natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Накрая е уместно да се напомни, че Комисията разполага с известна свобода на преценка по въпроса дали разглежданото сътрудничество е „решаващо“ и улеснява задачата ѝ да установи съществуването на нарушение и да го прекрати, като само очевидната злоупотреба с тази свобода на преценка може да бъде санкционирана (Решение от 15 юни 2005 г. по дело Tokai Carbon и др./Комисия, точка 118 по-горе, точка 362).
Last, it must be borne in mind that the Commission has a certain discretion in determining whether the cooperation in question was ‘decisive’ in facilitating its task of finding the existence of an infringement and putting an end to it and it is only where it manifestly exceeds that discretion that it may be criticised (judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 362).
В светлината на посочените по-горе съображения е уместно да се провери дали в конкретния случай Комисията допуска явна грешка в преценката, като заключава, че Chisso е първото предприятие, представило решаващи доказателства за съществуването на картела.
It is in the light of the foregoing considerations that the Court must examine whether, in this case, the Commission made a manifest error of assessment in finding that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence.
В това отношение първо следва да се напомни, че в съображение 440 от Решението Комисията приема, че „[н]а среща, проведена на 13 ноември 1998 г., Chisso устно описва дейността на картела и предоставя писмени доказателства“ и че тя „счита по този повод, че Chisso е първото предприятие, което е предоставило решаващи доказателства за съществуването на картела, установен в настоящото решение“.
In that regard, it must be borne in mind that, at recital 440 to the Decision, the Commission states that ‘[a]t a meeting held on 13 November 1998, Chisso submitted an oral description of the cartel’s activities and provided documentary evidence’ and that it ‘considers that on that occasion Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence [of] the existence of the cartel which is found in this Decision’.
От това следва, че Комисията се основава само на устното описание на дейността на картела и на писмените доказателства, представени на срещата от 13 ноември 1998 г., и не по-късно от тази дата, за да направи извода, че Chisso е първото предприятие, предоставило решаващи доказателства за съществуването на картела.
It follows that the Commission relied solely on the oral description of the cartel’s activities and on the documentary evidence provided at the meeting of 13 November 1998, and not later, in order to find that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence.
Второ следва да се отбележи, че на срещата от 13 ноември 1998 г.
Second, it must be observed that, at the meeting of 13 November 1998, Chisso provided a detailed oral description of the cartel’s activities.
От изготвения от Комисията доклад за тази среща е видно, че Chisso е посочило участниците в картела, продължителността му, 19 дати на проведени срещи с географското им местонахождение, предмета и функционирането на картела.
It follows from the minute of that meeting, drawn up by the Commission, that Chisso stated who were the participants in the cartel, the duration of the cartel, 19 dates of meetings and the places at which they were held, the object and the functioning of the cartel.
По последните два въпроса Chisso уточнява по-конкретно, че засегнатите предприятия са сключили споразумения относно цените и обемите сорбати и че по време на съществуването на картела съзнавали, че дейността им е незаконосъобразна.
On the last two points, Chisso stated, in particular, that the undertakings concerned had concluded agreements on prices and volumes of sorbates and that, while the cartel was in force, they were aware that their activities were unlawful.
Chisso уточнява също метода на определяне на квотите и евентуално срещнатите трудности, протичането на срещите и на подготвителните срещи между японските производители, името на служителя на Chisso, взел участие в срещите, и на някои служители от другите разглеждани предприятия, същността на контак -тите между Hoechst и Daicel, системата за контрол на срещите и метода на определяне на поставените като цел цени.
Chisso also described the method of fixing quotas and any problems encountered, the conduct of the meetings and the preparatory meetings between the Japanese producers, the names of Chisso’s employees who had participated in the meetings and the names of certain employees of the other undertakings concerned, the terms of the contacts between Hoechst and Daicel and the system of monitoring the meetings and the method of setting target prices.
Трето, следва да се подчертае, че освен подробното устно описание на дейността на картела, на срещата от 13 ноември 1998 г.
Third, it must be emphasised that, in addition to a detailed oral description of the cartel’s activities, Chisso also provided at the meeting of 13 November 1998 documentary evidence which is found in the case-file (156 pages in all).
