natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Само при условията на евентуалност FIAMM и Fedon са се ограничили до това да поддържат, че ако се предположи, че споразуменията за СТО не са пряко приложими, тогава Решението на ОУС от 25 септември 1997 г. трябвало да се ползва с непосредствено действие, но не са развили и подкрепили по друг начин това твърдение.
It was only as a subsidiary point that FIAMM and Fedon simply contended, without expanding upon and otherwise substantiating this assertion, that, should the WTO agreements not be directly applicable, the DSB’s decision of 25 September 1997 should have direct effect.
Впрочем Първоинстанционният съд, който не бил длъжен да се произнася по всеки от доводите на жалбоподателите, взел предвид по адекватен начин доводите на FIAMM и Fedon, концентрирайки се основно в точки 108—150 от Решението по дело FIAMM и в точки 101—143 от Решение по дело Fedon върху проверка на поведението на общностните институции, не без да се позове обаче на действието на Решението на ОУС от 25 септември 1997 г. в точки 108 и 144 от Решението по дело FIAMM, както и в точки 101 и 137 от Решението по дело Fedon.
The Court of First Instance, which is not indeed required to rule on each of the arguments put forward by the applicants, accordingly took account of the arguments of FIAMM and Fedon in an appropriate manner, mainly concentrating, in paragraphs 108 to 150 of the FIAMM judgment and paragraphs 101 to 143 of the Fedon judgment, on an examination of the conduct of the Community institutions, but not without referring to the effects of the DSB’s decision of 25 September 1997 in paragraphs 108 and 144 of the FIAMM judgment and paragraphs 101 and 137 of the Fedon judgment.
Освен това предвид мотивацията на обжалваните решения, макар и имплицитна, FIAMM и Fedon са можели да разберат причините, поради които Първоинстанционният съд е приел, че незаконосъобразността на поведението на институциите не е била установена, дори вследствие от решение на ОУС.
In view of the, even implicit, grounds of the judgments under appeal, FIAMM and Fedon are, furthermore, able to understand the reasons for which the Court of First Instance held that the institutions’ conduct had not been established to be unlawful, even after a decision of the DSB.
Ако обаче Съдът приемел за недостатъчна мотивацията на обжалваните решения, той можел да потвърди диспозитивите им, допълвайки тази мотивация.
If the Court of Justice were nevertheless to hold that the grounds of the judgments under appeal are insufficient, it could uphold their operative parts while supplementing their grounds.
Всъщност въпросът дали претърпелите вреда правни субекти могат да се позовават на споразуменията за СТО, за да поставят под въпрос действителността на общностна правна уредба в случай, че с решение на ОУС е установена несъвместимостта на тази уредба с посочените споразумения и предоставеният разумен срок за съобразяване с това решение е изтекъл, бил решен отрицателно от Съда в неговото Решение от 1 март 2005 г. по дело Van Parys (C-377/02, Recueil, стр. I-1465).
The question whether the WTO agreements may be relied upon by individuals who have suffered damage in order to contest the validity of Community legislation, in a situation where a DSB decision has found that legislation to be incompatible with the WTO agreements and the reasonable period of time granted for complying with the DSB decision has expired, was decided by the Court in the negative in Case C-377/02 Van Parys [2005] ECR I-1465.
В това отношение било ирелевантно всяко разграничение между контрола за законосъобразност на общностно действие за целите на обявяването на неговата недействителност или за целите на поправянето на вреди.
Any distinction between review of the legality of Community action with a view to a finding of invalidity and such review with a view to the award of compensation is, in this regard, irrelevant.
Освен това обезщетяването на промишлеността, засегната от мерките за преустановяване в съответствие със споразуменията за СТО, пречело на възстановяването на равновесието на отстъпките, за което допринасят тези мерки, и следователно на реципрочността.
Furthermore, to compensate the industry affected by measures providing for suspension which are consistent with the WTO agreements would prejudice the rebalancing of concessions to which those measures contribute and would therefore prejudice reciprocity.
Кралство Испания също е на мнение, че обжалваните решения отговарят на задължението за мотивиране.
The Kingdom of Spain also takes the view that the judgments under appeal satisfy the obligation to state reasons.
