natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Те обаче не били релевантни сами по себе си в рамките на прилагането на дял Б, буква б) от Известието относно сътрудничеството от 1996 г. и ставали релевантни едва от момента на възпроизвеждането им на подходящ носител (Решение на Първоинстанционния съд от 15 март 2006 г. по дело BASF/Комисия, T-15/02, Recueil, стр. II-497, точка 505).
However, such evidence is not relevant in itself in the context of the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice and becomes relevant only from the time when it is recorded on the appropriate medium (Case T-15/02 BASF v Commission [2006] ECR II-497, paragraph 505).
Изготвянето на протокол от Комисията в тази връзка трябвало да се поиска изрично от нея (Решение по дело BASF/Комисия, точка 120 по-горе, точка 502), във всеки случай доколкото Комисията не го е предложила в рамките на административната си практика.
The applicant ought to have expressly requested that the Commission draw up a minute to that effect (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 502), in any event so long as the Commission did not propose to do so in the context of its administrative practice.
Освен това протоколът можел да допринесе за доказване на съществуването на картела само ако Комисията можела да установи автентичността на декларацията.
Furthermore, the minute could help to prove the existence of the cartel only if the Commission were able to establish the authenticity of the statement.
На трето място относно нередностите, опорочили административното производство, въз основа на писмото от 26 март 1999 г.
As regards, third, the irregularities which are alleged to have vitiated the administrative procedure, Hoechst infers from the letter of 26 March 1999 that Chisso no longer satisfied the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice.
Този довод следвало да бъде отхвърлен с мотива, че никой не може да се позовава в своя полза на незаконосъобразност, допусната в полза на другиго.
That argument must be rejected, on the ground that no one can rely to his advantage on an unlawful act committed in favour of a third party.
Освен това въпросът дали са изпълнени условията за прилагане на дял Б, буква г) от Известието относно сътрудничеството от 1996 г. трябва да се разрешава, според Комисията, във всеки конкретен случай.
Furthermore, the question as to whether the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice are satisfied must, in the Commission’s submission, be determined on a case-by-case basis.
При това положение един от важните въпроси бил дали поведението на засегнатото предприятие е довело до голямо забавяне на производството.
One of the significant elements in that context is whether the conduct of the undertakings concerned gave rise to an appreciable delay in the procedure.
При разглеждане на производството в неговата цялост било очевидно, че конкретният случай не бил такъв.
If the procedure is considered as a whole, it is clear that that was not so in the present case.
Комисията подчертава също, че Hoechst представило втората част от становището си едва през април 1999 г., няколко дни след като Chisso подало своите
The Commission also emphasises that Hoechst
Накрая Комисията оспорва някои фактически твърдения, съдържащи се в становището на Hoechst.
Last, the Commission disputes certain factual assertions in Hoechst’s observations.
По искането за провеждане на нови разследвания
The request for the new investigations
Комисията твърди, че разследване в действителност било проведено, но резултатът от него не бил благоприятен за Hoechst.
The Commission asserts that an investigation was indeed carried out, but that it produced no results favourable to Hoechst.
По-специално било разпитано длъжностното лице, което отговаряло за случая по онова време, и то потвърдило, че Chisso не е получило предупреждение относно възможността да бъде изпреварено във връзка със сътрудничеството.
The official responsible for the case at the time was questioned and confirmed that Chisso had received no warning concerning the possibility that it might be overtaken in relation to cooperation.
В това отношение Chisso не било предизвестено.
Chisso was not put on notice in that regard.
Комисията препраща по този въпрос към съображение 458, in fine, от Решението.
The Commission refers on that point to recital 458, in fine, to the Decision.
В началото следва да се отбележи, че в рамките на първото правно основание Hoechst многократно се позовава на нарушение на принципите на добрата администрация и равно третиране в подкрепа на твърдението за нарушение на правото на достъп до преписката. Освен това тези доводи са развити повторно в рамките на осмото и деветото правно основание, с които се цели намаляване на глобата.
The Court notes, by way of preliminary observation, that Hoechst claims on a number of occasions in the context of the first plea that there has been a breach of the principles of sound administration and equal treatment, in support of its assertion that there has been a breach of the right of access to the file.
