natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Те поддържат, че решението не дава никаква индикация относно обхвата на компетентност на Съда, тъй като във всеки случай Регламентът не нарушава основни права.
They argue that the judgment is silent on the matter of the scope of the Court’s jurisdiction, because, at any rate, the regulation did not infringe fundamental rights.
Не смятам, че този довод е много убедителен.
I do not consider this argument very persuasive.
Вярно е, че макар генералният адвокат инцидентно да отхвърля идеята, Съдът не се
True, while the Advocate General dismissed the idea in passing, the Court did not explicitly address whether the fact that the
Жалбоподателят изтъква, че отговорът на този въпрос може да бъде изведен
The appellant argues that the answer to that question can be inferred from the ruling
26 — Посочено по горе в бележка под линия 16.27 — Пак там, точка 26.
26 — Cited in footnote 16.27 — Bosphorus, cited in footnote 16, paragraph 26.
28 — Задържането на самолета на Bosphorus Airways е извършено в съответствие с Резолюция 820(1993) на Съвета за сигурност.
28 — The impounding of the aircraft of Bosphorus Airways took place in accordance with Security Council Resolution 820(1993).
Комитетът по санкциите към ООН решава, че незадържането на самолета от страна на властите е равнозначно на нарушение на резолюцията.
The UN Sanctions Committee had decided that a failure on the part of the authorities to impound the aircraft would amount to a breach of the resolution.
25 — Вж. например Становище 2/94, посочено по-горе в бележка под линия 22, точки 30, 34 и 35.
25 — See, for instance, Opinion 2/94, cited in footnote 22, paragraphs 30, 34 and 35.
KADI/СЪВЕТ И КОМИСИЯ спира изрично на въпроса дали фактът, че Регламентът прилага резолюция на Съвета за сигурност, може да му попречи да упражни собствен съдебен контрол.
KADI v COUNCIL AND COMMISSION regulation implemented a Security Council resolution could preclude it from exercising judicial review.
Все пак предполагам, че вместо съзнателно да остави без отговор този въпрос, Съдът е приел за подразбиращо се това, което генералният адвокат е счел за полезно да посочи изрично, а именно че „зачитането на основните права е […] условие за законосъобразност на актовете на Общността“ 29.
None the less, I would suppose that, instead of deliberately leaving the matter undecided, the Court accepted as self-evident what the Advocate General had felt useful to spell out, namely that ‘respect for fundamental rights is … a condition of the lawfulness of Community acts’. 29
съдебния контрол може да се изведе от член 307 ЕО.
Article 307 EC.
Първа алинея от този член гласи: „[п]равата и задълженията, произтичащи от споразумения, сключени преди 1 януари 1958 г., или за присъединяващите се страни, преди датата на тяхното присъединяване, между една или повече държавичленки, от една страна, и една или повече трети страни, от друга, не се засягат от разпоредбите на настоящия договор“.
The first paragraph of that article provides: ‘The rights and obligations arising from agreements concluded before 1 January 1958 or, for acceding States, before the date of their accession, between one or more Member States on the one hand, and one or more third countries on the other, shall not be affected by the provisions of this Treaty.’
Според Обединеното кралство тази разпоредба във връзка с член 10 ЕО налагала на Общността задължение да не пречи на държавитечленки да спазват резолюциите на Съвета за сигурност.
In the view of the United Kingdom, that provision, read in conjunction with Article 10 EC, would impose on the Community an obligation not to impair Member State compliance with Security Council resolutions.
Следователно Съдът трябвало да се въздържа от осъществяването на съдебен контрол по спорния регламент.
In consequence, the Court should abstain from judicial review of the contested regulation.
Найнапред трябва да отбележа, че не считам този довод за убедителен, но че все пак си струва той да бъде разгледан по-подробно, по-специално тъй като член 307 ЕО има първостепенно значение в разсъжденията на Първоинстанционния съд 30.
I shall state at the outset that I am not convinced by that argument, but it is nevertheless worth looking into the matter in some detail, particularly since Article 307 EC figured prominently in the reasoning of the Court of First Instance. 30
Във всеки случай, дори да се приеме предположението, че в Решение по дело Bosphorus Съдът заобикаля проблема със своята компетентност, остава фактът, че Съветът, Комисията и Обединеното кралство не успяват да посочат каквото и да е основание в Договора, от което би могло логично да следва, че приетите с оглед прилагането на резолюциите на Съвета за сигурност мерки имат надконституционен статут и следователно не подлежат на съдебен контрол.
