natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В това отношение от четвърто съображение от тази директива следва, че сред условията, установени с оглед гарантиране на безопасността на движението по пътищата, са тези, посочени в член 7, параграф 1, букви a) и б) от посочената директива, който подчинява издаването на свидетелство за управление на изисквания, свързани съответно с годността за управление и с пребиваването.
In this regard, the fourth recital in the preamble to that directive shows that the conditions laid down in order to ensure road safety include those contained in Article 7(1)(a) and (b) of that directive, which makes the issue of a driving licence conditional upon the requirements relating to fitness to drive and residence, respectively.
Както Комисията на Европейските общности изтъква в становището си, условието за пребиваване допринася по-специално за борбата с „туризма на свидетелства за управление“ при липсата на пълна хармонизация на правните уредби на държавитечленки относно издаването на свидетелства за управление.
As remarked by the Commission of the European Communities in its observations, the residence condition helps, inter alia, the fight against ‘driving-licence-tourism’, in the absence of complete harmonisation of the laws of the Member States relating to the issuing of driving licences.
Впрочем както посочва генералният адвокат в точка 78 от своето заключение, това условие е абсолютно необходимо за контрола на спазването на условието за годност за управление.
Moreover, as the Advocate General has pointed out in paragraph 78 of his Opinion, that condition is indispensable if observance of the condition of fitness to drive is to be monitored.
Всъщност член 7, параграф 5 от Директива 91/439, който гласи, че никой не може да притежава свидетелство за управление от повече от една държавачленка, потвърждава единствеността на свидетелството за управление.
Article 7(5) of Directive 91/439, in providing that no person may hold a driving licence from more than one Member State, affirms the single nature of a driving licence.
Като предварително условие, което позволява проверката на спазването относно даден кандидат на другите условия, наложени от тази директива, условието за пребиваване, определящо държаватачленка на издаване, има особено значение по отношение на другите условия, наложени от посочената директива.
So, as a precondition making it possible to establish whether a particular candidate has observed the other conditions imposed by the directive, the condition of residence, which determines the Member State of issue, assumes special importance in relation to the other conditions laid down by the directive.
Следователно безопасността на движението по пътищата би могла да бъде застрашена, ако не е спазено посоченото условие за пребиваване относно лице, спрямо което е била наложена мярка за ограничаване, временно отнемане, отнемане или анулиране на правото на управление по смисъла на член 8, параграф 4 от Директива 91/439.
Road safety might, therefore, be jeopardised if the condition of residence were not observed with regard to someone whose right to drive has been restricted, suspended, withdrawn or cancelled for the purposes of Article 8(4) of Directive 91/439.
Следователно когато е възможно да се установи не в зависимост от информация от приемащата държавачленка, а въз основа на посочване в самото свидетелство за управление или на друга неоспорима информация, произхождаща от държаватачленка на издаване, че условието за пребиваване, наложено от член 7, параграф 1, буква б) от Директива 91/439, не е изпълнено при издаването на това свидетелство, приемащата държавачленка, на чиято територия спрямо притежателят на посоченото свидетелство е била наложена мярка за отнемане на по-ранно свидетелство за управление, може да откаже да признае правото на управление, произтичащо от свидетелството за управление, издадено по-късно от друга държавачленка извън период на забрана за искане на ново свидетелство.
It follows that, when it is possible to determine, not in the light of information supplied by the host Member State but on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that the condition of residence laid down by Article 7(1)(b) of Directive 91/439 had not been satisfied when that licence was issued, the host Member State, in whose territory the holder of that licence has been the object of a measure withdrawing an earlier driving licence, may refuse to recognise the right to drive stemming from the driving licence later issued by another Member State following any period in which it is prohibited to apply for a new licence.
Предвид всички предходни съображения на двата отправени въпроса следва да се отговори, че член 1, параграф 2, член 7, параграф 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат при обстоятелства като тези по главните производства дадена държавачленка да откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държавачленка извън период на забрана за искане на ново свидетелство, наложен на съответното лице, и следователно валидността на това свидетелство, докато притежателят на същото не изпълни условията, изисквани в първата държавачленка за издаването на ново свидетелство след отнемането на по-ранно свидетелство, включително проверка на годността за управление, удостоверяваща, че вече не са налице основанията, обосноваващи посоченото отнемане.
