natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Недължимо платените субсидии и аванси може да подлежат на възстановяване, при условие че все още не са изтекли пет години от деня, в който е бил определен размерът на субсидията, или от деня, в който са настъпили събитията, посочени в член 4:49, параграф 1, буква в).
Any amounts of subsidy or advances unduly paid may be recovered in so far as five years have not elapsed from the day on which the subsidy was fixed or an act as referred to in paragraph 1(c) of Article 4.49 took place.
Споровете по главното производство и преюдициалните въпроси
The actions in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Обстоятелствата, предмет на главните производства, както следва от актовете за препращане, са следните.
The facts at issue in the main proceedings, as they appear in the national court’s decision, are as follows.
Този проект е посочен в приложение 1 към ESF Regeling, което се отнася за връщането на пазара на труда на трайно безработни лица чрез преминаване на обучение.
That project was provided for in Annex 1 to the ESF Regulation, which deals with the return to the labour market by providing training for unemployed persons who were excluded from it.
С решение от 8 декември 1998 г. генералната дирекция отпуска субсидии с максимален размер 3 000 000 NLG [нидерландски гулдена] за 1998 г. и 4 140 849 NLG за 1999 г.
By decision of 8 December 1998 the Directorate General granted subsidies of a maximum of NLG 3 000 000 for 1998 and of a maximum of NLG 4 140 849 for 1999.
С решение от 3 декември 1999 г. размерът на субсидията за 1999 г. е изменен на сумата от 6 686 850 NLG.
By decision of 3 December 1999, the amount of the subsidy for 1999 was amended and increased to NLG 6 686 850.
Накрая с решение от 16 юни 2000 г. размерът на субсидиите е определен на 2 900 000 NLG за 1999 г. и на 3 786 850 NLG за 2000 г., с мотива че субсидираните дейности са продължили през 2000 г.
Finally, by decision of 16 June 2000, the amount of the subsidy was fixed at NLG 2 900 000 for 1999 and at NLG 3 786 850 for 2000 on the basis that the activities for which the subsidy had been granted continued during 2000.
Трите решения уточняват, че отпускането на субсидиите е придружено от задължението посоченият проект да бъде изпълнен съгласно заявлението за отпускане на субсидия и да се спазват предписанията на ESF Regeling.
The three decisions specified that the subsidies were granted subject to an obligation to implement the abovementioned project in accordance with the application and in compliance with the rules laid down in the ESF Regulation.
С решение от 28 януари 2002 г., прието на основание член 4:46, параграф 2 от Awb, министерството определя нулева субсидия за 1998 г., 1999 г. и 2000 г. и иска възстановяването на сумата от 6 434 469,80 NLG.
By decision of 28 January 2002, adopted on the basis of Article 4.46(2) of the AWB, the Ministry determined the subsidy in respect of the years 1998, 1999 and 2000 at zero and claimed back the amount of NLG 6 434 469.80.
То счита, че противно на разпоредбите на член 11, параграф 2 от ESF Regeling, не е била представена точна и последователна окончателна декларация, в която се обобщават данните за 1998 г., 1999 г. и 2000 г.
The Ministry considered that no precise and consistent final declaration summarising the data for 1998, 1999 and 2000 had been submitted, contrary to Article 11(2) of the ESF Regulation.
Освен това, противно на разпоредбите на тази наредба, не е направено обобщение на последиците от предприетата дейност.
Moreover, no summary of the effects of the activity carried out had been made, contrary to the rules laid down in that regulation.
На последно място министерството счита, че проектът няма за цел преминаването от защитени работни места към класическия пазар на труда, противно
Finally, the Ministry considered that the project was not directed at the movement from sheltered employment to the normal labour market, contrary to the terms of the application for the subsidy, and that the
Министерството обявява за неоснователна жалбата, подадена от Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening срещу решението от 28 януари 2002 г.
The Ministry declared unfounded the complaint lodged by Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening against the decision of 28 January 2002.
То посочва по-специално, че неизпълнението на задължението за изпълнение на проекта съгласно заявлението за предоставяне на субсидия не се обхваща от последващото отстраняване на нередовности във връзка с материалноправните разпоредби.