Всъщност в точка 100 от Решението по дело FIAMM и в точка 93 от Решение по дело Fedon Първоинстанционният съд отбелязал тезата на FIAMM и на Fedon относно непосредственото действие на решенията на ОУС и в точки 116—150 от Решението по дело FIAMM, както и
The Court of First Instance referred, in paragraph 100 of the FIAMM judgment and paragraph 93 of the Fedon judgment, to the proposition advanced by FIAMM and Fedon regarding the direct effect of a DSB decision and, in paragraphs 116 to 150 of the FIAMM judgment and paragraphs 109 to 143 of the
РЕШЕНИЕ ОТ 9.9.2008 г. — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА C-120/06 P И C-121/06 P в точки 109—143 от Решение по дело Fedon отхвърлил тази теза, разглеждайки въпроса дали наличието на подобно решение оправомощава общностния съд да контролира законосъобразността на поведението на общностните институции по отношение на нормите на СТО.
Fedon judgment, it refuted that proposition in examining the question whether the existence of such a decision enables the Community courts to review the legality of the conduct of the Community institutions in the light of WTO rules.
Освен това Първоинстанционният съд не допуснал никаква грешка при прилагане на правото, правейки извод за невъзможност в случая да се осъществи подобен контрол.
Furthermore, the Court of First Instance did not err in law in concluding that it was impossible to carry out such a review in the case in point.
По-конкретно опасността за Общността да бъде обект на искове за отговорност можела да отслаби нейната позиция и да я принуди да не взема предвид възможността за използване на всички способи на процеса за уреждане на спорове, който по-специално включва евентуалното приемане на принудителни мерки от насрещната страна и по-нататъшното търсене на решение.
In particular, the risk for the Community of laying itself open to actions for damages would be liable to weaken its position and to lead it not to contemplate the possibility of exhausting all the ways in which disputes may be settled, including in particular the possible adoption of retaliatory measures by the opposing party and the subsequent search for a solution.
Освен това от правна гледна точка нищо не позволявало да се направи разграничение в зависимост от това дали контролът за законосъобразност на общностно действие се осъществява за целите на отмяна или на получаване на обезщетение, тъй като критериите за такъв контрол били неизменни, и по-специално не можели да зависят от наличието или липсата на вреда, или от момента, в който посочената вреда бъде изтъкната.
Nor is there any justification in law for drawing a distinction according to whether the review of the legality of the Community’s action takes place with a view to the annulment of a measure or with a view to the award of compensation, since the criteria for such review are invariable and in particular cannot depend on whether or not there is damage or on the time at which the damage is alleged.
В самото начало следва да се посочи, както е направил генералният адвокат в точка 20 от заключението си, че макар според наименованието на първото правно основание от жалбата то да се отнася до липсата на мотивация на обжалваните решения, разглеждането на съдържанието на исковите молби разкрива, че те съдържат и твърдения за нарушения по същество срещу възприетото от посочените решения разрешение, твърдения върху които освен това се фокусира основната част от спора между страните, както по време на писмената фаза от производството, така и на съдебното заседание.
First of all, as the Advocate General has observed in point 20 of his Opinion, although, according to its heading, the first plea is intended to raise a lack of reasoning in the judgments under appeal, examination of the content of the appeals reveals that the latter also contain substantive complaints regarding the approach adopted by those judgments; those complaints were, moreover, the focus of most of the debate between the parties both during the written procedure and at the hearing.
Освен това, за целите на произнасянето по първото правно основание, следва да се разграничат двете части, които то съдържа, като първата е изведена от липсата на мотивиране на обжалваните решения, а втората — от грешка при прилагане на правото, която Първоинстанционният съд допуснал по отношение на условията, при които
It is therefore appropriate, for the purposes of ruling on the first plea, to distinguish its two parts, concerning, first, a lack of reasoning in the judgments under appeal and, second, an error of law committed by the Court of First Instance in relation to the
FIAMM И ДР./СЪВЕТ И КОМИСИЯ отговорността на Общността може да се ангажира за неправомерно поведение на нейните органи.
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION conditions under which the Community can incur liability for the unlawful conduct of its institutions.
