natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Достатъчно е предприятието да докаже, че е можело да използва посочените оневиняващи документи в своя защита, в смисъл че ако е можело да се ползва от тях по време на административното производство, щяло да може да се позове на обстоятелства, които не съвпадат с изводите, направени от Комисията на този етап, и следователно да повлияе — независимо по какъв начин — върху преценката на последната в евентуалното решение, най-малко по отношение на тежестта и продължителността на деянието, което му е вменено, а оттук и по отношение размера на глобата.
It is sufficient for the undertaking to show that it would have been able to use the exculpatory documents for its defence, in the sense that, if it had been able to rely on them during the administrative procedure, it would have been able to invoke evidence which was not consistent with the inferences made at that stage by the Commission and therefore could have had an influence, in any way at all, on the assessments made by the Commission in any decision, at least as regards the gravity and duration of the conduct in which the undertakings was found to have engaged and, accordingly, the level of the fine.
Възможността неоповестен документ да е могъл да окаже влияние върху протичането на производството и върху съдържанието на решението на Комисията може да се установи само след предварително разглеждане на някои доказателствени средства, от които да е видно, че неоповестените документи са могли — от гледна точка на тези доказателствени средства — да имат значение, което не е трябвало да се пренебрегва (вж. Решение по дело Aalborg Portland и др./Комисия, точка 145 по-горе, точки 73—76, и цитираната съдебна практика).
The possibility that a document that had not been disclosed might have had an influence on the conduct of the procedure and the content of the Commission’s decision can be established only after a provisional examination of certain evidence showing that the undisclosed documents might have had — from the aspect of that evidence — a significance which ought not to have been overlooked (see Aalborg Portland and Others, paragraph 145 above, paragraphs 73 to 76 and the caselaw cited).
При това е необходимо да се подчертае, че Комисията, която изпраща изложение за възраженията и приема решението за налагане на санкция, не може сама да определя документите от полза за защитата на засегнатото предприятие.
Furthermore, it should be emphasised that it is not solely for the Commission, which notifies the objections and adopts the decision imposing a penalty, to determine the documents which are of use to the defence of the undertakings concerned.
Жалбоподателят не може надлежно да приведе като основание за отмяна непредоставянето за запознаване на документи, които не са относими (вж.
However, the Commission may exclude from the administrative procedure the evidence which has no relation to the allegations of fact and of law in the statement of objections and which therefore has no relevance to the investigation.
Решение по дело Aalborg Portland и др./Комисия, точка 145 по-горе, точка 126, и цитираната съдебна практика).
An applicant cannot properly put forward as a ground of annulment the fact that irrelevant documents were not communicated to it (see Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 126 and the caselaw cited).
Накрая е уместно да се напомни, че нарушението на правото на достъп до преписката може да доведе до пълна или частична отмяна на решение на Комисията само ако нередовността при предоставяне на достъп до преписката по разследването в хода на административното производство е попречила на засегнатото предприятие или предприятия да се запознаят с документи, които са могли да бъдат полезни за тяхната защита, и по този начин е нарушила правото им на защита.
Last, it must be borne in mind that a breach of the right of access to a file can entail annulment of a Commission decision in whole or in part only where the lack of proper access to the investigation file during the administrative procedure had prevented the undertaking or undertakings concerned from perusing documents which were likely to be of use in their defence and had thus infringed their rights of defence.
Такъв ще бъде случаят, ако е съществувала възможност, макар и ограничена, оповестяването на документ да доведе административното производство до различен резултат, ако засегнатото предприятие бе могло да се ползва от него в хода на посоченото производство (вж. в този смисъл Решение по дело Aalborg Portland и др./Комисия, точка 145 по-горе, точки 101 и 131).
That is the case if disclosure of a document would have had even a slight chance of altering the outcome of the administrative procedure if the undertaking concerned had been able to rely on it during that procedure (see, to that effect, Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraphs 101 and 131).
В светлината на тези съображения е уместно да се прецени дали в конкретния случай правото на достъп на Hoechst до преписката е нарушено, що се отнася от една страна до писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него, и от друга страна до вътрешните документи относно телефонните разговори, проведени между Комисията и Chisso от септември 1998 г. до април 1999 г.
It is in the light of those considerations that the Court must assess whether Hoechst’s right of access to the file was breached in this case as regards, first, Chisso’s letter of 17 December 2002 together with the annexes thereto and, second, the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
По писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него
Chisso’s letter of 17 December 2002 and the annexes thereto
На първо място следва да се отбележи, че Комисията решава да включи в неповерителен вариант писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него в преписката по разследването, която е достъпна за предприятията — страни в производството.
First, it should be observed that the Commission decided to incorporate Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto, in a nonconfidential version, in the investigation file that was made available to the undertakings which were parties to the proceedings.
