natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В противен случай би трябвало документът да бъде преведен на езика на получаващата държавачленка 54дори когато, първо, между страните е налице договор, сключен в рамките на професионалната им дейност, в който е уговорено езикът за кореспонденция с публичните органи и институции на държаватачленка, където е изготвен документът, да бъде езикът на тази държавачленка, второ, договорена е клауза за подсъдност, и трето, уговорено е да се прилага правото на държаватачленка, където е изготвен документът.
Otherwise the document would have to be translated into the language of the Member State addressed 54 even where there was, first, a contract concluded between the parties in the course of their business in which the language of the Member State of transmission was laid down for correspondence with the authorities and public institutions of that Member State of transmission, second, a jurisdiction clause in favour of the courts of the Member State of transmission and, third, a choice of law clause in favour of the law of the Member State of transmission.
Подобен резултат обаче би противоречал на целта на Регламент № 1348/2000 55.
Such a result would run counter to the purpose of Regulation No 1348/2000, however. 55
Поради това на третия въпрос трябва да се отговори, че член 8, параграф 1 от Регламент № 1348/2000 следва да се тълкува в смисъл, че получателят не може да се позове на тази разпоредба, за да откаже приемането на приложения към искова молба, които не са съставени на езика на получаващата държавачленка, а на езика на държаватачленка, където е изготвен документът — език, за който в договор, сключен между страните в рамките на професионалната им дейност, е предвидено да бъде езикът за кореспонденция с публичните органи и институции на държаватачленка, където е изготвен документът — при положение че в рамките на професионалната си дейност е сключил договор, който съдържа клауза в смисъл, че езикът за кореспонденция с публичните органи и институции на държаватачленка, където е изготвен документът, ще бъде езикът на тази държавачленка, и при положение че предадените приложения се отнасят до такава кореспонденция и са съставени на уговорения език.
For that reason, the answer to the third question should be that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee may not rely on that provision in order to refuse acceptance of the annexes to an application which are not in the language of the Member State addressed, but in the language of the Member State of transmission contractually agreed between the parties in the course of their business for correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission, if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission is to be conducted in the language of that Member State of transmission and the annexes transmitted concern that correspondence and are written in the agreed language.
Накрая бих искала да спомена още че такъв подход не е подходящ за потребителски договори с международен елемент.
Lastly, I would like to mention that such a solution would not be appropriate in the case of crossborder consumer contracts. In such a case a stronger party, an undertaking
55 — Вж. точка 44 от настоящото заключение.
55 — See point 44 of this Opinion.
Предвид изложените дотук съображения предлагам на Съда да отговори на преюдициалното запитване на Bundesgerichtshof по следния начин:
In the light of the above considerations, I propose that the Court answer the questions referred for a preliminary ruling by the Bundesgerichtshof as follows:
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА TRSTENJAK — ДЕЛO C-14/07 на получаващата държавачленка, а на езика на държаватачленка, където е изготвен документът — език, за който в договор, сключен между страните в рамките на професионалната им дейност, е предвидено да бъде езикът за кореспонденция с публичните органи и институции на държаватачленка, където е изготвен документът — при положение че в рамките на професионалната си дейност е сключил договор, който съдържа клауза в смисъл, че езикът за кореспонденция с публичните органи и институции на държаватачленка, където е изготвен документът, ще бъде езикът на тази държавачленка, и при положение че предадените приложения се отнасят до такава кореспонденция и са съставени на уговорения език.“
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-14/07 annexes to an application which are not in the language of the Member State addressed, but in the language of the Member State of transmission contractually agreed between the parties in the course of their business for correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission, if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission is to be conducted in the language of that Member State of transmission and the annexes transmitted concern that correspondence and are written in the agreed language.’