In any event, even if one were to accept the suggestion that the Court sidestepped the problem of its jurisdiction in Bosphorus, the fact remains that the Council, the Commission and the United Kingdom fail to identify any basis in the Treaty from which it could logically follow that measures taken for the implementation of Security Council resolutions have supra-constitutional status and are hence accorded immunity from judicial review.
Обединеното кралство посочва, че такъв имунитет по отношение на
The United Kingdom suggests that such immunity from review can be derived from
На пръв поглед не е напълно ясно по какъв начин държавитечленки биха били възпрепятствани да изпълнят задълженията си по Устава на Организацията на обединените нации, в случай че Съдът отмени спорния регламент.
At first sight, it may not be entirely clear how Member States would be prevented from fulfilling their obligations under the United Nations Charter if the Court were to annul the contested regulation.
В действителност при липсата на общностна мярка принципно е възможно държавитечленки да приемат собствени мерки по прилагане, тъй като те са оправомощени от Договора да приемат мерки, които макар да засягат функционирането на общия пазар, могат
Indeed, in the absence of a Community measure, it would in principle be open to the Member States to take their own implementing measures, since they are allowed, under the Treaty, to adopt measures which, though affecting the functioning of the common market, may be necessary for the maintenance of inter-
29 — Заключение на генералния адвокат Jacobs по дело Bosphorus, посочено по-горе в бележка под линия 16, точка 53.
29 — Opinion of Advocate General Jacobs in Bosphorus, cited in footnote 16, paragraph 53.
Вж. също точка 34 от Становище 2/94, посочено по-горе в бележка под линия 22.
See also paragraph 34 of Opinion 2/94, cited in footnote 22.
30 — Точки 185—191 и 196 от обжалваното съдебно решение.
30 — Paragraphs 185 to 191 and 196 of the judgment under appeal.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-402/05 P да бъдат необходими за поддържането на международния мир и сигурност 31.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P
Все пак държавитечленки трябва да упражняват правомощията, които имат в областта на политиката на сигурност в съответствие с общностното право 32.
31 None the less, national peace and security.
В светлината на Решение на Съда по дело ERT 33 може да се предположи, че доколкото действията им попадат в обхвата на общностното право, държавитечленки се подчиняват на същите общностни правила относно защитата на основните права, на които са подчинени и самите общностни институции.
the powers retained by the Member States in the field of security policy must be exercised in a manner consistent with Community law. 32 In the light of the Court’s ruling in ERT, 33 it may be assumed that, to the extent that their actions come within the scope of Community law, Member States are subject to the same Community rules for the protection of fundamental rights as the Community institutions themselves.
Въз основа на това предположение, в случай че Съдът отмени спорния регламент с мотива, че той нарушава общностните правила за защита на основните права, това би означавало, че държавитечленки не биха могли да приемат същите тези мерки без — поради това че тези мерки попадат в обхвата на общностното право — да нарушат защитените от Съда основни права. Следователно доводът, основан на член 307 ЕО, е релевантен само косвено.
On that assumption, if the Court were to annul the contested regulation on the ground that it infringed Community rules for the protection of fundamental rights, then, by implication, Member States could not possibly adopt the same measures without — in so far as those measures came within the scope of Community law — acting in breach of fundamental rights as protected by the Court.
основните свободи, както и на правовата държава“.
for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law’.
Не виждам никакво основание за такова тълкуване на член 307 ЕО.
I see no basis for such an interpretation of Article 307 EC.
Още повече че това би било несъвместимо с член 49 ЕС, който обуславя присъединяването към Съюза от спазването на установените в член 6, параграф 1 ЕС принципи.
Moreover, it would be irreconcilable with Article 49 EU, which renders accession to the Union conditional on respect for the principles set out in Article 6(1) EU.
По-нататък това евентуално би позволило на националните власти да използват Общността, за да заобиколят гарантираните от техния национален правен ред основни права дори по отношение на актовете, с които се транспонират международни задължения 34.
Furthermore, it would potentially enable national authorities to use the Community to circumvent fundamental rights which are guaranteed in their national legal orders even in respect of acts implementing international obligations.