Следователно Комисията неизбежно е считала, че тези документи са били относими към разследването.
The Commission therefore of necessity considered that those documents were of relevance to the investigation.
Второ, писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него не е използвано от Комисията в Решението, за да се установи, че засегнатите предприятия са допуснали нарушение.
Second, Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto, was not used by the Commission in the Decision in order to establish that the undertakings concerned had committed an infringement.
При това положение не става въпрос за уличаващи доказателства.
Those documents therefore do not constitute inculpatory evidence.
Трето, следва да се установи, че Hoechst действително е имало достъп до неповерителния вариант на писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него.
Third, it must be noted that Hoechst did in fact have access to the nonconfidential version of Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes.
Във формата на разположение на Hoechst по време на административното производство тези документи обаче са съдържали 101 страници, от които почти всички били бели и зачертани с бележката „Търговска тайна“.
However, in the form made available to Hoechst during the administrative procedure, those documents consisted of 101 pages, virtually all of which were blank and marked ‘Business secrets’.
По време на административното производство изобщо не е предоставен неповерителен вариант в по-разбираем вид, нито дори резюме на съдържанието на тези документи.
No more comprehensible nonconfidential version, or even a summary of the content of those documents, was provided during the administrative procedure.
В писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. се посочва само списък, съдържащ датите на разглежданите документи, изпращачът и получателят, и където е необходимо — предметът.
Only a list setting out the date, sender and addressee of the documents and, where appropriate, the subject-matter, were mentioned in Chisso’s letter of 17 December 2002.
При тези условия във формата, в която е бил на разположение на Hoechst по време на административното производство, неповерителният вариант на писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него всъщност е равнозначен на неоповестяване на въпросните документи, които са били относими към разследването, доколкото са били част от преписката.
In those circumstances, the nonconfidential version of Chisso’s letter of 17 December 2002, with the annexes, in the form make available to Hoechst during the administrative procedure, bears a close relationship to failure to disclose the documents in question, which, in so far as they formed part of the file, were of relevance to the investigation.
Четвърто, следва да се подчертае, че в хода на административното производство Hoechst многократно е поискало да се предостави по-подходящ достъп до писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него.
Fourth, it must be emphasised that more appropriate access to Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, was requested by Hoechst on a number of occasions during the administrative procedure.
Съгласно съображение 26 от Решението този достъп е отказан с мотива, че Chisso е поискало поверителното му третиране.
That access was refused, according to the terms of recital 26 to the Decision, on the ground that Chisso had requested confidential treatment for them.
Комисията обаче не може да се позовава общо на поверителността, за да обоснове пълния отказ за оповестяване на документи от преписката си (Решение на Първоинстанционния съд от 20 април 1999 г. по дело Limburgse Vinyl Maatschappij и др./Комисия, T-305/94—T-307/94, T-313/94—T-316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 и T-335/94, Recueil, стр. II-931, точка 1017).
The Commission cannot make a general reference to confidentiality to justify a total refusal to disclose documents in its file (Joined Cases T-305/94 to T-307/94, T-313/94 to T-316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 and T-335/94 Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission [1999] ECR II-931, paragraph 1017).
При обстоятелствата в конкретния случай, предвид изричното искане на Hoechst в този смисъл, Комисията е можела да изготви или да възложи изготвянето на неповерителен вариант на разглежданите документи, или при необходимост, ако това се окаже трудно, да изготви списък на съответните документи, както и неповерително и достатъчно точно резюме на съдържанието им.
In the circumstances of the present case, taking account of Hoechst’s express request to that effect, the Commission ought to have drawn up, or to have had drawn up, a nonconfidential version of the documents in issue or, where appropriate, if that proved difficult, to have prepared a list of the documents concerned and a sufficiently precise nonconfidential summary of their content.
Предвид всички тези съображения следва да се приеме, че достъпът на Hoechst до писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него не е правомерно организиран от Комисията.
For all of those reasons, the Court considers that Hoechst’s access to Chisso’s letter 17 December 2002, together with the annexes thereto, was not properly organised by the Commission.
Уместно е да се напомни все пак, че нарушението на правото на достъп до преписката може да доведе до пълна или частична отмяна на решение на Комисията само ако нередовността при предоставянето на достъп до преписката по разследването в хода на административното производство е попречила на засегнатото предприятие или предприятия да се запознаят с документи, които са могли да бъдат от полза за тяхната защита, и по този начин е нарушила правото им на защита.
However, it must be borne in mind that a breach of the right of access to a file can lead to annulment in whole or in part of a Commission decision only where the lack of proper access to the investigation file during the administrative procedure prevented the undertaking or undertakings concerned from perusing the documents that were likely to be of use in their defence and thus infringed their rights of defence.
При тези обстоятелства Първоинстанционният съд постановява процесуалноорганизационните действия, посочени в точки 32—35 по-горе, а Hoechst получава възможност да представи допълнително становище по документите в пълния им вид, които по този начин са доведени до неговото знание.