По дело C-14/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание членове 68 ЕО и 234 ЕО от Bundesgerichtshof (Германия) с акт от 21 декември 2006 г., постъпил в Съда на 22 януари 2007 г. в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Articles 68 EC and 234 EC from the Bundesgerichtshof (Germany), made by decision of 21 December 2006, received at the Court on 22 January 2007, in the proceedings
Nicholas Grimshaw & Partners Ltd, СЪДЪТ (трети състав), състоящ се от: г-н A. Rosas (докладчик), председател на състав, г-н U. Lõhmus и г-н J. Klučka, г-жа P. Lindh, и г-н Ал. Арабаджиев, съдии,
Nicholas Grimshaw & Partners Ltd, THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, U. Lõhmus, J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev, Judges,
РЕШЕНИЕ ОТ 8.5.2008 г. — ДЕЛО C-14/07 генерален адвокат: г-жа V. Trstenjak, секретар: г-н B. Fülöp, администратор, предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 24 октомври 2007 г., като има предвид становищата, представени:
Advocate General: V. Trstenjak, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 24 October 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
— за Nicholas Grimshaw & Partners Ltd, от адв. P.-A. Brand и адв. U. Karpenstein, Rechtsanwälte, — за чешкото правителство, от г-н T. Boček, в качеството на представител,
— Nicholas Grimshaw & Partners Ltd, by P.-A. Brand and U. Karpenstein, Rechtsanwälte, — the Czech Government, by T. Boček, acting as Agent,
— за италианското правителство, от г-н I. M. Braguglia, в качеството на представител, подпомаган от г-жа W. Ferrante, avvocato dello Stato,
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and W. Ferrante, avvocato dello Stato,
— за словашкото правителство, от г-н J. Čorba, в качеството на представител,
— the Slovak Government , by J. Čorba, acting as Agent,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н W. Bogensberger, впоследствие от г-жа A.-M. Rouchaud-Joët и г-жа S. Grünheid, в качеството на представители, след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 29 ноември 2007 г., постанови настоящото
— the Commission of the European Communities, by W. Bogensberger, and subsequently by A.-M. Rouchaud-Joët and S. Grünheid, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 29 November 2007, gives the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 8 от Регламент (ЕО) № 1348/2000 на Съвета от 29 май 2000 година за връчване на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела в държавитечленки (ОВ L 160, стр.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 8 of Council Regulation (EC) No 1348/2000 of 29 May 2000 on the service in the Member States of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters (OJ 2000 L 160, p. 37).
Запитването е отправено в рамките на спор между Industrie- und Handelskammer Berlin (наричано по-нататък „IHK Berlin“) и архитектурното бюро Nicholas Grimshaw & Partners Ltd (наричано по-нататък „бюрото Grimshaw“) — дружество, учредено съгласно английското право, във връзка с иск за обезщетение поради недостатък при проектирането на сграда, като последното дружество е привлякло Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR (наричано по-нататък „Бюро Weiss“), установено в Аахен. I - 3403
The reference has been made in the context of proceedings between Industrie- und Handelskammer Berlin (‘IHK Berlin’) and the firm of architects Nicholas Grimshaw & Partners (‘Grimshaw’), a company governed by English law, concerning an action for damages for defective design of a building, the latter company joining Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR (‘Weiss’), established in Aachen, to the proceedings. I - 3403
Съображения 8 и 10 от Регламент № 1348/2000 гласят, както следва:
Recitals 8 and 10 in the preamble to Regulation No 1348/2000 are worded as follows:
Член 4, параграф 1 от този регламент предвижда:
Article 4(1) of that regulation provides as follows:
„Съдебните документи се предават пряко и във възможно най-кратък срок между определените органи по член 2.“
‘Judicial documents shall be transmitted directly and as soon as possible between the agencies designated on the basis of Article 2.’
Член 5 от посочения регламент, озаглавен „Превод на документи“, гласи:
Article 5 of the regulation, entitled ‘Translation of documents’, provides as follows:
Участникът в процеса, който подава документа за връчване в предаващия орган, се уведомява, че получателят има право да откаже да получи документа, ако не е съставен на един от езиците, които са предвидени в член 8.
The applicant shall be advised by the transmitting agency to which he or she forwards the document for transmission that the addressee may refuse to accept it if it is not in one of the languages provided for in Article 8.
Участникът в процеса заплаща разходите за превод на документа преди предаването му, без да се засяга изпълнението на последващо решение на съда или компетентния орган за присъждане на разноски.“
The applicant shall bear any costs of translation prior to the transmission of the document, without prejudice to any possible subsequent decision by the court or competent authority on liability for such costs.’
Член 8 от Регламент № 1348/2000, озаглавен „Отказ от приемане на документ“, предвижда:
Article 8 of Regulation No 1348/2000, entitled ‘Refusal to accept a document’, provides as follows:
Получаващият орган е длъжен да информира получателя, че последният има право да откаже да приеме документа, който следва да му бъде връчен, ако този документ не е изготвен на един от следните езици: a) официалния език на получаващата държавачленка или, ако в тази държавачленка са приети повече от един официални езици, на официалния език или един от официалните езици в населеното място, където трябва да се извърши връчването; или б) език, който се използва в държаватачленка, където документът е изпратен [да се чете: „изготвен“], който получателят разбира.
(a) the official language of the Member State addressed or, if there are several official languages in that Member State, the official language or one of the official languages of the place where service is to be effected; or
Получаващият орган уведомява, че получателят е отказал да приеме документа в съответствие с параграф 1, като изпраща удостоверението по член 10 и връща молбата и документите, чийто превод е изискан.“
Where the receiving agency is informed that the addressee refuses to accept the document in accordance with paragraph 1, it shall immediately inform the transmitting agency by means of the certificate provided for in Article 10 and return the request and the documents of which a translation is requested.’
Член 19, параграф 1 от същия регламент гласи:
Article 19(1) of the regulation provides as follows:
Останалите параграфи от член 19 от Регламент № 1348/2000 уреждат особени хипотези, свързани с неявяването на ответника в съда.
The remaining paragraphs of Article 19 of Regulation No 1348/2000 are concerned with particular situations in which the defendant does not enter an appearance.
