natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„Германски гражданин може да се екстрадира с оглед на изпълнението на наказание само когато — след като е било надлежно уведомено за правата си — лицето, срещу което е образувано наказателно производство, е дало съгласие, като това се отбелязва в протокола от съдебното заседание. […]“ граждани и по отношение на чужденците не разграничават гражданите на другите държавичленки от тези на третите държави, са приети вследствие на решението на Bundesverfassungsgericht [Федерален конституционен съд] (Германия), постановено на 18 юли 2005 г., в което този съд обявява предходния закон за противоконституционен поради съображението, че той накърнява по непропорционален начин основното право на всеки германец да не бъде екстрадиран 10.
‘The extradition of a German national for the purposes of execution of sentence is permitted only if the requested person consents (such being minuted by the judge) after being informed of his rights …’ regard to foreign nationals between nationals of other Member States and those of third States, were adopted following a judgment of the Bundesverfassungsgericht (Federal Constitutional Court) (Germany) of 18 July 2005, declaring the earlier law to be unconstitutional on the ground that it infringed, in a disproportionate manner, the fundamental right of every German not to be extradited. 10
Положението на чужденците, независимо дали са граждани на друга държавачленка или на трета държава, е уредено в § 83b, алинея 2 от IRG.
The situation of foreign nationals, whether nationals of another Member State or of a third State, is governed by Paragraph 83b(2) of the IRG.
Той предвижда:
This provides:
„Екстрадиция на чужд гражданин, чието място на обичайно пребиваване се намира на територията на държавата, може да бъде отказана и когато
‘Authorisation to extradite a foreign national who has his habitual residence in Germany may in addition be refused, if
Запитващата юрисдикция отбелязва, че от процесуална гледна точка решението за изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу чужд гражданин, когато съответното лице не е дало съгласие за предаването си, се приема от Generalstaatsanwaltschaft 11 и че Oberlandesgericht упражнява контрол по отношение на това решение.
At a procedural level, the referring court states that the decision to execute a European arrest warrant issued against a foreign national is taken, where the person does not consent to his surrender, by the Generalstaatsanwaltschaft 11 and that that decision is subject to review by the Oberlandesgericht.
Германските съдебни органи са сезирани с искане за предаване на г-н Kozłowski по силата на европейска заповед за арест, издадена на 18 април b) в случай на екстрадиция с оглед на изпълнение на наказание последният не е съгласен с екстрадицията, след като е надлежно уведомен за правата си, като това се отбелязва в протокола от съдебното заседание, и когато предимство има неговият достоен за защита интерес от изпълнение на наказанието на територията на държавата […]“
(b) in the case of extradition for the purposes of execution of sentence, he does not consent to such extradition after being informed of his rights (such being minuted by the judge) and if he has an interest in execution of the sentence in Germany that deserves protection and predominates …’
10 — Член 16, параграф 2 от Основния закон на Федерална република Германия (Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland) предвижда:„Не се допуска екстрадиция на германски гражданин [в] чужбина.
10 — Article 16(2) of the Basic Law of the Federal Republic of Germany (Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland) provides:‘No German may be extradited to a foreign country.
Дерогираща правна уредба може да се предвиди в Закона за екстрадицията [към] държавачленка на Европейския съюз или към международен съд, при положение че са гарантирани принципите на правовата държава.“
The law may provide otherwise for extraditions to a member state of the European Union or to an international court, provided that the rule of law is observed.’
11 — Органи на прокуратурата към компетентната въззивна юрисдикция.
11 — Office of public prosecutor based at the appellate court having jurisdiction.
Запитващата юрисдикция уточнява, че тези разпоредби, доколкото поставят в привилегировано положение германските
The national court points out that those provisions, in so far as they favour German nationals and make no distinction with
2007 г. от съда в Bydgoszcz (Полша) с оглед на изпълнение на наказание лишаване от свобода от пет месеца, наложено с влязла в сила присъда.
Regional Court, Bydgoszcz (Poland), for the purposes of the execution of a five-month prison sentence imposed by a judgment which has become final.
Запитващата юрисдикция посочва, че съгласно постановените срещу г-н Kozłowski осъдителни присъди той е неженен и няма деца.
