natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Що се отнася до структурата и целите на разглежданата общностна правна уредба, от съображение 13 на Регламент № 1984/83 е произтичало, че споразуменията за зареждане на бензиностанции като общо правило се отличават с това, че доставчикът предоставя на дистрибутора специални икономически и финансови предимства, като оказва принос за неговото финансиране, дава му или осигурява за него заеми при благоприятни условия, предоставя му терен или помещения, необходими за стопанисването на бензиностанцията, снабдява го със съоръжения и оборудване или предприема други инвестиции в негова полза.
As regards the scheme and purpose of the Community rules at issue, it was apparent from recital 13 in the preamble to Regulation No 1984/83 that servicestation agreements are generally distinguished by the fact that the supplier confers on the reseller special commercial or financial advantages by contributing to his financing, granting him or obtaining for him a loan on favourable terms, equipping him with a site or premises for conducting his business, providing him with equipment or fittings, or undertaking other investments for his benefit.
Освен това съображение 15 на същия регламент е уточнявало, че икономическите и финансови предимства, предоставени на дистрибутора от доставчика, улесняват в значителна степен изграждането или модернизирането, както и поддръжката и използването на бензиностанциите.
Moreover, recital 15 in the preamble to that regulation stated that the commercial and financial advantages conferred by the supplier on the reseller make it significantly easier to establish, modernise, maintain and operate premises used for service stations.
Съображение 17 е посочвало като пример, че задължение за изключително закупуване на смазки и свързаните с тях изделия на петролна основа може да бъде допуснато само при условие че доставчикът осигурява на дистрибутора специални технически съоръжения за осъществяване на дейност по смазването или финансира снабдяването му с тях.
Recital 17 in the preamble stated, by way of example, that an exclusive purchasing obligation for lubricants and related petroleumbased products can be accepted only on condition that the supplier provides for the reseller or finances the procurement of specific equipment for the carrying out of lubrication work.
Целта на освобождаването от забраната, прогласена в член 81, параграф 1 ЕО, произтича и от параграф 3, трето тире на този член, според който разпоредбите на посочения параграф 1 не се прилагат към споразуменията, „които допринасят за подобряване на производството или разпространението на стоки или за развитието на техническия или икономическия прогрес, като при това предоставят на потребителите справедлив дял от получените ползи“.
The purpose of the exemption from the prohibition laid down in Article 81(1) EC is also apparent from the third indent of Article 81(3) EC, according to which the provisions of that paragraph 1 are inapplicable to any agreement ‘which contributes to improving the production or distribution of goods or to promoting technical or economic progress, while allowing consumers a fair share of the resulting benefit’.
Съображения 5 и 6 на Регламент № 1984/83 са уточнявали освен това, що се отнася по-специално до споразуменията за изключително закупуване, че такива споразумения снижават разходите за дистрибуция, ограничават рисковете от промени на пазарните условия, улесняват промоцията на продажбите на една стока, подобряват структурата на дистрибуторската мрежа и качеството на обслужване при продажбите и представляват найефективният, а дори и единственият начин за проникване в даден пазар.
Recitals 5 and 6 in the preamble to Regulation No 1984/83 stated, furthermore, as regards in particular exclusive purchasing agreements, that such agreements lower distribution costs, limit the risk of variations in market conditions, facilitate the promotion of the sales of a product, improve the structure of the distribution network and the quality of the sales service and are the most effective way, and sometimes the only way, to penetrate a market.
Оттук произтича, че понятието „специални икономически и финансови предимства“, употребено в член 10 от Регламент № 1984/83, следва да се тълкува в смисъл, че тези предимства безсъмнено са специфични за договорното правоотношение, но трябва и да бъдат съществени, за да обосноват изключително снабдяване с продължителност от десет години.
It follows that the concept of ‘special commercial or financial advantages’, referred to in Article 10 of Regulation No 1984/83, must be interpreted as meaning that those advantages are indeed specific to the contractual relationship, but that they must also be substantial in order to justify an exclusivity of supply of 10 years.
Тези предимства трябва да бъдат в състояние да доведат до подобряване на дистрибуцията, да улесняват инсталирането или модернизацията на бензиностанцията и да снижават разходите за дистрибуция.
