natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Член 230 ЕО прави ясно разграничение между правото на жалба за отмяна на общностните институции и на държавитечленки, от една страна, и това на физическите и юридическите лица, от друга страна, като втората алинея от този член предоставя по-специално право на всяка държавачленка да оспори законосъобразността на решенията на Комисията, чрез жалба за отмяна, без упражняването на това право да се подчинява на условие за доказване на правен интерес.
Article 230 EC draws a clear distinction between the right of Community institutions and Member States to bring an action for annulment and that of legal persons and individuals, in that the second paragraph of Article 230 EC gives all Member States the right to contest the legality of decisions of the Commission by means of an action for annulment, without having to establish any legal interest in bringing proceedings.
При все това, за да бъде предмет на подобна жалба, актът на Комисията трябва да бъде предназначен да произведе правно действие.
However, in order for an act of the Commission to be the subject of such an action, it must be intended to have legal effects.
Решение на Комисията, с което определена мярка се квалифицира като държавна помощ, като по този начин Комисията има възмож-
A decision of the Commission finding that a measure constitutes State aid, thus enabling it to examine the compatibility of the measure in question with the common market, has such legal effects and therefore constitutes, for a Member State, an actionable measure.
(вж. точки 70, 74, 75 и 78) ност да провери съвместимостта ѝ с общия пазар, произвежда такова действие и следователно представлява подлежащ на обжалване акт за държавата-членка.
(see paras 70, 74, 75, 78)
В рамките на схема, която установява за определени предприятия норма
In the context of a scheme which lays down for certain undertakings a binding
Не съставлява държавна помощ държавна мярка, установяваща схема за търговия с емисии на азотни оксиди и позволяваща на всички големи индустриални обекти, за които същата определя таван за емисии, да се ползват с предимство, изразяващо се във възможност да продават права за емисии — като критерият за прилагане на мярката е обективен, без
A State measure which establishes an emission trading scheme for nitrogen oxides and which permits all large industrial facilities on which it imposes an emission ceiling to benefit from an advantage consisting in the possibility of selling those emission allowances — the criterion for application of the measure
НИДЕРЛАНДИЯ/КОМИСИЯ количества изпускани емисии на азотни оксиди, на който е наложена специфична норма за намаляване, от другите предприятия, които следователно не се намират в същото фактическо и правно положение.
NETHERLANDS v COMMISSION quantities of nitrogen oxides from other undertakings which are therefore not in the same legal and factual situation, does not constitute a State aid.
никакви съображения за географско положение или сектор на дейност — и която, отнасяйки за предприятията, които замърсяват в най-голяма степен, освен това съответства на преследваната цел, а именно защита на околната среда, и на характера и общата структура на схемата, тъй като съображенията за опазване на околната среда обосновават разграничаването на предприятията с големи
being an objective one, without any geographic or sectoral connotation — and which furthermore, by targeting undertakings which are the biggest polluters, is in conformity with the goal of the measure, that is the protection of the environment, and with the internal logic of the system, there being ecological considerations which justify distinguishing undertakings emitting large
РЕШЕНИЕ НА ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯ СЪД (пети разширен състав)
JUDGMENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE(Fifth Chamber, Extended Composition)
Федерална република Германия, за която се явяват г-н W.-D. Plessing и г-н M. Lumma, в качеството на представители, встъпила страна, срещу
Federal Republic of Germany, represented by W.-D. Plessing and M. Lumma, acting as Agents, intervener, v
Комисия на Европейските общности, за която се явяват г-н H. van Vliet и г-н V. Di Bucci, в качеството на представители, ответник,
Commission of the European Communities, represented by H. van Vliet and V. Di Bucci, acting as Agents, defendant,
НИДЕРЛАНДИЯ/КОМИСИЯ с предмет отмяна на Решение C (2003) 1761 окончателен на Комисията от 24 юни 2003 година относно държавната помощ № 35/2003 относно схема за търговия с емисии на азотни оксиди, съобщена от Кралство Нидерландия,
ACTION for annulment of Commission decision C(2003) 1761 final of 24 June 2003 relating to State aid N 35/2003 concerning the emission trading scheme for nitrogen oxides notified by the Kingdom of the Netherlands,
ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯТ СЪД НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ (пети разширен състав), състоящ се от: г-н M. Vilaras, председател, г-жа M.E. Martins Ribeiro, г-н F. Dehousse, г-н D. Šváby и г-жа K. Jürimäe, съдии, секретар: г-н J. Plingers, администратор, предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 5 декември 2006 г., постанови настоящото
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber, Extended Composition), composed of M. Vilaras, President, E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby and K. Jürimäe, Judges,
Член 6 ЕО предвижда:
Article 6 EC provides:
„Изискванията относно опазването на околната среда трябва да бъдат интегрирани в определянето и осъществяването на политиките и действията на Общността, визирани в член 3, в частност за да се подпомага устойчивото развитие.“
‘Environmental protection requirements must be integrated into the definition and implementation of the Community policies and activities referred to in Article 3, in particular with a view to promoting sustainable development.’