The referring court states that, according to the judgments convicting Mr Kozłowski, he is unmarried and childless.
Той владее в малка степен, дори въобще не владее немски език и страда от алкохолна зависимост от 2002 г.
He has little or even no knowledge of German and has been an alcoholic since 2002.
Той е израсъл в Полша.
He grew up in Poland.
След като завършва образованието си, преминава курс на обучение за готвач и работи като такъв до края на 2003 г.
Following his schooling, he trained as a chef and worked as such until the end of 2003.
В продължение на около една година г-н Kozłowski получава месечно обезщетение за безработица в размер на 100 EUR.
For approximately one year Mr Kozłowski drew unemployment benefit of roughly EUR 100 per month. His last place of residence in Poland was Sosno, in Województwo kujawsko pomorskie (KujawskoPomorskie Province).
Съгласно присъдата от 27 юли 2006 г. през февруари 2005 г. г-н Kozłowski влязъл на територията на Федерална република Германия, за да работи там.
According to the judgment of 27 July 2006, Mr Kozłowski went to Germany in February 2005 in order to take up work.
Понякога работел в строителния сектор и пребивавал в Германия до задържането си на 10 май 2006 г., като прекъснал престоя си по време на отпуска за коледните и новогодишни празници.
He was employed on an occasional basis on building sites and stayed in Germany until his arrest on 10 May 2006, with one interruption over the Christmas holiday period.
Г-н Kozłowski не дава съгласието си за това предаване.
Mr Kozłowski did not consent to his surrender.
Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart — германският изпълняващ съдебен орган, го уведомява на 18 юни 2007 г., че не възнамерява да се позовава на случай на непривеждане в изпълнение.
The Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart, the executing judicial authority, informed him on 18 June 2007 that it did not intend to invoke any ground for nonexecution.
Всъщност според този съдебен орган заинтересованото лице не е пребивавало обичайно в Германия и последователните му престои в тази държавачленка имали единствено за цел извличане от престъпна дейност на парични средства, добавяни към получаваното в Полша оскъдно обезщетение за безработица и оказваната от родителите му материална помощ.
According to that authority, Mr Kozłowski’s habitual residence was not in Germany and his regular visits to that Member State had the sole purpose of adding the amounts earned from the committing of crimes to the limited unemployment benefits received in Poland and to the material assistance provided by his parents.
Generalstaatsanwaltschaft смята също, че няма основание да се извършва обстойно и изискващо време разследване, за да се установи къде, кога, при кого и с каква цел пребивава издирваното лице.
The Generalstaatsanwaltschaft also considered that it was not for it to engage on its own initiative in the meticulous and time-consuming investigation of where, when, with whom and for what purpose the requested person had stayed.
Поради това Generalstaatsanwaltschaf иска от Oberlandesgericht да разреши изпълнението на европейската заповед за арест.
It had therefore applied to the Oberlandesgericht to allow execution of the European arrest warrant.
За сметка на това съгласно присъдата от 25 февруари 2007 г. г-н Kozłowski пътувал многократно до Германия от януари 2005 г., но в останалото време издръжката му се осигурявала от семейството на неговите родители.
On the other hand, according to the judgment of 25 January 2007, the defendant had visited Germany on numerous occasions since January 2005 but had otherwise been looked after by his parents’ family.
При изслушването му той заявява, че е търсил начин да отиде в Германия и да намери работа там, за да заплати адвокатското възнаграждение във връзка с делото, по което е издадена европейската заповед за арест.
At his hearing, he stated that he had intended to go to Germany to find work there in order to pay the lawyers’ fees for the case in which the European arrest warrant had been issued.
Той заявява също, че е попаднал в лоша среда и че би желал да остане в Германия след освобождаването си.
He also stated that he had fallen into bad company and wished to remain in Germany following his release.
Понастоящем г-н Kozłowski е задържан в центъра за изпълнение на наказания в Щутгарт (Германия), където изтърпява наказание лишаване от свобода от три години и шест месеца, което е наложено с две присъди на Amtsgericht Stuttgart (Германия) от 27 юли 2006 г. и 25 януари 2007 г. за извършването на редица измами в Германия.
