natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Всъщност исковата молба и писмената реплика, както преди това официалното уведомително писмо и мотивираното становище, само се позовават на точка 4 от Препоръка 2003/558, без обаче да изискват прилагането на единия или на другия от посочените в тази точка методи.
The application and the reply, like the letter of formal notice and the reasoned opinion before them, simply refer to point 4 of Recommendation 2003/558, without requiring one or other method mentioned in that paragraph to be implemented.
Така например Комисията поддържа по-конкретно в своята писмена реплика не това, че Република Литва трябва да прибегне към метода „pull“, а че тази държавачленка е задължена да приложи поне най-простите технически мерки, за да гарантира, че считано от датата, определена в Акта за присъединяване, информацията във връзка с локализирането на този, който осъществява повикването, се предава реално.
Thus, the Commission submitted — in particular in its reply — not that the Republic of Lithuania must use the ‘pull’ method, but that that Member State is required to implement at least the most simple technical measures in order to ensure that, from the date laid down in the Act of Accession, the relevant information is actually transmitted.
А тази позиция съответства напълно на позицията, изложена от Комисията в рамките на досъдебната процедура.
That position corresponds exactly to the view expressed by the Commission during the pre-litigation procedure.
От предходното следва, че повдигнатото от Република Литва възражение за недопустимост трябва да бъде отхвърлено.
It is clear from the foregoing that the plea of inadmissibility raised by the Republic of Lithuania must be dismissed.
Комисията счита, че за литовските оператори на обществени мрежи за мобилна телефония е технически възможно да предоставят информацията за локализирането на този, който осъществява повикването, когато той набира номер „112“ от мобилен телефон.
The Commission takes the view that it is technically feasible for Lithuanian operators of public mobile telephone networks to provide caller location information when the caller dials the ‘112’ number from a mobile telephone.
По този начин от съобщената от самия ответник информация следвало, че мрежите на мобилната телефония в Литва нямат специфични характеристики, които от техническа гледна точка биха попречили на предаването на тази информация.
Therefore, it follows from the information provided by the defendant itself that the mobile telephone networks in Lithuania do not have specific characteristics which, from a technical point of view, prevent the transmission of that information.
По-конкретно споразумението относно услугите за локализиране на този, който осъществява повикването, сключено на 4 декември 2006 г. между общия център на службите за спешно реагиране и доставчиците на услуги за обществени
In particular, the agreement concluded on 4 December 2006 between the Joint Emergency Services Centre and the providers of public mobile telephone network services
КОМИСИЯ/ЛИТВА мрежи на мобилна телефония, показвало, че е технически възможно да се предават посочените информации, но това би могло да изисква допълнителни инвестиции.
COMMISSION v LITHUANIA states that it is technically possible to transmit the information, but that that might require additional investment.
Липсата на инвестиции и закъснението в закупуването на необходимите за тази цел съоръжения обаче не биха могли да бъдат считани за липса на техническа възможност по смисъла на член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга.
The lack of investment and the delays in acquiring the technical equipment necessary for that purpose cannot be regarded as a lack of technical feasibility within the meaning of Article 26(3) of the Universal Service Directive.
В своята реплика Комисията заявява, че точка 4 от Препоръка 2003/558, на която се позовава в исковата си молба, с оглед на необвързващия характер на тази препоръка не може да задължи държавитечленки да прилагат по-скоро метода „push“, отколкото метода „pull“, за да предават информацията за локализирането на този, който осъществява повикването.
In its reply, the Commission states that point 4 of Recommendation 2003/558, to which it referred in its application, cannot, having regard to the non-binding nature of that recommendation, require the Member States to apply the ‘push’ method rather than the ‘pull’ method in order to transmit caller location information.
Следователно макар Република Литва да е свободна в избора на метод, съгласно член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга тя все пак била длъжна да приложи поне най-простите технически мерки, за да гарантира, че операторите на фиксирани и мобилни обществени телефонни мрежи предоставят тази информация, считано от определената в Акта за присъединяване дата.
Although the Republic of Lithuania is therefore free as to the choice of method it must, however, in accordance with Article 26(3) of the Universal Service Directive, implement at least the most simple technical measures in order to ensure that the operators of fixed and mobile public telephone networks provide that information from the date set in the Act of Accession.
Република Литва изтъква, че твърдението за нарушение, на което Комисията се позовава, е необосновано, поради самия факт че не е формулирано по подходящия начин.
The Republic of Lithuania contends that the complaint made by the Commission is unfounded solely because it is not formulated in an appropriate manner.
Като се има предвид, че с цел да изпълни задълженията си, предвидени в член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга, тази държавачленка била приела всички възможни правни, технически и организационни мерки, посоченото твърдение за нарушение е трябвало да бъде формулирано така, че да се иска установяването на неизпълнение на задължения, състоящо се в това, че тя не е гарантирала, че управляващите обществените телефонни мрежи предприятия предоставят информацията във връзка с локализирането на този, който осъществява повикването, на разположение на службите за спешни повиквания.
