natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тази телевизионна реклама (наричана понататък „спорната реклама“) започва с появата на името „O2“ и чернобяло изображение на движещи се мехурчета и след това продължава с изображения на „Threepay“ и „3“, както и със съобщение, че услугите на H3G са по-евтини по специфичен начин.
This televised advertisement (‘the disputed advertisement’) began by using the name ‘O2’ and moving black-and-white bubble imagery, followed by ‘Threepay’ and ‘3’ imagery, together with a message that H3G’s services were cheaper in a specific way.
O2 и O2 (UK) предявяват иск за нарушаване на правата върху техните марки мехурчета срещу H3G пред High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division. 20
O2 and O2 (UK) brought proceedings against H3G for infringement of their bubbles trade marks before the High Court of Justice of England and Wales, Chancery Division.
С оглед на главното производство те признават, че извършеното в спорната реклама сравнение на цените е точно и че тази реклама като цяло не е заблуждаваща.
They accepted, for the purposes of the main proceedings, that the price comparison in the disputed advertisement was true and that that advertisement, as a whole, was not misleading.
По-специално тя не внушавала, че между O2 и O2 (UK), от една страна, и H3G, от друга, съществува някаква търговска връзка.
In particular it did not suggest any form of trade connection between O2 and O2 (UK), on the one hand, and H3G, on the other.
Искът за нарушаване на права е отхвърлен с решение от 23 март 2006 г.
That action for infringement was dismissed by judgment of 23 March 2006.
По същество High Court приема, че използването на изображения на мехурчета в спорната реклама попада в приложното поле на член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104, но че тази реклама съответства на член 3а от Директива 84/450, като подобно съответствие осигурява на H3G основание за защита по член 6, параграф 1, буква б) от Директива 89/104.
Essentially, the High Court held that the use of the bubbles images in the disputed advertisement fell within Article 5(1)(b) of Directive 89/104, but since that advertisement complied with Article 3a of Directive 84/450, such compliance provided H3G with a defence under Article 6(1)(b) of Directive 89/104.
O2 и O2 (UK) подават жалба срещу решението пред Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division). 23
O2 and O2 (UK) brought an appeal against that judgment before the Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division).
Препращащата юрисдикция иска на първо място тълкуване на член 5, параграф 1 от Директива 89/104.
The referring court asks, in the first place, for an interpretation of Article 5(1) of Directive 89/104.
Тя иска да установи, от една страна, дали използването, визирано в тази разпоредба, е единствено това, което има за цел да отличи търговския произход на стоките или услугите, предлагани на пазара от трето лице.
It seeks to ascertain, first, whether the use referred to in that provision is solely use for the purposes of distinguishing the trade origin of the goods or services marketed by the third party.
Според нея утвърдителен отговор би довел до неприложимост на член 5, параграф 1 от Директива 89/104 по отношение на използването в сравнителна реклама на марката на конкурент, тъй като в нея марката не се използва за означаване на произхода на стоките на рекламодателя.
In its opinion, an affirmative answer would mean that use of a competitor’s trade mark in the context of comparative advertising does not fall within Article 5(1) of Directive 89/104, because the trade mark is not being used there to indicate the origin of the advertiser’s goods.
От друга страна, тя поставя въпроса дали за преценката на наличието на вероятност от объркване по смисъла на член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104 следва да се извърши само сравнение между марката и спорния знак и между стоките и услугите, за които е регистрирана марката, и тези, за които се използва знакът, или напротив, следва да се вземе предвид фактическият контекст, в който се използва знакът.
Second, it seeks to know, for the purposes of assessing the existence of a likelihood of confusion within the meaning of Article 5(1)(b) of Directive 89/104, whether consideration should be limited exclusively to a comparison between the trade mark and the disputed sign and between the goods or services for which the mark is registered and those for which the sign is used, or whether, on the other hand, it is appropriate to take account of the factual context in which the sign is used.
На второ място препращащата юрисдикция счита, че съответствието с член 3а от Директива 84/450 на сравнителна реклама, в която се използва марката на конкурент, представлява довод за защита срещу иска, предявен от конкурента срещу подобно използване на неговата марка.