По първата част на правното основание
First part of the plea
Въпросът дали мотивите на решение на Първоинстанционния съд са противоречиви или недостатъчни е правен и като такъв той може да бъде повдиган в производство по обжалване. (вж. по-специално Решение от 11 януари 2007 г. по дело Technische Glaswerke Ilmenau/Комисия, C-404/04 P, точка 90).
The question whether the grounds of a judgment of the Court of First Instance are contradictory or inadequate is a question of law which is amenable, as such, to judicial review on appeal (see, inter alia, the judgment of 11 January 2007 in Case C-404/04 P Technische Glaswerke Ilmenau v Commission, paragraph 90).
На първо място, разглеждането на подадените от FIAMM и Fedon пред Първоинстанционния съд искови молби обаче разкрива, че твърдението относно евентуалното непосредствено действие на Решението на ОУС от 25 септември 1997 г. не се включва по никакъв начин в частта на исковите молби, с която се цели установяване на съществуването или на възможността за позоваване на нарушение на споразуменията за СТО, извършено от Общността.
Examination of the applications lodged by FIAMM and Fedon before the Court of First Instance reveals, first of all, that the assertion relating to the possible direct effect of the DSB’s decision of 25 September 1997 does not appear at all in the section of those applications intended to establish that an infringement of the WTO agreements by the Community exists or can be relied upon.
Всъщност това твърдение се намира в частта на исковите молби, целяща да докаже, че правните норми от по-висок ранг, чието нарушение се твърди, сред които по-специално се причисляват принципът pacta sunt servanda и споразуменията за СТО, са „предназначени за защита на частноправните субекти“, така че в това отношение било изпълнено едно от условията, на които съдебната практика подчинява възможността за ангажиране на отговорността на Общността за неправомерно поведение на нейните органи.
The assertion can be found in a section of the applications seeking to demonstrate that the higherranking rules of law which are thus alleged to have been infringed, and which include, in particular, the principle pacta sunt servanda and the WTO agreements, are ‘intended to protect individuals’, so that there would be compliance in that regard with one of the conditions which the caselaw requires to be met in order for liability of the Community for unlawful conduct of its institutions to be put in issue.
По-нататък, в светлината на гореизложеното това твърдение е формулирано изцяло при условията на евентуалност, като FIAMM и Fedon са посочили само, че ако на споразуменията за СТО не бъде признато непосредствено действие и характерът на норма, защитаваща частноправните субекти, тези качества трябвало да се признаят на решенията на ОУС.
Also, that assertion was expressed, from the angle described above, only very much as a subsidiary point, since FIAMM and Fedon simply submitted that, if direct effect and the resulting status of a rule protecting individuals were not to be accepted in the case of the WTO agreements, they should be as regards decisions of the DSB.
На последно място, посоченото твърдение, което в случая на FIAMM се съдържа в две точки от искова молба, състояща се от 177 точки, а по отношение на Fedon — в бележка под линия, не е било особено развито в посочените искови молби, нито впоследствие в подадените от FIAMM и Fedon писмени реплики, нито е придружено със специфични доводи в негова подкрепа.
Finally, that assertion, which, as regards FIAMM, takes up two paragraphs of an application of 177 paragraphs and, as regards Fedon, is contained in a footnote, is not, either in the applications or in the replies subsequently lodged by FIAMM and Fedon, expanded upon or accompanied by a specific line of argument intended to support it.
От предходното следва — обратно на твърденията на FIAMM и Fedon в твърде специфични доводи, които посвещават на този въпрос в рамките на жалбите си под претекст, че искат осъществяване на контрол относно мотивирането на обжалваните съдебни решения — че в исковите им молби пред Първоинстанционния съд те по никакъв начин не са изложили с изискуемата яснота и точност, че евентуалното непосредствено действие, свързано с решенията на ОУС, би обосновало неспазването им да се утвърди като ново, трето и четвърто изключение от принципа за невъзможността за позоваване на споразуменията за СТО за целите на контрола за законосъобразност на вторичните общностни актове.
