natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тъй като е участвала в процеса на приемане на такава мярка, всяка държавачленка разполага по принцип с всички данни, за да реши дали е необходимо да инициира процедурата, предвидена в член 95, параграфи 4 и 6 ЕО, и по-специално с данните, които ѝ позволяват да установи несъвместимост между нейните национални разпоредби и приетата мярка за хармонизиране.
Therefore, having participated in the procedure for adoption of the measure, every Member State theoretically has all the information needed to determine whether it is necessary to initiate the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC, and, in particular, the information enabling it to decide whether its national provisions are incompatible with the harmonisation measure adopted .
Следователно от текста, предмета и редакцията на член 95, параграфи 4 и 6 ЕО произтича, че инициирането на предвидената в него процедура предполага преценка от самата държавачленка на евентуалната несъвместимост на националните разпоредби с дадена общностна мярка за хармонизиране и ако тя счита това за необходимо — уведомяване на Комисията за тези разпоредби с оглед получаване на разрешение за запазването им в сила.
It therefore emerges from the terms, the purpose and the broad logic of Article 95(4) and (6) EC that initiation of the procedure under that article presupposes that the Member State itself assesses whether national provisions are incompatible with a Community harmonisation measure and — if it deems it necessary — notifies those provisions to the Commission with a view to obtaining authorisation simply to maintain them in force.
От горното следва освен това, че в рамките на процедурата, предвидена в член 95, параграфи 4 и 6 ЕО, Комисията е длъжна да провери основателността на съображенията, представени от съответната държавачленка за запазване на съответните национални мерки.
In addition, it follows from the above that, in the context of the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC, it is for the Commission to examine the merits of the grounds put forward by the Member State concerned for maintaining the national measures in question.
Всъщност член 95, параграф 6 ЕО предоставя на Комисията компетентност за вземане на решения единствено с цел да определи след такава проверка дали искането за разрешение трябва да бъде уважено или отхвърлено.
Article 95(6) EC confers on the Commission the power only to decide, following such an examination, whether the request for authorisation must be approved or rejected.
Следователно член 95, параграф 4 ЕО не може да бъде основание за искане на държавачленка Комисията да вземе решение относно обхвата на хармонизирането, извършвано с общностна директива, и/или относно съвместимостта на дадена национална разпоредба с такава директива.
It follows that a Member State cannot on the basis of Article 95(4) EC request the Commission to take a decision on the extent of harmonisation under a Community directive and/or on the compatibility of national legislation with such a directive .
Всъщност при тези обстоятелства правно действие може да породи не тълкуването на въпросната директива, предложено от Комисията, а прилагането ѝ спрямо дадена ситуация (Решение на Първоинстанционния съд от 16 юли 1998 г. по дело Regione Toscana/Комисия, T-81/97, Recueil, стр. II-2889, точка 23 и Решение на Първоинстанционния съд по дело Alessandrini и др./Комисия, точка 48 по-горе, точка 61).
In such circumstances, it is not the interpretation of the directive in issue proposed by the Commission which is capable of producing legal effects but, rather, its application to a given situation (Case T-81/97 Regione Toscana v Commission [1998] ECR II-2889, paragraph 23, and Alessandrini and Others v Commission, cited in paragraph 48 above, paragraph 61).
Така от посоченото по-горе следва, че прилагането
It follows from the above that application of the SCCPs Directive — including as regards the need to obtain authorisation by way of
С други думи, макар нищо да не препятства държавитечленки да поискат мнението на Комисията относно тълкуването на дадена общностна мярка за хармонизиране, такова мнение все пак не обвързва адресата му по никакъв начин, в смисъл че не го задължава нито да отправя уведомление за своите национални разпоредби, за да получи разрешение чрез дерогация, нито да ги отмени или измени.
