natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Освен това дори под формата на жалба за отмяна срещу решение в областта на държавните помощи, предвид оперативната самостоятелност на Комисията в този контекст, частноправните субекти лица не са активно процесуално легитимирани да предприемат действия срещу липсата на производство за установяване на неизпълнение на задължения съгласно член 226 ЕО или на изразяване на позиция от Комисията относно евентуално нарушение от страна на държавачленка на разпоредбите на Договора.
Furthermore, even in the guise of an action for annulment of a decision on State aid, an individual lacks standing to act, in view of the discretionary power of the Commission in that context, against the Commission’s failure to initiate infringement proceedings under Article 226 EC or to adopt a position in respect of a possible infringement by a Member State of the provisions of the Treaty.
В рамките на жалба за отмяна, насочена срещу решение на Комисията в областта на държавните помощи, не е допустимо жалбоподателят да се позовава на правни основания,
In the context of an action for annulment of a Commission decision on State aid, the applicant has no standing to raise pleas alleging infringement of provisions of Community law distinct from those
Срещу този извод не може да се извърши валидно позоваване на съдебната практика, според която от общия смисъл на Договора следва, че производството по член 88 ЕО никога не трябва да води до резултат, който противоречи на конкретните разпоредби на Договора, тъй като Комисията трябва да извършва преценка с оглед на съответните разпоредби, които, строго погледнато, не спадат
As against that finding, no valid reliance can be placed on the caselaw to the effect that it follows from the general scheme of the Treaty that the procedure under Article 88 EC must never produce a result which is contrary to the specific provisions of the Treaty, since the Commission is required to make
BUPA И ДР./КОМИСИЯ прието по силата на членове 87 ЕО и 88 ЕО и евентуално на член 86, параграф 2 ЕО, не може да засегне правната сфера на частноправен субект и да създаде правен интерес.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION to Articles 87 EC and 88 EC and, where appropriate, Article 86(2) EC, is not capable of adversely affecting an individual and of conferring on him an interest in bringing an action.
към правото в областта на помощите, само когато определени условия на разглежданата помощ са толкова тясно свързани с нейния предмет, че тяхното евентуално несъответствие с посочените разпоредби по необходимост би засегнало съвместимостта на тази помощ с общия пазар.
an assessment by reference to the relevant provisions which are not, strictly speaking, covered by the law on aid only where certain aspects of the aid in issue are so closely linked to its object that any failure on their part to comply with those provisions would necessarily affect the compatibility of the aid with the common market.
На последно място, текстът на член 86, параграф 2 in fine ЕО не обезсилва тази преценка.
Last, the wording of Article 86(2) EC in fine does not invalidate that assessment.
От една страна, критерият за засягане на търговията в степен, която е в противоречие с интересите на Общността, не включва задължение за Комисията да проверява окончателно и изчерпателно дали предприетите от държавата мерки, за които е направено уведомление, нарушават други разпоредби на общностното право, което, от друга страна, би лишило от всякакво полезно действие член 86, параграф 2 ЕО като дерогация на правилата на Договора.
The criterion of an effect on trade to such an extent as would be contrary to the interests of the Community does not mean that the Commission is under an obligation to ascertain, definitively and comprehensively, whether the notified State measures infringe other provisions of Community law, which, moreover would deprive Article 86(2) EC of any practical effect as a derogation from the rules of the Treaty.
Всъщност такава дерогация никога не би могла да породи своите последици, ако нейното прилагане трябваше същевременно да осигурява пълното спазване на правилата, които се предвижда да дерогира.
Such a derogation could never be effective if its application were at the same required time to ensure full compliance with the rules from which it is supposed to derogate.
Процедурата по член 88, параграф 2 ЕО придобива задължителен характер, когато Комисията изпитва сериозни затруднения да прецени дали дадена помощ е съвместима с общия пазар. Следователно за да
The procedure under Article 88(2) EC is obligatory where the Commission experiences serious difficulties in establishing whether or not aid is compatible with the common market.