Член 87 ЕО предвижда:
Article 87 EC provides:
Освен когато е предвидено друго в настоящия договор всяка помощ, предоставена от държавачленка или чрез ресурси на държавачленка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприя- тия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавитечленки, е несъвместима с общия пазар.
Save as otherwise provided in this Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market.
НИДЕРЛАНДИЯ/КОМИСИЯ г) помощите за развитието на културата и запазването на историческото наследство, доколкото тези помощи не засягат условията за търговия и конкуренция в Общността до степен, която противоречи на общия интерес; д) такива други видове помощи, каквито могат да бъдат определени по решение на Съвета, с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията.“
(d) aid to promote culture and heritage conservation where such aid does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent that is contrary to the common interest;
От Насоките на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда (ОВ C 37, 2001 г., стр.
According to the Community guidelines on State aid for environmental protection (OJ 2001 C 37, p. 3):
Държавитечленки и Общността, като страни по протокола, ще трябва да осъществят това намаление на емисиите на парников газ чрез обща и координирана политика и мерки, включително икономически инструменти, а и чрез инструментите, формулирани в текста на Протокола от Киото, а именно контрол върху международните емисии, съвместно прилагане и механизъм на чисто развитие.
Member States and the Community, as parties to the Protocol, will have to achieve the greenhouse gas reductions by means of common and coordinated policies and measures, including economic instruments, and also by means of the instruments established by the Kyoto Protocol itself, namely international emissions trading, joint implementation, and the clean development mechanism.
При липса на правила на Общността в тази област и без да се накърнява правото на Комисията на инициатива за предлагането на такива правила, всяка държавачленка трябва да формулира политиката, мерките и инструментите, които иска да приеме, за да изпълни целите, набелязани в Протокола от Киото.
In the absence of any Community provisions in this area and without prejudice to the Commission’s right of initiative in proposing such provisions, it is for each Member State to formulate the policies, measures and instruments it wishes to adopt in order to comply with the targets set under the Kyoto Protocol.
Комисията е на мнение, че някои от мерките, приети от държавитечленки, в съответствие с посочените в протокола цели, биха могли да се смятат за държавна помощ, но че е все още твърде рано да се формулират условията за разрешаване на такава помощ.“
The Commission takes the view that some of the means adopted by Member States to comply with the objectives of the Protocol could constitute State aid but it is still too early to lay down the conditions for authorising any such aid.’
Съгласно единадесето съображение от Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители (ОВ L 309, стр.
According to recital 11 in the preamble to Directive 2001/81/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2001 on national emission ceilings for certain atmospheric pollutants (OJ 2001 L 309, p. 22):
„Определянето на национални тавани за емисии за всяка държавачленка за серен двуоксид, азотни оксиди, летливи органични съединения и амоняк е разходно-ефективен начин за постигането на междинни екологични цели.