Having regard to all the foregoing considerations, the answer to be given to the questions referred must be that, on a proper construction of Articles 1(2), 7(1) and 8(2) and (4) of Directive 91/439, it is contrary to those provisions for a Member State, in circumstances such as those of the cases in the main proceedings, to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State following any period in which the person concerned is forbidden to apply for a new licence and therefore, the validity of that licence, so long as the licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following the withdrawal of a previous licence, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence.
WIEDEMANN И FUNK откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държавачленка, ако е установено въз основа на посочване в същото или на друга неоспорима информация, произхождаща от държаватачленка на издаване, че при издаването на посоченото свидетелство неговият притежател, спрямо когото на територията на първата държавачленка е била наложена мярка за отнемане на по-ранно свидетелство, не е имал обичайно пребиваване на територията на държаватачленка на издаване.
WIEDEMANN AND FUNK contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State, if it is established, on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that when that licence was issued its holder, who had been the object, in the territory of the first Member State, of a measure withdrawing an earlier licence, was not normally resident in the territory of the Member State of issue.
По възможността за временно отнемане на правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено от друга държавачленка
Whether it is possible to suspend temporarily the right to drive stemming from a driving licence issued by another Member State
С третия си въпрос препращащата юрисдикция по дело C-329/06 иска по същество да се установи дали член 1, параграф 2 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439 трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че след отнемане на свидетелство за управление от нейните административни органи, в интерес на безопасността на движението по пътищата държавачленка може временно да отнеме правото на управление, произтичащо от свидетелство, издадено по-късно от друга държавачленка, когато последната е посочила, че започва проверка на условията за издаване на това ново свидетелство, която би могла да доведе до отнемането му.
By its third question, the national court in Case C-329/06 seeks, essentially, to ascertain whether, on a proper construction of Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive 91/439, a Member State may, after a driving licence has been withdrawn by its administrative authorities, temporarily suspend in the interests of road safety the right to drive stemming from a licence subsequently issued by another Member State, when the latter has indicated that it was to conduct an examination of the procedure followed in the issuing of that new licence which might lead to its withdrawal.
По релевантността на въпроса
The relevance of the question
В писменото си становище по дело C-329/06 германското правителство поддържа, че в резултат на позицията, изразена от Чешката република в писмото ѝ от 14 март 2006 г., посочено в точка 32 от настоящото решение, според което тази държавачленка нямало да пристъпи към отнемане на свидетелството на г-н Wiedemann, настоящият преюдициален въпрос вече не е релевантен.
In its written observations concerning Case C-329/06, the German Government maintains that, as a result of the position expressed by the Czech Republic in its letter of 14 March 2006, referred to in paragraph 32 above, that it would not withdraw Mr Wiedemann’s licence, the question is no longer relevant.
Следва да се напомни, че в рамките на производство по член 234 ЕО, който е основан на ясно разделение на правомощията между националните юрисдикции и Съда, само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени предвид особеностите на делото както необходимостта от преюдициално заключение, за да може да постанови решението си, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда.
It is to be borne in mind that, in proceedings under Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, it is for the national court alone, before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the judicial decision to be made, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it refers to the Court.
Съдът е приел обаче, че при изключителни обстоятелства следва да разгледа условията, при които е сезиран от националния съд, за да провери собствената си компетентност (вж. Решение по дело Varec, посочено по-горе, точка 24 и цитираната съдебна практика).
Nevertheless, the Court has also held that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction (Varec, paragraph 24 and the caselaw cited).
Той може да не се произнесе по отправеното от национална юрисдикция преюдициално запитване само ако е съвсем очевидно, че исканото тълкуване на общностното право няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора по главното производство или че проблемът е от хипотетично естество (вж. в този смисъл по-специално Решение по дело PreussenElektra, посочено по-горе, точка 39 и Решение по дело Laval un Partneri, посочено по-горе, точка 46).
The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the problem is hypothetical (see, in particular, PreussenElektra, paragraph 39, and Laval un Partneri, paragraph 46).
В случая германското правителство не оспорва компетентността на Съда към момента на започване на преюдициалното производство.
In this case the German Government does not challenge the Court’s jurisdiction at the moment when the preliminary ruling proceedings were initiated.
Всъщност то само отбелязва, че настоящият въпрос е загубил своята релевантност в резултат на писмото на чешкия министър на транспорта от 14 март 2006 г., доколкото последното посочва окончателния отказ на чешките власти да започнат процедура по отнемане на чешкото свидетелство за управление, предмет на спора по главното производство.
