natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При тези обстоятелства High Court of Justice (England & Wales) (Chancery Division) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси: „1) Трябва ли словосъчетанието „нарушаване на конкуренцията“ да се преценява за всеки отделен публичноправен субект, така че в контекста на настоящото дело то да се тълкува по отношение на района или районите, където
In those circumstances the Chancery Division of the High Court of Justice of England and Wales decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
По-специално дали с думата „значително“ се има предвид въздействие върху конкуренцията, което е по-скоро незначително или de minimis, „съществено“ въздействие или „изключително“ въздействие?“
What is meant by the word “significant”? In particular, does “significant” mean an effect on competition that is more than trivial or de minimis, a “material” effect or an “exceptional” effect?’
Съответните органи на местна власт приемат, че словосъчетанието „нарушаване на конкуренцията“ трябва да се преценява за всеки публичноправен субект така, че в контекста на настоящото дело то трябва да се тълкува по отношение на територията или териториите, където посоченият правен субект предлага
The local authorities concerned submit that the expression ‘distortions of competition’ is properly to be ascertained on a public body by public body basis, such that, in the context of the present case, it should be interpreted by reference to the area or areas where the particular body in question provides off-street parking and not by
Според органите на местна власт предоставеното освобождаване по ДДС на всеки от тях не води по никакъв начин до нарушаване на конкуренцията спрямо частните доставчици на услуги или спрямо разположените, например в Глазгоу, органи на местна власт, а още по-малко до „значително“ нарушаване.
The VAT exemption conferred on each of those authorities does not lead in any way to distortions of competition in relation to private providers or local authorities in, for example, Glasgow, let alone to ‘significant’ distortions.
Също така лице, което иска да направи покупки на остров Wight, не би паркирало своето превозно средство в Манчестър.
Similarly, a person who wished to shop on the Isle of Wight would not park his vehicle in Manchester.
Като се опира изцяло на основните принципи на данъчен неутралитет и на правна сигурност, правителството на Обединеното кралство приема, че по принцип подходът „всяка дейност поотделно“, т.е. с който се взима предвид целият национален пазар, а не всеки местен пазар, е най-уместен за целите на тълкуването на член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива.
The United Kingdom Government, relying especially on the fundamental prin -ciples of fiscal neutrality and legal certainty, submits that as a matter of principle, ‘the activities’ approach, that is taking account of the entire national market and not of each local market, is the most sensible approach to the interpretation of the second subparagraph of Article 4(5).
Местният характер на искането означавал, че дори в района, в рамките на който е компетентен даден орган на местна власт, могат да съществуват множество местни пазари, в някои от които може да е налице конкуренция, а в други не.
The local nature of demand means that even in an area within a given local authority, several local markets could exist in some of which there might be competition, while there might be no competition in others.
Според Ирландия от съдебната практика на Съда е видно, че държавитечленки са свободни да избират най-подходящия метод за транспонирането в националното право на член 4, параграф 5, втора и трета алинея от Шеста директива.
In Ireland’s submission, it is clear from the Court’s caselaw that the Member States are free to choose the appropriate method for transposing the second and third subparagraphs of Article 4(5) of the Sixth Directive into national law.
На всяка държавачленка принадлежало правото да определи кои са дейностите, извършвани от държавата и от публичноправните субекти, които ако не подлежаха на облагане с ДДС, биха довели до значително нарушаване на конкуренцията.
It is for each Member State to determine the activities engaged in by the State or public entities which, if not subjected to VAT, would lead to significant distortions of competition.
Така държавитечленки биха могли да одобрят местен, регионален или национален подход.
The Member States may, thus, adopt local, regional or nationwide approaches.
Италианското правителство предлага да се приложат присъщите на областта на конкуренцията принципи.
The Italian Government suggests that principles specific to the field of competition be applied.
В това отношение то се позовава на Известие на Комисията относно определянето на съответния пазар по смисъла на общностното право на конкуренцията (ОВ C 372, 1997 г., стр.