Mr Kozlowski is currently being held in Stuttgart prison (Germany), serving a sentence of imprisonment of three years and six months, imposed by the Amtsgericht Stuttgart pursuant to two judgments of 27 July 2006 and 25 January 2007 for numerous fraud offences committed in Germany.
СТАНОВИЩЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛО C-66/08
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 ting crimes, meaning that the lawfulness of his stay in Germany was unclear, and
На второ място, запитващата юрисдикция търси отговор на въпроса за съответствието на германското право, с което се транспонира член 4, точка 6 от Рамковото решение, с принципа на недопускане на дискриминация.
Secondly, the referring court asks whether the German law transposing Article 4(6) of the Framework Decision is compatible with the principle of nondiscrimination.
По-специално тя иска от Съда да се произнесе по въпроса дали и в каква степен е възможно да се прави разграничение между гражданите на държавата и чуждите граждани, които са граждани на Съюза.
In particular, it would like the Court to rule on the question whether — and, if so, to what extent — it is possible to make a distinction between German nationals and foreign nationals who are citizens of the European Union.
Oberlandesgericht посочва, че е изправен пред следните два въпроса.
It is in view of the foregoing that the Oberlandesgericht asks the Court the following two questions:
По-конкретно тази юрисдикция си поставя въпроса за последиците, които следва да произтекат за тази преценка от следните обстоятелства:
More precisely, the Oberlandesgericht asks what implications are to be inferred for the purposes of that assessment from the following circumstances:
— прекъсванията на престоя на г-н Kozłowski в Германия по време на отпуска за коледните и новогодишните празници през 2005 г., дори също през юни 2005 г., както и през февруари и март 2006 г.,
‘(1) Do the following facts preclude the assumption that a person is a “resident” of, or is “staying” in, an [executing] Member State in the sense of Article 4(6) of the [Framework Decision]:
— фактът, че повече от три месеца след пристигането си в Германия г-н Kozłowski не е осъществявал там дейност и е осигурявал основната част от средствата си за препитание чрез извършване на престъпления, така че не пребивава непрекъснато в [изпълняващата] държавачленка;
— the fact that Mr Kozłowski, more than three months after his entry to Germany, did not carry out any paid work there and earned his living essentially by commit- his stay in the Member State [of execution] has not been uninterrupted;
IV — Анализ не пребивава в нея в съответствие с националното законодателство във връзка с влизането и престоя на чужденците; в) обичайно извършва там престъпна дейност и/или г)
IV — Analysis his stay there does not comply with the national legislation on residence of foreign nationals;
Предлагам на Съда първо да разгледа втория въпрос, поставен от запитващата юрисдикция.
I propose that the Court consider, first, the second question referred by the national court.
Според мен разглеждането на преюдициалните въпроси в този ред се обосновава от обстоятелството, че ако Съдът трябва да отговори на втория въпрос, че принципът на недопускане на дискриминация не допуска предаването на гражданин на държавачленка, различна от Федерална република Германия, против волята му, щом липсата на съгласие на германски гражданин изключва подобно предаване, то първият въпрос би бил безпредметен.
Consideration of the questions referred for a preliminary ruling in this order is justified, in my opinion, by the fact that, were the Court to hold in response to the second question that the principle of nondiscrimination precludes the surrender against his will of a national of a Member State other than the Federal Republic of Germany, given that the lack of consent by a German national rules out such surrender, the first question would not call for a reply.
е задържано в нея с оглед изпълнение на наказание лишаване от свобода?
(d) he is in detention there serving a custodial sentence?
А — По втория преюдициален въпрос
A — The second question referred for a preliminary ruling
С втория си въпрос запитващата юрисдикция иска от Съда да се произнесе по съответствието с общностното право на разликата в третирането, предвидена в германското законодателство между германските граждани и тези на другите държавичленки, що се отнася до последиците от липсата на съгласие на лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест.
By its second question, the national court is asking the Court to rule on the conformity with Community law of the difference in treatment provided for by German legislation between German nationals and nationals of other Member States, regarding the effect of the lack of consent of the requested person.