Those advantages must be such as to lead to an improvement in distribution, to facilitate the establishment or modernisation of the service station and to lower the distribution costs.
Що се отнася до въпроса дали такива икономически или финансови предимства като предоставените на Tobar в главното производство са в състояние да обосноват продължителността от десет години на изключителното снабдяване, следва да се напомни споменатата в точка 30 от настоящото решение съдебна практика, според която всяка преценка на обстоятелствата спада към компетентността на националния съд.
As regards the question whether the commercial or financial advantages, such as those granted to Tobar in the case in the main proceedings, are capable of justifying the duration of the exclusivity of supply of 10 years, it is necessary to recall the caselaw referred to in paragraph 30 of this judgment, according to which any assessment of the facts is within the province of the national court.
Ето защо препращащата юрисдикция следва да оцени значимостта на извършените от CEPSA инвестиции, като взема предвид указанията, съдържащи се в точки 51—54 от настоящото съдебно решение.
It is therefore for the referring court to appraise the significance of the investments made by CEPSA, taking account of the guidance set out in paragraphs 51 to 54 of this judgment.
Следва обаче да се уточни, че от акта за препращане е видно, че приложното поле ratione temporis на Регламент № 1984/83 не покрива изцяло периода на изпълнение на разглеждания в главното производство договор, тъй като той е сключен на 17 февруари 1996 г. за продължителност от десет години, а едва в течение на 2003 г.
It must, however, be pointed out that it is apparent from the order for reference that the scope ratione temporis of Regulation No 1984/83 does not entirely cover the period of performance of the contract at issue in the main proceedings, since that contract was concluded on 7 February 1996 for a duration of 10 years and it was only in the course of 2003 that Tobar ceased to perform its contractual obligations.
Tobar престава да изпълнява своите договорни задължения. Срокът на действие на посочения регламент е изтекъл на 31 декември 1999 г., но предвиденото от него освобождаване е продължило да се прилага до 31 май 2000 г. по силата на Регламент № 2790/1999, който освен това предвижда преходен период до 31 декември 2001 г., през който съдържащата се в член 81, параграф 1 ЕО забрана не се е прилагала към намиращите се в сила към 31 май 2000 г. споразумения, които не са отговаряли на условията за освобождаване, предвидени от последния регламент, но са отговаряли на условията, предвидени от Регламент № 1984/83.
Regulation No 1984/83 expired on 31 December 1999, but the exemption provided for in that regulation continued to apply until 31 May 2000 pursuant to Regulation No 2790/1999, which provided, furthermore, for a transitional period until 31 December 2001, during which the prohibition laid down in Article 81(1) EC did not apply in respect of agreements in force on 31 May 2000 which did not satisfy the conditions for exemption provided for in that regulation but which did satisfy those provided for in Regulation No 1984/83.
Ето защо, за да се даде полезен отговор на препращащата юрисдикция, следва да се разгледат и условията за освобождаване, приложими по силата на Регламент № 2790/1999.
Accordingly, in order to give a useful answer to the referring court, it is necessary also to examine the applicable conditions for exemption pursuant to Regulation No 2790/1999.
Този регламент, приложим към категории вертикални споразумения и съгласувани практики, не съдържа специални разпоредби относно споразуменията за бензиностанции.
Regulation No 2790/1999, which is applicable to categories of vertical agreements and concerted practices, does not contain any special provisions relating to servicestation agreements.
Съгласно неговия член 3, параграф 1 освобождаването, предвидено в този регламент, се прилага, при условие че пазарният дял, притежаван
In accordance with Article 3(1), the exemption provided for in that regulation is to apply on condition that the market share held by the supplier does not exceed 30% of the relevant market on which it sells the contract goods
За разлика от Регламент № 1984/83 Регламент № 2790/1999 предвижда в своя член 5, буква а), че предвиденото в член 2 от него освобождаване не се прилага към никое пряко или косвено задължение за въздържане от конкуренция, „продължителността на което е неограничена или надхвърля пет години“, и че „задължение за въздържане от конкуренция, което може мълчаливо да бъде подновено след петгодишен период, трябва да се счита за сключено за неопределен срок“.