По-специално Chisso представя подробни бележки (ръкописни бележки на японски език с превод на английски), направени на срещите на картела през пролетта и есента на 1995 г. и 1996 г. (които отразяват равнището на целевите
More particularly, Chisso sent detailed notes (handwritten in Japanese with a translation into English) taken at the cartel meetings in spring and autumn 1995 and 1996 (which reflected
Обратно на поддържаното от Hoechst, документите са използвани от Комисията, тъй като много от страниците са посочени в Решението, по-специално във връзка с протичането и конкретните резултати от общите срещи (вж. по-конкретно бележки под линия 82, 140, 141, 144 и 150 от Решението).
Contrary to Hoechst’s contention, those documents were used by the Commission, since a number of pages are referred to in the Decision, in connection, in particular, with the conduct of and the actual results of the joint meetings (see, in particular, footnotes 82, 140, 141, 144 and 150 to the Decision).
При това положение по смисъла на Известието относно сътрудничеството от 1996 г. тези документи са относими към доказването на „съществуването на картела“.
Accordingly, those documents were relevant for the purpose of proving, for the purposes of the 1996 Leniency Notice, the ‘cartel’s existence’.
Освен това, обратно на поддържаното от Hoechst, тези документи са достатъчно ясни въпреки обстоятелството, че служител на Chisso, който е взел участие в общите срещи, се явява на срещата от 9 декември 1998 г. със службите на Комисията, за да направи уточнения.
In addition, contrary to Hoechst’s contention, those documents were sufficiently clear, in spite of the fact that an employee of Chisso who had participated in the joint meetings provided further information about them at a meeting held with the Commission’s services on 9 December 1998.
Действително, както следва от изготвения от Комисията доклад за тази среща, направените уточнения по тези документи не се отнасят до общото изясняване на съдържанието им, а до някои подробности, свързани по-конкретно с използването на съкращения.
As shown in the minute of that meeting drawn up by the Commission, the information relating to those documents was provided not with a view to their general comprehension but in order to explain certain details connected, in particular, with the use of abbreviations.
Четвърто, уместно е да се отбележи, че Hoechst се среща със службите на Комисията на 29 октомври 1998 г., т.е. преди Chisso, за да опише устно разглежданите срещи.
Fourth, it must be observed that Hoechst met the Commission’s services on 29 October 1998, that is to say before Chisso, to provide an oral description of the meetings in question.
По-специално Hoechst посочва участниците в срещите, приблизителната продължителност на периода, в който те са се провеждали (края на 70-те години/началото на 80-те години до 1995/1996 г.), честотата на провеждане на срещите и предмета им.
In particular, Hoechst mentioned the participants in the meetings, the approximate duration of the meetings (from the end of the 1970s/beginning of the 1980s until 1995/1996), the frequency of the meetings and their object.
Следва да се подчертае обаче, че на тази среща Hoechst изобщо не представя писмен документ в подкрепа на изявленията си.
However, it must be emphasised that at that meeting Hoechst provided no written document to support its statements.
В това отношение според изготвения от Комисията и неспорен от Hoechst доклад представителят на Hoechst посочва „големите трудности, които срещнало Nutrinova при издирването на подробностите, отнасящи се за тези срещи“.
In that regard, according to the minute drawn up by the Commission and not contested by Hoechst, Hoechst’s representative mentioned ‘the great difficulties which Nutrinova had in finding all the relevant details of those meetings’.
Освен това в същия доклад е посочено, че „[п]редметът на тези срещи не бил разпределянето на клиенти или определянето на цени в строгия смисъл на думата“ и че „[и]зобщо не съществувала система за контрол“ или още, че адвокатът на Hoechst „бил категоричен, че равнището на споразуменията на тези срещи било умерено и нетипично за картел относно определянето на цени или разпределянето на клиенти“.
In the same minute, moreover, it is stated that ‘the object of those meetings was to share customers or fix prices, within the strict meaning of the word’ and that ‘no monitoring system existed’ or again that Hoechst’s lawyer ‘was categoric about the fact that the level of the agreements at those meetings was moderate and not typical of a price-fixing or market-sharing cartel’.