‘A set of national ceilings for each Member State for emissions of sulphur dioxide, nitrogen oxides, volatile organic compounds and ammonia is a cost-effective way of meeting interim environmental objectives.
Тези пределнодопустими стойности за емисиите ще дадат възможност на Общността и държавитечленки за по-голяма гъвкавост при определяне на необходимите мерки за спазването им.“
Such emission ceilings will allow the Community and the Member States flexibility in determining how to comply with them.’
Член 4 от Директива 2001/81, озаглавен „Национални тавани за емисии“, предвижда:
Under the heading ‘National emission ceilings’, Article 4 of Directive 2001/81 provides:
Най-късно до 2010 г. държавитечленки ограничават годишните си национални емисии на следните замърсителите: серен двуоксид (SO2 ), азотни оксиди (NOx ), летливи органични съединения (ЛОС) и амоняк (NH3 ) до количества, не по-големи от определените в приложение I тавани за емисиите, като се отчитат всички евентуални изменения вследствие на приети от Общността мерки след посочените в член 9 доклади.“
By the year 2010 at the latest, Member States shall limit their annual national emissions of the pollutants sulphur dioxide (SO2 ), nitrogen oxides (NOx ), volatile organic compounds (VOC) and ammonia (NH3 ) to amounts not greater than the emission ceilings laid down in Annex I, taking into account any modifications made by Community measures adopted following the reports referred to in Article 9.’
По отношение на Кралство Нидерландия приложение I към Директива 2001/81 установява таван от 260 килотона за емисиите на азотни оксиди (NOx), който следва да се постигне до 2010 г.
For the Kingdom of the Netherlands, Annex I of Directive 2001/81 lays down 260 kilotonnes as the emission ceiling for nitrogen oxides (NOx ) to be attained by 2010.
Държавитечленки са били длъжни да въведат в сила законовите, подзаконовите и административни разпоредби, необходими за да се съобразят с Директива 2001/81 преди 27 ноември 2002 г., и незабавно да информират Комисията за това.
Member States were to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 2001/81 before 27 November 2002 and to inform the Commission thereof forthwith.
Като прилагат член 88, параграф 3 ЕО, нидерландските власти съобщават на Комисията с писмо от 23 януари 2003 г. за схема за търговия с права за емисии NOx (наричана по-нататък „спорната мярка“).
By letter of 23 January 2003 the Netherlands authorities notified the Commission pursuant to Article 88(3) EC of a NOx emission trading scheme (‘the measure in question’).
Те искат от Комисията да констатира с решение, че мярката не представлява помощ, в съответствие с член 4, параграф 2 от Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
They requested the Commission to take a decision finding that the measure in question did not constitute aid, in accordance with Article 4(2) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (OJ 1999 L 83, p. 1).
На 24 юни 2003 г. Комисията приема Решение C (2003) 1761 окончателен относно държавна помощ N 35/2003 по отношение на спорната мярка (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
On 24 June 2003, the Commission adopted Decision C(2003) 1761 final relating to State aid N 35/2003 concerning the measure in question (‘the contested decision’).
В точка 1 от обжалваното решение Комисията найнапред дава описание на спорната мярка.
In paragraph 1 of the contested decision, the Commission first describes the measure in question.
В рамките на нидерландския национален таван за емисии на NOx, определен с Директива 2001/81, нидерландските власти са определили цел от 55 килотона емисии NOx през 2010 г. за своите големи индустриални обекти, тоест за около 250 предприятия.
In the framework of the NOx national emission ceiling for the Netherlands established by Directive 2001/81, the Netherlands authorities set a target of 55 kilotonnes of NOx emissions for its large industrial facilities, that is approximately 250 undertakings, to be attained by 2010.
По отношение на функционирането на тази схема в точка 1.2 от обжалваното решение Комисията посочва, че национален закон определя стандарти за емисии на NOx, които следва да се спазват.