It was in those circumstances that the Court adopted the measures of organisation of procedure set out at paragraphs 32 to 35 above and that Hoechst was able to submit further observations on the complete documents which had thus been made available to it.
В това отношение следва предварително да се отбележи, че някои от документите, съдържащи се в преписката по разследването, по-специално писмо на Chisso от 11 януари 1999 г., са представени по искане на Първоинстанционния съд, доколкото Решението се позовава на тях, за да установи, че на срещата от 13 ноември 1998 г. Chisso устно е описало дейността на картела, както и е представило доказателства.
It must be noted in that regard, by way of preliminary observation, that certain documents in the investigation file, in particular a letter from Chisso dated 11 January 1999, were produced at the request of the Court since the Decision referred to them in order to find that Chisso had supplied an oral description of the cartel’s activities and also certain evidence at the meeting of 13 November 1998.
Освен това е безспорно, че тези документи са били част от преписката по разследването, достъпна за страните в производството, което се потвърждава от Комисията в становището ѝ, без това да е оспорено от Hoechst.
It is common ground, moreover, that those documents formed part of the investigation file made available to the parties to the proceedings, which the Commission confirmed in its observations without that point being disputed by Hoechst.
При тези условия не е обосновано твърдението на Hoechst за нарушение на правото на достъп до преписката в това отношение.
In those circumstances, Hoechst cannot validly maintain that there has been a breach of the right of access to the file in that regard.
Що се отнася до писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него, допълнителното становище на Hoechst се отнася специално до едно от тези приложения, а именно писмо на Chisso от 26 март 1999 г.
As regards Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, Hoechst’s further observations specifically concern one of those annexes, namely a letter from Chisso dated 26 March 1999.
Трябва да се подчертае в това отношение, че окончателната позиция на Комисията по въпроса кое предприятие първо е предоставило решаващи доказателства, е определена в конкретния случай в момента на приемане на Решението.
It must be emphasised, in that regard, that the Commission’s final position on which undertaking had been first to adduce decisive evidence was taken, in the present case, at the time when it adopted the Decision.
По време на производството Комисията изобщо не е уведомила предприятията дали ще бъдат освободени от глоба или не.
At no point during the procedure did the Commission inform the undertakings whether or not they would be immune from a fine.
При тези условия неоповестяването на писмото на Chisso от 26 март 1999 г. не е можело да повлияе върху правото на защита на Hoechst по време на административното производство.
In those circumstances, the non-disclosure of Chisso’s letter of 26 March 1999 could not affect Hoechst’s rights of defence during the administrative procedure.
Във всеки случай е необходимо да се уточни, че писмото на Chisso от 26 март 1999 г. не може да промени извода на Комисията, че Chisso е първото предприятие, предоставило решаващи доказателства за съществуването на картела, независимо от въпроса дали този извод е основателен или не.
In any event, it must be made clear that Chisso’s letter of 26 March 1999 cannot alter the Commission’s conclusion that Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence, independently of whether or not that conclusion was well founded.
В действителност целта на писмото на Chisso от 26 март 1999 г. е да обясни закъснението на предприятието да предостави „изложение на фактите“.
The purpose of Chisso’s letter of 26 March 1999 was to explain why Chisso was late in supplying an ‘account of the facts’.
Това не променя обстоятелството, че на срещата от 13 ноември 1998 г. и според Комисията Chisso устно е описало дейността на картела и е предоставило писмени доказателства.
That cannot attenuate the fact that, at the meeting of 13 November 1998, and according to the Commission, Chisso provided an oral description of the cartel’s activities and also certain written evidence.
Аналогично, обстоятелството, че след срещата на 13 ноември 1998 г. Комисията е могла да даде допълнителен срок на Chisso, за да предостави допълнителни фактически сведения, не може да повлияе на обстоятелството, че то първо е оказало сътрудничество, тъй като този извод се основава само на доказателствата, представени на посочената среща.
Likewise, the fact that the Commission was able to grant Chisso further time to provide supplementary factual evidence following the meeting of 13 November 1998 cannot have any effect on the fact that Chisso was the first to cooperate, once that conclusion is based solely on the evidence adduced at that meeting.
Предвид изложеното по-горе, наведеното от Hoechst правно основание следва да бъде отхвърлено, що се отнася до писмото на Chisso от 17 декември 2002 г. с приложенията към него.
In light of the foregoing, Hoechst’s plea, so far as Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, is concerned, must be rejected.
По вътрешните документи относно телефонните разговори, проведени между Комисията и Chisso от септември 1998 г. до април 1999 г.
The internal documents relating to the telephone contacts between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999
В началото е необходимо да се отбележи, че по време на административното производство Hoechst е поискало достъп само до вътрешните документи относно телефонните разговори между Комисията и Chisso, проведени от септември 1998 г. до април 1999 г.
