natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В това отношение следва да се отдаде особено значение на обстоятелството, че всички последователно приети от Съвета за сигурност резолюции не само че не предвиждат мерки, които да се прилагат за неограничен или неопределен период от време, а предвиждат механизъм, чрез който да се преразгледа доколко е уместно запазването на тези мерки след изтичане на срок от 12 или максимум 18 месеца […]
In this regard, special significance must attach to the fact that, far from providing for measures for an unlimited period of application, the resolutions successively adopted by the Security Council have always provided a mechanism for re-examining whether it is appropriate to maintain those measures after 12 or 18 months at most have elapsed …
На последно място, Първоинстанционният съд счита, че при липса на международна юрисдикция, компетентна да упражнява контрол за законосъобразността на актовете на Съвета за сигурност, създаването на орган като Комитета по санкциите и предвидената от разпоредбите възможност за сезиране на този комитет по всяко време с цел преразглеждане на всеки индивидуален случай чрез прилаган в определена форма механизъм, който предполага участието както на „правителството, адресат на молбата“, така и на „посочващото правителство“ […], представляват друг разумен способ за надлежна защита на основните права на жалбоподателя, признати от jus cogens.“
Last, the Court considers that, in the absence of an international court having jurisdiction to ascertain whether acts of the Security Council are lawful, the setting-up of a body such as the Sanctions Committee and the opportunity, provided for by the legislation, of applying at any time to that committee in order to have any individual case re-examined, by means of a procedure involving both the “petitioned government” and the “designating government” …, constitute another reasonable method of affording adequate protection of the applicant’s fundamental rights as recognised by jus cogens.’
Поради това Първоинстанционният съд отхвърля правните основания, изведени от нарушение на правото на ефективен съдебен контрол и вследствие на това — жалбите в тяхната цялост.
Consequently the Court of First Instance dismissed the pleas alleging breach of the right to effective judicial review and, as a result, the actions in their entirety.
Искания на страните в производството по жалбите
Forms of order sought by the parties to the appeal
Със своята жалба г-н Kadi иска от Съда:
By his appeal, Mr Kadi claims that the Court should:
— да отмени изцяло обжалваното съдебно решение по дело Kadi;
— set aside in whole the judgment in Kadi;
— да обяви спорния регламент за нищожен и
— declare the contested regulation null and void, and
— да осъди Съвета и/или Комисията да заплатят съдебните разноски, направени в настоящото производство по обжалване и в производството пред Първоинстанционния съд.
— order the Council and/or the Commission to pay the costs in this appeal and those incurred in the proceedings before the Court of First Instance.
Със своята жалба Al Barakaat иска от Съда:
By its appeal, Al Barakaat claims that the Court should:
— да отмени обжалваното съдебно решение по делоYusuf и Al Barakaat;
— set aside the judgment in Yusuf and Al Barakaat;
— да осъди Съвета и Комисията да заплатят съдебните разноски, направени в производствата пред Първоинстанционния съд и пред Съда.
— order the Council and the Commission to pay the costs relating to the present appeal and to the proceedings before the Court of First Instance.
По двете дела Съветът иска жалбата да се отхвърли и жалбоподателят да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
The Council contends in both cases that the Court should reject the appeal and order the appellant to pay the costs.
По дело C-402/05 P, Комисията иска от Съда:
In Case C-402/05 P the Commission contends that the Court should:
— да постанови, че нито едно от изтъкнатите от жалбоподателя правни основания не може да обезсили изводите, направени в обжалваното съдебно решение по дело Kadi, като същевременно замени мотивите на това решение съгласно посоченото в неговия писмен отговор;
— declare that none of the grounds of appeal put forward by the appellant is capable of impugning the operative part of the judgment in Kadi, and replace the grounds of that judgment with those proposed in its response;
— вследствие на това да отхвърли жалбата и
— in consequence, reject the appeal; and
По дело C-415/05 P Комисията иска от Съда:
In Case C-415/05 P the Commission contends that the Court should:
— да отхвърли изцяло жалбата и
— reject the appeal in its entirety, and
Обединеното кралство подава насрещна жалба, с която иска от Съда:
The United Kingdom has brought a cross-appeal contending that the Court should:
— да отхвърли жалбите и
— dismiss the appeals, and
— да отмени обжалваните съдебни решения в частите, в които е разгледан въпросът за jus cogens, а именно точки 226—231 от обжалваното съдебно решение по дело Kadi, както и точки 277—281 от обжалваното съдебно решение по дело Yusuf и Al Barakaat.