In that regard, it refers to the Commission’s Notice on the definition of relevant market for the purposes of Community competition law (OJ 1997 C 372, p.
5; Специално издание на български език 2007 г., глава 8, том 3, стр.
5) and concludes, on that basis, that the relevant geographic market cannot be the
Не можело да се твърди, че в областта на отдаването под наем на места за паркиране в паркинги съществувала каквато и да е конкуренция между предлаганите от различните градове услуги.
In matters of off-street parking there cannot be any conceivable competition between the parking facilities offered by different towns.
Комисията на Европейските общности застъпва становището, че за да се прецени риска от нарушаване на конкуренцията, следва да се има предвид естеството на дейността, а не местните условия на конкуренция.
The Commission of the European Communities takes the view that it is the nature of the activity, and not the local conditions of competition, that has to be taken into account to assess the likelihood of distortions of competition.
Обосноваността на такъв подход можела да се изведе от обстоятелството, че член 4, параграф 5, трета алинея от Шеста директива предвижда, че изброените дейности в приложение Г към нея трябва във всички случаи да подлежат на облагане с ДДС, освен ако не са незначителни.
That such an approach is correct may be inferred from the fact that the third subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive provides that the activities listed in Annex D thereto are in any event to be subjected to VAT, unless they are negligible.
Регламентирайки това, Шеста директива изхождала ясно от хипотезата, според която отношенията на конкуренция и рискът от нарушаването им би трябвало да бъдат определени абстрактно по отношение на самото естество на дейността, а не по отношение на местните условия.
In doing so, the Sixth Dir -ective clearly proceeds on the basis that the relationship of competition and the consequent likelihood of distortions fall to be determined in the abstract, having regard to the activity as such and without reference to local conditions.
В самото начало следва да се припомни, че съгласно член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива държавите, регионалните и местните органи, както и другите публичноправни субекти не се считат за данъчнозадължени лица по отношение на дейностите или сделките, които извършват в качеството си на органи на публична власт.
At the outset, it must be noted that, under the first subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, States, regional and local government authorities and other bodies governed by public law are not to be considered taxable persons in respect of the activities or transactions in which they engage as public authorities.
Както Съдът многократно е постановявал, трябва да са изпълнени кумулативно две условия, за да се приложи тази разпоредба, а именно упражняването на дейности от публичноправен субект и упражняването на дейности, извършвани в качеството на орган на публична власт (вж. в този смисъл по-конкретно Решение от 25 юли 1991 г. по дело Ayuntamiento de Sevilla, C-202/90, Recueil, стр. I-4247, точка 18 и Решение по дело Fazenda Pública, посочено по-горе, точка 15).
As the Court has held on numerous occasions, two conditions must be cumulatively fulfilled in order for that provision to apply: the activities must be carried out by a body governed by public law and they must be carried out by that body acting as a public authority (see to that effect, particularly, Case C-202/90 Ayuntamiento de Sevilla [1991] ECR I-4247, paragraph 18, and Fazenda Pública, cited above, paragraph 15).
Що се отнася до първото от тези условия, установено е, че разглежданите органи на местна власт са публичноправни субекти по смисъла на член 4, параграф 5 от Шеста директива.
As regards the first of those conditions, it is common ground that the local authorities concerned are bodies governed by public law within the meaning of Article 4(5) of the Sixth Directive.
По отношение на второто условие, следва да се припомни, че дейностите, извършвани в качеството на орган на публична власт по смисъла на същата разпоредба, са извършваните от публичноправните субекти дейности в рамките на специалния за тях правен режим, с изключение на дейностите, които те упражняват при същите правни условия като частните икономически оператори (вж. по-конкретно Решение по дело Fazenda Pública, посочено по-горе, точка 17 и цитираната по-горе съдебна практика).