Unlike Regulation No 1984/83, Regulation No 2790/1999 provides, in Article 5(a), that the exemption provided for in Article 2 is not to apply to any of the direct or indirect noncompete obligations, ‘the duration of which is indefinite or exceeds five years’ and that ‘a noncompete obligation which is tacitly renewable beyond a period of five years is to be deemed to have been concluded for an indefinite duration’.
В хипотезата, при която препращащата юрисдикция стигне до извода, че продължителността на споразумението за изключително снабдяване отговаря на условието относно максималната продължителност, предвидено в член 12, параграф 1, буква в) от Регламент № 1984/83, тя ще трябва да провери също дали това споразумение отговаря и на изискването за максимална продължителност, допустима по силата на Регламент № 2790/1999, а именно пет години.
If the referring court were to arrive at the conclusion that the duration of the exclusive supply agreement satisfies the condition on maximum duration laid down in Article 12(1)(c) of Regulation No 1984/83, it would still remain for that court to ascertain whether that agreement also satisfied the maximum duration allowed under Regulation No 2790/1999, namely five years.
В това отношение е важно да се знае дали споразумението за изключителност е отговаряло на предвидените от Регламент № 2790/1999 условия за освобождаване, считано от 1 юни 2000 г. — датата, на която този регламент е станал приложим.
In this respect, it is important to determine whether the exclusivity agreement satisfied the conditions for exemption provided for in Regulation No 2790/1999 from 1 June 2000 onwards, the date on which that regulation became applicable.
В случай че е следвало да се отговори отрицателно, преходен период до 31 декември 2001 г. би бил приложим към споменатото споразумение само ако то е отговаряло на условията за освобождаване, предвидени от Регламент № 1984/83.
If it were necessary to reply in the negative, a transitional period until 31 December 2001 would be applicable to that agreement only if it satisfied the conditions for exemption provided for in Regulation No 1984/83.
От разпоредбите на Регламент № 2790/1999 произтича, че предвиденото от него освобождаване е приложимо от 1 юни 2000 г. към споразуменията, чиято продължителност не надхвърля пет години.
It follows from the provisions of Regulation No 2790/1999 that the exemption provided for in that regulation is applicable from 1 June 2000 to agreements the duration of which does not exceed five years.
Член 12, параграф 2 от същия регламент предвижда обаче преходен период до 31 декември 2001 г. за споразуменията, намиращи се в сила на 31 май 2000 г., които не отговарят на предвидените от този регламент условия за освобождаване, но отговарят на условията за освобождаване, предвидени от Регламент № 1984/83.
However, Article 12(2) of Regulation No 2790/1999 provides for a transitional period until 31 December 2001 in respect of agreements in force on 31 May 2000 which do not satisfy the conditions for exemption provided for in that regulation but which do satisfy the conditions for exemption provided for in Regulation No 1984/83.
Препращащата юрисдикция следва да провери в конкретния случай, в зависимост от това дали разглежданият в главното производство договор е отговарял или не на условията за освобождаване по Регламент № 1984/83, считано от коя дата клаузата за изключителност трябва да се разглежда с оглед на Регламент 2790/1999.
It is for the referring court to ascertain, in the present case, according to whether the contract at issue in the main proceedings did or did not satisfy the conditions for exemption of Regulation No 1984/83, from which date the exclusivity clause must be examined under Regulation No 2790/1999.
Освен това посочената юрисдикция следва да прецени дали в светлината на член 5, буква а) от Регламент № 2790/1999 не може да се счита, че клаузата
Further, it is for that court to assess whether the clause of the contract at issue in the main proceedings providing for the extension of the contact for successive fiveyear
С оглед на предходните съображения на първия въпрос, букви б) и в), както и на втория въпрос, буква б) следва да се отговори, че договор за изключително снабдяване като разглеждания в главното производство може да се ползва от предвиденото в Регламент № 1984/83 групово освобождаване, ако е съобразен с максималната продължителност от десет години, посочена в член 12, параграф 1, буква в) от същия регламент, и ако в замяна на изключителността доставчикът предоставя на оператора на бензиностанцията съществени икономически предимства, които допринасят за подобряване на дистрибуцията, улесняват инсталирането или модернизацията на бензиностанцията и снижават разходите за дистрибуция.
