natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— на второ място, за дерогацията, предвидена в член 3, параграф 8 от директивата, щом като, от една страна, предвидената от разглежданата правна уредба дерогация не се обосновава с опасността операторите на мрежи да бъдат възпрепятствани да изпълняват своите задължения за предоставяне на обществени услуги поради свободния достъп, а от друга страна, посочената дерогация се обосновава единствено с географското или правно очертание на района, в който се управляват посочените мрежи, или
— secondly, the derogation established by Article 3(8) of the directive since, on the one hand, the derogation laid down by the legislation at issue is not justified by the risk that the operators of systems would be prevented from performing their public-service obligations by the fact of that open access and, on the other, that derogation can be justified only by the geographical or legal configuration of the area in which those systems are operated, or,
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО C-439/06 конкретизирано в решение, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз.
SUMMARY — CASE C-439/06 nor obtained by the Member State whose legislation is at issue.
— на последно място, за прилагането на член 26, параграф 1 от директивата, който предвижда дерогации от член 20 от същата, обосновани от съществени проблеми, възникнали за управлението на малки изолирани мрежи, доколкото държаватачленка, чиято правна уредба се разглежда, нито е поискала, нито е получила необходимото съгласие на Комисията,
— lastly, by application of Article 26(1) of the directive, which lays down derogations from Article 20 thereof, justified by substantial problems caused for the operation of small isolated systems, since the necessary agreement of the Commission, which takes the form of a decision published in the Official Journal of the European Union, has been neither sought
А — Общностна правна уредба
I — Relevant legislation
Преюдициалният въпрос се поставя, тъй като съгласно германското законодателство енергоснабдителните мрежи, които са изцяло разположени в района на предприятие (така наречените „мрежи на предприятие“ или „Betriebsnetze“), могат при определени обстоятелства да бъдат освободени от прилагането в частност на принципа за свободния достъп на трети лица до мрежата.
The question referred arose because, under German law, energy supply systems wholly situated on the premises of an undertaking (so-called ‘operation networks’ or ‘Betriebsnetze’) may under certain circumstances be exempted inter alia from the principle of third-party access to the network.
„5. „разпределение“ означава транспортирането на електроенергия по разпределителни мрежи на високо, средно и ниско напрежение, с цел доставката ѝ до потребители, но без да се включва пласмент [другаде в текста: „доставката“];
‘5. “distribution” means the transport of electricity on high-voltage, medium voltage and low voltage distribution systems with a view to its delivery to customers, but not including supply;
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-439/06
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06
Член 3, параграф 8 от директивата гласи:
Article 3(8) of the Directive states as follows:
„оператор на разпределителна мрежа“ означава физическо или юридическо лице, отговарящо за действието, осигуряване на поддръжката и ако е необходимо, развитието на разпределителната мрежа в определен район и където е приложимо, нейните връзки с други мрежи, и за осигуряване на дългосрочната възможност на мрежата да покрива разумните нужди за разпределение на електроенергия;
“distribution system operator” means a natural or legal person responsible for operating, ensuring the maintenance of and, if necessary, developing the distribution system in a given area and, where applicable, its interconnections with other systems and for ensuring the long term ability of the system to meet reasonable demands for the distribution of electricity;
„Държавите-членки може да решат да не прилагат разпоредбите на членове 6, 7, 20 и 22, доколкото тяхното прилагане би възпрепятствало изпълнението, по закон и в действителност, на задълженията, наложени на електроенергийните предприятия в контекста на общия икономически интерес и дотолкова, доколкото развитието на търговията не би се засегнало до такава степен, до каквато би било противно на интересите на Общността.
‘Member States may decide not to apply the provisions of Articles 6, 7, 20 and 22 in so far as their application would obstruct the performance, in law or in fact, of the obligations imposed on electricity undertakings in the general economic interest and in so far as the development of trade would not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Community.
Интересите на Общността включват, наред с другите неща, конкуренция по отношение на привилегировани потребители в съответствие с настоящата директива и член 86 от Договора.“
The interests of the Community include, amongst others, competition with regard to eligible customers in accordance with this Directive and Article 86 of the Treaty.’