The Ministry indicated, in particular, that the failure to fulfil the obligation to implement the project in accordance with the application was not rectified by the subsequent regularisation of the rules relating to form.
Тъй като жалбата, подадена срещу това решение, е отхвърлена от Rechtbank te’s-Gravenhage, Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening сезира препращащата юрисдикция.
Since the appeal lodged against that decision was dismissed by the Rechtbank te’s-Gravenhage (The Hague District Court), Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening lodged an appeal with the court making the reference.
Raad van State посочва, че съгласно член 4:46 от Awb административният орган проверява обикновено по време на етапа на определяне на субсидиите дали субсидираната дейност е правилно извършена и дали свързаните със субсидиите задължения са спазени.
The Raad van State states that, under Article 4.46 of the AWB, the administrative authority ascertains, generally at the time that the subsidy is determined, whether the subsidised activity has been correctly carried out and whether the obligations linked to the subsidy have been fulfilled.
Тази юрисдикция счита, че в хипотезата на субсидии, предоставени в рамките на ESF Regeling, член 4:46, параграф 2 от Awb не предоставя на административния орган свобода на действие и ако предписанията на ESF Regeling не са спазени, следва да се определи нулева субсидия.
In the case of subsidies granted under the ESF Regulation, the national court considers that Article 4.46(2) of the AWB does not give the administrative authority any discretion and that the subsidy must be determined at zero if it appears that the provisions of the ESF Regulation have not been complied with.
Raad van State счита, че настоящият случай е такъв, тъй като описаната в проекта цел не е постигната.
The Raad van State considers that that is so in this case because the objective set out in the project has not been achieved.
Препращащата юрисдикция обаче счита, че член 4:46 от Awb позволява само да се определи дадена субсидия, но не и да се събере вече платена сума.
However, the national court considers that Article 4.46 of the AWB merely authorises determination of the subsidy and not the recovery of an amount already paid.
Освен това препращащата юрисдикция счита, че само член 4:57 от Awb позволява това събиране, като предоставя на административния орган, който го извършва, възможност да действа при условията на оперативна самостоятелност и следователно му дава свобода на действие, за да претегли съответните интереси на администрацията и на бенефициера на субсидията.
Similarly, it considers that only Article 4.57 of the AWB permits such recovery by conferring on the administrative authority which is to do so a discretionary power in that regard, and therefore, a discretion to balance the interests of the administration and the recipient of the subsidy.
Според Raad van State обаче няма национална правна норма, която да забранява решението за определяне на нулева субсидия и решението за събиране на вече платените суми да бъдат взети в едно и също решение.
However, in the view of the Raad van State, no rule of national law prohibits the decision fixing the subsidy at zero and the decision recovering amounts already paid from being incorporated into a single decision.
От това Raad van State прави заключение, че като се има предвид вътрешноправният принцип на защита на оправданите правни очаквания, министерството е трябвало да се откаже от цялостно събиране на субсидиите и че следователно в настоящия случай вътрешното право не предвиждало никакво основание за възстановяване.
It concludes that in the light of the national law principle of the protection of legitimate expectations, the Ministry should not have sought to claim back the unduly paid amounts in full and that, consequently, in the present case, national law provides no basis for recovery.
Raad van State счита все пак, че е налице небрежност по смисъла на член 23, параграф 1 от Регламент № 4253/88.
The Raad van State considers that there has been negligence within the meaning of Article 23(1) of Regulation No 4253/88.
След като установява, че Кралство Нидерландия не е предприело никакви мерки за възстановяване на загубените по смисъла на споменатия член 23, параграф 1 парични средства, юрисдикцията се пита дали тази разпоредба на общностното право може да предостави пряка компетентност на държавачленка или на административен орган за възстановяване на посочените средства.
After noting that the Kingdom of the Netherlands has adopted no measure to recover amounts lost within the meaning of Article 23(1), the national court states that it is uncertain whether that provision of Community law confers a direct power on a Member State or an administrative authority to recover such losses.