Since that Member State has adopted all the legal, technical and organisational measures possible in order to fulfil the obligations laid down by Article 26(3) of the Universal Service Directive, the Commission’s head of claim should have been formulated so as to seek a declaration that the Republic of Lithuania has failed to fulfil its obligations by not ensuring that the undertakings which operate public telephone networks make the relevant information available to the authorities handling emergencies.
Що се отнася до техническата възможност, Република Литва изтъква, че общият център на службите за спешно реагиране разполага с техническите средства за приемане на информацията за локализирането на лице, което осъществява повикване на номер „112“.
As regards technical feasibility, the Republic of Lithuania explains that the Joint Emergency Services Centre has the technical means to receive the location information on a person calling the ‘112’ number.
Операторите на обществени мрежи на мобилна телефония, действащи в Литва, обаче все още не разполагали с техническите средства за предоставяне на тази информация.
However, the operators of public mobile telephone networks active in Lithuania do not always have the technical means to provide that information.
Тази държавачленка уточнява, че адаптирането на метода „pull“, използван от някои оператори за търговски цели, би било определено по-просто в сравнение с преминаването към система, основана на метода „push“.
That Member State points out that the adaptation of the ‘pull’ method, used by certain operators for commercial purposes, would have been far simpler than the transition to a system based on the ‘push’ method.
По същото време обаче, когато било решено да се прибегне към този последен, по-модерен метод, било отказано да бъдат реализирани допълнителни инвестиции за адаптиране на метода „pull“ към нуждите на локализиране на повикванията към номер „112“.
However, at the same time as a decision was taken to use the latter, more modern method, the extra investment to adapt the ‘pull’ method to the needs of the location of calls to the ‘112’ number was refused.
В този контекст Република Литва подчертава, че техническите средства, необходими за предаване на разглежданата информация, се различават коренно в зависимост от използвания метод „pull“ или „push“ и че двете системи изискват инвестиции и известно време за подготовка.
In that context, it states that the technical means necessary to transmit the information concerned differ radically according to whether the ‘pull’ or ‘push’ method is used and that the two systems require investment and a certain amount of preparation time.
Този свързан с техническата възможност елемент следвало да се вземе предвид при обсъждането на причините, поради които литовските оператори на мобилна телефония не са готови да предават информацията на службите за спешно реагиране.
The factor of technical feasibility should be taken into consideration when examining the reasons why Lithuanian mobile telephone operators are not ready to transmit information to the emergency services.
Освен това следвало да се отчете неяснотата, породена от Препоръка 2003/558 относно начина, по който трябва да бъдат изпълнявани задълженията по член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга, и относно срока, който трябва да бъде спазен в това отношение.
In addition, account should be taken of the uncertainty raised by Recommendation 2003/558 as to the manner in which the obligations arising from Article 26(3) of the Universal Service Directive are to be implemented and the timelimit to be respected in that regard.
Всъщност за нарушение можело да става дума само в случай че предварително е било известно кой метод може и трябва да бъде прилаган и считано от коя дата.
There would be a failure to fulfil obligations only if it were known from the outset which method may and must be applied and from which date.
Според Република Литва, ако още от самото начало било ясно установено, че държавитечленки са свободни да прилагат по-простия от техническа гледна точка метод „pull“, тя можела да се възползва от тази възможност, което щяло да позволи да се спести значително време.
According to the Republic of Lithuania, if it had been clearly established that Member States are free to apply the ‘pull’ method which is simpler from a technical point of view, it could have made use of that option, which would have saved a considerable amount of time.
Всъщност точки 4 и 13 от Препоръка 2003/558 следвало да се тълкуват като означаващи, че при използването на метода „pull“ целите на Директивата за универсалната услуга не се постигат по ефикасен начин и че поради това е необходимо във възможно най-широка степен да се въведе методът „push“.
Furthermore, points 4 and 13 of Recommendation 2003/558 should be interpreted as meaning that the aims of the Universal Service Directive are not achieved in an effect - ive manner by employing the ‘pull’ method and therefore it is necessary to introduce the ‘push’ method as widely as possible.
Като се има предвид, че за прилагането на този последен метод било необходимо допълнително време, в посочената препоръка Комисията предвиждала допълнителен срок.
Since extra time was necessary in order to implement this method, the Commission provided for an additional period in the recommendation.
Трябва да се припомни, че съгласно член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга държавитечленки гарантират, че предприятията, които управляват обществените телефонни мрежи, предоставят на службите за спешни повиквания, доколкото това е технически възможно, информацията, свързана с локализирането на този, който осъществява повикването, при всички повиквания на единния европейски номер за спешни повиквания „112“.