As a preliminary point, it must be noted that during the administrative procedure Hoechst requested access only to the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
Това е видно по-специално от писмо, изпратено от Hoechst до служителя по изслушването на 22 януари 2003 г., и е потвърдено в съдебното заседание.
That is clear, in particular, from a letter which Hoechst sent to the hearing officer on 22 January 2003, and was confirmed at the hearing.
По-нататък следва да се напомни, че правото на достъп до преписката предполага, че Комисията предоставя възможност на засегнатото предприятие да проучи всички документи, съдържащи се в преписката по разследването, които могат да бъдат относими към неговата защита, с изключение именно на вътрешните документи на Комисията (вж. в този смисъл Решение по дело Aalborg Portland и др./Комисия, точка 145 по-горе, точка 68).
It must be borne in mind, next, that the right of access to the file implies that the Commission provides the undertaking concerned with the opportunity to examine all the documents in the investigation file that might be relevant for its defence, with the exception, in particular, of the Commission’s internal documents (see, to that effect, Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 68).
Ограничаването на достъпа до такива документи е обосновано от необходимостта да се осигури добрата работа на Комисията при санкциониране на нарушения на правилата на конкуренция по Договора.
The restriction on access to such documents is justified by the need to ensure the proper functioning of the Commission when it deals with infringements of the Treaty competition rules.
Решение на Първоинстанционния съд по дело Ciment, точка 153 по-горе, точка 420, и цитираната съдебна практика и Решение на Първоинстанционния съд от 29 април 2004 г. по дело Tokai Carbon и др./Комисия, T-236/01, T-239/01, T-244/01—T-246/01, T-251/01 и T-252/01, Recueil, стр. II-1181, точка 40).
The Commission’s internal documents can be made available only if the exceptional circumstances of the case so require, on the basis of serious indicia which it is for the party concerned to supply (see Cement, paragraph 153 above, paragraph 420 and the caselaw cited, and Joined Cases T-236/01, T-239/01, T-244/01 to T-246/01, T-251/01 and T-252/01 Tokai Carbon and Others v Commission [2004] ECR II-1181, paragraph 40).
В случая по съображенията, изложени в точки 128—144 по-горе, посочените от Hoechst доводи във връзка с нарушение на принципите на добрата администрация и равно третиране, са отхвърлени, освен що се отнася до уверението, дадено на Chisso на срещата от 13 ноември 1998 г., че ще бъде предупредено, ако друго предприятие се опита да го изпревари в контекста на Известието относно сътрудничеството от 1996 г.
In the present case, for the reasons set out at paragraphs 128 to 144 above, the arguments put forward by Hoechst concerning a breach of the principles of sound administration and equal treatment were rejected, save as regards the assurance given to Chisso at the meeting of 13 November 1998 that it would be warned if another undertaking attempted to overtake it in the context of the 1996 Leniency Notice.
Както е посочено обаче в точка 143 по-горе, установената в това отношение незаконосъобразност не може да засегне действителността на Решението, що се отнася от една страна до установяването на нарушението и от друга страна до определянето на предприятието, което първо е оказало сътрудничество, а оттук — и до освобождаването от глоба.
As stated at paragraph 143 above, however, the illegality found in that regard is not of such a kind as to affect the validity of the Decision as regards, first, the finding of the infringement and, second, the determination of the undertaking which was the first to cooperate and therefore the granting of immunity from a fine.
При това положение следва да се приеме, че липсват каквито и да било сериозни сведения по смисъла на посочената по-горе съдебна практика, обосноваващи достъпа на Hoechst до разглежданите вътрешни документи.
Accordingly, the Court considers that no serious indicia exist, for the purposes of the caselaw cited above, that would justify access by Hoechst to the internal documents in question.
По това съображение правното основание на Hoechst, доколкото се отнася до нарушение на правото на достъп до вътрешни документи относно телефонните разговори, проведени между Комисията и Chisso от септември 1998 г. до април 1999 г., трябва да бъде отхвърлено.
For that reason, Hoechst’s plea, in so far as it concerns the breach of the right of access to the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999, must be rejected.
За изчерпателност и с оглед разкриване на истината, предвид посоченото по-горе нарушение на принципите на добрата администрация и на равно третиране, на Комисията е разпоредено на основание член 65, буква б) и член 67, параграф 3, втора алинея от Процедурния правилник да представи въпросните вътрешни документи за проверка от Първоинстанционния съд.
In the interest of completeness, and in the desire to demonstrate the truth in light of the breach of the principles of sound administration and equal treatment referred to above, the Commission was ordered, on the basis of Article 65(b) and the second subparagraph of Article 67(3) of the Rules of Procedure, to produce the internal documents in question to enable the Court to verify them.