natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ОПРЕДЕЛЕНИЕ ОТ 3.4.2008 г. — ДЕЛО T-236/06 с предмет искане за отмяна на Решения на Комисията от 10 март 2006 г. и от 23 юни 2006 г., с които се отказва достъп на жалбоподателя до документ SEC (2005) 420 от 22 март 2005 година, съдържащ правен анализ на проект за рамково решение, в процес на обсъждане от Съвета, относно запазването на данните, обработвани и съхранявани във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги, достъпни за обществеността, или на данни, пренасяни чрез обществени съобщителни мрежи, за целите на предотвратяването, установяването, разкриването и преследването на нарушения и престъпления, включително тероризъм,
ACTION for annulment of the Commission’s decisions of 10 March and 23 June 2006 refusing to grant the applicant access to document SEC(2005) 420 of 22 March 2005 containing a legal analysis of a draft framework decision, under discussion in the Council, on the retention of data processed and stored in connection with the provision of publicly available electronic communications services or of data on public communications networks for the purpose of prevention, investigation, detection and prosecution of criminal offences including terrorism,
ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯТ СЪД НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ (втори състав) състоящ се от: г-жа I. Pelikánová (докладчик), председател, г-жа K. Jürimäe и г-н S. Soldevila Fragoso, съдии, секретар: г-н E. Coulon, постанови настоящото
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Second Chamber), composed of I. Pelikánová (Rapporteur), President, K. Jürimäe and S. Soldevila Fragoso, Judges,
Факти и процедура
Facts and procedure
С електронно писмо от 9 февруари 2006 г. жалбоподателят Landtag Schleswig-Holstein моли Комисията да получи неограничен достъп до вътрешен документ
By email of 9 February 2006, the applicant, Landtag Schleswig-Holstein (the Parliament of the Land of Schleswig-Holstein), requested the Commission to grant it
SEC (2005) 420 на Комисията от 22 март 2005 година, съдържащ правен анализ на проект за рамково решение, в процес на обсъждане от Съвета, относно запазването на данните, обработвани и съхранявани във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги, достъпни за обществеността, или на данни, пренасяни чрез обществени съобщителни мрежи, за целите на предотвратяването, установяването, разкриването и преследването на нарушения и престъпления, включително тероризъм.
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN v COMMISSION unlimited access to internal document SEC(2005) 420 of 22 March 2005, containing a legal analysis of a draft framework decision, under discussion in the Council, on the retention of data processed and stored in connection with the provision of publicly available electronic communications services or of data on public communications networks for the purpose of prevention, investigation, detection and prosecution of criminal offences including terrorism.
С решение от 10 март 2006 г. генералният директор на правната служба на Комисията отхвърля заявлението за неограничен достъп на основание на член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език 2007 г., глава 1, том 3, стр.
By decision of 10 March 2006, the Director-General of the Commission’s Legal Service refused the request for unlimited access pursuant to Article 4(2) of Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents (OJ 2001 L 145, p.
76), като изпраща на жалбоподателя разглеждания документ, от който са заличени определени части.
43), by transmitting the document at issue to the applicant with certain parts blacked out.
С писмо от 29 март 2006 г. жалбоподателят представя потвърждение на заявлението по силата на член 7, параграф 2 от Регламент № 1049/2001, с цел Комисията да преразгледа своето решение от 10 март 2006 г., както и ново заявление за неограничен достъп до документ SEC (2005) 420 във връзка с посоченото в член 10 ЕО задължение за лоялно сътрудничество.
By letter of 29 March 2006, the applicant made a confirmatory application pursuant to Article 7(2) of Regulation No 1049/2001, asking the Commission to reconsider its decision of 10 March 2006, and made a fresh request for unlimited access to document SEC(2005) 420 on the basis of the obligation of cooperation in good faith laid down in Article 10 EC.
С писмо от 23 юни 2006 г., изпратено на жалбоподателя по електронната поща на 26 юни 2006 г., генералният секретар на Комисията оставя в сила решението от 10 март 2006 г. и отхвърля новото заявление от 29 март 2006 г.