— set aside that part of the judgments under appeal which deal with the question of jus cogens, that is to say, paragraphs 226 to 231 of Kadi and paragraphs 277 to 281 of Yusuf and Al Barakaat.
Кралство Испания, на което с определения на председателя на Съда от 27 април 2006 г. (дело C-402/05 P) и от 15 май 2006 г. (дело C-415/05 P) е разрешено да встъпи в производствата в подкрепа на исканията на Съвета, иска от Съда:
The Kingdom of Spain, granted leave to intervene in support of the forms of order sought by the Council by orders of the President of the Court of 27 April 2006 (Case C-402/05 P) and 15 May 2006 (Case C-415/05 P), contends that the Court should:
— да отхвърли изцяло жалбите на жалбоподателите и да потвърди изцяло обжалваните съдебни решения; и
— reject the appellants’ appeals in their entirety and uphold in their entirety the judgments under appeal, and
— да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски;
— order the appellants to pay the costs;
— да отхвърли исканията на Комисията във връзка с първото правно основания на всяка от жалбите и да потвърди обжалваните съдебни решения и
— dismiss the Commission’s contentions in relation to the first ground of each appeal, upholding the judgments under appeal, and
— да осъди Комисията да заплати съдебните разноски;
— order the Commission to pay the costs;
— при условията на евентуалност, ако Съдът отмени обжалваните съдебни решения и вследствие на това обяви спорния регламент за нищожен, на основание член 231 ЕО да приеме за окончателни правните последици на този регламент до приемането на нов регламент на негово място.
— in the alternative, if the Court should set aside the judgment under appeal and, consequently, annul Regulation No 881/2002, order the effects of that regulation to be maintained, pursuant to Article 231 EC, until a new regulation is adopted replacing it.
Френската република, на която с определения на председателя на Съда от 27 април 2006 г. (дело C-402/05 P) и от 15 май 2006 г. (дело C-415/05 P) е разрешено да встъпи в производствата в подкрепа на исканията на Съвета и на Комисията, иска от Съда:
The French Republic, granted leave to intervene in support of the forms of order sought by the Council by orders of the President of the Court of 27 April 2006 (Case C-402/05 P) and 15 May 2006 (Case C-415/05 P), contends that the Court should:
— да отхвърли жалбите на жалбоподателите, да уважи насрещните жалби на Обединеното кралство и да замени мотивите на обжалваните съдебни решения в частите им относно jus cogens, и
— reject the appellants’ appeals, allow the cross-appeal of the United Kingdom and carry out a substitution of the grounds as regards the part of the judgments under appeal which concerns jus cogens, and
— да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.
— order the appellants to pay the costs.
Кралство Нидерландия, на което с определения на председателя на Съда от 27 април 2006 г. (дело C-402/05 P) и от 15 май 2006 г. (дело C-415/05 P) е разрешено да встъпи в производствата в подкрепа на исканията на Съвета, иска по двете дела жалбите да се отхвърлят, при условие, че Съдът замени мотивите относно обхвата на контрола за законосъобразност, и при условията на евентуалност — мотивите относно това дали са нарушени нормите на jus cogens.
The Kingdom of the Netherlands, granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Council by orders of the President of the Court of 27 April 2006 (Case C-402/05 P) and 15 May 2006 (Case C-415/05 P), contends in both cases that the Court should dismiss the appeal, with the proviso that there should be substitution of the grounds with regard to the scope of the review of legality or, alternatively, to the question whether norms of jus cogens have been infringed.
Правните основания за отмяна на обжалваните съдебни решения
The grounds of challenge to the judgments under appeal
Г-н Kadi изтъква две правни основания, първото от които е изведено от липсата на правно основание на спорния регламент, а второто — от нарушенията на множество правила на международното право, които бил допуснал Първоинстанционният съд, и от последиците на тези нарушения за преценката на изтъкнатите от жалбоподателя пред Първоинстанционния съд правни основания, свързани с нарушението на някои от неговите основни права.