При тези условия Първоинстанционният съд счита, че е уместно да разгледа първо тези доводи, преди да анализира по-конкретно твърдяното от Hoechst нарушение на правото на достъп до преписката.
In those circumstances, the Court considers it appropriate to examine those arguments first, before analysing, more specifically, the breach of the right of access to the file alleged by Hoechst.
HOECHST/КОМИСИЯ а) По нарушението на принципите на добрата администрация и на равно третиране
HOECHST v COMMISSION a) Breach of the principles of sound administration and equal treatment
Уместно е да се напомни, че по време на административното производство пред Комисията същата е длъжна да зачита процесуалните гаранции, предвидени от общностното право (Решение на Първоинстанционния съд от 14 май 1998 г. по дело Enso Española/Комисия, T-348/94, Recueil, стр. II-1875, точка 56).
It must be borne in mind that during an administrative procedure before the Commission, the Commission is required to observe the procedural guarantees provided for by Community law (Case T-348/94 Enso Española v Commission [1998] ECR II-1875, paragraph 56).
Сред предоставените от общностния правен ред гаранции в административното производство е по-конкретно принципът на добрата администрация, към който се включва задължението компетентната институция да разгледа внимателно и безпристрастно всички относими към дадения случай данни (Решение на Първоинстанционния съд от 24 януари 1992 г. по дело La Cinq/ Комисия, T-44/90, Recueil, стр. II-1, точка 86, и Решение на Първоинстанционния съд по дело ABB Asea Brown Boveri/Комисия, точка 75 по-горе, точка 99).
Among the guarantees conferred by the Community judicial order in administrative procedures is, in particular, the principle of sound administration, which entails the obligation for the competent institution to examine carefully and impartially all the relevant elements of the case (Case T-44/90 La Cinq v Commission [1992] ECR II-1, paragraph 86, and ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above, paragraph 99).
В конкретния случай, на първо място относно твърдението на Hoechst, че през есента на 1998 г. Комисията предоставила на Chisso това, което в същото време отказала на Hoechst, а именно — признаване на съдействие в устна форма като актове на сътрудничество, по съображенията, изложени в точки 572—578 по-долу — следва да се приеме от една страна, че в Решението Комисията в крайна сметка счита съдействието на Hoechst в устна форма за актове на сътрудничество и от друга страна, че във всеки случай обстоятелството, че Комисията е имала намерението да не взема предвид някои съдействия на Hoechst в устна форма, произтичало от несигурността по отношение на ефективното сътрудничество на Hoechst в началото на производството.
In the present case, first, so far as it concerns Hoechst’s assertion that the Commission granted Chisso, in autumn 1998, what it at the same time refused the applicant, namely recognition of its oral contributions as acts of cooperation, and for the reasons set out at paragraphs 572 to 578 below, the Court considers, on the one hand, that in the Decision the Commission finally accepts Hoechst’s oral contributions as acts of cooperation and, on the other, in any event, that the fact that it was the Commission’s intention not to take certain oral contributions into consideration was the consequence of uncertainty as to the actual cooperation provided by Hoechst at the beginning of the procedure.
Ето защо доводите на Hoechst в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
Hoechst’s arguments in that regard must therefore be rejected.
Второ, що се отнася до бележката за вътрешно ползване на Комисията от 9 ноември 1998 г., и по-конкретно относно срещата от 29 октомври 1998 г., която уточнява, че „адвокатите […] поне са съгласни да проведат уговорените срещи след обаждания от страна на [Генерална дирекция „Конкуренция“]“, следва да се приеме, че проведените по инициатива на службите на Комисията телефонни разговори произтичали от обстоятелството, че на 29 септември 1998 г. те вече са се срещали с адвокатите на Chisso, без да се е налагало да се преценява дали идентичността на Chisso е разкрита официално или не.