It does no more than observe that this question has become irrelevant as a result of the letter of 14 March 2006 of the Czech Minister for Transport, given that that letter expresses the definitive refusal of the Czech authorities to initiate a procedure for the withdrawal of the Czech driving licence at issue in the main proceedings.
Националният съд обаче, а не Съдът, следва да прецени значението на това писмо, за да определи дали то съдържа такъв отказ.
It is, however, for the national court and not for the Court of Justice to determine the significance of that letter in order to establish whether it contains such a refusal.
Във всеки случай само този съд следва да определи дали предвид настъпилите факти, за които той е уведомен след акта за препращане, отговорът на този преюдициален въпрос вече не представлява интерес с оглед на решаването на спора, който е отнесен пред него.
In any case, it is for the national court alone to decide whether, in the light of events of which it was informed after the decision to refer, the reply to that question now serves no purpose in the settlement of the case before it.
На първо място, следва да се отбележи, че когато въз основа на Директива 91/439 дадена държавачленка е длъжна да признае свидетелство за управление, издадено от друга държавачленка, полезното действие на взаимното признаване на свидетелствата за управление би било застрашено, ако първата държавачленка има възможност да реши да отнеме временно правото на управление, произтичащо от това свидетелство, докато втората държавачленка проверява условията за неговото издаване.
First of all, it is to be noted that when, on the basis of Directive 91/439, a Member State is bound to recognise a driving licence issued by another Member State, the effectiveness of mutual recognition of driving licences would be jeopardised if it were possible for that Member State to decide to suspend the right to drive stemming from that licence while the second Member State investigates the procedure followed for its issue.
Всъщност при такава хипотеза дори ако тази проверка може да доведе до отнемането на въпросното свидетелство, временното отнемане на правото на управление, произтичащо от това свидетелство, би се основавало на презумпция за незаконосъобразност на същото, която е несъвместима с практиката на Съда, посочена в точка 53 от настоящото решение, според която притежаването на свидетелство за управление, издадено от държавачленка, трябва да се счита от всички държавичленки за доказателство, че притежателят на това свидетелство е отговарял в деня, в който последното му е издадено, на условията за издаване, предвидени в Директива 91/439.
In such a situation, even if that investigation may lead to withdrawal of the licence in question, temporary suspension of the right to drive stemming from that licence would be based on a presumption of unlawfulness irreconcilable with the Court’s caselaw referred to in paragraph 53 above, according to which possession of a driving licence issued by a Member State must be considered by every other Member State as constituting proof that the holder of that licence, on the day it was issued to him, had fulfilled the conditions for issue laid down by Directive 91/439.
Следователно държавачленка, която след приемането на мярка за отнемане на свидетелството за управление на дадено лице е длъжна съгласно разпоредбите на тази директива да признае свидетелството, издадено по-късно на това лице от друга държавачленка, не може да отнеме временно правото на управление, произтичащо от това ново свидетелство.
A Member State which, after adopting a measure withdrawing a person’s driving licence, is bound by virtue of the provisions of that directive to recognise a licence subsequently issued to that person by another Member State, may not, therefore, suspend the right to drive stemming from that new licence.
Когато съгласно втората част на отговора, съдържащ се в точка 73 от настоящото решение, държавачленка има по изключение право да откаже да
When, however, in accordance with the second part of the reply set out in paragraph 73 above, a Member State is, exceptionally, entitled to refuse to recognise the
Впрочем както се посочва в точка 66 от настоящото решение, важно е се напомни, че държавачленка може по силата на член 8, параграф 2 от Директива 91/439 да прилага своите национални разпоредби относно ограничаването, временното отнемане, отнемането или анулирането на правото на управление на притежателя на свидетелство за управление, издадено в друга държавачленка, поради поведението на заинтересованото лице след издаването на това свидетелство.
Furthermore, as has been stated in paragraph 66 above, it is important to bear in mind that a Member State may, by virtue of Article 8(2) of Directive 91/439, apply its national provisions on the restriction, suspension, withdrawal or cancellation of the right to drive to the holder of a driving licence issued by another Member State on account of that person’s conduct after that licence was issued.
С оглед на горепосочените съображения на третия въпрос, поставен по дело C-329/06, следва да се отговори, че член 1, параграф 2 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439 не допускат държавачленка, която в съответствие с тази директива е длъжна да признае правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено от друга държавачленка, да отнеме временно това право, когато последната държавачленка проверява условията за издаване на това свидетелство.