Освен това Raad van State се пита дали принципът на защита на оправданите правни очаквания по смисъла на вътрешното право може да надхвърля същия принцип по смисъла на общностното право.
In addition, it is uncertain whether the principle of the protection of legitimate expectations in national law can go further than the same principle as understood in Community law.
Отпуснатата субсидия е в размер на 483 108 NLG, като е обвързана със задължението проектът да подлежи на отделен административен мониторинг.
A subsidy of NLG 483 108 was granted and was subject to an obligation that the project be administered by its own project administration.
С решение от 28 май 1999 г. субсидията за 1998 г. е определена на сумата от 122 612,81 NLG, при условие обаче мониторингът на проектите да отговаря на предписанията на ESF Regeling.
By decision of 28 May 1999, the subsidy for 1998 was determined in the amount of NLG 122 612.81, subject to the condition that the project was administered in accordance with the provisions of the ESF Regulation. Gemeente Rotterdam lodged
Министерството постановява, че подадената от Gemeente Rotterdam жалба срещу решенията от 28 май 1999 г. и от 18 юли 2001 г. е неоснователна.
The Ministry declared unfounded the complaint lodged by Gemeente Rotterdam against the decisions of 28 May 1999 and 18 July 2001.
Тъй като жалбата, подадена срещу последното решение, е отхвърлена от Rechtbank te Rotterdam, Gemeente Rotterdam сезира препращащата юрисдикция.
Since the appeal against the latter decision was dismissed by the Rechtbank te Rotterdam, Gemeente Rotterdam appealed to the court making the reference.
Препращащата юрисдикция установява, че администрацията съзнателно е пропуснала да извърши задълбочен контрол и поради това счита, че не съществуват факти или обстоятелства, които министерството не е знаело преди да вземе решението за определяне на субсидията по смисъла на член 4:49, параграф 1, буква а) от Awb.
The national court considers that the administration deliberately failed to carry out close supervision and considers, consequently, that there are no facts or circumstances of which the Ministry was unaware before it adopted the decision determining the subsidy within the meaning of Article 4.49(1)(a) of the AWB.
Raad van State счита, че следователно решението за отмяна не е можело да бъде основано на разпоредбите на член 4:49, параграф 1, буква а) от Awb, нито на никоя от другите хипотези, предвидени в параграф 1 от този член.
The Raad van State considers that the withdrawal decision cannot therefore be based on Article 4.49(1)(a) of the AWB nor on any of the other cases falling under paragraph 1 of that article.
Отпуснатата субсидия е в размер на 410 772 NLG, като е
A subsidy was granted in the amount of NLG 410 772 and was
С решение от 22 юли 1999 г. субсидията е определена на сумата от 185 892 NLG, а след това с решение на генералната дирекция от 21 септември 2000 г., основано на член 4:46 от Awb, е определена нулева субсидия.
By decision of 22 July 1999, the subsidy was determined in the amount of NLG 185 892, then determined at zero by decision of the Directorate General dated 21 September 2000 on the basis of Article 4.46 of the AWB.
Освен това генералната дирекция иска възстановяване на вече платените суми.
The Directorate General also claimed back the amounts already paid.
С решение от 23 ноември 2001 г. генералната дирекция обявява за неоснователна жалбата, подадена от Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant, като уточнява, че решението за определяне на нулева субсидия е основано вече на член 4:49 от Awb, а не на член 4:46 от същия закон.
By decision of 23 November 2001, the Directorate General dismissed as unfounded the complaint lodged by Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant, although it stated that the decision to determine the subsidy at zero was no longer based on Article 4.46 of the AWB but on Article 4.49 thereof.
Решението от 23 ноември 2001 г. е мотивирано с факта, че към датата на решението от 22 юли 1999 г. генералната дирекция не е знаела, че правилата на ESF Regeling не са били спазени.
The decision of 23 November 2001 is based on the fact that, at the date of the decision of 22 July 1999, the Directorate General was unaware that the rules in the ESF Regulation had not been complied with.
Тъй като подадената срещу решението от 23 ноември 2001 г. жалба е отхвърлена от Rechtbank Breda, Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant сезира препращащата юрисдикция.