As for the second condition, activities pursued as public authorities within the meaning of that provision are those engaged in by bodies governed by public law under the special legal regime applicable to them and do not include activities pursued by them under the same legal conditions as those that apply to private economic operators (see, particularly, Fazenda Pública, paragraph 17, and the caselaw cited).
(Решение от 17 октомври 1989 г. по дело Comune di Carpaneto Piacentino и др., посочено по-горе, точка 16, Решение от 15 май 1990 г. по дело Comune di Carpaneto Piacentino и др., C-4/89, Recueil, стр. I-1869, точка 11 и Решение по дело Fazenda Pública, посочено по-горе, точка 23).
In view of the nature of the analysis to be carried out, it is for the national court to classify the activity at issue in the main proceedings in the light of the criter- ion adopted above (Comune di Carpaneto Piacentino and Others, cited above, paragraph 16; Case C-4/89 Comune di Carpaneto Piacentino and Others [1990] ECR I-1869, paragraph 11; and Fazenda Pública, paragraph 23).
Тъй като въпросът дали при споровете по делото по главното производство съответните органи на местна власт са действали в качеството им на органи на публична власт не е отправен до Съда, следва в това отношение да се изходи от хипотезата, според която за целите на настоящото преюдициално запитване разглежданата дейност трябва да се счита за попадаща в обхвата на член 4, параграф 5 от Шеста директива, като се запазва правото на проверка на националната юрисдикция.
Since the question whether, in the cases in the main proceedings, the local authorities concerned were acting as public authorities has not been referred to the Court, it is appropriate to start from the hypothesis, subject to verification by the referring court, that the activity in question in the main proceedings must be regarded, for the purposes of this reference for a preliminary ruling, as coming within Article 4(5) of the Sixth Directive.
Следва също да се припомни, че дори когато органите на местна власт упражняват такава дейност в качеството си на органи на публична власт, те трябва да се считат за данъчнозадължени лица съгласно член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива, доколкото третирането им като данъчно незадължени
It must also be noted that, even where local authorities carry on such an activity as public authorities, they are, under the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, to be considered taxable persons where their treatment as nontaxable persons would lead to significant distortions of competition. The referring
За да се отговори на този въпрос, при липсата на данни в самия текст на член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива следва да се вземе предвид структурата и целта на тази директива, както и мястото на член 4, параграф 5 в установената с посочената директива обща система по ДДС.
To reply to that question, it is necessary, in the absence of any guidance in the text of the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, to take into account the scheme and purpose of the Sixth Directive, as well as the place of Article 4(5) in the common system of VAT established by it.
Важно е да се подчертае в това отношение, че като общо правило и съгласно член 2, точка 1 от същата директива на облагане с ДДС подлежат възмездните доставки на услуги.
It is important to emphasise in that regard that, as a general rule and in accordance with Article 2(1) of the Sixth Directive, the supply of services effected for consideration is to be subject to VAT.
Освен това по смисъла на член 4, параграф 1 от Шеста директива за данъчнозадължено лице се смята всяко лице, което извършва независима икономическа дейност, посочена в параграф 2 от същия член, където и да е, независимо от целите и резултатите от тази дейност.
Indeed, ‘taxable person’ means, under Article 4(1) of the Sixth Directive, any person who independently carries out in any place any economic activity specified in paragraph 2 thereof, whatever the purpose or results of that activity.
Понятието „икономическа дейност“ е определено в споменатия параграф 2 и включва всички дейности на производители, търговци и лица, предоставящи услуги (Решение от 26 юни 2007 г. по дело T-Mobile Austria и др., C-284/04, Recueil, стр. I-5189, точка 33).
‘Economic activity’ is defined in Article 4(2) as including all activities of producers, traders and persons supplying services (Case C-284/04 T-Mobile Austria and Others [2007] ECR I-5189, paragraph 33).
Само чрез дерогация от това общо правило определени дейности от икономическо естество не се подлагат на облагане с ДДС.