Mr Kadi puts forward two grounds of appeal, the first alleging lack of any legal basis for the contested regulation and the second concerning breach of several rules of international law by the Court of First Instance and the consequences of that breach as regards the assessment of his arguments relating to the infringement of certain of his fundamental rights which he pleaded before the Court of First Instance.
Al Barakaat изтъква три правни основания, първото от които е изведено от липсата на правно основание на спорния регламент, второто — от нарушение на член 249 ЕО и третото — от нарушение на някои от неговите основни права.
Al Barakaat puts forward three grounds of appeal, the first alleging lack of any legal basis for the contested regulation, the second infringement of Article 249 EC and the third infringement of certain of its fundamental rights.
В рамките на своята насрещна жалба Обединеното кралство изтъква едноединствено правно основание, изведено от грешка при прилагане на правото, която Първоинстанционният съд бил допуснал, като в обжалваните съдебни решения достигнал до извода, че е компетентен да разгледа съвместимостта на разглежданите резолюции на Съвета за сигурност с правилата на jus cogens.
In its cross-appeal the United Kingdom puts forward a single ground relating to the error of law allegedly committed by the Court of First Instance in concluding in the judgments under appeal that it was competent to consider whether the Security Council’s resolutions at issue were compatible with the rules of jus cogens.
По жалбите
Concerning the appeals
С определение от 13 ноември 2007 г. председателят на Съда разпорежда заличаване на името на Ahmed Ali Yusuf от регистъра на Съда поради оттегляне от същия на жалбата, която той е подал съвместно с Al Barakaat по дело C-415/05 P.
By order of 13 November 2007 the President of the Court ordered the name of Ahmed Ali Yusuf to be struck from the Court’s register in response to his abandonment of the appeal that he had brought jointly with Al Barakaat in Case C-415/05 P.
След изслушване на страните и на генералния адвокат по този въпрос, поради връзка между настоящите дела те следва да бъдат съединени за целите на съдебното решение в съответствие с член 43 от Процедурния правилник на Съда.
The parties and the Advocate General having been heard in this regard, it is appropriate, on account of the connection between them, to join the present cases for the purposes of the judgment, in accordance with Article 43 of the Rules of Procedure of the Court.
По правните основания, свързани с правното основание за приемане на спорния регламент
Concerning the grounds of appeal relating to the legal basis of the contested regulation
Със своето първо правно основание г-н Kadi изтъква, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като в точка 135 от обжалваното съдебно решение по дело Kadi е постановил, че спорният регламент е могъл да бъде приет на основание член 60 ЕО във връзка с член 301 ЕО и с член 308 ЕО.
By his first ground of appeal Mr Kadi claims that the Court of First Instance erred in law when it held, in paragraph 135 of Kadi, that it was possible for the contested regulation to be adopted on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
С първата част г-н Kadi поддържа, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че член 60 ЕО и член 301 ЕО могат да се считат за частично правно основание на спорния регламент.
In the first part Mr Kadi maintains that the Court of First Instance erred in law in ruling that Articles 60 EC and 301 EC could be regarded as constituting a partial legal basis for the contested regulation.
Впрочем Първоинстанционният съд не посочвал как тези разпоредби, които биха могли да бъдат основание само за мерки срещу трети страни, във връзка с член 308 ЕО могат да бъдат посочени като правно основание на посочения регламент, при положение че същият съдържа само мерки, насочени срещу физически лица и недържавни образувания.
Furthermore, the Court of First Instance did not explain how those provisions, which can provide a basis only for measures against third countries, could be envisaged, together with Article 308 EC, as the legal basis of the contested regulation, when the latter contains only restrictive measures directed against individuals and non-State entities.
С втората част г-н Kadi поддържа, че ако член 60 ЕО и член 301 ЕО трябва все пак да бъдат приети за частично правно основание на спорния регламент, Първоинстанционният съд допуснал грешка при прилагане на правото, като тълкувал неправилно член 301 ЕО и предвидената от него функция на „свързващо звено “, тъй като този член в никакъв случай не включвал правото да се приемат мерки за постигане на една от целите на Договора за ЕС.
In the second part, Mr Kadi asserts that, if Articles 60 EC and 301 EC were nevertheless to be held to constitute a partial legal basis for the contested regulation, the Court of First Instance erred in law because it misconstrued Article 301 EC and its function as a ‘bridge’, for that article in no circumstances includes the power to take measures intended to attain an objective of the EU Treaty.