The referring court considers, in the second place, that the conformity with Article 3a of Directive 84/450 of a comparative advertisement in which a competitor’s trade mark is used constitutes a defence against the action brought by the competitor against such use of his mark.
Освен това, ако Съдът даде тълкуване на член 5, параграф 1 от Директива 89/104 в смисъл, че в случай като този в главното производство тази разпоредба
Thus, should the Court interpret Article 5(1) of Directive 89/104 to the effect that, in a case such as that in the main proceedings, that provision enables the proprietor of a registered mark to prohibit the use of his mark in comparative advertising, the
O2 HOLDINGS И O2 (UK) дава право на притежателя на регистрирана марка да забрани използването на своята марка в сравнителна реклама, препращащата юрисдикция иска тълкуване на член 3а, параграф 1 от Директива 84/450, с цел да установи дали за да бъде разрешена сравнителна реклама, в която се използва знак, идентичен или подобен на марката на конкурент, използването на този знак трябва да е „необходимо“ за извършване на сравнение между стоките или услугите на конкурента и тези на рекламодателя.
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) referring court asks for an interpretation of Article 3a(1) of Directive 84/450 for the purposes of ascertaining whether, in order for a comparative advertisement in which a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark is used to be permitted, use of that sign must be ‘indispensable’ to a comparison between the goods or services of the competitor and those of the advertiser.
С въпросите си препращащата юрисдикция иска от Съда тълкуване едновременно на член 5, параграф 1 от Директива 89/104 и на член 3а, параграф 1 от Директива 84/450.
By its questions the referring court asks the Court of Justice to interpret both Article 5(1) of Directive 89/104 and Article 3a(1) of Directive 84/450.
Всъщност определящо за главното производство е обстоятелството, че O2 и O2 (UK) твърдят, че използването от H3G в сравнителна реклама на знак, подобен на техните марки мехурчета, уврежда изключителните права, които са им предоставени от споменатите марки.
The case in the main proceedings is characterised by the fact that O2 and O2 (UK) claim that the use, by H3G, of a sign similar to their bubbles trade marks in a comparative advertisement jeopardises the exclusive right granted to them by those marks.
Следователно е необходимо преди разглеждане на преюдициалните въпроси да се изясни връзката между Директиви 89/104 и 84/450.
It is thus necessary, before examining the questions referred for a preliminary ruling, to clarify the relationship between Directives 89/104 and 84/450.
Съгласно член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 89/104 регистрираната марка предоставя на притежателя изключителни права, по силата на които той има право при определени условия да забрани на всяко трето лице да използва в търговската дейност без негово съгласие знак, идентичен или подобен на неговата марка.
In accordance with Article 5(1) and (2) of Directive 89/104, the registered trade mark is to confer on the proprietor exclusive rights therein, by virtue of which he is to be entitled, under certain conditions, to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade, any sign which is identical with, or similar to, his trade mark.
Съгласно член 5, параграф 3, буква г) от тази директива той може по-специално да забрани на всяко трето лице използването на знака в рекламна дейност.
Under Article 5(3)(d) of that directive, he may, inter alia, prevent all third parties from using such a sign in advertising.
Използването от рекламодателя в сравнителната реклама на знак, идентичен или подобен на марката на конкурент, може да съставлява използване по смисъла на член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 89/104.
Use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark may constitute use within the meaning of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104.
Всъщност, от една страна, член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 89/104 трябва да се тълкува в смисъл, че визира използването на знак, идентичен или подобен на марката, за стоки, пуснати на пазара от трето лице, или за предоставяни от него услуги (вж. в този смисъл, що се отнася до член 5, параграф 1, буква а) от Директива 89/104, Решение от 25 януари 2007 г. по дело Adam Opel, C-48/05, Сборник, стр. I-1017, точка 28).
First, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 must be interpreted as covering the use of a sign identical with, or similar to, the trade mark in respect of goods marketed or services supplied by the third party (see, to that effect, as regards Article 5(1)(a) of Directive 89/104, Case C-48/05 Adam Opel [2007] ECR I-1017, paragraph 28).