Since the appeal against the decision of 23 November 2001 was dismissed by the Rechtbank Breda, Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant appealed to the court making the reference.
Raad van State установява, че Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant не е спазило задължението за въвеждане на отделен административен мониторинг съгласно предписанията на ESF Regeling.
The Raad van State considers that Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant did not fulfil the obligation to provide the project with its own project administration, as required by the provisions of the ESF Regulation.
Тази юрисдикция обаче счита, че генералната дирекция не е можела да не знае за неспазването на това задължение към момента на решението за определяне на субсидията.
However, that court considers that the Directorate General could not have been unaware that the abovementioned obligation had not been fulfilled at the time of the determination decision.
Всъщност генералната дирекция съзнателно определила субсидията, без да контролира документите, представени от Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant.
In fact, the Directorate General deliberately determined the subsidy without examining the documents supplied by Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant.
Raad van State заключава, че генералната дирекция не може да основе решението си за отмяна нито на някой от случаите, посочени в член 4:49 от Awb, нито на член 15 от ESF Regeling.
The Raad van State concludes that the Directorate General cannot base its withdrawal decision either on one of the cases referred to in Article 4.49 of the AWB or on Article 15 of the ESF Regulation.
Поради това Raad van State счита, че националното право не предоставя никаква възможност за отмяна на субсидията след нейното определяне.
Consequently, it considers that national law does not contain any basis for withdrawing the subsidy after it had been determined.
Тези ограничения на възможността за събиране, установени от националното право, произтичали от вътрешноправните принципи на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания.
Those limitations on recovery laid down in national law flow from the domestic law principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations.
Raad van State счита все пак, че неспазването на правилата на ESF Regeling представлява небрежност по смисъла на член 23, параграф 1 от Регламент № 4253/88.
However, the Raad van State considers failure to comply with the rules in the ESF Regulation constitutes negligence within the meaning of Article 23(1) of Regulation No 4253/88.
Тази юрисдикция посочва също, че Кралство Нидерландия не е
That court also points out that the Kingdom of the Netherlands has
Raad van State се пита, от една страна, дали въпросната държавачленка получава пряка компетентност от този регламент на Общността и от друга страна, дали евентуално предоставената компетентност може да позволи на държаватачленка или на някой от нейните административни органи да възстанови вече платените суми.
The national court is unsure, on the one hand, whether a Member State can derive a power directly from the abovementioned Community regulation and, on the other, whether any such power permits a Member State or one of its administrative authorities to recover amounts already paid.
На последно място Raad van State се пита дали принципът на защита на оправданите правни очаквания по смисъла на вътрешното право може да надхвърли същия принцип по смисъла на общностното право.
Finally, it is unsure as to whether the principle of the protection of legitimate expectations in national law can go further that the same principle in Community law.
При тези обстоятелства Raad van State решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
It was in those circumstances that the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and to refer to the Court the following questions for a preliminary ruling:
Еднакви въпроси по трите дела
Questions which are identical in the three cases
„1) a) Може ли компетентност на държавачленка или административен орган на тази държава да произтича пряко от регламент, тоест без правно основание във вътрешното право?
‘(1) ( a) Can a Member State or an administrative authority of that State derive a power directly — that is to say without a basis in national law — from a regulation?
б) Ако това е така, член 23, параграф 1 от Регламент № 4253/88 […] предоставя ли компетентност за отмяна на определянето на субсидия и събиране впоследствие на платената сума, ако се предположи че [посоченият] член 23 […] възлага това на държавитечленки в случай на небрежност или злоупотреба?“
(b) If so, does Article 23(1) of Regulation No 4253/88 … confer the power to withdraw the determination of the subsidy and to recover the amount paid, on the basis that Article 23 requires the Member States to do so where there is irregularity or negligence within the meaning of that article?’