Член 13 от директивата предвижда:
Article 13 of the Directive provides:
„Определяне на оператори на разпределителни мрежи
26. “small isolated system” means any system with consumption of less than 3 000 GWh in the year 1996, where less than 5% of annual consumption is obtained through interconnection with other systems; of
27. „микроизолирана мрежа“ означава мрежа с потребление под 500 GWh през 1996 година, при която няма връзка с други мрежи; […]“
27. “micro isolated system” means any system with consumption less than 500 GWh in the year 1996, where there is no connection with other systems;
Държавитечленки определят или изискват от предприятията, които притежават или отговарят за разпределителни мрежи, да определят за период от време, който ще се посочи от държавитечленки, с оглед на съображенията за ефективност и икономически баланс, един или повече оператори на разпределителни мрежи.
Member States shall designate or shall require undertakings that own or are responsible for distribution systems to designate, for a period of time to be determined by Member States having regard to considerations of efficiency and economic balance, one or more distribution system operators.
Държавитечленки вземат мерки така, че операторите на разпределителни мрежи да действат в съответствие с членове 14—16.“
Member States shall ensure that distribution system operators act in accordance with Articles 14 to 16.’
Член 20 от директивата гласи:
Article 20 of the Directive provides as follows:
„Достъп на трета страна
B — National legislation
Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung (Закон за електро- и газоснабдяването), известен също като „Energiewirtschaftsgesetz“ („Закон за енергетиката“) („EnWG“), е основният германски нормативен акт, с който Директива 2003/54 се транспонира в Германия.
The ‘Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung’ (Law on electricity and gas supply), also referred to as ‘Energiewirtschaftsgesetz’ (‘EnWG’), is the main piece of legislation implementing Directive 2003/54 in Germany.
Държавитечленки осигуряват прилагането на система за достъп на трета страна [другаде в текста: „трети лица“] до преносните и разпределителните мрежи въз основа на публикувани тарифи, приложима към всички привилегировани потребители и прилагана обективно и без дискриминация между ползвателите на мрежата.
Member States shall ensure the implementation of a system of third party access to the transmission and distribution systems based on published tariffs, applicable to all eligible customers and applied objectively and without discrimination between system users.
Държавитечленки взимат мерки тарифите или методиките, лежащи в основата на тяхното пресмятане, да са одобрени преди влизането им в сила в съответствие с член 23 и че тези тарифи и методиките — когато само методиките са одобрени — са оповестени преди влизането им в сила.
Member States shall ensure that these tariffs, or the methodologies underlying their calculation, are approved prior to their entry into force in accordance with Article 23 and that these tariffs, and the methodologies — where only methodologies are approved — are published prior to their entry into force.
В точка 17 от § 3 („Определения“) от EnWG се предвижда:
Point 17 of Paragraph 3 (‘Definitions’) of the EnWG provides as follows:
Операторът на преносна или разпределителна мрежа може да откаже достъп, когато липсва необходимият капацитет. Подобен отказ трябва да бъде придружен от надлежно обосновани причини, особено с оглед на член 3.
The operator of a transmission or distribution system may refuse access where it lacks the necessary capacity.
Държавитечленки осигуряват, когато е подходящо и когато се дава отказ за достъп, предоставянето от оператора на преносна или разпределителна мрежа на съответната информация за мерките, които ще са необходими за укрепване на мрежата.
Member States shall ensure, where appropriate and when refusal of access takes place, that the transmission or distribution system operator provides relevant information on measures that would be necessary to reinforce the network. The party requesting such information may be charged a reason-
На страната, искаща такава информация, може да бъде начислена разумна такса, отразяваща разходите за предоставяне на подобна информация.“
‘“General supply systems” shall mean energy supply systems, whose function is to distribute energy to third parties and which in terms of their size are not from the outset designed only to supply specific end consumers already existing or identifiable at the time of system construction, but which are in principle open to supply all end consumers.’
11. § 20 от EnWG определя принципа за достъп на трети лица до „енергоснабдителните мрежи“ по следния начин:
‘(1) Conditions and charges for system access shall be appropriate, non-discrim-inatory, transparent and no less favourable than those which in practice or for costing purposes are applied and charged by system operators in comparable situations for service provision within their undertaking or to connected or associated undertakings. …’
13. § 110, алинея 1 от EnWG е разпоредба, която се отнася по-специално до „частните снабдителни мрежи“ („Objektnetze“).