От друга страна, реклама, чрез която рекламодателят сравнява стоките и услугите, които той пуска на пазара, с тези на конкурент, явно има за цел да популяризира стоките и услугите на този рекламодател.
Second, an advertisement in which the advertiser compares the goods and services which he markets with those of a competitor is aimed, evidently, at promoting the goods and services of that advertiser.
Чрез подобна реклама рекламодателят се опитва да отличи своите стоки и услуги, сравнявайки техните характеристики с тези на конкурентни стоки и услуги.
With such an advertisement the advertiser seeks to distinguish his goods and services by comparing their characteristics with those of competing goods and services.
Следователно използването от рекламодателя в сравнителна реклама на знак, идентичен или подобен на марката на конкурент, с цел да се идентифицират стоките или услугите, предлагани от последния, се разглежда като използване за самите стоки или услуги на рекламодателя по смисъла на член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 89/104.
Therefore, the use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, the mark of a competitor for the purposes of identifying the goods and services offered by the latter can be regarded as use for the advertiser’s own goods and services for the purposes of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104.
Следователно подобно използване може да бъде забранено по силата на посочените разпоредби, ако са налице предпоставките за това.
Such use may therefore be prevented, where necessary, by virtue of those provisions.
Както обаче е видно от съображения 2—6 от Директива 97/55, общностният законодател възнамерява да създаде благоприятни условия за сравнителната реклама, подчертавайки по-специално в съображение 2, че сравнителната реклама „може също така да стимулира конкуренцията между доставчиците на стоки и услуги в полза на потребителя“ и в съображение 5, че тя „би могла да бъде легитимно средство за информиране на потребителите за тяхното предимство“.
However, as is apparent from recitals 2 to 6 in the preamble to Directive 97/55, the Community legislature was intending to promote comparative advertising, stating, inter alia, in recital 2, that comparative advertising ‘can also stimulate competition between suppliers of goods and services to the consumer’s advantage’ and, in recital 5, that it ‘may be a legitimate means of informing consumers of their advantage’.
Съгласно съображения 13—15 от Директива 97/55 общностният законодател счита, че необходимостта от създаване на благоприятни условия за сравнителната реклама налага ограничаване до определена степен на правата, предоставени от марката.
According to recitals 13 to 15 in the preamble to Directive 97/55, the Community legislature considered that the need to promote comparative advertising required that the right conferred by the mark be limited to a certain extent.
Подобно ограничаване на действието на марката с оглед създаване на благоприятни условия за сравнителната реклама изглежда необходимо не само в случай на използване от рекламодателя на самата марка на конкурент, но и в случай на използване на подобен на тази марка знак.
Such a limitation of the effects of the mark for the purposes of promoting comparative advertising appears necessary not only in the case of use, by the advertiser, of a competitor’s actual mark, but also in the case of use of a sign similar to that mark.
Всъщност съгласно член 2, точка 2а от Директива 84/450 „сравнителна реклама“ означава всяка реклама, която пряко или косвено идентифицира конкурент или предлагани от него стоки или услуги.
Under Article 2(2a) of Directive 84/450, ‘comparative advertising’ means any advertising which explicitly or by implication identifies a competitor or goods or services offered by a competitor.
Следователно за да се установи, че едно рекламно съобщение има сравнителен характер, е необходимо то пряко или косвено да идентифицира конкурент на рекламодателя или предлаганите от този конкурент стоки или услуги (Решение по дело Toshiba Europe, посочено по-горе, точка 29 и Решение по дело De Landtsheer Emmanuel, посочено по-горе, точка 17).
The test for determining whether an advertisement is comparative in nature is thus whether it identifies, explicitly or by implication, a competitor of the advertiser or goods or services which the competitor offers (Toshiba Europe, paragraph 29, and De Landtsheer Emmanuel, paragraph 17).