Аналогично, в доклада за срещата от 29 октомври 1998 г., изготвен от Hoechst, е уточнено, че „[о]бсъжданията между Hoechst/Nutrinova и японците не се отнасяли до разпределянето на клиенти, картели относно тръжни процедури или определяне на цени в строгия смисъл на думата“.
Likewise, in the minute of the meeting of 29 October 1998 drawn up by Hoechst, it is stated that ‘the discussions between Hoechst/Nutrinova and the Japanese were not about customer-sharing, agreements on calls for tenders or price-fixing in the strict sense of the term’.
В нито един момент на тази среща от 29 октомври 1998 г. Hoechst не уточнява, че общите срещи имат за предмет разпределянето между засегнатите предприятия на квоти за продажби по обем за Европа, нито че е въведена система за контрол на срещите, както същевременно се заключава в член 1 от разпоредителната част на Решението въз основа изложението на възраженията и тези данни не са оспорени от Hoechst.
At no time during the meeting of 29 October 1998 did Hoechst state that the joint meetings had the object of allocating sales volume quotas for Europe to the undertakings concerned, or that a system for monitoring the meetings had been set up, as was concluded in the Decision, in Article 1 of the operative part, on the basis of the statement of objections, without those elements being disputed by Hoechst.
Относно квотите за продажби в посочения по-горе доклад Hoechst споменава само, под обозначението „процент на растеж“, че „конкурентите спорят за начина, по който виждат растежа на пазара, способен да доведе до увеличаване на търсенето“.
As regards the sales quotas, Hoechst mentioned only in the minute referred to above, under the heading ‘rate of increase’, that ‘competitors had discussions on the way in which they see market growth and which would be capable of supplying increased demand’.
Накрая в доклада си за срещата от 29 октомври 1998 г. Hoechst уточнява, че „[с]рещите не [били] организирани редовно и [че] дневният им ред [бил] много сходен“.
Last, Hoechst stated in its minute of the meeting of 29 October 1998 that ‘the meetings were not organised systematically and that the agenda were very similar’.
От този обстоятелства следва, че първо на срещата от 13 ноември 1998 г.
It follows from all of those factors that, first, at the meeting of 13 November 1998 Chisso provided a detailed description of the activities and functioning of the cartel.
Chisso представило подробно описание на дейността и функционирането на картела.
Second, Chisso’s description was supported by documentary evidence which was relevant for the purpose of proving the cartel’s existence.
Второ, описанието на Chisso се подкрепяло от документи, относими към доказване на картела.
Third, it follows from the meeting of 29 October 1998 that Hoechst did indeed give an account of the meetings in question, but that that account was less detailed than Chisso’s, it did not
Предвид изложеното по-горе следва да се направи изводът, че Комисията не допуска явна грешка в преценката, като приема, че Chisso е първото предприя- тие, което представило решаващи доказателства за съществуването на картела.
In the light of the foregoing, it must be concluded that the Commission did not make a manifest error of assessment when it considered that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the existence of the cartel.
Нито един от доводите на Hoechst не може да опровергае този извод.
None of the arguments put forward by Hoechst can upset that conclusion.
Относно обещанието на Комисията по време на срещата от 13 ноември 1998 г., че Chisso ще бъде предупредено от нея, ако други предприятия го изпреварят, и както вече бе посочено в рамките на анализа на първото правно основание, това обстоятелство не може да промени установеното, че на тази среща Chisso е първото предприятие, представило решаващи доказателства за съществуването на картела.
As regards the fact that the Commission promised Chisso at the meeting of 13 November 1998 that it would warn it if any other undertakings were overtaking it, and as already stated in the context of the analysis of the first plea, that fact cannot affect the finding of fact that Chisso was, on the occasion of that meeting, the first undertaking to adduce decisive evidence of the existence of the cartel.
Относно обстоятелството, че Комисията внезапно отказала да признае съдействието на Hoechst в устна форма като акт на сътрудничество, по-специално сведенията, предоставени на срещата от 29 октомври 1998 г., е уместно да се отбележи, че в съображение 5 от Решението Комисията изрично приема, че на 29 октомври 1998 г. на среща между адвокатите на Hoechst и Nutrinova и службите на Комисията е направено устно описание на разглеждания пазар, на производителите, на пазарните дялове, на производството в Съединените американски щати и на дейността на картела.