In other words, while nothing precludes a Member State from asking the Commission for its opinion concerning the interpretation of a Community harmonisation measure, the fact remains that such an opinion does not bind the addressee in any way, in the sense that it does not oblige it to notify its national provisions in order to obtain approval by way of derogation, to abolish them or to amend them
Евентуалното задължение за държаватачленка да отмени или измени своите национални разпоредби произтича пряко от Директивата ХПКВ, а не от тълкуването, дадено от Комисията относно обхвата на хармонизирането, извършвано с тази директива, което предполага, че такова тълкуване не поражда правни последици.
Any obligation for the Member State to abolish or to amend its national provisions results directly from the SCCPs Directive and not from the interpretation given by the Commission of the extent of harmonisation under that directive, which means that such an interpretation produces no legal effect.
Това се подкрепя от факта, че съгласно съдебната практика, приложима в тази област, уведомление, отправено по смисъла на член 95 ЕО, разрешава на съответната държавачленка да прилага своите национални разпоредби само след като е получила от Комисията решение, с което те се одобряват, така че уведомлението не освобождава държаватачленка от задължението междувременно да се съобрази с предписаното от директивата за хармонизиране (вж. в този смисъл Решение на Съда от 1 юни 1999 г. по дело Kortas, C-319/97, Recueil, стр. I-3143, точки 28 и 38).
That is supported by the fact that — in accordance with the relevant caselaw — a notification made for the purposes of Article 95 EC does not authorise the Member State concerned to apply its national provisions until after it has obtained a decision from the Commission approving them, so that a notification does not in the meantime relieve a Member State of the obligation to meet the requirements of the harmonisation directive (see, to that effect, Case C-319/97 Kortas [1999] ECR I-3143, paragraphs 28 and 38).
На второ място, следва да се провери дали независимо от факта, че Кралство Нидерландия е отправило конкретно искане, насочено към получаване на официален отговор относно обхвата на приложното поле на Директивата ХПКВ, позицията на Комисията в тази връзка, доколкото тя е обхваната в рамките на проверката за допустимост на отправеното от съответната държавачленка уведомление, трябва да се счита за неразделна част от процедурата, вследствие на която Комисията одобрява или отхвърля искането за запазване на националните разпоредби, предмет на уведомлението, и дали предвид този факт тя представлява обжалваем акт.
In the second place, it is necessary to examine whether, irrespective of the fact that the Kingdom of the Netherlands made a specific request for a formal response regarding the scope of the SCCPs Directive, the position which the Commission adopted in this respect — insofar as it is part of the assessment of the admissibility of the notification submitted by the Member State concerned — must be considered to be an integral part of the procedure at the end of which the Commission approves or rejects the request to maintain the notified national provisions and whether, accordingly, it constitutes a challengeable act.
Както следва от практиката на Комисията в тази област, решенията, приети в резултат на процедурата, предвидена в член 95, параграфи 4 и 6 ЕО, съдържат в
It is clear from the Commission’s practice in this area that decisions adopted following the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC contain — as part
НИДЕРЛАНДИЯ/КОМИСИЯ рамките на проверката за допустимост указване на елементите, по които националните разпоредби, предмет на уведомление, се отклоняват от общностната мярка за хармонизиране.
NETHERLANDS v COMMISSION of the assessment of admissibility — information on points in respect of which the notified national provisions differ from the Community harmonisation measure.
Такова указване, което по никакъв начин не произтича от анализ, вследствие на който Комисията обявява несъвместимост между националните разпоредби и въпросната мярка за хармонизиране, представлява просто напомняне на елементите, по които според уведомлението на държаватачленка тези разпоредби се различават от предвидените в директивата за хармонизиране.
Such information, which is in no way the result of an analysis at the end of which the Commission finds that the national provisions are incompatible with the harmonisation measure at issue, constitutes a simple reminder of points in respect of which — in accordance with the notification by the Member State — those provisions differ from those provided for in the harmonisation directive .
Все пак не може да се изключи възможността в рамките на проверката за допустимост на Комисията да се наложи да се произнесе по собствена инициатива или както е в настоящия случай — по искане на съответната държавачленка, относно тълкуването на приложното поле на въпросната директива за хармонизиране.
However, it is not impossible that the Commission may be led, as part of the assessment of admissibility, to take a view — at its own initiative or, as in the present case, at the request of the Member State concerned — on the interpretation of the scope of the harmonisation directive at issue.