Това би противоречало напълно на трайно установената практика на Съда, съгласно която Общността гарантира цялостна система на съдебна защита, при която основните права са защитени в съответствие с конституционните традиции на държавитечленки.
34This would plainly run counter to firmly established caselaw of this Court, according to which the Community guarantees a complete system of judicial protection in which fundamental rights are safeguarded in consonance with the constitutional traditions of the Member States.
Както посочва Съдът в Решение по дело Les Verts/Парламент, „Европейската икономическа общност е правова общност, доколкото нито държавитечленки, нито нейните институции могат да избегнат контрола относно това дали действията им съответстват на основната конституционна харта на
As the Court stated in Les Verts, ‘the European Community is a community based on the rule of law inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid a review of the question whether the measures adopted by them are in conformity with the basic
Ключовият проблем на довода на Обединеното кралство обаче е, че той представя член 307 ЕО като източник на възможна дерогация на член 6, параграф 1 ЕС, съгласно който „Съюзът се основава на принципите на свобода, демокрация, зачитане на правата на човека и
The crucial problem with the argument raised by the United Kingdom, however, is that it presents Article 307 EC as the source of a possible derogation from Article 6(1) EU, according to which ‘the Union is founded on the principles of liberty, democracy, respect
31 — Член 297 ЕО и член 60, параграф 2 ЕО.
31 — Articles 297 EC and 60(2) EC.
32 — Решение от 14 януари 1997 г. по дело Centro-Com (C-124/95, Recueil, стр. I-81, точка 25).
32 — Case C-124/95 Centro­Com [1997] ECR I-81, paragraph 25.
34 — В някои правни системи изглежда малко вероятно националните мерки за прилагане на резолюциите на Съвета за сигурност да не подлежат на съдебен контрол (което косвено показва, че решение на Съда за изключване на мерки като спорния регламент от възможността за съдебен контрол може да доведе до затруднения за реципирането на общностното право в определен национален правен ред).
34 — In certain legal systems, it seems very unlikely that national measures for the implementation of Security Council resolutions would enjoy immunity from judicial review (which incidentally shows that a decision by this Court to exclude measures such as the contested regulation from judicial review might create difficulties for the reception of Community law in some national legal orders).
Вж. например следните източници.
See, for instance, the following sources. Germany: Bundesverfassungsgericht, Order of 14 October 2004 (Görgülü) 2 BvR 1481/04, reported in NJW 2004, p. 3407-3412. The Czech Republic: Ústavní soud, 15 April 2003 (I. ÚS 752/02); Ústavní soud, 21 February 2007 (I. ÚS 604/04). Italy: Corte Costituzionale, 19 March 2001, No 73.
Унгария: 4/1997 (I. 22.) AB határozat. Полша: Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 27 април 2005 г., P 1/05, pkt 5.5, Seria A, 2005 Nr 4, poz. 42, и Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 2 юли 2007 г., K 41/05, Seria A, 2007 Nr 7, poz. 72.
Hungary: 4/1997 (I. 22.) AB határozat. Poland: Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 27 April 2005, P 1/05, pkt 5.5, Seria A, 2005 Nr 4, poz. 42; and Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 2 July 2007, K 41/05, Seria A, 2007 Nr 7, poz. 72.
Общността — Договора“ 35.
KADI v COUNCIL AND COMMISSION constitutional charter, the Treaty’.
Още по-недву-смислено в Решение по дело Schmidberger Съдът потвърждава, че „Общността не може да допуска мерки, които са несъвместими със спазването на признатите основни права“ 36.
35More straightforwardly, in Schmidberger, the Court reaffirmed that ‘measures which are incompatible with the observance of human rights … are not acceptable in the Community’.
Накратко, тълкуването на член 307 ЕО от Обединеното кралство се отклонява от основните принципи, на които се основава Европейският съюз, докато нищо в Договора не показва, че член 307 ЕО се ползва със специален режим — да не говорим за специален режим с такъв мащаб — в рамките на конституционната рамка на Общността.
36In short, the United Kingdom’s reading of Article 307 EC would break away from the very principles on which the Union is founded, while there is nothing in the Treaty to suggest that Article 307 EC has a special status — let alone a special status of that magnitude — in the constitutional framework of the Community.