It is only by way of derogation from that general rule that certain activities of an economic nature are not to be subjected to VAT.
Такава дерогация е предвидена в член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива, по силата на който дейностите, извършени от публичноправните субекти в качеството им на органи на публична власт, не подлежат на облагане с този данък.
Such derogation is laid down by the first subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, under which activities engaged in by a body governed by public law acting as a public authority are not to be subject to VAT.
Дерогацията се отнася главно до дейностите, извършени от публичноправните субекти в качеството им на органи на публична власт, които, бидейки изцяло от икономическо естество, са тясно свързани с използването на прерогативите на публичната власт.
That derogation covers principally activities engaged in by bodies governed by public law acting as public authorities, which, while fully economic in nature, are closely linked to the exercise of rights and powers of public authority.
При тези обстоятелства третирането на посочените публичноправни субекти като данъчно незадължени лица по ДДС за тези дейности няма потенциално антиконкуретно въздействие, щом като по принцип те се извършват изключително или почти изключително от публичния сектор.
In those circumstances, the fact that such bodies are not subject to VAT on those activities does not potentially have an anticompetitive effect, inasmuch as they are generally engaged in exclusively, or almost exclusively, by the public sector.
Все пак, дори когато публичноправните субекти упражняват такива дейности в качеството си на органи на публична власт, те трябва да се считат за данънозадължени лица съгласно член 4, параграф 5, втора и трета алинея от Шеста директива, доколкото третирането им като данъчно незадължени лица би довело до значително нарушаване на конкуренцията или още повече ако посочените дейности, доколкото не са незначителни, са изброени в приложение Г към същата директива.
However, even where those bodies carry on such activities in their capacity as public authorities, they are to be considered taxable persons, under the second and third subparagraphs of Article 4(5) of the Sixth Directive, where their treatment as nontaxable persons would lead to significant distortions of competition or again if those activities, provided they are not carried out on such a small scale as to be negligible, are listed in Annex D to that directive.
По този начин по силата на националното право на публичноправен субект може да бъде възложено упражняването на определени дейности, главно от икономическо естество, в рамките на специалния за него правен режим, като същите дейности могат успоредно да се упражняват също от частни оператори, така че третирането на посочения правен субект като данъчно незадължено лице по ДДС може да има за резултат настъпването на значително нарушаване на конкуренцията.
A body governed by public law may, thus, be responsible, under national law, for carrying on certain activities of an essentially economic nature under the special legal regime applicable to them where those same activities can also be carried on in parallel by private operators, with the result that the treatment of that body as a nontaxable person may give rise to certain distortions of competition.
Този нежелан резултат, който общностният законодател иска да избегне, като предвижда в член 4, параграф 5, трета алинея от Шеста директива, че точно изброените дейности в приложение Г от същата директива (а именно, далекосъобщения, снабдяване с вода, газ, електроенергия и топлинна енергия, превоз на стоки, пристанищни и летищни услуги, пътнически превоз и др.) „във всеки случай“, освен ако не са незначителни, подлежат на облагане с ДДС, макар да са упражнявани от публичноправни субекти в качеството им на органи на публична власт.
It is that undesirable result that the Community legislature sought to avoid by providing, in the third subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, that the activities specifically listed in Annex D to that directive (telecommunications, the supply of water, gas, electricity and steam, the transport of goods, port and airport services and passenger transport, etc.) are, ‘in any event’, unless they are negligible, to be subject to VAT, even when they are carried on by bodies governed by public law acting as public authorities.
С други думи, презумира се, че третирането на публичноправните субекти като данъчно незадължени лица по ДДС за тези дейности води до нарушаване на конкуренцията, освен ако посочените дейности не са незначителни.
In other words, the treatment of bodies governed by public law as nontaxable persons in respect of those activities is, unless such activities are negligible, presumed to lead to distortions of competition.