Тя поставя този въпрос, тъй като съгласно § 80, алинея 3 от IRG се изключва изпълнението на европейска заповед за арест, издадена срещу германски
It asks this question because, under Paragraph 80(3) of the IRG, a European arrest warrant concerning a German national may not be executed if that person does not
СТАНОВИЩЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛО C-66/08 съответното лице е гражданин на изпълняващата държавачленка или е пребиваващ в нея.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 person concerned is a national or resident of the executing Member State.
гражданин, когато това лице не е съгласно да бъде предадено, докато съгласно § 83b от IRG липсата на съгласие на гражданин на друга държавачленка може да бъде основание за отказ само ако изпълнението на наказанието на територията на Федерална република Германия е обосновано с оглед на достоен за защита интерес.
consent to his surrender whereas, under Paragraph 83b of the IRG, the lack of consent of a national of another Member State can justify a refusal only if execution of the custodial sentence in the territory of the Federal Republic is justified by an interest that deserves protection.
Според това правителство тази разпоредба от Рамковото решение позволява на държавитечленки да предвидят специфичен случай на непривеждане в изпълнение, основан на гражданството.
According to that government, that provision of the Framework Decision allows Member States to provide for a specific ground of nonexecution based on nationality.
Германското правителство се позовава и на член 5, точка 3 от Рамковото решение, приложим когато европейската заповед за арест е издадена с оглед на провеждане на наказателно производство и съгласно който когато съответното лице е гражданин на изпълняващата държавачленка или пребиваващ в нея, съдебният орган на тази държава може да постави предаването в зависимост от условието това лице да бъде върнато в посочената държава, за да изтърпи там наказанието, наложено спрямо него в издаващата държавачленка.
The German Government also refers to Article 5(3) of the Framework Decision, which applies where the European arrest warrant was issued for the purposes of prosecution and which provides that, where the person concerned is a national or resident of the executing Member State, the judicial authority of that State may make surrender subject to the condition that the person be returned to that State in order to serve there the sentence passed against him in the issuing Member State.
За да се отговори на този въпрос, на първо място е необходимо да се постави въпросът за съответствието с общностното право на разпоредбите от законодателство на държавачленка като тези на § 80, алинея 3 от IRG.
In order to answer that question it is necessary, first, to examine the compatibility with Community law of a provision of national legislation such as Paragraph 80(3) of the IRG.
Следователно е необходимо да се разгледа дали член 4, точка 6 от Рамковото решение трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държавачленка, което изключва изпълнението на европейска заповед за арест, издадена с оглед на изпълнението на наказание, когато тази заповед за арест се отнася до един от гражданите ѝ и последният не е съгласен да бъде предаден.
It must therefore be determined whether Article 4(6) of the Framework Decision must be interpreted as precluding legislation of a Member State under which the execution of a European arrest warrant issued for the purposes of execution of a custodial sentence is ruled out if that arrest warrant concerns one of its nationals and he does not consent to his surrender.
Всъщност въпросът дали гражданин на друга държавачленка може също да се ползва от подобно законодателство съгласно принципа на недопускане на дискриминация се поставя само ако последното е съвместимо с Рамковото решение.
It is only if such legislation is compatible with the Framework Decision that the question arises whether a national of another Member State can also rely on it pursuant to the principle of nondiscrimination.
Германското правителство поддържа, че това изключение в полза на гражданите на държавата му се основава на особените и реципрочни връзки, които съществуват между гражданина и неговата държавата и по силата на които този гражданин никога не могъл да бъде изключен от националната общност.
The German Government maintains that that exception in favour of the nationals of a Member State is based on the special and reciprocal relations which bind a citizen to his State, as a result of which that citizen may never be excluded from the national community.
Освен това Федерална репуб -лика Германия имала особен интерес от ресоциализацията на гражданите си, чието улесняване се целяло с изпълнението на наказанието в Германия.
Furthermore, the Federal Republic of Germany has a particular interest in the rehabilitation of its nationals, which is served by execution of the sentence in Germany.
Ето защо § 80, алинея 3 от IRG изключвал всяко право на преценка при липса на съгласие на германски гражданин да бъде предаден.
That is why Paragraph 80(3) of the IRG abolishes any discretion where a German national does not consent to his surrender.
Безспорно член 4, точка 6 от Рамковото решение, както е редактиран, може
It is true that the terms in which Article 4(6) of the Framework Decision is framed could lead it
KOZŁOWSKI да се улесни реинтеграцията на това лице.