Следователно когато използването в реклама на знак, подобен на марката на конкурент на рекламодателя, се възприема от средния потребител като позоваване на конкурента или на стоките и услугите, които той предлага — както е в главното производство — е налице сравнителна реклама по смисъла на член 2, точка 2а от Директива 84/450.
Therefore, when the use, in an advertisement, of a sign similar to the mark of a competitor of the advertiser is perceived by the average consumer as a reference to that competitor or to the goods and services which he offers — as in the case in the main proceedings — there is comparative advertising within the meaning of Article 2(2a) of Directive 84/450.
Поради това, с оглед съчетаване на защитата на регистрираните марки и използването на сравнителната реклама член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 89/104 и член 3а, параграф 1 от Директива 84/450 трябва да се тълкуват в смисъл, че притежателят на регистрирана марка няма право да забрани използването от трети лица на знак, идентичен или подобен на неговата марка, в сравнителна реклама, която отговаря на всички условия, предвидени в посочения член 3а, параграф 1, за да бъде разрешена.
Consequently, in order to reconcile the protection of registered marks and the use of comparative advertising, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 and Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted to the effect that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use, by a third party, of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Следва да се отбележи обаче, че когато са налице предвидените в член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104 условия за забрана на използването на знак, идентичен или подобен на регистрирана марка, е изключено сравнителната реклама, в която е използван този знак, да отговаря на условието, за да бъде разрешена, предвидено в член 3а, параграф 1, буква г) от Директива 84/450.
It must, however, be pointed out that, where the conditions required under Article 5(1)(b) of Directive 89/104 to prevent the use of a sign identical with, or similar to, a registered mark are met, a comparative advertisement in which that sign is used cannot satisfy the condition, laid down in Article 3a(1)(d) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Така член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104 следва да се приложи единствено ако поради идентичността или приликата както на марките, така и на обозначените стоки или услуги в съзнанието на потребителите съществува вероятност от объркване (Решение от 6 октомври 2005 г. по дело Medion, C-120/04, Recueil, стр. I-8551, точки 24 и 25).
Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is thus designed to apply only if, by reason of the identity or similarity both of the marks and of the goods or services which they designate, there exists a likelihood of confusion on the part of the public (Case C-120/04 Medion [2005] ECR I-8551, paragraphs 24 and 25).
В светлината на съображения 13—15 от Директива 97/55 следва да се даде същото тълкуване на понятието „объркване“, използвано както в член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104, така и в член 3а, параграф 1, буква г) от Директива 84/450.
In the light of recitals 13 to 15 of Directive 97/55, the same interpretation must be given to the term ‘confusion’ used in both Article 5(1)(b) of Directive 89/104 and Article 3a(1)(d) of Directive 84/450.
Така в случай на използване от рекламодател в сравнителна реклама на знак, идентичен или подобен на марката на конкурент, или конкурентът не доказва наличието на вероятност от объркване и следователно няма право да забрани използването на този знак на основание член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104, или доказва наличието на вероятност от объркване и следователно рекламодателят не може да се противопостави на подобна забрана на основание член 3а, параграф 1 от Директива 84/450, тъй като разглежданата реклама не отговаря на всички условия, посочени в тази разпоредба.
Thus, in the case where an advertiser uses, in a comparative advertisement, a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark, the competitor either does not establish the existence of a likelihood of confusion and, consequently, is not entitled to prevent the use of that sign on the basis of Article 5(1)(b) of Directive 89/104, or he establishes the existence of a likelihood of confusion and, consequently, the advertiser cannot challenge such prevention under Article 3a(1) of Directive 84/450, since the advertisement at issue does not satisfy all the conditions laid down in that provision.
Поради това в самото начало следва да се отговори, че член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 89/104 и член 3а, параграф 1 от Директива 84/450 трябва да се тълкуват в смисъл, че притежателят на регистрирана марка няма право да забрани използването от трето лице на знак, идентичен или подобен на неговата марка, в сравнителна реклама, която отговаря на всички условия, за да бъде разрешена, посочени в споменатия член 3а, параграф 1.
