с това на чуждестранните дъщерни дружества, поради което не е необходимо да се прави разграничение по отношение на дело Marks & Spencer. 8.
the Netherlands (in the alternative) and the United Kingdom submit, essentially, that the situation of permanent establishments is analogous to that of foreign subsidiaries; there is accordingly no need to distinguish Marks & Spencer. 8.