Second, as regards the Commission’s internal note of 9 November 1998, relating in particular to the meeting of 29 October 1998, which states that ‘[t]he lawyers … have at last agreed to hold the promised meetings, following calls initiated from [the Directorate-General for Competition]’, the Court considers that the telephone conversations initiated by the Commission’s services were a consequence of the fact that those services had already met Chisso’s lawyers on 29 September 1998, without there being any need to determine whether or not Chisso’s identity had been officially revealed.
Както посочва Комисията в бележката си за вътрешно ползване от 1 октомври 1998 г., било е уговорено адвокатите да се свържат повторно със службите на Комисията в срок от петнадесет дни.
As the Commission observes in its internal note of 1 October 1998, it had been agreed that the lawyers would contact the Commission services within two weeks.
Обстоятелството, че при тази обстановка службите на Комисията са ги потърсили, не може да постави под съмнение редовността на производството в това отношение.
The fact that, in that context, the Commission services resumed contact is not of such a kind as to cast doubt on the lawfulness of the proceedings in that regard.
Трето, относно обстоятелството, че исканията на Hoechst за допълнителни разследвания останали без последствие, следва да се установи, че искането на Hoechst, материализирано в изпратено до служителя по изслушването писмо от 22 януари 2003 г., се вписва в рамките на искане за достъп до вътрешни документи, отнасящи се до телефонните разговори между Комисията и Chisso от септември 1998 г. до април 1999 г.
Third, as regards the fact that Hoechst’s requests for further investigations met with no response, it must be noted that Hoechst’s request, contained in a letter of 22 January 2003 to the hearing officer, formed part of a request for access to the internal documents relating to the telephone contacts between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
По-конкретно Hoechst е поканило служителя по изслушването да разследва посочените телефонни разговори.
More specifically, Hoechst requested the hearing officer to investigate those telephone contacts.
От окончателния доклад на служителя по изслушването следва обаче, че „[в]следствие на [н]аправените от Hoechst и Nutrinova искания“ същият „проучи[л] бележките на службите за вътрешно ползване на Комисията, доколкото [такива бележки] съществува[ли]“.
In fact, it follows from the hearing officer’s final report that, ‘[a]s a result of these claims made by Hoechst and Nutrinova’, the hearing officer had ‘examined internal notes of the Commission services in so far as these exist[ed]’.
Поради това, от фактическа страна твърдението на Hoechst, че молбата му останала без последствие, е погрешно.
Hoechst’s assertion that its request met with no response is therefore factually incorrect.
Четвърто, по отношение на твърдението, че при прилагане на Известието относно сътрудничеството от 1996 г. било налице пристрастно отношение или неравно третиране, следва да се отбележи, че в бележка за вътрешно ползване от 9 ноември 1998 г., отнасяща се за първите срещи, проведени с Chisso и Hoechst, Комисията посочва следното:
Fourth, as regards what the applicant claims to have been a biased approach or unequal treatment in the application of the 1996 Leniency Notice, the Court observes that in an internal note of 9 November 1998 referring to the first meetings held with Chisso and Hoechst, the Commission stated:
„Разбира се не ги информирахме [т.е. адвокатите на Chisso], че други предприя- тия също предоставя[ха] сведения, нито сме информирали тези други предприятия, че […] Chisso [е] пода[ло] заявление за освобождаване от глоба.“
‘We have obviously not informed them [that is to say, Chisso’s lawyers] that other companies are also providing information, nor have these others been informed that … Chisso [had] applied for leniency.’
От протокола за срещата от 13 ноември 1998 г., проведена между Chisso и Комисията, следва обаче, че едно от длъжностните лица, отговарящо за настоя- щия случай, посочва че „ще бъде отправено лоялно предупреждение, ако друго предприятие се опита да изпревари Chisso съгласно Известието относно сътрудничеството“.
In fact, it follows from the minute of the meeting of 13 November 1998 between Chisso and the Commission that one of the officials responsible for the present case stated that ‘fair warning would be given if another company would look like overtaking Chisso under the requirements of [the Leniency Notice]’.