By letter of 23 June 2006, transmitted to the applicant by email on 26 June 2006, the Secretary-General of the Commission confirmed the decision of 10 March 2006 and rejected the fresh request of 29 March 2006.
На 1 септември 2006 г. жалбоподателят подава настоящата жалба в секретариата на Първоинстанционния съд.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 1 September 2006, the applicant brought the present action.
На същата дата той подава пред Съда жалба със същия предмет и на същите правни основания, която е заведена под номер C-406/06.
On the same day, the applicant brought an action before the Court of Justice, registered as Case C-406/06, putting forward the same subject-matter and the same pleas in law.
Република Финландия и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия подават молби за встъпване, съответно на 28 ноември 2006 г. и на 14 декември 2006 г.
The Republic of Finland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland applied to intervene on 28 November and 14 December 2006 respectively.
Жалбоподателят представя становището си по молбите за встъпване на 10 януари 2007 г.
The applicant submitted its observations on the applications to intervene on 10 January 2007.
С Определение от 8 февруари 2007 г. по дело Landtag Schleswig-Holstein/Комисия (C-406/06, непубликувано в Сборника) Съдът препраща дело C-406/06 на Първоинстанционния съд, където то е заведено под номер T-68/07.
By order of 8 February 2007 in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (not published in the ECR), the Court of Justice remitted that case to the Court of First Instance, where it was registered as Case T-68/07.
С Определение от 14 юни 2007 г. по дело Landtag Schleswig-Holstein/Комисия (T-68/07, непубликувано в Сборника) Първоинстанционният съд, който вече е сезиран с жалба по настоящото дело, отхвърля жалбата по дело T-68/07 като явно недопустима поради висящо дело, като уточнява, че другите повдигнати от нея въпроси по допустимостта не са били изследвани (Определение от 14 юни 2007 г. по дело Landtag Schleswig-Holstein/Комисия, посочено по-горе, точка 17).
By order of 14 June 2007 in Case T-68/07 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (not published in the ECR), the Court, before which the present case was already pending, dismissed the application in Case T-68/07 as manifestly inadmissible on the ground of lis alibi pendens, stating that the other questions of admissibility which it raised had not been considered (Case T-68/07 Landtag Schleswig-Holstein v Commission, paragraph 17).
С отделна молба, вписана в секретариата на Първоинстанционния съд на 5 февруари 2007 г., Комисията прави възражение за недопустимост на настоящата жалба съгласно член 114, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.
By a separate document lodged at the Registry of the Court of First Instance on 5 February 2007, the Commission raised an objection of inadmissibility in regard to the present case under Article 114(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
На 20 март 2007 г. жалбоподателят представя становището си по това възражение за недопустимост.
The applicant filed its observations on that objection of inadmissibility on 20 March 2007.
Комисията моли Първоинстанционния съд:
The Commission claims that the Court should:
— да обяви жалбата за допустима,
— declare the action admissible;
— да отмени решенията на Комисията от 10 март 2006 г. и от 23 юни 2006 г.,
— annul the Commission’s decisions of 10 March and 23 June 2006;
Съгласно член 114, параграф 1 от Процедурния правилник по молба на някоя от страните Първоинстанционният съд може да се произнесе по възражение за допустимост, което не засяга съществото на спора.
Under Article 114(1) of the Rules of Procedure, the Court may, on the application of a party, rule on admissibility without considering the substance of the case.
В съответствие с параграф 3 от същия член, производството по молбата преминава в устна фаза, освен ако Първоинстанционният съд не реши друго.
Under Article 114(3), unless the Court otherwise decides, the remainder of the proceedings is to be oral.
В дадения случай Първоинстанционният съд счита, че разполага с достатъчно сведения от доказателствата по делото и не е необходимо да изслушва устните обяснения на страните.
In the present case, the Court considers that it has sufficient information from the documents in the case and that it is not necessary to hear oral argument from the parties.
Комисията изтъква липсата на две процесуални предпоставки — от една страна, липсата на процесуална правоспособност на жалбоподателя, а от друга — липсата на надлежно представителство на жалбоподателя от двамата пълномощници, подписали жалбата.