Това задължение за започване на официалната процедура по разследване се налага в частност когато Комисията, след като въз основа на предадената от съответната държавачленка информация е извършила задоволителен преглед на спорната държавна мярка, продължава да има съмнения относно наличието на елементи на помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, както и относно тяхната съвместимост с общия пазар.
That duty to initiate the formal investigation procedure applies in particular when the Commission, having analysed to the appropriate standard, on the basis of the information provided by the Member State concerned, the State measure in issue, entertains doubts as to the existence of aid elements for the purposes of Article 87(1) EC and as to their compatibility with the common market.
вземе благоприятно решение за предприета от държавата мярка, Комисията може да се задоволи само с фазата на предварително разглеждане, предвидена в член 88, параграф 3, единствено ако след първоначално разглеждане е в състояние да се убеди или че тази мярка не представлява помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, или че ако тя е квалифицирана като помощ, е съвместима с общия пазар.
to the preliminary procedure under Article 88(3) EC and take a favourable decision on a State measure unless it is in a position to reach the firm view, following an initial examination, that the measure cannot be classified as aid within the meaning of Article 87(1) EC or that the measure, while constituting aid, is compatible with the common market.
Ако обаче това първоначално разглеждане води Комисията до противоположното заключение или не ѝ позволява да преодолее всички затруднения, възникващи във връзка с преценката на съвместимостта на тази мярка с общия пазар, Комисията има задължението да получи всички необходими мнения и да започне за тази цел процедурата по член 88, параграф 2 ЕО.
On the other hand, if the initial examination results in the Commission taking the contrary view to the aid’s compatibility with the common market, or if it does not put the Commission in a position to overcome all the problems raised by its assessment of the compatibility of the measure in question with the common market, the Commission has a duty to obtain all the necessary views and, to that end, to initiate the procedure under Article 88(2) EC.
РЕШЕНИЕ НА ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯ СЪД (трети разширен състав)
JUDGMENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE(Third Chamber, Extended Composition)
12 февруари 2008 година *
12 February 2008 *
British United Provident Association Ltd (BUPA), установено в Лондон (Обединеното кралство),
British United Provident Association Ltd (BUPA), established in London (United Kingdom),
BUPA Insurance Ltd, установено в Лондон,
BUPA Insurance Ltd, established in London,
BUPA Ireland Ltd, установено в Дъблин (Ирландия), за които се явяват г-н N. Green, QC, г-жа K. Bacon, г-н J. Burke, barristers, и адв.
BUPA Ireland Ltd, established in Dublin (Ireland), represented by N. Green QC, K. Bacon and J. Burke, Barristers, and B. Amory, lawyer, applicants, v
Комисия на Европейските общности, за която се явяват първоначално г-н N. Khan и г-н J. Flett, впоследствие г-н Khan и г-н T. Scharf, в качеството на представители, ответник,
Commission of the European Communities, represented initially by N. Khan and J. Flett, then by N. Kahn and T. Scharf, acting as Agents, defendant,
Кралство Нидерландия, за което се явява г-н N. Bel, в качеството на представител, от
Kingdom of the Netherlands, represented by N. Bel, acting as Agent, by
Ирландия, за която се явява г-н D. O’Hagan, в качеството на представител, подпомаган от г-н G. Hogan, SC, и г-н E. Regan, barrister, и от
Ireland, represented by D. O’Hagan, acting as Agent, with G. Hogan SC and E. Regan, Barrister, and by
Voluntary Health Insurance Board, установено в Дъблин, за което се явяват г-н D. Collins, г-н G. FitzGerald, г-н D. Clarke, solicitors, и г-н P. Gallagher, SC, встъпили страни, с предмет жалба за отмяна, подадена по-специално от BUPA Ireland Ltd, което предоставя в Ирландия услуги, свързани с частно здравно осигуряване, срещу Решение C (2003) 1322 окончателен на Комисията от 13 май 2003 г. да не повдига възражения по силата на член 4, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88 ЕО] (OВ L 83, стр.