Paragraph 110(1) of the EnWG is a provision which concerns specifically ‘site networks’ (‘Objektnetze’).
Той предвижда следното:
It provides as follows:
1) Операторите на енергоснабдителни мрежи трябва да осигуряват възможност за достъп до мрежата на всеки, въз основа на обективни критерии и без дискриминация; освен това те трябва да оповестяват в Интернет своите условия за достъп до мрежата, включително общите условия на договорите и тарифите за подобен достъп до мрежата.
(1) Operators of energy supply systems shall in accordance with objectively justified criteria grant anyone access to their system without discrimination and shall publish on the Internet the conditions, including specimen contracts, and charges for such system access.
Доколкото е необходимо за осигуряването на ефикасен достъп до мрежата, те са длъжни да си съдействат. […]
To the extent necessary to ensure efficient system access, they shall have a duty to cooperate. …
„Дялове 2 и 3, както и § 4, § 52 и § 92 от настоящия закон не се прилагат към управлението на енергоснабдителни мрежи,
‘Parts 2 and 3 and Paragraphs 4, 52 and 92 of this Law shall not apply to the operation of energy supply systems which
които се намират в тясно обособен пространствено район и служат основно за собствено снабдяване[ 5], транспортиране на енергия в рамките на предприятието или към свързани предприятия по смисъла на § 3, точка 38[ 3],
are located on a closely geographically connected zone and serve predominantly their own supply purposes, 5 energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings within the meaning of point 38 of Paragraph 3 of this Law, 3
които се намират в пространствено обособен частен район и се използват от оператора на мрежата или от упълномощено от него лице за енергоснабдяване на определими крайни потребители при преследването на обща и първостепенна търговска цел, при условие че енергоснабдителната мрежа не е предназначена за общо снабдяване по смисъла на § 3, точка 17 и че операторът на частната снабдителна мрежа или упълномощеното от него лице разполага с технически, икономически и човешки ресурси трайно да гарантира, че мрежата ще се управлява съобразно разпоредбите на настоящия закон.“ а) която надхвърля самото правоотношение по договор за наем или за аренда и б) чието реализиране би се усложнило прекомерно от прилагането на разпоредбите, посочени в началото на изречението[ 4] или
(a) going beyond mere leasing or letting arrangements, and on condition that the energy supply system does not serve to provide general supply within the meaning of point 17 of Paragraph 3 of this Law and that the operator of the site network or his representative possess such staff, technical and economic resources as to ensure the longterm operation of the system in accordance with the provisions of this Law.’
Ако частна снабдителна мрежа отговаря на критериите, установени в § 110, алинея 1, точки 1, 2 или 3 от EnWG, някои разпоредби на EnWG не се прилагат, включително и тези, свързани с достъпа на трети лица до мрежата.
If a site network fulfils the criteria set out in Paragraph 110(1), (1) or (2) or (3) of the EnWG various provisions of the EnWG are not applied, including those relating to third party access to the network.
3 — Наречени „мрежи на предприятие“ (Betriebsnetze).4 — Наречени „обслужващи мрежи“ (Dienstleistungsnetze).
3 — These are called ‘operation networks’ (Betriebsnetze).4 — These are called ‘service networks’ (Dienstleistungsnetze).
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-439/06
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 network’ which fulfilled the requirements of Paragraph 110(1)(1) and (2) of the EnWG.
В това си качество то управлява енергоснабдителна мрежа, чрез която задоволява собствените си нужди от електроенергия, както и тези на 93 други предприятия, установени в зоната на летището.
In this capacity it manages an energy supply system through which it and 93 other undertakings located at the airport are supplied with electricity.
През 2004 г. тази мрежа доставя общо количество от около 22 200 MWh, 85,4 % от които са били консумирани от самото FLH, а около 3 800 MWh, или 14,6 %, са доставени на други предприятия, разположени в зоната на летището.
In 2004 the volume of energy consumed via this system amounted to approximately 22 200 MWh, of which, over and above FLH’s own consumption of 85.4%, around 3 800 MWh, or 14.6%, was supplied to other undertakings situated at the airport.