The Commission raises two pleas of inadmissibility alleging, first, the applicant’s lack of capacity to be a party to legal proceedings and, second, that the applicant is not validly represented by the two agents who signed the application.
Найнапред трябва да се провери дали жалбоподателят разполага с процесуална правоспособност.
It must first be considered whether the applicant has capacity to be a party to legal proceedings.
Според Комисията съгласно германското публично право, единствено относимо в случая, няма никакво съмнение, че Landtag Schleswig-Holstein няма самостоятелна правосубектност.
The Commission contends that, in German public law, which is the only law relevant, Landtag Schleswig-Holstein indisputably does not have a legal personality of its own.
По силата на германското публично право само провинция Schleswig-Holstein била юридическо лице като администра-тивно-териториална единица, а жалбоподателят бил само един от нейните органи.
Only the region, the Land of Schleswig-Holstein, as a regional authority, has legal personality under German public law, whereas the applicant is merely one of its institutions.
Според Комисията положението на парламентите на провинциите, що се отнася до прилагането на член 230 ЕО, не може да е по-благоприятно от това на националните парламенти на държавите-членки.
In the Commission’s view, the position of regional parliaments in regard to Article 230 EC cannot be more favourable that that of the national parliaments of the Member States.
По принцип обаче било прието, че националните парламенти не могат да се позовават на право да участват в съдебни производства, самостоятелно от правото на държавитечленки, поради това че като органи на държавитечленки те са част от юридическото лице, което представлява всяка държава.
It is generally accepted that national parliaments do not have a right to be parties to legal proceedings independent of that of the Member States, since as institutions of the Member States they are part of the legal person which each State constitutes.
Застъпваната от жалбоподателя „частична правоспособност“ според Комисията не може да му придаде статут на юридическо лице.
The ‘partial legal capacity’ claimed by the applicant cannot, in the Commission’s view, give it the status of a legal person.
Посочените от жалбоподателя разпоредби от националното право несъмнено му предоставяли възможността да бъде страна по правен спор и да има процесуална правоспособност по конституционни спорове в провинция Schleswig-Holstein.
The provisions of national law cited by the applicant certainly give it the capacity to be a party to legal proceedings and to bring actions in internal constitutional disputes in the Land of Schleswig-Holstein.
Това обаче се отнасяло само до спорове вътре в административно-териториалната единица между нейните различни органи, а не до процесуалната защита на тази единица по отношение на трети лица.
However, such disputes are merely internal disputes between the institutions of a regional authority and not the defence in legal proceedings of that authority in regard to third parties.
В последната хипотеза германското право било оправомощило единствено самата провинция, а не отделен неин орган, да предявява искове и подава жалби.
In the latter case, German law permits only the Land itself, and not one of its institutions, to bring legal proceedings.
Освен това предоставената на парламента на провинцията организационна автономия по силата на Конституцията на провинцията действала само в провинцията и по отношение на нейните останали органи, но не и извън нея.
Similarly, the organisational autonomy granted to the regional parliament under the constitution of the Land is valid only within the Land and in regard to its other institutions, but not outside it.
От това Комисията заключава, че жалбоподателят няма процесуална правоспособност и жалбата трябва да бъде отхвърлена като явно недопустима.
The Commission concludes that the applicant does not have the capacity to be a party to legal proceedings and that the action should be dismissed as manifestly inadmissible.
Освен това жалбата не можело да се разглежда и като подадена от самата провинция, представлявана от Landtag Schleswig-Holstein, тъй като последният както с определянето му като жалбоподател, така и с целия текст на жалбата, ясно изразява волята да действа от свое име.
Moreover, the action cannot be reinterpreted as having been brought by the Land itself, represented by Landtag Schleswig-Holstein, because the latter has clearly expressed its wish, both in the way in which it has designated itself as applicant and in the entire text of its application, to act in its own name.