Voluntary Health Insurance Board, established in Dublin, represented by D. Collins, G. FitzGerald and D. Clarke, Solicitors, and P. Gallagher SC, interveners,
1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр.
APPLICATION by, inter alia, BUPA Ireland Ltd, a provider of private medical insurance services in Ireland, for annulment of the Commission’s Decision C(2003) 1322 final of 13 May 2003 not to raise objections, under Article 4(2) and (3) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC] (OJ 1999 L 83, p.
41) във връзка с установяването на система за изравняване на рисковете (RES) на ирландския пазар за частно здравно осигуряване (държавна помощ N 46/2003-Ирландия),
1), concerning the establishment of a risk equalisation scheme (RES) in the Irish health insurance market (State aid N 46/2003 — Ireland),
ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯТ СЪД НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ (трети разширен състав), състоящ се от: г-н M. Jaeger, председател, г-жа V. Tiili, г-н J. Azizi, г-жа E. Cremona и г-н O. Czúcz, съдии, секретар: г-н J. Palacio González, главен администратор, предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 7 март 2007 г., постанови настоящото
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Third Chamber, Extended Composition), composed of M. Jaeger, President, V. Tiili, J. Azizi, E. Cremona and O. Czúcz, Judges,
I — Разпоредби на Договора
I — Treaty provisions
Член 16 ЕО предвижда:
Article 16 EC provides:
„Без да се засягат разпоредбите на членове 73, 86 и 87 и предвид мястото, което услугите от общ икономически интерес заемат сред споделените ценности на Съюза, както и тяхната роля при подпомагането на социалното и териториално единство на Съюза, Общността и държавите-членки, в границите на съответстващите им правомощия в рамките на приложното поле на насто-
‘Without prejudice to Articles 73, 86 and 87, and given the place occupied by services of general economic interest in the shared values of the Union as well as their role in promoting social and territorial cohesion, the Community and the Member States, each within their respective powers and within the scope of application of this
Съгласно член 43, първа алинея ЕО „ограниченията върху свободата на установяване на граждани на държавачленка на територията на друга държавачленка се премахват.
Under the first paragraph of Article 43 EC: ‘[R]estrictions on the freedom of establishment of nationals of a Member States in the territory of another Member State shall be prohibited.
Това премахване се прилага също и по отношение на ограниченията за създаване на представителства, клонове или дъщерни дружества от граждани на всяка държавачленка, установили се на територията на друга държава-членка.“
Such prohibition shall also apply to restrictions on the setting-up of agencies, branches or subsidiaries by nationals of any Member State established in the territory of any Member State.’
По силата на член 49, първа алинея ЕО „се премахват ограниченията за свободното предоставяне на услуги в рамките на Общността по отношение на гражданите на държавите-членки, които са се установили в държава от Общността, различна от тази, в която се намира лицето, за което са предназначени услугите.“
Pursuant to the first paragraph of Article 49 EC, ‘restrictions on freedom to provide services within the Community shall be prohibited in respect of nationals of Member States who are established in a State of the Community other than that of the person for whom the services are intended’.
Член 86 ЕО гласи:
Article 86 EC provides:
В случаите на публични предприятия и на предприятия, на които държавитечленки са предоставили специални или изключителни права, държавитечленки нямат право нито да приемат, нито да запазят съществуването на какъвто и да е акт, който противоречи на разпоредбите, съдържащи се в настоящия Договор, и в частност на разпоредбите, предвидени в член 12 и членове 81—89 [ЕО].
In the case of public undertakings and undertakings to which Member States grant special or exclusive rights, Member States shall neither enact nor maintain in force any measure contrary to the rules contained in this Treaty, in particular to those rules provided for in Article 12 and Articles 81 to 89.
Предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес […] се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в настоящия Договор, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото
Undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest … shall be subject to the rules contained in the Treaty, in particular to the rules on competition, in so far as the application of such rules does not obstruct the
BUPA И ДР./КОМИСИЯ прилагането на тези правила не препятства фактически или юридически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them.
Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която е в противоречие с интересите на Общността.
The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Community.
Комисията осигурява прилагането на разпоредбите на настоящия член и адресира, когато е необходимо, съответни директиви или решения към държавите-членки.“
The Commission shall ensure the application of the provisions of this Article and shall, where necessary, address appropriate directives or decisions to Member States.’
Член 87, параграф 1 ЕО предвижда:
Article 87(1) EC provides:
„Освен когато е предвидено друго в настоящия договор всяка помощ, предоставена от държавачленка или чрез ресурси на държавачленка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държа-вите-членки, е несъвместима с общия пазар .“
‘Save as otherwise provided in this Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market.’
Член 88, параграфи 2 и 3 ЕО предвижда:
Article 88(2) and (3) EC provides:
Ако Комисията, след като е уведомила всички заинтересовани страни да представят своите мнения, установи, че помощта, предоставена от държавата или чрез ресурси на държавата, е несъвместима с общия пазар в съответствие с член 87 [ЕО], или че тази помощ е била използвана не по предназначение, тя взема решение, че съответната държавачленка е задължена да отмени или измени тази помощ в срок, който Комисията определя.
If, after giving notice to the parties concerned to submit their comments, the Commission finds that aid granted by a State or through State resources is not compatible with the common market having regard to Article 87, or that such aid is being misused, it shall decide that the State concerned shall abolish or alter such aid within a period of time to be determined by the Commission.
Ако тя счита, че такъв план е несъвместим с общия пазар, като се позовава на член 87 [ЕО], тя без забавяне започва процедурата, предвидена в параграф 2.
If it considers that any such plan is not compatible with the common market having regard to Article 87, it shall without delay initiate the proceedings provided for in paragraph 2.
Член 152, параграфи 1 и 5 ЕО гласи:
Article 152(1) and (5) EC provides:
Действията на Общността, които допълват националните политики, са насочени към подобряването на общественото здраве, предотвратяването на болестите и заболеваемостта при хората и на източниците на опасност за човешкото здраве. […]
Community action, which shall complement national policies, shall be directed towards improving public health, preventing human illness and diseases, and obviating sources of danger to human health. …
Действията на Общността в областта на общественото здраве зачитат изцяло задълженията на държавитечленки да организират и предоставят здравни услуги и медицински грижи. […]“
Community action in the field of public health shall fully respect the responsibilities of the Member States for the organisation and delivery of health services and medical care. …’
Член 4, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88 ЕО] (ОВ L 83, стр.
Article 4(3) and (4) of Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC] (OJ 1999 L 83, p.
Когато Комисията след предварително разглеждане констатира, че никакви съмнения не са се породили по отношение на съвместимостта с Общия пазар на мярката, за която е отправено уведомление, доколкото попада в рамките на приложното поле на член [87], параграф 1 [ЕО], тя решава, че мярката е съвместима с Общия пазар (наричано по-долу „решение, което не повдига възражения“).
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that no doubts are raised as to the compatibility with the common market of a notified measure, in so far as it falls within the scope of Article [87](1) [EC], it shall decide that the measure is compatible with the common market (hereinafter referred to as a “decision not to raise objections”).
Когато Комисията след предварителното разглеждане констатира, че са се породили съмнения по отношение на съвместимостта с Общия пазар на мярката, за която е отправено уведомление, тя решава да започне производството по член [88], параграф 2 [ЕО] (наричано по-долу „решение за започване на официална процедура по разследване“).“
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that doubts are raised as to the compatibility with the common market of a notified measure, it shall decide to initiate proceedings pursuant to Article [88](2) [EC] (hereinafter referred to as a “decision to initiate the formal investigation procedure”).’