It must be recalled that, under Article 26(3) of the Universal Service Directive, Member States are to ensure that undertakings which operate public telephone networks make caller location information available to authorities handling emergencies, to the extent technically feasible, for all calls to the single European emergency call number ‘112’.
Както е видно от съображение 36 от Директивата за универсалната услуга, посоченият член 26, параграф 3 има за цел да подобри равнището на защита и на сигурност на потребителите на номер „112“ и да подпомогне службите за спешно реагиране в изпълнението на тяхната мисия.
As is clear from the 36th recital in the preamble to the Universal Service Directive, that provision aims to improve the level of protection and the security of users of ‘112’ services and assist the emergency services in the discharge of their duties.
По този начин както от редакцията, така и от целта на посочената разпоредба следва, че тя налага на държавитечленки, при условие че съществува техническа възможност, задължение за постигане на определен резултат, което не се ограничава с това да бъде приета подходящата правна рамка, а изисква информацията, свързана с локализирането на всички, които осъществяват повиквания към номер „112“, да бъде реално предавана на службите за спешно реагиране.
It follows from the wording and the aim of the provision that it imposes on Member States, subject to technical feasibility, an obligation to achieve a result which is not limited to putting in place an appropriate regulatory framework, but which requires that the location information for all callers to the ‘112’ be actually transmitted to the emergency services.
В конкретния случай обаче Република Литва не оспорва, че след изтичането на определения в мотивираното становище срок тази информация не е била предавана при повиквания, постъпващи от мобилен телефон.
In this case, the Republic of Lithuania does not deny that when the period prescribed in the reasoned opinion expired, that information was not transmitted in cases where the call came from a mobile telephone.
Що се отнася, на първо място, до довода на тази държавачленка, според който твърдението за нарушения на Комисията не било формулирано по подходящия начин, щом като Република Литва била приела всички правни, технически и организационни мерки, необходими за транспонирането на член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга, той не може да бъде приет.
First, the Republic of Lithuania’s argument that the Commission’s complaint is not formulated in an appropriate manner since it has adopted all the legal, technical and organisational measures necessary to transpose Article 26(3) of the Universal Service Directive, cannot be accepted.
На второ място, що се отнася до условието за съществуване на техническа възможност, съпътстващо задължението, наложено на държавитечленки от член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга, следва да се установи, че според предоставените от Република Литва данни непредаването на информацията, свързана с локализирането на повикванията, постъпващи от обществените мрежи на мобилна телефония, се дължи на факта, че операторите на тези мрежи не разполагат с необходимите съоръжения, които изисквали значителни инвестиции.
Second, as regards the requirement of technical feasibility which accompanies the obligation imposed on the Member States by Article 26(3) of the Universal Service Directive, it must be held that, according to the information provided by the Republic of Lithuania, the failure to transmit information on the location of calls from the public mobile telephone networks is due to the fact that the operators of those networks do not have the necessary technical equipment, which would require substantial investment.
В това отношение беше заявено, че след първоначално несъгласие между тези оператори и литовските власти във връзка с поемането на разходите, съответстващи на тези инвестиции, законодателят е изменил член 65, параграф 4 от Закона за електронните съобщения, с действие от 1 септември 2007 г., който вече предвижда, че операторите предоставят безвъзмездно разглежданата информация на общия център на службите за спешно реагиране и че разноските за закупуване, монтаж или адаптиране, обновяване и функциониране на необходимото за тази цел оборудване се възстановяват от публични средства.
It has been explained in that regard that after an initial disagreement between the operators and the Lithuanian authorities concerning the financing of the costs of such investment the legislature amended Article 65(4) of the Law on electronic communications with effect from 1 September 2007, so as to provide that from now on operators are to provide the information at issue free of charge to the Joint Emergency Services Centre and that the costs of acquiring, installing, adapting, refurbishing and operating the equipment necessary for that purpose are to be reimbursed from public funds.
От тези елементи следва, без да е необходимо да се анализира споразумението относно услугите за локализиране на този, който осъществява повикването, сключено на 4 декември 2006 г. между общия център на службите за спешно реагиране и доставчиците на услуги за обществените мрежи на мобилна телефония, чието тълкуване се оспорва между страните, че непредаването на информацията за локализиране на повикванията, постъпващи от тези мрежи, произтича не от техническите характеристики на тези мрежи, които обективно препятствали предаването на посочената информация, а от липсата на необходимите инвестиции за закупуване или адаптиране на оборудването, позволяващо това предаване.
It follows from that evidence, without there being any need to examine the agreement concluded on 4 December 2006 between the Joint Emergency Services Centre and the providers of public mobile telephone network services, the interpretation of which is a matter of dispute between the parties, that the reason for the failure to transmit information on the location of calls from those networks does not arise from technical characteristics of those networks, which would prevent the transmission of that information, but from the lack of the investment required in order to acquire or adapt the equipment so as to allow that transmission.