As regards the fact that the Commission bluntly refused to recognise Hoechst’s oral contributions as acts of cooperation, in particular the evidence provided by Hoechst during the meeting of 29 October 1998, it must be observed that, at recital 5 to the Decision, the Commission expressly states that at a meeting on 29 October 1998 between the legal representatives of Hoechst and Nutrinova and the Commission services, an oral description of the product market, the producers, market shares, the proceedings in the United States and the cartel’s activity was provided.
Никъде в Решението не е посочено, че устното описание, направено от Hoechst на срещата от 29 октомври 1998 г., не е взето предвид.
At no point in the Decision is it stated that Hoechst’s oral contribution at the meeting of 29 October 1998 was not taken into account.
Обстоятелството, че към определен момент от производството Комисията е могла да прецени, че сътрудничеството на Hoechst не отговаря на изискванията на известието относно сътрудничеството от 1996 г., не променя извода, че съдействието в устна форма на Hoechst на срещата от 29 октомври 1999 г. в последна сметка е взето предвид в рамките на Решението.
The fact that the Commission was able to take the view, at a particular time during the proceedings, that Hoechst’s cooperation did not satisfy the requirements of the 1996 Leniency Notice does not alter the finding that Hoechst’s oral contribution at the meeting of 29 October 1998 was ultimately taken into account in the context of the Decision.
Във всеки случай следва да се отбележи, че в писмените си изявления Hoechst се позовава на писмо на Комисията от 19 януари 1999 г., в което се уточнява следното:
In any event, it must be observed that Hoechst refers in its written submissions to a letter from the Commission dated 19 January 1999 in which the Commission stated:
„Службите на Комисията могат само да констатират промяната на Вашата позиция и обстоятелството, че Nutrinova не възнамерява повече да сътрудничи съгласно Известието относно сътрудничеството […] Сведенията относно сорбатите, предоставени от Nutrinova до този момент, не могат да бъдат считани за представени в рамките на това известие.“
‘The Commission services can only take note that your position has been reversed and that Nutrinova does not now intend to cooperate in the terms of [the 1996 Leniency Notice] … Such information on sorbates as has been delivered by Nutrinova to date cannot be considered to have been provided within the framework of this Notice.’
В това отношение следва да се отбележи, че на срещата от 29 октомври 1998 г. със службите на Комисията Hoechst се надява да може да предостави съдействие в писмена форма в края на 1998 г.
It must be observed in that regard that at the meeting with the Commission’s services on 29 October 1998 Hoechst hoped to be able to provide a written contribution by the end of 1998.
В писмо от 21 декември 1998 г. обаче, на което именно отговаря Комисията с писмото от 19 януари 1999 г., наред с това, че не е възможно сътрудничество посредством устни показания, Hoechst посочва и следното:
However, in a letter of 21 December 1998, to which the Commission specifically responds in the letter of 19 January 1999, Hoechst stated, in addition to the fact that cooperation by means of oral testimony could not be contemplated, the following:
„За съжаление не можем да спазим нашето обещание да Ви представим преди края на годината пълен доклад на фактите […] С оглед на все още висящото производство в Съединените американски щати нашият съветник там ни уведоми, че пълното разкриване на информация пред Комисията, както бе предвидено първоначално на срещите ни през октомври, би засегнало сериозно интересите на Nutrinova (и на някои други членове) в Съединените американски щати.“
‘Unfortunately, we cannot keep our promise of providing you with a full report of the facts by the end of this year … With the proceedings in the [United States] remaining open, we have been advised by [United States] counsel that a full disclosure to the Commission as initially contemplated in our discussions in October would seriously compromise the interests of Nutrinova (and certain individuals) in the [United States].’
От това следва, че Hoechst ясно посочва невъзможността си да сътрудничи по-нататък с Комисията на тази фаза от производството било посредством сътрудничество в писмена форма, или с устни показания.
It follows that Hoechst clearly indicated that at that stage of the proceedings it was unable to cooperate further with the Commission, whether in the form of written cooperation or by oral testimony.
При тези обстоятелства Комисията не може да бъде упрекната, че на тази фаза от производството приема, че Hoechst не сътрудничи в пълна степен и че при тези условия по-ранните действия по сътрудничество могат, ако е необходимо, да се считат за недостатъчни в рамките на Известието относно сътрудничеството от 1996 г.