„взаимно се подпомагат […], а когато това е възможно — приемат общ подход.“ Това задължение изисква държавитечленки да упражняват правомощията и задълженията си в международна организация като Организацията на обединените нации по начин, който е съвместим с установените от нормите на първичното право и общите принципи на общностното право условия 38.
Member States to exercise their powers and responsibilities in an international organisation such as the United Nations in a manner that is compatible with the conditions set by the primary rules and the general principles of Community law.
Като членове на Организацията на обединените нации държавитечленки, и по-специално — в контекста на настоящия случай — тези, които са членове на Съвета за сигурност, трябва да действат по такъв начин, че да предотвратят, доколкото е възможно, приемането на решения от органите на Организацията на обединените нации, които могат да влязат в конфликт с основните принципи на общностния правен ред.
38As Members of the United Nations, the Member States, and particularly — in the context of the present case — those belonging to the Security Council, have to act in such a way as to prevent, as far as possible, the adoption of decisions by organs of the United Nations that are liable to enter into conflict with the core principles of the Community legal order.
Следователно самите държавичленки имат отговорността да ограничат опасността от конфликти между общностния правен ред и международното право.
The Member States themselves, therefore, carry a responsibility to minimise the risk of conflicts between the Community legal order and international law.
Освен това задълженията по член 307 ЕО и свързаното с тях задължение за лоялно сътрудничество действат и в двете посоки: прилагат се както към Общността, така и към държавитечленки 37.
Besides, the obligations under Article 307 EC and the related duty of loyal cooperation flow in both directions: they apply to the Community as well as to the Member States.
Член 307, втора алинея ЕО гласи, че „заинтересованата държавачленка или държава са длъжни да предприемат всички необходими мерки, за да премахнат установените несъответствия“ между задълженията си преди Договора и задълженията си по общностното право.
37 The second paragraph of Article 307 EC provides that ‘the Member State or States concerned shall take all appropriate steps to eliminate … incompatibilities’ between their prior treaty obligations and their obligations under Community law.
За тази цел държавитечленки
To this end, Member States shall ‘assist each other … and shall, where appropriate adopt a common attitude’. That duty requires
Ако член 307 ЕО не може да изключи спорния регламент от съдебен контрол, съществуват ли други норми на общностното право, които могат да го направят?
If Article 307 EC cannot render the contested regulation exempt from judicial review, are there perhaps any other rules of Community law that can?
Съветът, Комисията и Обединеното кралство поддържат, че по принцип Съдът не следва да хвърля сянка на съмнение върху общностните мерки за прилагане на резолюциите, които Съветът за сигурност счита за необходими с оглед
The Council, the Commission and the United Kingdom argue that, as a matter of general principle, it is not for the Court to cast doubt on Community measures that implement resolutions which the Security Council has considered necessary for the maintenance of international peace and security. In this connection, the
35 — Решение, посочено по-горе в бележка под линия 18, точка 23.
35 — Les Verts, cited in footnote 18, paragraph 23.
37 — Като по-нов пример за решение относно задълженията на държавитечленки по член 307 ЕО вж.
37 — For a recent example of a case concerning the obligations of Member States under Article 307 EC, see Case C-203/03 Commission v Austria [2005] ECR I-935, paragraph 59.
Решение от 1 февруари 2005 г. по дело Комисия/Австрия (C-203/03, Recueil, стр. I-935, точка 59).
38 — See, in a similar vein, on the requirement of unity in the international representation of the Community, Opinion 1/94 [1994] ECR I-5267, paragraphs 106 to 109, and Commission v Council, cited in footnote 23, paragraphs 40 to 51.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-402/05 P в конфликт с други не по-малко важни интереси, чиято защита е възложена на съдилищата.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P
В връзка с това Комисията си служи с израза „политически въпроси“ 39.
Commission evokes the notion of ‘political questions’. 39In brief, one could say that the
В обобщение може да се каже, че Комисията, Съветът и Обединеното кралство твърдят, че специфичният предмет на настоящото дело не подлежи на съдебен контрол.
Commission, the Council and the United Kingdom contend that the specific subjectmatter at issue in the present case does not lend itself to judicial review.
Те твърдят, че Европейският съд по правата на човека възприема подобна позиция.
They claim that the European Court of Human Rights takes a similar position.