On the basis of the foregoing considerations, the answer to Questions 1(b) and (c) and 2(b) must be that an exclusive supply contract, such as that at issue in the main proceedings, is capable of benefiting from a block exemption provided for in Regulation No 1984/83 if it complies with the maximum duration of 10 years referred to in Article 12(1)(c) of that regulation and if the supplier grants the servicestation operator, in return for exclusivity, substantial commercial advantages which contribute to an improvement in distribution, facilitate the establishment or modernisation of the service station and lower the distribution costs.
Препращащата юрисдикция следва да прецени дали тези условия са изпълнени в делото по главното производство.
It is for the referring court to assess whether those conditions are satisfied in the case in the main proceedings.
Със своя втори въпрос, буква в) препращащата юрисдикция по същество иска да установи дали членове 10—13 от Регламент № 1984/83 следва да се тълкуват в смисъл, че изключват прилагането на груповото освобождаване към договор за изключително снабдяване поради обстоятелството, че последният предвижда определянето на продажната цена за потребителите от доставчика.
By its Question 2(c), the referring court essentially asks whether Articles 10 to 13 of Regulation No 1984/83 must be interpreted as precluding the application of the block exemption to an exclusive supply contract by reason of the fact that that contract provides for the fixing of the retail price by the supplier.
При утвърдителен отговор препращащата юрисдикция желае да узнае дали разрешението за намаляване на тази продажна цена, без да се засягат приходите на доставчика, прави освобождаването отново приложимо.
If so, it wishes to know whether the authorisation to lower that sale price without affecting the supplier’s receipts renders the exemption applicable again.
Найнапред следва да се напомни, както бе посочено в точка 42 от настоящото съдебно решение, че в хипотезата на договорно правоотношение между две предприятия прилагането на груповото освобождаване е изключено, ако освен клауза за изключително снабдяване сключеният между тях договор съдържа
It must be recalled at the outset, as has been stated at paragraph 42 of this judgment, that, in the case of a contractual relationship between two undertakings, the application of the block exemption is precluded if, in addition to an exclusive supply clause,
CEPSA клауза, която предвижда определянето на продажната цена за потребителите от доставчика.
CEPSA the contract concluded between those undertakings contains a clause providing for the fixing of the retail price by the supplier.
Всъщност член 11 от Регламент № 1984/83 е изброявал изчерпателно задълженията, които е можело да се възложат на дистрибутора освен клаузата за изключителност, сред които определянето на продажната цена за потребителите не е фигурирало.
Article 11 of Regulation No 1984/83 listed exhaustively the obligations which, apart from an exclusivity clause, could be imposed on a reseller, but which did not include the fixing of the retail price.
По смисъла на съображение 8 от същия регламент „други ограничаващи конкуренцията задължения, и в частност такива, които ограничават свободата на дистрибутора да определя своите цени […] не могат да бъдат освободени по силата на настоящия регламент“ [неофициален превод].
Under recital 8 in the preamble to that regulation, ‘further restrictive obligations and in particular those which limit the reseller’s … freedom to determine his prices … cannot be exempted under this regulation’.
Следователно определянето от CEPSA на продажната цена на петролните продукти за потребителите би представлявало ограничение на конкуренцията, което не би било покрито от освобождаването, предвидено в член 10 от посочения регламент (вж. Решение по дело CEEES, точка 64).
Consequently, the fixing by CEPSA of the retail price of the petroleum products would constitute a restriction on competition not covered by the exemption provided for in Article 10 of that regulation (see CEEES, paragraph 64).
От акта за препращане обаче е видно, че на 2 ноември 2001 г.
However, it is apparent from the order for reference that on 2 November 2001 CEPSA sent Tobar a letter authorising it to lower its sale prices without affecting the supplier’s receipts.
CEPSA изпраща на Tobar писмо, с което му позволява да намали продажната цена, без да засяга приходите на доставчика.
In its written and oral submissions, CEPSA states that such authorisation existed from the time of the conclusion of the contract at issue in the main proceedings and that Tobar had in actual fact made use of that authorisation even before that letter was sent.
Tobar настойчиво оспорва това твърдение и подчертава, че е невъзможно този договор да се измени законосъобразно чрез едностранен акт.