В отговор на доводите на Комисията жалбоподателят посочва, че в определението си от 8 февруари 2007 г. по дело Landtag Schleswig-Holstein/Комисия, посочено по-горе (точка 9) Съдът изрично е признал правосубектността му със следната формулировка:
In reply to the Commission’s arguments, the applicant points out that, in its order in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (paragraph 9), the Court of Justice expressly recognised its legal personality in the following terms:
„Напротив, съгласно практиката на Съда относно процесуалната легитимация на провинциите и другите административно-териториални единици […] Landtag Schleswig-Holstein трябва да се разглежда като юридическо лице, което може да обжалва пред Първоинстанционния съд решенията, адресирани до него, или решения, които, макар и приети под формата на регламент или решение, адресиран(о) до друго лице, го засягат пряко и лично, по силата на член 230, четвърта алинея ЕО.“
‘On the other hand, in accordance with the Court’s caselaw concerning the right of action of regions and other local authorities … Landtag Schleswig-Holstein must be regarded as a legal person entitled to bring an action before the Court of First Instance against decisions addressed to it or which, although in the form of a regulation or a decision addressed to another person, are of direct and individual concern to it, pursuant to the fourth paragraph of Article 230 EC.’
От това той заключава, че изтъкнатата от Комисията липса на първата процесуална предпоставка трябва да бъде отхвърлена.
It concludes that the first plea of inadmissibility raised by the Commission must be rejected.
Освен това в жалбата си жалбоподателят твърди, че отговаря на критериите на самостоятелното общностно понятие за юридическо лице, разработено от общностните юрисдикции.
In its application, the applicant also claims that it fulfils the criteria for the independent Community concept of a legal person developed by the Community judicature.
Съгласно тази съдебна практика достатъчно било жалбоподателят да притежава само характерните признаци на правен субект, за да му се признае процесуална легитимация.
Pursuant to that case-law, the applicant will have capacity to bring legal proceedings if it has the characteristic attributes of legal personality.
От определението на Съда от 14 ноември 1963 г. по дело Lassalle/Парламент (15/63, Recueil, 1964 г. стр.
The applicant deduces from the order of the Court of Justice in Case 15/63 Lassalle v Parliament [1964] ECR 50, at p.
97 и 100) жалбоподателят стига до извода, че по-конкретно става въпрос за самостоятелност и отговорност, макар и ограничени, поради което общностните юрисдикции вече били признали на административно-териториалните единици на публичното право, каквито са провинциите и германските общини, процесуална легитимация по силата на член 230, четвърта алинея ЕО.
51, that those attributes include independence and responsibility, even if limited, which has already led the Community judicature to recognise that local and regional authorities under public law, such as the German Länder and municipalities, have the capacity to bring legal proceedings under the fourth paragraph of Article 230 EC.
Жалбоподателят допълва, че в качеството си на висш орган, избран от населението на провинция Schleswig-Holstein, той е равнопоставен на другите висши държавни органи на посочената провинция, по-специално на нейното правителство.
The applicant adds that as the highest institution elected by the people in the Land of Schleswig-Holstein, it is of the same rank as the other highest institutions of the Land, in particular its government.
Landtag Schleswig-Holstein имал частична правоспособност, тъй като Конституцията на провинцията му признава организационна автономия, която му позволява да се конституира, да определи сам своята организация и да приеме правилник за дейността си.
Landtag Schleswig-Holstein has partial legal capacity because the constitution of the Land grants it organisational independence, permitting it to constitute itself, organise itself and determine its procedure.
По отношение на конституционните правни спорове жалбоподателят имал процесуална правоспособност или право да участва като страна по дела пред Bundesverfassungsgericht (Германски федерален конституционен съд) и Landesverfassungsgericht (конституционен съд на провинцията).
In constitutional matters, the applicant has the capacity to bring legal proceedings or be a party before the Bundesverfassungsgericht (Federal Constitutional Court) and the Landesverfassungsgericht (Constitutional Court of the Land).