It follows from the foregoing that, contrary to what FIAMM and Fedon contend in the very specific arguments which they devote to this question in the context of their appeals under the cover of a request that the reasoning of the judgments under appeal be reviewed, they did not in their applications to the Court of First Instance in any way state with the clarity and precision which would have been required that the direct effect which may attach to decisions of the DSB would justify the establishment of failure to comply with them as a new, third, exception to the principle that the WTO agreements cannot be relied upon for the purposes of reviewing the legality of secondary Community legislation.
Обратно на това, както следва от исковата молба на Fedon и от писмената реплика на FIAMM, тези жалбоподатели са се позовали изрично на едно от двете традиционно допустими изключения от тази невъзможност за позоваване, изтъквайки, че в случая Общността посочила, че възнамерява да изпълни конкретно задължение, поето в рамките на ГАТТ.
As is apparent from Fedon’s application and FIAMM’s reply, they, on the contrary, expressly invoked one of the two traditionally accepted exceptions to that principle, submitting that in this instance the Community indicated that it intended to implement a specific obligation assumed within the framework of the GATT.
На второ място, следва да се припомни също, че задължението за мотивиране не задължава Първоинстанционния съд да направи изложение, което да следва изчерпателно и едно по едно всички логически разсъждения, направени от страните по спора, и че мотивирането следователно може да бъде имплицитно, при условие че позволява на заинтересуваните лица да научат причините, поради които Първоинстанционният съд не е уважил доводите им, а на Съда — да разполага с достатъчно елементи, за да упражни своя контрол (вж. по-специ-ално Решение от 7 януари 2004 г. по дело Aalborg Portland и др./Комисия, C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P и C-219/00 P, Recueil, стр. I-123, точка 372 и Решение от 25 октомври 2007 г. по дело Komninou и др./Комисия, C-167/06 P, точка 22).
Second, it should also be recalled that the obligation to state reasons does not require the Court of First Instance to provide an account which follows exhaustively and one by one all the arguments put forward by the parties to the case and that the reasoning may therefore be implicit on condition that it enables the persons concerned to know why the Court of First Instance has not upheld their arguments and provides the Court of Justice with sufficient material for it to exercise its power of review (see, in particular, Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P Aalborg Portland and Others v Commission [2004] ECR I-123, paragraph 372, and the judgment of 25 October 2007 in Case C-167/06 P Komninou and Others v Commission, paragraph 22).
От точка 108 от Решението по дело FIAMM и от точка 101 от Решение по дело Fedon обаче следва, че в случая Първоинстанционният съд е възнамерявал да се произнесе по въпроса дали споразуменията за СТО, включително ДППУС и нейните норми относно изпълнението на решенията на ОУС, пораждат право за правните субекти да се позовават на тях пред съдилищата с цел оспорване на действителността на общностна правна уредба, „когато ОУС е обявил, че подобна правна уредба, както и впоследствие приетата от Общността, по-специално с цел да се съобрази с въпросните норми на СТО, били несъвместими с последните“.
It is apparent, first of all, from paragraph 108 of the FIAMM judgment and paragraph 101 of the Fedon judgment that in the case in point the Court of First Instance sought to decide whether the WTO agreements, including the DSU and its provisions devoted to the implementation of decisions of the DSB, confer on persons the right to rely on those agreements when contesting the validity of Community legislation ‘if the DSB has declared that both that legislation and the subsequent legislation adopted by the Community in order to comply with the WTO rules in question are incompatible with those rules’.
По-нататък, позовавайки се също на така определените. „споразумения за СТО“, Първоинстанционният съд уточнява в точки 110—112 от Решението по дело FIAMM и в точки 103—105 от Решение по дело Fedon, че според постоянната съдебна практика и по посочените от него съображения тези споразумения по принцип не се включват сред нормите, по отношение на които общностният съд осъществява контрол за законосъобразност на действието на общностните институции.
Next, likewise referring to ‘the WTO agreements’ as so defined, the Court of First Instance explained, in paragraphs 110 to 112 of the FIAMM judgment and paragraphs 103 to 105 of the Fedon judgment, that, in accordance with settled caselaw and for the reasons recalled by the Court of First Instance, those agreements are not in principle among the rules in the light of which the Community courts review the legality of action by the Community institutions.
На последно място, следва да се посочи, че обжалваните съдебни решения действително посвещават обстойни съображения на правния обхват, който може да се припише на решение на ОУС, по-конкретно когато е изтекъл предвиденият срок за изпълнението на това решение.