Предварителната преценка относно допустимостта на уведомлението, която според случая може да включва нейното мнение относно обхвата на хармонизирането, извършвано с въпросната директива, позволява на Комисията да провери дали са изпълнени условията, необходими за приемането от нея на решение на основание на член 95, параграф 6 ЕО, и по този начин да избегне и излишната и безполезна проверка на представените от държаватачленка основания за запазване в сила на националните разпоредби, предмет на уведомление от нейна страна.
The prior assessment of admissibility of the notification, which may, where appropriate, contain its opinion on the extent of harmonisation under the directive in issue, allows the Commission to determine whether the conditions that must be present for it to adopt a decision on the basis of Article 95(6) EC have been fulfilled and, in this way, also to avoid an unnecessary and pointless examination of the grounds put forward by the Member State for maintaining in force the national legislation that it has notified .
В резултат на такава преценка Комисията може следователно да стигне до заключението, че не е необходимо разрешение, за да може държаватачленка да запази в сила разпоредбите, предмет на уведомление от нейна страна, именно поради това че последните не попадат в приложното поле на директивата за хармонизиране.
Following such an assessment, the Commission may therefore reach the conclusion that no authorisation is necessary for the Member State to maintain in force the provisions that it has notified, precisely because those provisions do not fall within the scope of the harmonisation directive .
Фактът, че при такава хипотеза Комисията обявява за недопустимо искането на разрешение чрез дерогация (вж. в този смисъл Решение 2002/65/ЕО на Комисията от 25 януари 2002 година относно националните разпоредби за тестовете за HIV, нотифицирани от Обединеното кралство въз основа на член 95, параграф 4 [ЕО] по отношение на Директива 98/79/ЕО относно диагностичните медицински изделия in vitro (ОВ L 25, стp.
The fact that, in such a situation, the Commission declares the request for authorisation by way of derogation to be inadmissible (see, to that effect, Commission Decision 2002/65/EC of 25 January 2002 on the national provisions concerning HIV testing kits notified under Article 95(4) [EC] by the United Kingdom as regards Directive 98/79/EC on in vitro diagnostic medical devices (OJ 2002 L 25, p.
47), потвърждава, че независимо от искане на държаватачленка в този смисъл Комисията извършва предварителна проверка, с цел да установи дали са изпълнени условията за приемане на решение, основано на член 95, параграф 6 ЕО.
47)) confirms that, irrespective of a request by the Member State to that effect, the Commission undertakes a prior examination in order to establish whether the conditions for adopting a decision on the basis of Article 95(6) EC have been fulfilled.
Следователно, когато в рамките на проверката за допустимост на уведомлението Комисията се ограничава да припомни обхвата на хармонизирането, извършено с въпросната директива, и да потвърди извършената от държаватачленка преценка, която е наложила на последната да уведоми за съответните национални разпоредби, какъвто е случаят във връзка с второто искане на нидерландското правителство, следва да се счита, че резултатът от такава проверка не е в състояние да измени правното положение на съответната държавачленка, като се има предвид, че именно отправеното от нея уведомление е задействало процедурата, предвидена в член 95, параграфи 4 и 6 ЕО, а не мнението на Комисията относно тълкуването на съответната директива за хармонизиране.
However, where the Commission restricts itself, in the context of the assessment of the admissibility of the notification, to recalling the extent of harmonisation by the directive in issue and to confirming the assessment made by the Member State which caused the latter to notify the national provision concerned — as in the present case in respect of the Netherlands Government’s second request —, the outcome of such an examination must be regarded as not capable of changing the legal position of the Member State concerned, given that it is the notification by the Member State which initiated the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC and not the Commission’s opinion on the interpretation of the harmonisation directive in issue.