От това следва от една страна, че на 9 ноември 1998 г. Комисията ясно заявява намерението си да не оповестява пред предприятията, оказващи сътрудничество, по-специално пред Hoechst, обстоятелството, че други предприятия са предприели действия пред службите ѝ с цел да бъдат освободени от глоба, докато от друга страна на 13 ноември 1998 г., т.е. няколко дни по-късно, тя уверява Chisso, че ще бъде предупредено, ако други предприятия се опитат да го изпреварят по отношение на сътрудничеството.
It follows, first, that on 9 November 1998 the Commission clearly displayed its intention not to disclose to the cooperating undertakings, in particular to Hoechst, the fact that other undertakings had approached its services in order to obtain immunity from a fine when, on 13 November 1998, that is to say, some days later, it assured Chisso that it would be warned if other undertakings attempted to overtake it in relation to cooperation.
Тези обстоятелства довеждат Първоинстанционния съд до извода, че в конкретния случай Комисията е нарушила принципите на добрата администрация и равно третиране.
Those elements lead the Court to conclude that, in this case, the Commission failed to have regard to the principles of sound administration and equal treatment.
Първоинстанционният съд държи да подчертае в това отношение, че дори твърдението на въпросното длъжностно лице на срещата от 13 ноември 1998 г. да не доказва, че даденото на Chisso обещание действително е било спазено впоследствие, то все пак представлява нарушение на двата принципа, посочени по-горе.
The Court would emphasise in that regard that even if the assertion of the official concerned at the meeting of 13 November 1998 does not show that the promise made to Chisso was in fact subsequently kept, it none the less constitutes a breach of those two principles.
На този етап следва да се отбележи, че Hoechst не иска отмяна на Решението, доколкото Комисията е нарушила принципите на добрата администрация и равно третиране.
It must be observed, at this stage, that Hoechst does not claim that the Decision should be annulled in so far as the Commission breached the principles of sound administration and equal treatment.
След като обаче е направено позоваване на нарушението на посочените принципи в подкрепа на нарушението на правото на достъп до преписката, което ще бъде анализирано по-нататък, и доколкото доводите на Hoechst са развити повторно в рамките на осмо и девето правно основание, касаещи прилагането на Известието относно сътрудничеството от 1996 г., е уместно да се постави въпросът за влиянието на установеното в точка 137 по-горе нарушение върху съдържанието на Решението.
However, since it relied on a breach of those principles in support of the breach of the right of access to the file, which will be examined below, and in so far as Hoechst’s arguments are developed again in the context of the eighth and ninth pleas concerning the application of the 1996 Leniency Notice, it is appropriate to ascertain the impact on the content of the Decision of the breach found at paragraph 137 above.
В това отношение следва да се отбележи на първо място, че установената в точка 137 по-горе незаконосъобразност не поставя под съмнение нарушението, установено в Решението, което впрочем почива на писмени доказателства.
In that regard, in the first place, it must be observed that the unlawful act found at paragraph 137 above is not of such a kind as to call in question the infringement found in the Decision, which, moreover, is supported by documentary evidence.
При това Hoechst изобщо не е навело доводи в тази насока.
Nor has Hoechst put forward any argument to that effect.
На второ място, що се отнася до сътрудничеството на предприятията, от съображение 440 от Решението е видно следното:
In the second place, as regard cooperation by undertakings, it follows from recital 440 to the Decision that:
„На среща, проведена на 13 ноември 1998 г., Chisso устно описва дейността на картела и предоставя писмени доказателства […] Комисията счита по този повод, че Chisso е първото предприятие, предоставило решаващи доказателства за съществуването на картела, установен в настоящото решение.“
‘At a meeting held on 13 November 12998, Chisso submitted an oral description of the cartel’s activities and provided documentary evidence … The Commission considers that on that occasion Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence [of] the existence of the cartel which is found in this Decision.’
От това следва, че Комисията се е основала само на устното описание на дейността на картела и на писмените доказателства, представени на срещата от 13 ноември 1998 г., а не по-късно, за да направи извода, че Chisso е първото предприятие, предоставило решаващи доказателства за съществуването на картела.
It follows that the Commission relied solely on the oral description of the cartel’s activities and on the written evidence submitted at the meeting of 13 November 1998, and not later, as the basis for its conclusion that Chisso had been the first undertaking to adduce evidence of the existence of the cartel.