As a preliminary point, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104/EEC and Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted as meaning that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use by a third party of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Когато обаче са налице предвидените в член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104 условия за забрана на използването на знак, идентичен или подобен на регистрирана марка, е изключено сравнителната реклама, в която е използван този знак, да отговаря на условието, за да бъде разрешена, предвидено в член 3а, параграф 1, буква г) от Директива 84/450.
However, where the conditions required in Article 5(1)(b) of Directive 89/104 to prevent the use of a sign identical with, or similar to, a registered trade mark are met, a comparative advertisement in which that sign is used cannot satisfy the condition, laid down in Article 3a(1)(d) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
По първия въпрос, свързан с тълкуването на член 5, параграф 1 от Директива 89/104
The first question, concerning the interpretation of Article 5(1) of Directive 89/104
Установено е, че в главното производство H3G е използвало не марките мехурчета, както са регистрирани от O2 и O2 (UK), а знак, подобен на тези марки.
It is established, in the case in the main proceedings, that H3G did not use the bubbles trade marks as registered by O2 and O2 (UK), but a sign similar to those marks.
Член 5, параграф 1, буква а) от Директива 89/104 обаче се прилага единствено в хипотезата на използване на знак, идентичен с марката, за стоки или услуги, идентични с тези, за които тя е регистрирана.
Article 5(1)(a) of Directive 89/104 applies only in the case of the use of a sign which is identical with the trade mark in relation to goods or services which are identical with those for which the trade mark is registered.
Щом тази разпоредба не може да се приложи в главното производство, тя не следва да бъде тълкувана.
Since that provision is not applicable in the case in the main proceedings it does not need to be interpreted.
Поради това първият въпрос следва да се разбира в смисъл, че препращащата юрисдикция иска да установи дали член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104 трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на регистрирана марка има право да забрани използването от трето лице в сравнителна реклама на знак, подобен на тази марка, за стоки или услуги, идентични или подобни на тези, за които споменатата марка е регистрирана, когато това използване не поражда вероятност от объркване в съзнанието на потребителите.
Consequently, the first question must be understood as meaning that the referring court seeks to ascertain whether Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is to be interpreted to the effect that the proprietor of a registered trade mark is entitled to prevent the use by a third party, in a comparative advertisement, of a sign similar to that mark in relation to goods or services identical with, or similar to, those for which that mark was registered, where such use does not give rise to a likelihood of confusion on the part of the public.
I-10273, точка 45, Решение по дело Adam Opel, посочено по-горе, точка 17 и Решение от 11 септември 2007 г. по дело Céline, C-17/06, Сборник, стр. I-7041, точка 15).
According to settled caselaw, in order to prevent the protection which is afforded to the proprietor varying from one Member State to another, the Court must give a uniform interpretation to Article 5(1) of Directive 89/104, in particular the term ‘use’ which appears there (Case C-206/01 Arsenal Football Club [2002] ECR I-10273, paragraph 45; Adam Opel, paragraph 17; and Case C-17/06 Céline [2007] ECR I-7041, paragraph 15).
I-10989, Решение по дело Medion, посочено по-горе, Решение по дело Adam Opel, посочено по-горе, и Решение по дело Céline, посочено по-горе), съгласно член 5, параграф 1, буква б) от Директива 89/104 притежателят на регистрирана марка може да забрани използването от трето лице на знак, идентичен или подобен на неговата марка, само ако са налице следните четири условия:
As is apparent from the Court’s caselaw (Arsenal Football Club; C-245/02 Anheuser-Busch [2004] ECR I-10989; Medion; Adam Opel; and Céline), the proprietor of a registered mark may prevent the use of a sign by a third party which is identical with, or similar to, his mark under Article 5(1)(b) of Directive 89/104 only if the following four conditions are satisfied:
— използването трябва да е свързано с търговска дейност,
— that use must be in the course of trade;
— използването трябва да е без съгласието на притежателя на марката,
— it must be without the consent of the proprietor of the mark;
— използването трябва да е извършено за стоки или услуги, идентични с тези, за които марката е регистрирана, и
— it must be in respect of goods or services which are identical with, or similar to, those for which the mark is registered, and