Regarding the working of the scheme, the Commission explains in paragraph 1.2 of the contested decision that Netherlands legislation will lay down a NOx emission standard for each industrial facility.
Предприятието може да се съобрази с така установените стандарти било като вземе мерки за намаляване на емисиите на NOx в своя индустриален обект, било като придобие права за емисии от други предприятия, било чрез комбинация на тези две възможности.
The undertaking can comply with the emission standard thus laid down by taking steps to reduce NOx emissions in its own facility, by buying emission allowances from other undertakings, or by a combination of those options.
Намаленията на емисии под формата на кредити за NOx се предлагат на пазара за търговия с права за емисии от индустриалните обекти, чиито емисии са по-ниски от стандартите.
Emission reductions, in the form of NOx credits, will be offered in the emission market by facilities whose emissions fall below the emission standard.
Общата годишна стойност на емисии NOx на определен индустриален обект, коригирана с евентуалните придобити или продадени кредити за NOx, трябва да отговаря на допустимото ниво на емисии за този обект.
A facility’s total annual NOx emission, adjusted for any NOx credits sold or bought, must comply with the authorised emission level for that facility.
Разрешената годишна стойност на емисии — изразена в абсолютно число — се изчислява в зависимост от стандартите за емисия и количеството на използваната от това предприятие енергия.
The authorised annual emission — as an absolute figure — is calculated on the basis of the emission standard concerned and the amount of energy used by that facility.
В края на всяка година нидерландските власти проверяват дали индустриалните обекти са спазили установената норма за емисии.
At the end of each year, the Netherlands authorities check whether the facilities have complied with the required emission standard.
Всяка година кредитите за NOx могат да бъдат придобивани, спестявани или заемани за бъдещи периоди.
Each year, NOx credits can be bought, saved or lent for future periods.
Ако индустриален обект надхвърли установената норма за емисии, той трябва да компенсира свръхемисиите през следващата година.
If a facility exceeds its emission standard, it must compensate for that surplus the following year.
Освен това стойността на свръхемисиите се увеличава с 25 %, за да се препятства всяко надхвърляне на нормите.
Moreover, that surplus will be increased by 25% in order to deter any overstepping of the mark.
Ако индустриален обект не спази установената за него норма за емисии, нидерландските власти му налагат пропорционална и възпираща ефективна глоба.
If a facility fails to comply with its emission standard, the Netherlands authorities will impose on it a fine which is effective, proportionate and dissuasive.
На последно място, в рамките на спорната мярка предприятията не са длъжни да придобият права за емисии, за да произвеждат.
Finally, in the context of the measure in question, undertakings do not have to acquire emission allowances in order to engage in production.
Те трябва само да спазват нормата за емисии.
They are required only to comply with the emission standard.
В точка 1.3 от обжалваното решение Комисията дава описание на метода за изчисляване на нормата за емисии, след което в точка 1.4 посочва съществуващите разлики между схемата „cap-and-trade“ и схемата „dynamic cap“ от типа на спорната мярка.
In paragraph 1.3 of the contested decision, the Commission describes how the emission standard is calculated, then, in paragraph 1.4, the differences between the ‘cap-and-trade’ system and the ‘dynamic cap’ system, of which the measure in question is a type.
Комисията отбелязва, че според нидерландските власти спорната мярка се различава от другия вид схеми за търговия с права, схемата „cap-and-trade“, при която на предприятията се предоставят квоти за емисии.
It explains that, according to the Netherlands authorities, the measure in question differs from the other variant of tradable allowance schemes, the ‘cap and trade’ system, in which emission allowances are allocated to undertakings.
Новите предприятия или тези, които желаят да разширят дейността си, са длъжни найнапред да придобият необходимото количество квоти.
New undertakings or those which wish to expand their activities must first acquire the required quantity of allowances.
В рамките на спорната мярка тези предприятия нямат подобно задължение, а трябва единствено да спазват определената им норма за емисии, която зависи от тяхната консумация на енергия и се изравнява в съответствие с тази консумация.