KOZŁOWSKI reintegration of that person.
На последно място, тезата на германското правителство накърнява полезното действие на Рамковото решение, тъй като води до повторно въвеждане в определена степен на принципа на недопускане на екстрадиция на граждани на съответната държава, който законодателят на Европейския съюз възнамерява да изостави с това Рамково решение.
Finally, the German Government’s argument impairs the effectiveness of the Framework Decision because it amounts to reintroducing, to a certain extent, the principle of nonextradition of nationals which the European Union legislature wished by means of the Framework Decision to renounce.
да бъде тълкуван по поддържания от германското правителство начин.
to be understood in the way favoured by the German Government.
Тази разпоредба обаче не е еднозначна.
However, that provision is not unambiguous.
Тя може също така да се тълкува в смисъл, че държавитечленки трябва да оставят на съдебните си органи възможността да решават във всеки конкретен случай дали да откажат или не изпълнението на европейска заповед за арест, издадена с оглед на изпълнението на наказание, когато тази заповед се отнася до техни граждани.
It can be equally well understood as meaning that the Member States must leave it to their judicial authorities to decide, in each case, whether to refuse execution of a European arrest issued for the purposes of execution of a sentence where it concerns one of their nationals.
Всъщност посочената разпоредба започва с израза „Изпълняващият съдебен орган може да откаже да изпълни европейска заповед за арест“.
That provision begins, in fact, with the words ‘[t]he executing judicial authority may refuse to execute the European arrest warrant’.
Ще разгледам последователно всяка от тези точки.
I shall therefore examine each of those points in turn.
След това ще заключа от посоченото, че съгласно принципите на предимство и на конформно тълкуване националният съд не трябва да взема предвид § 80, алинея 3 от IRG, така че тази разпоредба не може да представлява пречка за предаването на г-н Kozłowski.
I shall go on to conclude that, in accordance with the principles of primacy and of conforming interpre -tation, the national court must not take Paragraph 80(3) of the IRG into account, which means that that provision cannot preclude Mr Kozłowski’s surrender.
Ето защо смятам, че съгласно постоянната съдебна практика за целите на разглеждания въпрос член 4, точка 6 от Рамковото решение трябва да се тълкува с оглед на системата, от която е част този член, както и на преследваните с него цели и тези на това рамково решение 12.
I am therefore of the opinion, in accordance with settled caselaw, that Article 4(6) of the Framework Decision should be interpreted, for the purposes of the question under consideration, in the light of the scheme of which that provision forms part and of the objectives pursued by that scheme and by the Framework Decision. 12
Анализът на системата, предвидена с Рамковото решение, позволява да се твърди, че с европейската заповед за арест се цели принудителното прехвърляне на едно лице от една държавачленка в друга.
It can be confirmed on the basis of an examination of the scheme established by the Framework Decision that the European arrest warrant is intended to achieve the enforced transfer of a person from one Member State to another.
Като разглеждам тази система и тези цели смятам, че подържаната от германското правителство теза е в противоречие с последните поради следните съображения.
Upon examining that scheme and those objectives, I consider that the German Government’s argument runs contrary to both for the following reasons.
От една страна, в предвидената от Рамковото решение система липсата на съгласие на лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест, не може сама по себе си да обоснове решение за непривеждане в изпълнение.
First, under the scheme provided for by the Framework Decision, the lack of consent on the part of the requested person may not, as such, justify a decision not to execute the warrant.
От друга страна, решение за отказ може да се основе на член 4, точка 6 от Рамковото решение само когато изпълнението на наказанието в изпълняващата държавачленка се оказва необходимо, за
Secondly, a refusal can be based on Article 4(6) of the Framework Decision only if it becomes apparent that execution of the sentence in the executing Member State is necessary in order to facilitate the
12 — Вж. неотдавнашно приложение от големия състав на Съда в Решение от 15 април 2008 г. по дело Impact (C-268/06, Сборник, стр. I-2483, точка 110 и цитираната съдебна практика).
12 — See, for a recent application by the Court sitting in Grand Chamber formation, Case C-268/06 Impact [2008] ECR I-2483, paragraph 110 and the caselaw cited.