Tobar strongly disputes that claim and submits that it is impossible validly to amend that contract by way of a unilateral act.
При такова положение с оглед разпределението на компетенциите между националните юрисдикции и Съда препращащата юрисдикция следва да прецени условията на определянето на продажната цена за потребителите в главното производство, както и съществуването в националното право на възможност за едностранно изменение на клаузата, която ръководи определянето на посочената цена.
In such a situation, in the light of the division of jurisdiction between the national courts and the Court of Justice, it is for the referring court to assess the manner in which the retail price was fixed in the case in the main proceedings, as well as to determine whether it is possible, in national law, to amend unilaterally the clause governing the fixing of that price.
Ако се предположи, че препращащата юрисдикция стигне до извода, че такова едностранно изменение е възможно по силата на националното право, тогава би следвало да се разгледат условията за освобождаване, намиращи се в сила към датата на даденото от CEPSA разрешение.
If the referring court should conclude that such a unilateral amendment is possible under national law, it would then be necessary to examine the conditions for exemption in force on the date on which CEPSA gave its authorisation.
Всъщност през месец ноември 2001 г. Регламент № 2790/1999 е бил приложим към споразуменията, които не са се ползвали от преходния период, предвиден в член 12, параграф 2 от Регламент № 2790/1999, поради обстоятелството, че не се отговаряли на условията за освобождаване, предвидени в Регламент № 1984/83.
In November 2001, Regulation No 2790/1999 was applicable to agreements which did not qualify for the transitional period provided for in Article 12(2) of Regulation No 2790/1999 by reason of the fact that they did not satisfy the conditions for exemption laid down in Regulation No 1984/83.
Според член 4, буква а) от първия регламент предвиденото в член 2 от същия регламент освобождаване не се е прилагало към вертикалните споразумения, които имат за предмет „ограничаването на способността на купувача да определя продажната си цена, без това да нарушава възможността на доставчика да налага максимална продажна цена или да препоръчва продажна цена, при условие че не достигат до фиксирана или минимална продажна цена в резултат на натиск или по подбуди, предложени от някоя от страните“.
According to Article 4(a) of Regulation No 2790/1999, the exemption provided for in Article 2 thereof was not to apply to vertical agreements which have as their object the ‘restriction of the buyer’s ability to determine its sale price, without prejudice to the possibility of the supplier’s imposing a maximum sale price or recommending a sale price, provided that they do not amount to a fixed or minimum sale price as a result of pressure from, or incentives offered by, any of the parties’.
Оттук произтича, че следва да се провери дали определянето на максималната продажна цена не остава в действителност фиксирана или минимална продажна цена, като при това се отчита съвкупността от договорните задължения, както и поведението на страните в главното производство.
It follows that it is necessary to ascertain whether the fixing of the maximum sale price does not remain, in reality, a fixed or minimum sale price, account being taken of all the contractual obligations and the conduct of the parties in the main proceedings.
Тъй като Съдът не е в състояние да прецени степента на свобода, с която Tobar е разполагал при определяне на продажната цена на петролните продукти за потребителите вследствие на разрешението, предоставено на това дружество с писмото на CEPSA от 2 ноември 2001 г., препращащата юрисдикция следва да разгледа дали това разрешение отговаря на реална възможност за дистрибутора да намали тази продажна цена, като се отчита конкретният ефект на съвкупността от клаузите в разглеждания по главното производство договор в техния икономически и юридически контекст.
Since the Court is not in a position to assess the discretion that Tobar had to determine the retail price of the petroleum products, following the authorisation granted to that company by CEPSA’s letter of 2 November 2001, it is for the referring court to examine whether that authorisation made it genuinely possible for the reseller to lower that sale price, taking account of the actual effect of all the clauses of the contract at issue in the main proceedings in their economic and legal context.
Важно е по-специално да се провери дали подобна продажна цена за потребителите в действителност не е фиксирана посредством косвени или прикрити способи като фиксиране на маржа на оператора на бензиностанцията, заплахи, сплашване, предупреждения, санкции или подбуди.
In particular, it is necessary to ascertain whether such a retail price is not, in reality, fixed by indirect or concealed means, such as the fixing of the margin of the servicestation operator, threats, intimidation, warnings, penalties or incentives.