С третата част г-н Kadi упреква Първоинстанционния съд, че е допуснал грешка при прилагане на правото, като е тълкувал член 308 ЕО в смисъл, че тази разпоредба може да бъде правно основание за приемането на правна уредба, за която Договорът за ЕО не предвижда необходимите правомощия за действие и която не е необходима за изпълнение на една от целите на Общността.
In the third part, Mr Kadi argues that the Court of First Instance erred in law by interpreting Article 308 EC in such a way that that article might provide a legal basis for legislation for which the necessary powers have not been provided in the EC Treaty and which was not necessary in order to attain one of the Community’s objectives.
В точки 122—134 от обжалваното съдебно решение по дело Kadi Първоинстанционният съд неправилно приравнил целите на Съюза и на Общността, които са две обединени, но различни правни системи, и по този начин не бил спазил границите на член 308 ЕО.
In Kadi, paragraphs 122 to 134, the Court of First Instance wrongly assimilated the objectives of the two integrated but separate legal orders constituted by the Union and the Community and thus misinterpreted the limitations of Article 308 EC.
Такова схващане било освен това несъвместимо с принципа на предоставената компетентност, предвиден в член 5 ЕО.
Furthermore, such a view is, to his mind, incompatible with the principle of conferred powers laid down in Article 5 EC.
Съветът и Френската република оспорват първата част от първото правно основание на г-н Kadi, като изтъкват по-специално, че посочването на член 60 ЕО и член 301 ЕО като правно основание на спорния регламент е обосновано от обстоятелството, че те предвиждат ограничителни мерки, чието приложно поле е трябвало да се разпростре чрез прибягване до член 308 ЕО по отношение на физически лица или недържавни образувания, които като такива не са обхванати от горепосочените първи два члена.
The Council and the French Republic contest the first part of Mr Kadi’s first ground of appeal, arguing inter alia that the reference to Articles 60 EC and 301 EC in the legal basis of the contested regulation is warranted by the fact that those provisions enact restrictive measures whose ambit was to be extended, by means of recourse to Article 308 EC, to persons or non-State entities that were not, therefore, covered by those two articles.
От своя страна Обединеното кралство поддържа, че член 308 ЕО е използван като механизъм, позволяващ да се допълнят предвидената в член 60 ЕО и член 301 ЕО компетентност относно наличните правни инструменти, поради което тези членове не представляват частична правна основа на спорния регламент.
For its part, the United Kingdom maintains that Article 308 EC was used as a means of supplementing the instrumental powers provided for by Articles 60 EC and 301 EC, those articles not constituting, therefore, a partial legal basis for the contested regulation.
Кралство Испания излага по същество същите доводи.
The Kingdom of Spain raises in essence the same line of argument.
Що се отнася до втората част на посоченото правно основание, Съветът поддържа, че причината за съществуване на свързващото звено, предвидено в член 301 ЕО, е именно да му се предоставят правомощия за приемане на мерки, насочени към осъществяване на някоя от целите на Договора за ЕС.
With regard to the second part of that ground of appeal, the Council maintains that the raison d’être of the bridge provided for in Article 301 EC is precisely to give it the power to adopt measures intended to attain an objective of the EU Treaty.
Кралство Испания, Френската република и Обединеното кралство поддържат, че член 308 ЕО, а не член 60 ЕО и член 301 ЕО са позволили приемането на ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и недържавни образувания, като така е допълнено приложното поле на член 60 ЕО и член 301 ЕО.
The Kingdom of Spain, the French Republic and the United Kingdom maintain that it is Article 308 EC, and not Articles 60 EC and 301 EC, that enabled the adoption of restrictive measures aimed at individuals and non-State entities, so enlarging the ambit of those two articles.
Що се отнася до третата част на първото правно основание на г-н Kadi, Съветът изтъква, че причината за съществуването на свързващото звено, съдържащо се в член 301 ЕО, е именно по изключение предоставените на Общността правомощия за налагане на икономически и финансови санкции да се използват за осъществяването по-скоро на цел на ОВППС и следователно — на Съюза, отколкото на цел на Общността.