„Като други твърдения, които са в конфликт с отстояваните конституционни права на правния субект, [това] твърдение трябва да бъде предмет на съдебно производство, което да установи неговия разумен характер и да разреши конфликта с останалите интереси.
and with the protection of which the courts are entrusted. As Justice Murphy rightly stated in his dissenting opinion in the Kore­matsu case of the United States Supreme Court: ‘Like other claims conflicting with the asserted constitutional rights of the individual, [that] claim must subject itself to the judicial process of having its reasonableness determined and its conflicts with other interests reconciled.
Какви са допустимите граници на [дискреция] и дали в конкретния случай те са превишени са въпроси, които съдът разглежда“ 40.
What are the allowable limits of [discretion], and whether or not they have been overstepped in a particular case, are judicial questions.’ 40
По мое мнение твърдението, че настоящият случай се отнася до „политически въпрос“, по отношение на който и най-малката съдебна намеса би била неподходяща, е несъстоятелно.
The implication that the present case concerns a ‘political question’, in respect of which even the most humble degree of judicial interference would be inappropriate, is, in my view, untenable.
Твърдението, че дадена мярка е необходима за поддържането на мира и сигурността, не може да има за последица окончателното неутрализиране на основните принципи на общностното право и да лишава правните субекти от техните основни права.
The claim that a measure is necessary for the maintenance of international peace and security cannot operate so as to silence the general principles of Community law and deprive individuals of their fundamental rights.
Това не намалява значимостта на интереса от поддържането на мира и сигурността, а просто означава, че съдилищата са длъжни да преценяват законосъобразността на мерки, които могат да влязат
This does not detract from the importance of the interest in maintaining international peace and security; it simply means that it remains the duty of the courts to assess the lawfulness of measures that may conflict with other interests that are equally of great importance
Разбира се, определени извънредни обстоятелства могат да обосноват ограничения на личната свобода, които биха били неприемливи при нормални условия.
Certainly, extraordinary circumstances may justify restrictions on individual freedom that would be unacceptable under normal conditions.
Това обаче не трябва да ни води до твърдението, че „има случаи, в които за известно време трябва да бъде спуснат воал върху свободата, както се покриват статуите на боговете“ 41.
However, that should not induce us to say that ‘there are cases in which a veil should be drawn for a while over liberty, as it was customary to cover the statues of the gods’.
Нито означава, както твърди Обединеното кралство, че съдебният контрол в тези случаи би трябвало да има единствено „маргинален характер“.
41 Nor does it mean, as the United Kingdom submits, that judicial review in those cases should be only ‘of the most marginal kind’.
Точно обратното, когато се смята, че е налице особено голяма
On the contrary, when the risks to public security are believed to be
39 — Изразът „политически въпрос“ е на съдия Taney, председател на Върховния съд на Съединените американски щати в решение по дело Luther/Borden, 48 U.S. 1 (1849), 46-47.
39 — The term ‘political question’ was coined by United States Supreme Court Chief Justice Taney in Luther v. Borden, 48 U.S. 1 (1849), 46-47.
Точното значение на този израз в контекста на общностното право не е достатъчно ясен.
The precise meaning of this notion within the Community context is far from clear.
Комисията не разглежда подробно този довод, повдигнат в съдебното заседание, но изглежда смята, че Съдът трябва да се въздържи от извършването на съдебен контрол, тъй като не са налице правни критерии за преценка на разглежданите въпроси.
The Commission did not dwell upon the argument, which it raised at the hearing, but the suggestion appears to be that the Court should abstain from exercising judicial review, since there are no judicial criteria by which the matters presently under consideration may be measured.
KADI/СЪВЕТ И КОМИСИЯ се съмнявам обаче, че Европейският съд по правата на човека ограничава собствената си компетентност по този начин 42.
KADI v COUNCIL AND COMMISSION its own jurisdiction in that way. 42 Moreover, even if it were to do so, I do not think that extraordinarily high, the pressure is particularly strong to take measures that disregard individual rights, especially in respect of individuals who have little or no access to the political process.
Следователно при такива обстоятелства съдилищата трябва да спазват своето задължение за поддържане на върховенството на закона с особено внимание.
Thus, the same circumstances that may justify exceptional restrictions on fundamental rights also require the courts to ascertain carefully whether those restrictions go beyond what is necessary.