От началото на 2004 г. енергоснабдителното дружество Citiworks AG („Citiworks“) доставя електроенергия на DFS Deutsche Flugsicherung GmbH, разположено в зоната на летище Лайпциг/Хале.
Since the beginning of 2004 citiworks AG (‘citiworks’), an electricity supply undertaking, has supplied DFS Deutsche Flugsicherung GmbH, located at Leipzig/Halle Airport, with electricity.
Тъй като съобразяването със съответните разпоредби на EnWG няма да доведе до прекомерни усложнения за FLH, Oberlandesgericht счита, че разглежданата мрежа не може да се разглежда като „обслужваща мрежа“ по смисъла на § 110, алинея 1, точка 2 от EnWG.
The Oberlandesgericht considered that since compliance with the relevant provisions of the EnWG would not impose an unreasonable burden on FLH, the system at issue could not be regarded as a ‘service network’ in accordance with Paragraph 110(1)(2) of the EnWG.
Мрежата обаче отговаря на условията на § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG и следователно може да се квалифицира като „мрежа на предприятие“ и да бъде освободена в частност от прилагането на разпоредбите на EnWG относно достъпа на трети лица.
However, the system fulfils the conditions laid down in Paragraph 110(1)(1) of the EnWG and could thus be qualified as an ‘operation network’ and be exempted inter alia from the provisions of the EnWG on third party access.
Следователно жалбата на Citiworks принципно е неоснователна според националното право.
The action brought by citiworks is therefore, in principle, unfounded under national law.
Oberlandesgericht обаче изразява съмнения дали § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG съответства на изискванията на член 20, параграф 1 от Директива 2003/54.
However, the Oberlandesgericht expressed doubts as to whether Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is consistent with the requirements of Article 20(1) of Directive 2003/54.
Съдебното заседание е проведено на 20 септември 2007 г.
A hearing was held on 20 September 2007.
Ето защо с акт от 17 октомври 2006 г., постъпил в секретариата на Съда на 24 октомври 2006 г., Kartellsenat на Oberlandesgericht Dresden (Германия) решава да спре производството и да постави на Съда на Европейските общности следния преюдициален въпрос:
Therefore, by order of 17 October 2006, received at the Court’s Registry on 24 October 2006, the Kartellsenat of the Oberlandesgericht Dresden (Germany) decided to stay the proceedings and to make a reference to the Court of Justice of the European Communities for a preliminary ruling on the following question:
IV — Основни доводи на страните
IV — Main arguments of the parties
Citiworks твърди, че § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG е несъвместим с член 20 от директивата.
Citiworks submits that Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is not compatible with Article 20 of the Directive.
„Съвместим ли е § 110, алинея 1, точка 1 от Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung (Закон за електро- и газоснабдяването, или „EnWG“) с член 20, параграф 1 от Директива 2003/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, доколкото когато са изпълнени условията по посочения § 110, алинея 1, точка 1, общите разпоредби относно достъпа до мрежата (§ 20—§ 28а от EnWG) не се прилагат спрямо така наречената „мрежа на предприятие“ дори ако свободният достъп до мрежата не може да доведе до прекомерни усложнения?“
‘Is the first point of Paragraph 110(1) of the Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung (Law on electricity and gas supply, or “EnWG”) compatible with Article 20(1) of Directive 2003/54/EC of the European Parliament and the Council inasmuch as in accordance with the conditions laid down in the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG a so-called “operation network” is exempted from the general provisions on system access (Paragraphs 20 to 28a of the EnWG) even where such system access would not impose an unreasonable burden?’
Citiworks отбелязва, че една от главните цели на директивата е да осигури на доставчиците на електроенергия свободен достъп до енергоснабдителните мрежи, за да могат потребителите свободно да избират своя доставчик. § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG обаче нарушавало задължението за осигуряване на достъп до мрежата.
Citiworks observes that one of the main objectives of the directive is to guarantee to energy providers the right to access the entire energy network so as to ensure that customers can freely choose their provider. However, Paragraph 110(1)(1) of the EnWG violates the obligation to guarantee access to the network.
Citiworks посочва, че освобождаването съгласно § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG практически е автоматично.