So far as the third part of Mr Kadi’s first ground of appeal is concerned, the Council argues that the whole point of the bridge provided by Article 301 EC is, exceptionally, to use those powers conferred on the Community to impose economic and financial sanctions for the purpose of attaining an objective of the CFSP, and so of the Union, rather than a Community objective.
Обединеното кралство и встъпилите в производството по обжалване държавичленки по същество споделят тази позиция.
The United Kingdom and the Member States intervening in the appeal broadly support that position.
Обединеното кралство уточнява своята позиция като сочи, че според него е възможно да се счита, че предвиденото със спорния регламент действие допринася за постигането не на цел на Съюза, а на Общността, а именно — на подразбиращата се, чисто инструментална цел, залегнала в основата на член 60 ЕО и член 301 ЕО, която е да се осигурят ефективни средства за изпълнението, изключително чрез принудителни икономически мерки, на актове, приети по силата на компетентността, предоставена на Съюза с Дял V на Договора за ЕС.
The United Kingdom clarifies its position by stating that, in its view, the action provided for by the contested regulation can be regarded as contributing to the attainment, not of an objective of the Union but of an objective of the Community, namely, the implicit and purely instrumental objective underlying Articles 60 EC and 301 EC of providing effective means of giving effect, exclusively by way of coercive economic measures, to acts adopted under the power conferred upon the Union by Title V of the EU Treaty.
Според тази държава-членка, когато за постигането на тази инструментална цел са необходими форми на икономическа принуда, които надхвърлят специално предоставените на Съвета с член 60 ЕО и член 301 ЕО правомощия, е подходящо да се прибегне до член 308 ЕО за допълване на тези правомощия.
According to that Member State, when attainment of that instrumental objective requires forms of economic coercion going beyond the powers specifically conferred on the Council by Articles 60 EC and 301 EC, it is appropriate to have recourse to Article 308 EC to supplement those powers.
След като заявява, че е преразгледала своята гледна точка, Комисията изтъква като основен довод, че с оглед на техния текст и контекст член 60 ЕО и член 301 ЕО сами по себе си са подходящо и достатъчно правно основание за приемане на спорния регламент.
The Commission, having declared that it had reconsidered its point of view, argues, primarily, that Articles 60 EC and 301 EC, having regard to their wording and context, constituted in themselves appropriate and sufficient legal bases for the adoption of the contested regulation.
В това отношение Комисията по същество изтъква следните доводи:
In this connection the Commission raises the following arguments:
— текстът на член 301 ЕО бил достатъчно широко формулиран, за да обхване икономическите санкции срещу частноправни субекти, доколкото те се намират в трета страна или са свързани по друг начин с трета страна.
— the wording of Article 301 EC is sufficiently broad to cover economic sanctions against individuals — provided that they are present in or otherwise associated with a third country.
Изразът „икономически отношения“ обхващал широк кръг от дейности.
The expression ‘economic relations’ covers a vast range of activities.
Всяка икономическа санкция, макар да е насочена срещу трета страна, като
Any economic sanction, even directed at a third country, such as an embargo, directly affects the individuals concerned and the country only
Текстът на член 301 ЕО и по-специално думата „отчасти“ не изисквал частичната мярка да е насочена срещу определен сегмент на съответните страни, като например техните правителства.
The wording of Article 301 EC, especially the term ‘in part’, does not call for a partial measure to be directed against a particular section of the countries in question, such as the government.
След като тази разпоредба дава възможност на Общността да прекъсне изцяло икономическите отношения с всички страни, тя би трябвало да ѝ позволи да прекъсне икономическите отношения с ограничен брой частноправни субекти в ограничен брой страни;
Allowing, as it does, the Community to break off completely economic relations with all countries, that provision must also authorise it to interrupt economic relations with a limited number of individuals in a limited number of countries;
— съвпадението между термините, използвани в член 41 от Устава на Организацията на Обединените нации и член 301 ЕО, отразявало ясното намерение на авторите на втората разпоредба да предвидят база за прилагане от Общността на всяка приета от Съвета за сигурност мярка, която изисква действие на Общността;
— the fact that similar words are used in Article 41 of the Charter of the United Nations and in Article 301 EC shows that the authors of that latter provision clearly intended to provide a platform for the implementation by the Community of all measures adopted by the Security Council that call for action by the Community;