Член 54, параграф 1 от Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от
Article 54(1) of Council Directive 92/49/EEC of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other
53, наричана по-нататък „Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане)“ гласи:
1; ‘the third non-life insurance directive’) provides:
„Независимо от всякакви разпоредби на противното държавачленка, в която договори, покриващи рискове от клас 2 от буква А от приложението към Директива 73/239/EИО могат да служат за частична или пълна алтернатива на здравното покритие, предвидено от правната система за социално осигуряване, могат да изискват тези договори да съответстват на специалните правни разпоредби, приети от тази държавачленка в защита на общия интерес в този клас застраховки и общите и специални условия на тази застраховка да бъдат съобщавани на компетентните органи на тази държавачленка преди използване.“
‘Notwithstanding any provision to the contrary, a Member State in which contracts covering the risks in class 2 of point A of the Annex to Directive 73/239/EEC may serve as a partial or complete alternative to health cover provided by the statutory social security system may require that those contracts comply with the specific legal provisions adopted by that Member State to protect the general good in that class of insurance, and that the general and special conditions of that insurance be communicated to the competent authorities of that Member State before use.’
IV — Известие на Комисията относно услугите от общ интерес в Европа
IV — Communication from the Commission on services of general interest in Europe
Съгласно точка 14 от Известие на Комисията относно услугите от общ интерес в Европа (OВ C 17, 2001 г., стр.
According to point 14 of the communication from the Commission on services of general interest in Europe (OJ 2001 C 17, p.
4, наричано по-нататък „Известието относно услугите от общ интерес“):
4, ‘the communication on services of general interest’):
„Услугите от общ икономически интерес са различни от обикновените услуги доколкото публичноправните органи считат, че тяхното осигуряване е необходимост, дори когато пазарът не е достатъчно благоприятен за предоставянето на тези услуги […] [А]ко публичноправните органи преценят, че някои услуги са от общ интерес и пазарните механизми не са в състояние да осигурят достатъчно предоставяне на тези услуги, те могат да установят определен брой специфични услуги, предназначени да посрещнат тези нужди, под формата на задължения за услуги от общ интерес […] Най-традиционният случай е задължението за универсална услуга […], с други думи задължението за предоставяне на определена услуга на цялата територия на страната на достъпни цени и при сходно качество, независимо от рентабилността на дейностите на операциите, разглеждани поотделно.“ [неофициален превод]
‘Services of general economic interest are different from ordinary services in that public authorities consider that they need to be provided even where the market may not have sufficient incentives to do so. … [I]f the public authorities consider that certain services are in the general interest and market forces may not result in a satisfactory provision, they can lay down a number of specific service provisions to meet these needs in the form of service of general interest obligations. … The classical case is the universal service obligation … [that is to say] the obligation to provide a certain service throughout the territory at affordable tariffs and on similar quality conditions, irrespective of the profitability of individual operations.’
Точка 15 от Известието относно услугите от общ интерес гласи:
Point 15 of the communication on services of general interest states:
„Публичноправните органи могат да решат да наложат задължения за обществена услуга на всички оператори на даден пазар или в някои случаи да определят един оператор или ограничен брой оператори, на които да възложат специфични задължения, без да им предоставят специални или изключителни права.
‘Public authorities may decide to apply general interest obligations on all operators in a market or, in some cases, to designate one or a limited number of operators with specific obligations, without granting special or exclusive rights.
Точка 22 от Известието относно услугите от общ интерес гласи следното:
Point 22 of the communication on services of general interest is worded as follows:
„Свободата на държавитечленки при определяне [на услугите от общ икономически интерес] означава, че те носят основната отговорност за определянето на това, което считат за [такива] услуги […], въз основа на специфичните характеристики на дейностите, като единственото ограничение при това определяне е контролът за установяване дали няма явна грешка.
‘Member States’ freedom to define [services of general economic interest] means that Member States are primarily responsible for defining what they regard as [such] services … on the basis of the specific features of the activities.