Citiworks indicates that the exemption pursuant to Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is in practice automatic. According to a majority of competent regulators at Federal
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-439/06 обоснове общо и автоматично освобождаване като предвиденото в § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 cannot justify a general and automatic exemption such as that contained in Paragraph 110(1)(1) of the EnWG.
EnWG се прилага непосредствено, стига предвидените в него условия да са изпълнени.
and Land level, Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is directly applicable when the conditions it lays down are fulfilled.
Макар много оператори на мрежи да подавали искания за прилагане на разпоредбата към техните мрежи, други приемали, че отговарят на изискванията ѝ, и дори не подавали искания това да бъде установено.
While many system operators have submitted applications for the provision to be declared applicable to their system, others presume that they fulfil the requirements of that provision and do not even seek a declaration to that effect.
Освен това директивата по никакъв начин не разрешавала на държавитечленки свободно да определят при какви обстоятелства могат да предвидят дерогации от принципа на свободния достъп до мрежата.
Moreover, there is nothing in the directive to allow Member States to determine freely those situations in which they may derogate from the principle of freedom of access to the network.
На първо място FLH твърди, че преюдициалното запитване е недопустимо, тъй като поставеният на Съда въпрос е хипотетичен.
First of all, FLH submits that the reference for a preliminary ruling is inadmissible because the question referred to the Court is hypothetical.
Всъщност с въпроса си препращащата юрисдикция посочвала несъществуваща редакция на § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG.
Indeed, the referring court refers in its question to a wording of Paragraph 110(1)(1) of the EnWG which does not actually exist.
Освен това отговорът на този въпрос не бил релевантен за решаването на висящия пред препращащата юрисдикция спор.
Moreover, the answer to that question is not relevant for the solution of the dispute before the referring court.
Изключението, предвидено в член 26 от директивата по отношение на малките изолирани мрежи, не обосновавало разпоредба като § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG, тъй като Германия не подала искане за дерогация до Комисията и тъй като мрежите, попадащи в обхвата на националната разпоредба, не били микро или малки изолирани мрежи съгласно определението по член 2, точки 26 и 27 от директивата.
The exception provided for under Article 26 of the Directive for small isolated systems does not justify a provision such as Paragraph 110(1)(1) EnWG, because no request for derogation has been submitted by Germany to the Commission and the systems covered by the national provision are not micro or small isolated systems as defined at Article 2(26) and (27) of the Directive.
От директивата не можело да се изведе общо освобождаване на мрежите от задължението за предоставяне на достъп на трети лица поради структурни съображения.
A general exemption of systems from third party access obligations for structural reasons cannot be inferred from the directive.
Макар че в определени случаи задължението за предоставяне на достъп на трети лица наистина можело да доведе до прекомерни усложнения за малките мрежи, това не можело да
While it may be true that third party ac- cess obligations impose a disproportionately heavy burden on small systems, this
По същество FLH твърди, че § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG е съвместим с общностното право.
On the substance, FLH submits that Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is compatible with Community law.
Попадащите в обхвата на тази разпоредба мрежи били вътрешни мрежи, които са изградени от предприятия за нуждите на собственото им потребление и които не засягат конкуренцията.
The systems falling within that provision are internal systems created by companies for the purposes of their own consumption and they do not affect competition.
Следователно те не попадали в приложното поле на директивата.
Therefore they do not fall within the scope of the directive.
Поради тези съображения § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG бил съвместим с член 20, параграф 1 от директивата.
For these reasons Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is compatible with Article 20(1) of the Directive.
32. § 110, алинея 1, точка 1 от EnWG бил само израз на правото на преценка, с което разполага германският законодател при транспонирането на директивата.
Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is merely the expression of the discretion which the German legislature had when implementing the directive.
Член 3, параграф 8, член 13, член 15, параграф 2, буква г), член 15, параграф 2, последно изречение и член 20, параграф 1 от директивата предвиждали редица възможности за дерогиране на разпоредбите за отделяне, свързване и достъп до мрежата.
Articles 3(8), 13, 15(2)(d), 15(2), last sentence, and 20(1) of the Directive provide indeed for a number of possibilities to derogate from the provisions on unbundling, connection and access to the network.