Като се има предвид, че в случая Комисията е упражнила правомощието за вземане на решение, предоставено ѝ от член 95, параграф 6 ЕО, като е извършила проверка на основателността на съображенията, изложени от Кралство Нидерландия, за да установи дали са изпълнени условията за даване на разрешение чрез дерогация и като е решила да предостави на посочената държавачленка исканото разрешение, макар то да е частично и ограничено във времето, следва да се заключи, че изразената от Комисията позиция, оспорена от държаватачленка, не е променила правното положение на последната и поради това не може да бъде предмет на жалба за отмяна.
Given that, in the present case, the Commission has exercised the decisionmaking powers conferred upon it by Article 95(6) EC by examining the merits of the grounds put forward by the Kingdom of the Netherlands, in order to establish whether the conditions for granting an authorisation by way of derogation were fulfilled, and by deciding to grant that Member State the authorisation requested — even though that authorisation is partial and for a limited period —, it must be concluded that the position adopted by the Commission which that Member State challenges has not changed its legal position and therefore is not capable of being the subject of an application for annulment .
Впрочем не може да се приеме, че една държавачленка разполага с пълната свобода да уведомява за национални разпоредби въз основа на член 95, параграф 4 ЕО, след което да оспорва окончателното решение само ако то се изразява в отхвърляне на поисканата дерогация, било то пълно или частично, като твърди, че одобрението на Комисията не е било необходимо и че тя следователно не е трябвало да преценява разпоредбите, предмет на уведомяване, следвайки процедурата, предвидена в член 95, параграфи 4 и 6 ЕО.
Moreover, it cannot be accepted that a Member State is at liberty to notify national provisions on the basis of Article 95(4) EC and then to challenge the final decision only if it rejects — either fully or in part — the derogation requested, by claiming that the Commission’s approval was not required and that the latter therefore should not have assessed the notified provisions by following the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC.
Всъщност това би довело до признаване на тази държавачленка на възможността въз основа на уведомлението да получи декларация от Комисията за съвместимостта на нейните разпоредби с общностната мярка за хармонизиране, което не е предмет на тази процедура.
This would effectively allow that State to obtain — by way of notification — a declaration from the Commission on the compatibility of the Member State’s provisions with the Community harmonisation measure, which is not the purpose of that procedure.
От посоченото по-горе следва, че жалбата е недопустима, доколкото с нея се цели отмяната на твърдяното решение на Комисията относно тълкуването на обхвата на хармонизирането, извършено с Директивата ХПКВ.
It follows from all the foregoing that the action, insofar as it seeks the annulment of the alleged Commission decision regarding the interpretation of the extent of harmonisation under the SCCPs Directive, is inadmissible.
Съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
След като е загубило делото, Кралство Нидерландия трябва да бъде осъдено да заплати направените от Комисията съдебни разноски, в съответствие с исканията на последната.
Since the Kingdom of the Netherlands has been unsuccessful, it must be ordered to pay the Commission’s costs, in accordance with the form of order sought by the Commission .
По силата на член 87, параграф 4, първа алинея от Процедурния правилник държавитечленки, които са встъпили в делото, понасят направените от тях съдебни разноски.
Under the first subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, Member States which have intervened in the proceedings are to bear their own costs.
От това следва, че Кралство Дания понася направените от него съдебни разноски.
The Kingdom of Denmark will accordingly bear its own costs.
ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯТ СЪД (пети разширен състав) реши:
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fifth Chamber, Extended Composition) hereby:
2) Осъжда Кралство Нидерландия да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията.
Orders the Kingdom of the Netherlands to bear its own costs and to pay those incurred by the Commission;
3) Кралство Дания понася направените от него съдебни разноски.
Orders the Kingdom of Denmark to bear its own costs.
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 8 ноември 2007 година.
Delivered in open court in Luxembourg on 8 November 2007 .
Република Унгария срещу Комисия на Европейските общности
Republic of Hungary v Commission of the European Communities
„Земеделие — Обща организация на пазарите в сектора на зърнените култури — Приемане на зърнените култури от интервенционните агенции — Засилване на критериите за качество на царевицата — Въвеждане на нов критерий за хектолитрово тегло за царевицата — Нарушаване на оправданите правни очаквания — Явна грешка в преценката“
(Agriculture — Common organisation of the markets in cereals — Taking-over of cereals by intervention agencies — Upgrading of the quality criteria for maize — Introduction of a new criterion of specific weight for maize — Breach of the principle of protection of legitimate expectations—Manifest error of assessment)
Решение на Първоинстанционния съд (трети разширен състав) от 15 ноември 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . II - 4622
Judgment of the Court of First Instance (Third Chamber, Extended Composition), 15 November 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . .
Жалба за отмяна — Предмет — Частична отмяна (член 230 ЕО; Регламент № 1572/2006 на Комисията)
Actions for annulment — Subjectmatter — Partial annulment (Art. 230 EC; Commission Regulation No 1572/2006)
Земеделие — Обща организация на пазарите — Зърнени култури — Приемане от интервенционните агенции — Засилване на критериите за качество на царевицата
Agriculture — Common organisation of the markets — Cereals — Taking-over by intervention agencies — Upgrading of the quality criteria for maize
(член 253 ЕО; Регламент № 1572/2006 на Комисията)
(Art. 253 EC; Commission Regulation No 1572/2006)
Частичната отмяна на общностен акт е възможна само ако частта, за която се иска отмяна, може да бъде отделена от останалата част на акта.
Annulment in part of a Community measure is possible only if the elements of which annulment is sought may be severed from the remainder of the measure.
Това условие за отделимост не е изпълнено, когато частичната отмяна на акта води до изменение на неговата същност.
That requirement of severability is not satisfied when partial annulment of a measure would have the effect of altering its substance.
е въведен нов критерий за хектолитрово тегло за царевицата, не би променила самата същност на разпоредбите, които не са обект на тази отмяна. Във връзка с това, за разлика от новия критерий за хектолитровото тегло за царевицата критериите за качество на царевицата, чието засилване предвижда регламентът, а именно максималното съдържание на влага на царевицата, максималното процентно съдържание на счупени зърна и на зърна, прегрети при сушенето, вече са съществували при действието на предходната уредба, когато е липсвал критерият за хектолитровото тегло.
sions that did not form the subjectmatter of that annulment . In that regard, unlike the new criterion of specific weight for maize, the quality criteria for maize upgrading of which is provided for by the regulation, namely, the maximum moisture content of maize, the maximum percentage of broken grains and the percentage of grains overheated during drying, unlike the new criterion of specific weight for maize, are those already in existence under the former rules, save the criterion of specific weight.
Що се отнася до Регламент № 1572/2006 за изменение на Регламент № 824/2000 относно установяване на процедури за приемане на зърнените култури от интервенционните агенции и установяване на методи за анализ за определяне на качеството на зърното, същността му се изразява в повишаването на качеството на царевицата, допусната до интервенция.
The central concern of Regulation No 1572/2006 amending Regulation No 824/2000 establishing procedures for the taking-over of cereals by intervention agencies and laying down methods of analysis for determining the quality of cereals is the raising of the quality of maize accepted for intervention.
За постигане на това посоченият регламент предвижда два различни вида мерки, а именно, от една страна, засилване на критериите за качество на царевицата, които преди това са били предвидени в приложение I към Регламент № 824/2000, който жалбоподателят не иска да бъде отменен, а от друга страна, въвеждане на нов критерий за хектолитрово тегло за царевицата за съгласуваност с режима, приложим по отношение на останалите зърнени култури, които могат да бъдат допуснати до интервенция.
To that end, the regulation provides two differing kinds of measure, that is to say, on the one hand, the upgrading of the quality criteria for maize laid down in the period before Annex I to Regulation 824/2000, which the applicant does not seek to have annulled, and, on the other, the introduction of a new specific weight criterion for maize in the interests of consistency with the rules applicable to other cereals eligible for intervention.
Тъй като тези два вида мерки не са неделимо свързани, евентуалната отмяна на Регламент № 1572/2006 в частта, с която
Since those two kinds of measure are not indissociably linked, any annulment in part of Regulation No 1572/2006, insofar as it introduces a new criterion of specific weight for maize, would not alter the actual substance of the provi-