При тези условия, дори да предположим, че се е наложило Chisso да сътрудничи по-тясно с Комисията след 13 ноември 1998 г., тя не би достигнала до различен резултат в Решението във връзка с прилагането на Известието за сътрудничеството от 1996 г., под условие че по-нататък ще бъдат разгледани осмо и девето правно основание, приведени от Hoechst, които целят да се докаже по същество, че доказателствата, представени от Chisso на 13 ноември 1998 г., не са били определящи.
In those circumstances, even on the assumption that Chisso was induced to cooperate further with the Commission after 13 November 1998, the Commission could not have arrived at a different result in the Decision as concerns the application of the 1996 Leniency Notice, subject to examination of the eighth and ninth pleas, whereby Hoechst seeks to demonstrate that, on the substance, the evidence submitted by Chisso on 13 November 1998 was not decisive.
Положението не би било различно, дори да се бе наложило Hoechst да сътрудничи по-тясно след 13 ноември 1998 г., запознато със сътрудничеството на Chisso.
The same would apply if Hoechst had been induced further, after 13 November 1998, after becoming aware of Chisso’s cooperation.
При това положение следва да се приеме, че установената в точка 137 по-горе незаконосъобразност не може да засегне действителността на Решението, що се отнася, от една страна, до установяването на нарушението, и от друга, до обстоятелството, че Chisso първо е оказало сътрудничество.
The Court therefore considers that the unlawful act found at paragraph 137 above is not of such a kind as to affect the validity of the Decision in so far as it concerns the finding of the infringement and the fact that Chisso was the first to cooperate.
Независимо от въпроса за влиянието на установената в точка 137 по-горе незаконосъобразност върху правото на достъп до преписката, което ще бъде разгледано по-нататък, и следователно на въпроса за нейното влияние върху действителността на Решението в неговата цялост, и доколкото посочените от Hoechst доводи са развити повторно в рамките на осмо и девето правно основание, целящи намаляване на разглежданата глоба, Първоинстанционният съд
Independently of the question of the impact of the unlawful act found at paragraph 137 above on the right of access to the file, which will be examined below, and therefore the question of the impact of that illegality on the validity of the Decision as a whole, and in so far as Hoechst’s arguments are developed again in the context of
HOECHST/КОМИСИЯ на този етап запазва позицията си по отношение на възможността за изменение на посочената глоба.
HOECHST v COMMISSION the eighth and ninth plea, whereby it seeks a reduction in the fine, the Court, at this stage, reserves its position as to whether the fine should be varied.
б) По нарушението на правото на достъп до преписката
b) Breach of the right of access to the file
В началото следва да се напомни, че правото на достъп до преписката, което е следствие от принципа на зачитане на правото на защита, предполага, че Комисията предоставя възможност на засегнатото предприятие да проучи всички документи, съдържащи се в преписката по разследването, които могат да бъдат относими към неговата защита.
It must be borne in mind at the outset that the right of access to the file, which is a corollary of the principle of respect for the rights of the defence, means that the Commission provides the undertaking concerned with the opportunity to examine all the documents in the investigation file that might be relevant for its defence.
По отношение на уличаващите доказателства, засегнатото предприятие трябва да докаже, че резултатът, до който е достигнала Комисията в решението си, е щял да бъде различен, ако документ, който не е предоставен за запознаване и на който Комисията се е основала при ангажиране на отговорността на това предприятие, е трябвало да се отхвърли като уличаващо доказателство.
As regards the inculpatory evidence, the undertaking concerned must demonstrate that the result which the Commission reached in its decision would have been different if a document that was not disclosed on which the Commission relied to make a finding of infringement against that undertaking ought to have been excluded as inculpatory evidence.
Що се отнася до оневиняващите доказателства, засегнатото предприятие трябва да докаже, че неоповестяването им е повлияло в негов ущърб върху протичането на производството и върху съдържанието на решението на Комисията.
As regards the exculpatory evidence, the undertaking concerned must establish that its non-disclosure was able to influence, to its detriment, the course of the procedure and the content of the Commission’s decision.