In those circumstances, the Commission cannot be criticised for having taken the view, at that stage of the proceedings, that Hoechst was not fully cooperating and that, accordingly, the previous acts of cooperation could, where appropriate, be considered insufficient in the context of the 1996 Leniency Notice.
Впоследствие позицията на Hoechst е изразена повторно в писмо от 28 януари 1999 г., в което то пояснява:
Hoechst’s position was subsequently reiterated in a letter of 28 January 1999, in which it stated:
„Въпреки че Nutrinova все още желае да сътрудничи изцяло и незабавно на Комисията, то не може да го направи в настоящия момент, без да създаде серио- зен и непоносим риск за себе си и за своите настоящи и/или бивши служители от гледна точка на американското право.“
‘Nutrinova whilst wishing to cooperate fully and immediately with the Commission cannot do so at present without creating serious and unbearable risks for itself and its current and/or former employees under [United States] law.’
Обстоятелството, че в телефонен разговор от 5 март 1999 г. или с писмо от 29 март 1999 г. Комисията е уточнила, че ново сътрудничество в устна форма не би било достатъчно, произтича от несигурността относно сътрудничеството на Hoechst на тази фаза от производството и цели да привлече вниманието на Hoechst върху обстоятелството, че за да може да се ползва от Известието относно сътрудничеството от 1996 г., то трябва да представи повече доказателства за съществуването на картела.
The fact that the Commission, in a telephone conversation on 5 March 1999 or by letter dated 29 March 1999, stated that a new oral contribution would not be sufficient was the result of uncertainty as to Hoechst’s cooperation at that stage of the proceedings and was intended to draw Hoechst’s attention to the fact that, in order to benefit from the 1996 Leniency Notice, it must adduce further probative evidence of the existence of the cartel.
От тези съображения следва, че в Решението Комисията в крайна сметка приема съдействието на Hoechst в устна форма като акт на сътрудничество, а във всеки случай позицията на Комисията по време на административното производство произтича от несигурност във връзка с ефективното сътрудничество на Hoechst в началото на производството, тъй като Hoechst уточнява на първо време, че показанията на служителите му пред Комисията не са възможни.
It follows from those considerations that, in the Decision, the Commission ultimately accepts Hoechst’s oral contributions as acts of cooperation and that, in any event, the Commission’s position during the administrative procedure was the result of uncertainty as to Hoechst’s effective cooperation at the beginning of the proceedings, Hoechst having stated, initially, that it could not be contemplated that its employees would provide testimony before the Commission.
По изложените съображения трябва да бъдат отхвърлени доводите, приведени в рамките на осмото правно основание.
For all of those reasons, the arguments put forward in the context of the eighth plea must be rejected.
При тези условия не следва да се разглежда деветото правно основание, приведено от Hoechst, доколкото щом не е първото предприятие, представило решаващи доказателства за съществуването на картела, Hoechst не може да разчита да получи по-голямо намаление на глобата от това, което му е предоставено от гледна точка на дял Г от Известието относно сътрудничеството от 1996 г., а именно 50 % от размера на глобата, която би му била наложена при липса на сътрудничество.
In those circumstances, there is no need to examine Hoechst’s ninth plea, since, as it was not the first undertaking to adduce decisive evidence of the existence of the cartel, Hoechst could not expect to obtain a greater reduction in its fine than that granted under Section D of the 1996 Leniency Notice, namely 50% of the amount of the fine that would have been imposed if it had not cooperated.
Уместно е да се напомни обаче, че някои нарушения на процесуални правила могат да обосноват намаляване на глобата, макар да не могат да доведат до отмяна на оспорваното решение (вж. в този смисъл Решение по дело Baustahlgewebe/Комисия, точка 211 по-горе, точки 26—48, и Решение по дело Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied и Technische Unie/Комисия, точка 216 по-горе, точки 436—438).
However, it must be observed that certain procedural irregularities can sometimes justify a reduction in the fine even though they cannot lead to the annulment of the contested decision (see, to that effect, Baustahlgewebe v Commission, paragraph 211 above, paragraphs 26 to 48, and Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied and Technische Unie v Commission, paragraph 216 above, paragraphs 436 to 438).