От текста на член 4, параграф 5, трета алинея от Шеста директива ясно е видно, че третирането на посочените правни субекти като данъчнозадължени лица следва от упражняването на изброените дейности като такива в приложение Г към същата директива, независимо от въпроса дали даденият публичноправен субект е изложен на конкуренция на равнище местен пазар, на който той упражнява същите тези дейности.
It is thus clear from the wording of the third subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive that the treatment of those bodies as taxable persons results from the carrying-on, as such, of the activities listed in Annex D to that directive, irrespective of the question whether or not a particular body governed by public law faces competition at the level of the local market on which it carries on those same activities.
Освен това на национално равнище могат да съществуват други дейности, главно от икономическо естество, които не са изброени в приложение Г към Шеста директива, чийто списък може да е различен за различните държавичленки или за различните икономически сектори, и които се упражняват успоредно както от публичноправни субекти в качеството им на органи на публична власт, така и от частни оператори.
Furthermore, there may exist, on the national level, other activities of an essentially economic nature, not listed in Annex D to the Sixth Directive, the list of which may vary from one Member State to another or from one economic sector to another, which are carried on in parallel both by bodies governed by public law in their capacity as public authorities and by private operators.
Точно за тези дейности се прилага член 4, параграф 5, втора алинея от Шеста директива, който предвижда, че дори когато действат в качеството си на органи на публична власт, публичноправните субекти трябва да се считат за данъчнозадължени лица, доколкото третирането им като данъчно незадължени лица би довело до значително нарушаване на конкуренцията.
It is precisely to those activities that the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive applies, in providing that bodies governed by public law, even when they act as public authorities, are to be considered taxable persons where their treatment as nontaxable persons would lead to significant distortions of competition.
Втора и трета алинея от посочения член 4, параграф 5 от Шеста директива следователно са тясно свързани, доколкото с тях се преследва една и съща цел, а именно третирането на публичноправните субекти като данъчнозадължени лица дори когато същите действат в качеството си на органи на публична власт.
The second and the third subparagraphs of Article 4(5) of the Sixth Directive are, consequently, closely linked since they pursue the same objective, namely the treatment of bodies governed by public law as taxable persons, even when they are acting as public authorities.
Тези алинеи са подчинени и на същата логика, с която общностният законодател иска да ограничи приложното поле на третирането на публичноправните субекти като данъчно незадължени лица, за да се спази посоченото в член 2, точка 1 и член 4, параграфи 1 и 2 от тази директива общо правило, съгласно което всяка дейност от икономическо естество по принцип подлежи на облагане с ДДС.
Those subparagraphs are thus subject to the same logic, by which the Community legislature intended to limit the scope of the treatment of bodies governed by public law as nontaxable persons, so that the general rule stated in Articles 2(1) and 4(1) and (2) of that directive, under which any activity of an economic nature is, in principle, to be subject to VAT, is observed.
Ето защо втора и трета алинея от член 4, параграф 5 от Шеста директива следва да се тълкуват заедно.
Consequently, the second and third subparagraphs of Article 4(5) of the Sixth Dir -ective are to be interpreted as a whole.
От посоченото е видно, че третирането на публичноправните субекти като данъчнозадължени лица по ДДС, което се основава на втора алинея от член 4, параграф 5 от Шеста директива или на трета алинея от тази разпоредба, следва от упражняването на дадена дейност като такава, независимо от въпроса дали посочените правни субекти са изложени на конкуренция на равнище местен пазар, на който те осъществяват тази дейност.
It follows that the treatment of bodies governed by public law as taxable persons, either on the basis of the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, or on that of the third subparagraph of that provision, results from the carrying-on, as such, of a given activity, irrespective of whether or not those bodies face competition at the level of the local market on which they engage in that activity.
Този извод се потвърждава освен това от общите принципи на общностното право, приложими в данъчната област, като принципите на данъчен неутралитет и на правна сигурност.
That conclusion is supported by the general principles of Community law applicable to fiscal matters, such as the principles of fiscal neutrality and legal certainty.