Finally, it is to be noted that the judgments under appeal do contain considerable explanation of the legal effects that may attach to a decision of the DSB, in particular where the period of time allowed for implementation of the decision has expired.
Макар че несъмнено посочените съображения се съдържат в пасажите на обжалваните решения, в които Първоинстанционният съд разглежда дали някое от двете традиционно приети от съдебната практика изключения от принципа за невъзможност за позоваване на споразуменията за СТО от страна на частноправните субекти е приложимо в дадения случай, това не променя факта, че съображенията на Първоинстанционния съд в този случай отговарят имплицитно, но категорично на конкретните доводи, които в жалбите се твърди, че не е разгледал.
While it is true that that explanation appears in passages of the judgments under appeal in which the Court of First Instance examined whether one of the two exceptions traditionally accepted by the caselaw to the principle that the WTO agreements cannot be relied upon by individuals was applicable in the case in point, the fact remains that the findings made by the Court of First Instance at that juncture responded in an implicit, but nevertheless certain, manner to the specific arguments which are alleged in the appeals not to have been dealt with by the Court.
Така от точки 129—131 от Решението по дело FIAMM и от точки 122—124 от Решение по дело Fedon следва по-конкретно, че Първоинстанционният съд е приел по-специално след разглеждане на релевантните разпоредби на ДППУС, че изтичането на предвидения за Общността срок за привеждане на нейния режим на внос на банани в съответствие с Решението на ОУС от 25 септември
Thus, it is apparent in particular from paragraphs 129 to 131 of the FIAMM judgment and paragraphs 122 to 124 of the Fedon judgment that the Court of First Instance held, after an examination of the relevant provisions of the DSU, that the expiry of the period of time allowed for the Community to bring its banana import regime into conformity with the DSB’s decision of 25 September 1997 had
1997 г. не води до изчерпване на откритите от ДППУС способи за уреждане на спорове. Освен това Първоинстанционният съд е посочил в това отношение, че контрол за законосъобразността на поведението на институциите ответници би могъл да доведе до отслабване на позицията на договарящите от Общността в търсенето на взаимно приемливо решение на спора, което да е в съответствие с нормите на СТО, и евентуално да лиши по този начин законодателните или изпълнителни органи на някоя от договарящите страни от предоставената им по-специално в член 22 от ДППУС възможност да достигнат, макар и временно, до договорено решение.
The Court also stated in this connection that review of the legality of the conduct of the defendant institutions could have the effect of weakening the position of the Community negotiators in the search for a mutually acceptable solution to the dispute consistent with WTO rules and, in some cases, of thus depriving the legislative or executive organs of a contracting party of the possibility afforded in particular in Article 22 of the DSU of entering into a negotiated arrangement even on a temporary basis.
Освен това следва да се подчертае, че в точка 132 от Решението по дело FIAMM и в точка 125 от Решение по дело Fedon Първоинстанционният съд е приключил анализа си в това отношение, като приема, че жалбоподателите са направили погрешен извод от членове 21 и 22 от ДППУС за наличие на задължение на страна — членка на СТО, да се съобрази в определен срок с препоръките и решенията на органите на СТО, и като твърди, че решенията на ОУС подлежат на изпълнение, освен ако договарящите страни не се противопоставят единодушно на това.
Furthermore, in paragraph 132 of the FIAMM judgment and paragraph 125 of the Fedon judgment, the Court of First Instance concluded its analysis in this regard, holding that the applicants were therefore wrong in inferring from Articles 21 and 22 of the DSU an obligation on the WTO member to comply, within a specified period, with the recommendations and rulings of the WTO bodies and in contending that DSB rulings are enforceable unless the contracting parties unanimously oppose this.
Постановявайки това обаче, Първоинстанционният съд се е произнесъл наймалкото по имплицитен начин относно твърдението на жалбоподателите, според което на тези препоръки или решения трябва да се признае непосредствено действие след изтичане на предвидения за изпълнението им срок.
In so deciding, the Court of First Instance ruled, implicitly at the very least, on the applicants’ assertion that direct effect should be accorded to such recommendations or such rulings once the period of time allowed for their implementation has expired.