Както обаче Комисията подчертава напълно основателно, незакупуването и неадапатирането на необходимото оборудване не би могло да се счита за отсъствие на техническа възможност по смисъла на член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга.
As the Commission rightly stated, the failure to acquire or adapt the equipment necessary cannot be regarded as a lack of technical feasibility within the meaning of Article 26(3) of the Universal Service Directive.
Що се отнася на последно място до доводите, развити от Република Литва във връзка с метода, който трябва да бъде прилаган за предаване на информацията за локализиране на този, който осъществява повикването към телефон „112“, следва да се установи, че член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга не съдържа никакво указание в това отношение и следователно оставя на държавитечленки избора на начина, по който те искат конкретно да осигурят предаването на тази информация.
Lastly, as regards the arguments put forward by the Republic of Lithuania regarding the method to be employed in order to transmit location information on callers to the ‘112’ number, it must be held, first of all, that Article 26(3) of the Universal Service Directive does not contain any information in that regard and therefore leaves the Member States to decide the manner in which they wish to actually ensure that that information is transmitted.
В точка 4 от Препоръка 2003/558 се прави позоваване на два метода.
In point 4, Recommendation 2003/558 mentions two methods.
Първият, определен като метода „push“, се състои в автоматичното предаване на посочената информация от операторите на обществени телефонни мрежи, докато според втория, определен като метода „pull“, тази информация се предоставя само при поискване от центровете за приемане на спешни повиквания.
The first method, called the ‘push’ method consists in the automatic transmission of that information by the operators of telephone networks, while according to the second method, the ‘pull’ method, that information is provided solely at the request of public safety answering points.
Макар от текста на точка 4, както и от десето съображение от Препоръка 2003/558 да следва, че Комисията преценява за по-ефикасно прилагането на първия метод и препоръчва на държавитечленки да го наложат, поне след изтичането на преходен период, на операторите на обществени телефонни мрежи, действащи на тяхната територия, също толкова очевидно е, че с оглед на необвързващия си характер посочената препоръка не би могла да задължи държавитечленки да прибягнат към особен метод за прилагане на член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга.
Although it follows from the wording of point 4 and the 10th recital in the preamble to Recommendation 2003/558 that the Commission regards the application of the first method to be the most effective and recommends that the Member States impose it, at least after an intermediate period, on public telephone networks operating on their territory, it is equally clear that that recommendation, in the light of its non-binding nature, cannot require the Member States to use a specific method in order to implement Article 26(3) of the Universal Service Directive.
Тази липса на задължителен характер на Препоръката 2003/558 следва не само от член 249, пета алинея ЕО, но и изрично се потвърждава в член 19 от Рамковата директива, въз основа на която е приета посочената препоръка.
Not only is the non-binding nature of Recommendation 2003/558 clear from the fifth paragraph of Article 249 EC, but it is also explicitly confirmed by Article 19 of the Framework Directive on the basis of which the recommendation was adopted.
Всъщност от параграф 1 от този член 19 ясно следва, че национален регулаторен орган може да предпочете да не спази дадена препоръка, приета от Комисията въз
It is clear from Article 19(1) that the national regulatory authorities may choose not to follow a recommendation adopted by the Commission on the basis of the latter
Следователно макар държавитечленки да са свободни да избират метода, който трябва да се използва от операторите на обществените телефонни мрежи за предаването на информацията за локализирането на тези, който осъществяват повикванията към номер „112“, те същевременно са обвързани с ясното и точното задължение за постигане на определен резултат, предвидено в член 26, параграф 3 от Директивата за универсалната услуга, който им налага да гарантират, че тази информация се предоставя реално на службите за спешно реагиране.
Although the Member States are therefore free to chose the method to be used by the operators of public telephone networks in order to transmit the location information of callers to the ‘112’ number, they are however bound by the clear and precise obligation to achieve a result laid down in Article 26(3) of the Universal Service Dir -ective, which requires them to ensure that that information is made available to the emergency services.
По-специално една държавачленка не би могла да обоснове евентуално закъснение в изпълнението на това задължение с обстоятелството, че е решила да приложи метода „push“, основаващ се на автоматичното предаване на информацията за локализирането на този, който осъществява повикването.
In particular, a Member State cannot justify any delay in the implementation of that obligation by the fact that it has decided to put in place the ‘push’ method based on the automatic transmission of location information.
В това отношение следва да се установи, че противно на това, което се изтъква от Република Литва, Препоръка 2003/558 не предоставя допълнителен срок на държавитечленки, избрали метода „push“.
In that connection it must be held that, contrary to the Republic of Lithuania’s assertions, Recommendation 2003/558 does not give extra time to Member States which have opted for the ‘push’ method.