Въпрос само по дело C-383/06
Question specific to Case C-383/06
„2) Ако това не е така, член 10 ЕО във връзка с член 249 ЕО налага ли национална разпоредба като член 4:57 от [Awb], която позволява да се възстановят недължимо платените субсидии и аванси, да се тълкува в съответствие с Регламент [№ 4253/88]?“
‘(2) If not, does Article 10 EC, read in conjunction with Article 249 EC thereof, mean that a national provision such as Article 4.57 of the [AWB] — under which amounts of subsidy or advances unduly paid may be recovered — must be interpreted in conformity with [Regulation No 4253/88]?’
Еднакъв въпрос по дела C-384/06 и C-385/06
Question which is identical in both Case C-384/06 and C- 385/06
„2) Ако това не е така, член 10 ЕО във връзка с член 249 ЕО налага ли разпоредба като член 4:49, параграф 1 от [Awb] — съгласно която административен орган може да отмени определянето на субсидията или да я измени в ущърб на бенефициера [било] въз основа на факти или обстоятелства, за които не би могло основателно да се очаква, че той е знаел към момента на определянето на субсидията и въз основа на които субсидията е щяла да бъде определена в размер по-нисък от този, установен съгласно разпореждането за отпускане на субсидията, [било] ако определянето на субсидията е било неточно и бенефициерът е знаел или е трябвало да знае това, [било] ако след определянето на субсидията бенефициерът не е изпълнил задълженията, свързани с нея — да се тълкува в съответствие с Регламент [№ 4253/88]?“
‘(2) If not, is a national legal provision like Article 4.49.1 of the [AWB], on the basis of which the authority may withdraw the determination of the subsidy or amend it to the detriment of the beneficiary if (a) there are facts or circumstances of which it could not reasonably have been aware at the time the subsidy was determined and which would have resulted in a lower subsidy being determined than that in the order on the granting of the subsidy, (b) the determination of the subsidy was made in error and the beneficiary knew this or should have known it, or (c) after the determination of the subsidy, the beneficiary has not fulfilled the obligations attached thereto, to be interpreted, pursuant to Article 10 EC in conjunction with Article 249 EC, in a manner that conforms to [Regulation No 4253/88]?’
Еднакъв въпрос по трите дела
Question identical in all three cases
„3) Ако това е така, това тълкуване ограничава ли се от общите принципи, които са част от общностното право, а именно принципите на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания?“
‘(3) If so, is that interpretation limited by general legal principles which form part of Community law, in particular the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations?’
Въпроси само по дело C-383/06
Questions specific to Case C-383/06
„4) a) При утвърдителен отговор на третия въпрос това ограничение повдига следния въпрос: могат ли вътрешните принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания да надхвърлят общите принципи на общностното право, и по-специално принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, които трябва да бъдат спазвани при прилагането на Регламент [№ 4253/88]?
‘(4) (a) If the answer to the third question is in the affirmative, the question arises, in relation to that limitation, whether national principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations can be more far-reaching than general principles of Community law, especially the principles of legal certainty and the protection of legitimate interests which are to be complied with when applying [Regulation No 4253/88]?
б) Фактът, че неизпълнението от страна на бенефициера на субсидията на свързаните с нея задължения, произтичащи от релевантната част от общностната правна уредба, трябва да бъде вменено на самата държавачленка, предоставила субсидията, оказва ли влияние при прилагането на принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания на общностното право?“
(b) In applying the Community legal principles of legal certainty and legitimate expectations, is it of significance that the Member State granting the subsidy is itself responsible for the fact that the subsidy recipient has failed to fulfil the subsidy obligations which flow from the relevant part of Community law?’
Еднакви въпроси по дела C-384/06 и C-385/06
Questions which are identical in Case C-348/06 and Case C-385/06
„4) При утвърдителен отговор на третия въпрос това ограничение повдига следния въпрос: могат ли вътрешните принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, които са в основата на член 4:49, параграф 1 от [Awb], да надхвърлят общите принципи на общностното право, а именно принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, които трябва да бъдат спазвани при прилагането на Регламент [№ 4253/88]?
‘(4) If the answer to the third question is in the affirmative, the question arises, in relation to that limitation, whether the national principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations which underlie Article 4.49.1 of the [AWB] may be more far-reaching than general principles of Community law, especially the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations which are to be complied with when applying [Regulation No 4253/88]?