In light of the foregoing considerations, the reply to be given to the third question referred in Case C-329/06 must be that it is contrary to Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive 91/439 for a Member State bound, in accordance with that directive, to recognise the right to drive stemming from a driving licence issued by another Member State, to suspend that right temporarily while the latter Member State investigates the procedure followed in the issuing of that licence.
Противно на това, в същия контекст посочените разпоредби допускат държавачленка да реши да отнеме временно това право, ако от посочване в споменатото свидетелство или от друга неоспорима информация, произтичаща от другата държавачленка, следва, че условието за пребиваване, наложено в член 7, параграф 1, буква б) от посочената директива, не е било изпълнено към момента на издаване на същото това свидетелство.
In contrast, in that same context, it is not contrary to those provisions for a Member State to decide to suspend that right if it is clear from entries in that licence or other incontestable information supplied by that other Member State that the condition of residence imposed in Article 7(1)(b) of that directive was not satisfied at the moment when that licence was issued.
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that
WIEDEMANN И FUNK препращащите юрисдикции, последните следва да се произнесат по съдебните разноски.
WIEDEMANN AND FUNK court.
При същите обстоятелства посочените разпоредби допускат дадена държавачленка да откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държавачленка, ако е установено въз основа на посочване в същото или на друга неоспорима информация, произхождаща от държаватачленка на издаване, че при издаването на посоченото свидетелство неговият притежател, спрямо когото на територията на първата държавачленка е била наложена мярка за отнемане на по-ранно свидетелство, не е имал обичайно пребиваване на територията на държаватачленка на издаване.
In the same circumstances, it is not contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State, if it is established, on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that when that licence was issued its holder, who had been the object, in the territory of the first Member State, of a measure withdrawing an earlier licence, was not normally resident in the territory of the Member State of issue.
Противно на това, в същия контекст посочените разпоредби допускат държавачленка да реши да отнеме временно това право, ако от посочване в самото свидетелство или от друга неоспорима информация, произтичаща от другата държавачленка, следва, че условието за пребиваване, наложено в член 7, параграф 1, буква б) от посочената директива, не е било изпълнено към момента на издаване на същото това свидетелство.
In contrast, in that same context, it is not contrary to those provisions for a Member State to decide to suspend that right if it is clear from entries in that licence or from other incontestable information supplied by that other Member State that the condition of residence imposed in Article 7(1)(b) of that directive was not satisfied at the moment when that licence was issued.
Съединени дела C-334/06—C-336/06
Joined Cases C-334/06 to C-336/06
(член 1, параграф 2, член 7, параграф 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439 на Съвета, изменена с Регламент № 1882/2003)
(Council Directive 91/439, as amended by Regulation No 1882/2003, Arts 1(2), 7(1), and 8(2) and (4))
РЕЗЮМЕ — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА C-334/06—C-336/06
SUMMARY — JOINED CASES C-334/06 TO C-336/06
По съединени дела C-334/06—C-336/06, с предмет преюдициални запитвания, отправени на основание член 234 ЕО от Verwaltungsgericht Chemnitz (Германия), с актове от 20 юли 2006 г., 17 юли 2006 г. и 31 юли 2006 г., постъпили в Съда на 3 август 2006 г., в рамките на производства по дела
REFERENCES under Article 234 EC for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Chemnitz (Germany) (C-343/06), made by decisions of 20 July, 17 July and 31 July 2006, respectively, received at the Court on 3 August 2006, in the proceedings
СЪДЪТ (трети състав), състоящ се от: г-н A. Rosas (докладчик), председател на състав, г-н J. N. Cunha Rodrigues, г-н J. Klučka, г-н A. Ó Caoimh и г-н Ал.
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh and A. Arabadjiev, Judges,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н G. Braun и г-жа N. Yerrell, в качеството на представители, след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 14 февруари 2008 г., постанови настоящото
— the Commission of the European Communities, by G. Braun and N. Yerrell, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 February 2008, gives the following
Преюдициалните запитвания се отнасят до тълкуването на член 1, параграф 2 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стp.
The references for a preliminary ruling concern the interpretation of Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Council Directive 91/439/EEC of 29 July 1991 on driving licences (OJ 1991 L 237, p.
издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр.
ZERCHE AND OTHERS pean Parliament and of the Council of 29 September 2003 (OJ 2003 L 284, p.