На последно място жалбоподателят твърди, че по настоящото дело има процесуална правоспособност, както провинция Schleswig-Holstein, защото съгласно член 14, параграф 3, второ изречение от Конституцията на провинция Schleswig-Holstein председателят на парламента на провинцията представлява пряко провинция Schleswig-Holstein при всички правни действия и спорове на нейния
Finally, the applicant claims that, in the same way as the Land of Schleswig-Holstein, it has the capacity to be a party to the present proceedings, because, pursuant to the second sentence of Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, the president of the Landtag directly represents the Land of Schleswig-Holstein in all the legal acts and legal disputes of the Landtag. To that extent, the
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN/КОМИСИЯ парламент. В този смисъл член 14, параграф 3, второ изречение от Конституцията било lex specialis по отношение на член 30 от Конституцията, по силата на който министър-председателят на провинцията представлява провинцията.
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN v COMMISSION second sentence of Article 14(3) of the constitution constitutes a lex specialis in relation to Article 30 of the constitution, under which the Land is represented by its first minister.
Следователно наличието на правосубектност на жалбоподателя трябва да се изследва от гледна точка на германското национално право.
Consequently, whether the applicant has legal personality must be considered in the light of German national law.
Всъщност общностното право не може да нарушава конституционната автономия на държавитечленки, като дава оценка за наличието на правосубектност на национални публичноправни органи, което може да доведе до предоставяне на последните, на общностно равнище, на права, с които те не разполагат на национално равнище.
Community law cannot trespass on the constitutional independence of the Member States by deciding that their national public-law bodies have legal personality, which could confer on them rights at Community level which they do not enjoy at national level.
От посоченото следва, че жалбоподателят не би могъл да изтъква като довод определението по дело Lassalle/Парламент, посочено по-горе, тъй като по делото, по което е постановено това определение, въпросният правен субект, а именно Комитетът на служителите към Европейския парламент, се регулира само от общностното право.
It follows that the applicant cannot find support in the order in Lassalle v Parliament, because in that case the body in question, the Staff Committee of the European Parliament, was exclusively governed by Community law.
В този контекст следва да се отхвърли доводът на жалбоподателя, съгласно който Съдът изрично признал неговата правосубектност в определението от 8 февруари 2007 г. по дело Landtag Schleswig-Holstein/Комисия, посочено по-горе.
In that context, the applicant’s argument that the Court of Justice expressly recognised its legal personality in the order in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission must be rejected.
Всъщност споменаването в точка 9 от това определение на понятието „юридическо лице“, използвано в член 230, четвърта алинея ЕО, е направено само като противопоставяне на понятията „държава-членка“ и „общностна
In paragraph 9 of that order, the concept of ‘legal person’ in the fourth paragraph of Article 230 EC was referred to only by way of contrast with the concepts of ‘Member State’ and ‘Community institution’ in the second paragraph of that article, which are referred to in paragraph 8 of the order,
От това следва, че с посочената по-горе част Съдът не е възнамерявал да признае правоспособността на жалбоподателя, а целта е била единствено да се констатира, че същият не притежава качеството нито на държавачленка, нито на общностна институция и в никакъв случай не може да сезира Съда с пряка жалба, като по тази причина трябва да подаде такава жалба пред Първоинстанционния съд.
It follows that the Court of Justice did not intend, in the passage cited, to recognise that the applicant had the capacity to bring legal proceedings, but merely intended to note that since the applicant was neither a Member State nor a Community institution it could not, in any event, bring a direct action before the Court of Justice and was therefore required to bring it before the Court of First Instance.
Следователно само последният е компетентен да проверява допустимостта на подобна жалба.
However, the Court of First Instance has sole jurisdiction to consider the admissibility of such an action.
Освен това, както правилно отбелязва Комисията, не изглежда възможно настоящата жалба да се тълкува като подадена за сметка на провинция Schleswig-Holstein, поради което разпоредбите, обичаите или съдебната практика, прилагани спрямо провинция Schleswig-Holstein или спрямо провинциите като цяло, не биха могли да бъдат в подкрепа на позицията на жалбоподателя.
Moreover, as the Commission has rightly pointed out, it does not seem possible to interpret the present action as having been brought on behalf of the Land of Schleswig-Holstein, with the result that the provisions, customs or caselaw applying to the Land of Schleswig-Holstein or to the Länder in general cannot be relied on in support of the applicant’s position.