Under the measure in question, such undertakings are not subject to that obligation but must simply comply with their emission standard, which depends on and is adjusted on the basis of their energy consumption.
В точки 1.5 и 1.6 от обжалваното решение Комисията уточнява по-нататък, че спорната мярка се прилага за всички предприятия, които имат инсталирана мощност повече от 20 топлинни мегавата (MWth), заедно с общностната правна уредба.
In paragraphs 1.5 and 1.6 of the contested decision, the Commission then points out that the measure in question will apply to all industrial facilities with installed total thermal capacity of more than 20 thermal megawatts (MWth), in parallel with Community legislation.
Нидерландските власти ще продължат да прилагат крайните стойности на емисии, определени от различните действащи общностни директиви.
The Netherlands authorities will continue to apply the emission limit values laid down by the various Community directives in force.
В рамките на своята преценка на спорната мярка (точка 3 от обжалваното решение) Комисията найнапред посочва своята практика при приемането на решения, свързани със схемите за търговия с права за емисии, и разграничава два вида схеми, както следва:
In its assessment of the measure in question (paragraph 3 of the contested decision), the Commission first refers to its previous decisions on emission trading schemes and distinguishes between two types of scheme, as follows:
„1) Схема, при която разрешителните за емисии или за замърсяване, с които може да се търгува, се считат за нематериален актив, който има пазарна стойност и който държавата-членка е можела също да продаде или прехвърли чрез тръжна процедура, което води до пропуснати ползи (или загуба на държавни ресурси), така че е налице държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО;
‘(1) Systems where a tradable emission or pollution document is considered as [an] intangible asset representing a market value which the authorities could have sold or auctioned as well, leading to foregone revenues (or a loss of State resources), hence State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty;
2) Схеми, при които разрешителните за емисии или за замърсяване, с които може да се търгува, се считат за официално доказателство за това, че определена продукция не може да бъде продадена или прехвърлена чрез тръжна процедура на получателя на разрешителното, така че няма пропуснати ползи — и следователно няма загуба на държавни ресурси — което води от своя страна до отсъствие на държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.“
(2) Systems where a tradable emission or pollution document is considered as authorised proof of a certain production that cannot be sold or auctioned to the recipient, hence no foregone revenues, therefore no State resources, hence no State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.’
На следващо място Комисията излага причините, поради които е стигнала до заключението, че в случая със спорната мярка съществува държавна помощ, а именно, по същество, безвъзмездното предоставяне от страна на държавата на кредити за NOx на точно определена група предприятия, които извършват търговия между държавите-членки.
The Commission then explains the reasons which led it to find that the measure in question constitutes State aid, that is, concretely, the grant by the State of NOx credits free of charge to a specific group of undertakings engaged in trade between Member States.
Съгласно обжалваното решение
According to the contested decision, the Netherlands authorities had the option of selling or auctioning the emission allowances. By offering NOx
От това Комисията стига до заключение, че тази схема включва държавни ресурси по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО.
The Commission therefore concludes that that scheme involves State resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Засилването на положението на съответните предприятия засягало търговията между държавите-членки.
The strengthening of the position of the undertakings concerned will affect trade between Member States.
На последно място, в точка 3.3 от обжалваното решение Комисията проверява съвместимостта на спорната мярка с общия пазар.
Finally, in paragraph 3.3 of the contested decision, the Commission examines the compatibility of the measure in question with the common market.
В точка 4 от обжалваното решение Комисията констатира като заключение, че спорната мярка включва държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, като добавя, че тази помощ е съвместима с общия пазар в съответствие с член 87, параграф 3 ЕО и член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за Европейско икономическо пространство (ЕИП).
In conclusion, in paragraph 4 of the contested decision, the Commission finds that the scheme in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) EC, while adding that it is compatible with the common market in accordance with Article 87(3) of the EC Treaty and Article 61(3)(c) of the Agreement on the European Economic Area (EEA).