Текстът на член 26 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр.
Article 26 of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (OJ 2001 L 12, p.
74) гласи, както следва:
1) is worded in the following manner:
Когато срещу ответник с местоживеене в една държавачленка е предявен иск в съд на друга държавачленка и той не се яви, съдът служебно прогласява, че не е компетентен, освен ако компетентността му произтича от разпоредбите на настоящия регламент.
Where a defendant domiciled in one Member State is sued in a court of another Member State and does not enter an appearance, the court shall declare of its own motion that it has no jurisdiction unless its jurisdiction is derived from the provisions of this Regulation.
Член 19 от Регламент (ЕО) № 1348/2000 […] се прилага вместо разпоредбите на параграф 2, ако документът, с който се започва делото, или равнозначният документ [другаде в текста: „равностоен документ“] трябва да се предадат от една държавачленка в друга, съобразно настоящия регламент.
Article 19 of … Regulation (EC) No 1348/2000 … shall apply instead of the provisions of paragraph 2 if the document instituting the proceedings or an equivalent document had to be transmitted from one Member State to another pursuant to this Regulation.
Когато разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1348/2000 не са приложими, се прилага член 15 от Хагската конвенция от 15 ноември 1965 г. относно връчването в чужбина на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела, ако документът за образуване на производството или равностоен документ е трябвало да бъдат предадени съобразно тази конвенция.“
Where the provisions of Regulation (EC) No 1348/2000 are not applicable, Article 15 of the Hague Convention of 15 November 1965 on the Service Abroad of Judicial and Extrajudicial Documents in Civil or Commercial Matters shall apply if the document instituting the proceedings or an equivalent document had to be transmitted pursuant to that Convention.’
Освен това член 34, точка 2 от Регламент № 44/2001 предвижда, че дадено решение, постановено в държавачленка, не се признава в друга държавачленка, „когато то е постановено в отсъствие на страната, ако на ответника не е връчен документът за образуване на производството или равностоен документ в достатъчен срок, за да има възможност да организира защитата си, освен ако ответникът не е успял да започне дело за оспорване на съдебното решение, когато е било възможно да стори това“.
Moreover, Article 34(2) of Regulation No 44/2001 provides that a judgment given in one Member State is not to be recognised in another Member State where ‘it was given in default of appearance, if the defendant was not served with the document which instituted the proceedings or with an equivalent document in sufficient time and in such a way as to enable him to arrange for his defence, unless the defendant failed to commence proceedings to challenge the judgment when it was possible for him to do so’.
Подобни разпоредби са предвидени също и в Конвенцията от 27 септември 1968 г. относно съдебната компетентност и изпълнението на решенията по граждански и търговски дела (ОВ L 299, 1972 г., стр.
Provision was also made for such measures in the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters (OJ 1978 L 304, p.
3), изменена с Конвенцията от 9 октомври 1978 г. относно присъединяването на Кралство Дания, на Ирландия и на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (ОВ L 304, стр. 1 и изменен текст — стр.
36), as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (OJ 1978 L 304, p.
16), с Конвенцията от 25 октомври 1982 г. относно при -съединяването на Република Гърция (ОВ L 388, стр.
77), by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic (OJ 1982 L 388, p.
118), с Конвенцията от 26 май 1989 г. относно присъединяването на Кралство Испания и на Португалската република (ОВ L 285, стр.
1), by the Convention of 26 May 1989 on the Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic (OJ 1989 L 285, p.
3) и с Конвенцията от 29 ноември 1996 г. относно присъединяването на Република Австрия, на Република Финландия и на Кралство Швеция (ОВ C 15, 1997 г., стр.
1) and by the Convention of 29 November 1996 on the Accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden (OJ 1997 C 15, p.
164, наричана по-нататък „Брюкселска конвенция“).
1) (‘the Brussels Convention’).
Член 20 от тази Конвенция се отнася до неприсъственото производство.
Article 20 of that convention concerns the default procedure.
Член 27, точка 2 от посочената конвенция предвижда:
Article 27 of the convention provides as follows:
„Съдебното решение не се признава:
‘A judgment shall not be recognised:
2. ако то е постановено в отсъствие на страната, когато на ответника не е надлежно връчен документът за образуване на производството или равностоен документ в достатъчен срок, за да има възможност да организира защитата си;
2. where it was given in default of appearance, if the defendant was not duly served with the document which instituted the proceedings or with an equivalent document in sufficient time to enable him to arrange for his defence
Член 5 от Хагската конвенция от 15 ноември 1965 година за връчване в чужбина на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела (наричана по-нататък „Хагска конвенция от 1965 г.“) предвижда:
Article 5 of The Hague Convention of 15 November 1965 on the Service Abroad of Judicial and Extrajudicial Documents in Civil or Commercial Matters (‘the 1965 Hague Convention’), provides as follows:
1, централният орган може да поиска той да бъде съставен или преведен на официалния език или на един от официалните езици на неговата страна. […]“
If the document is to be served under the first paragraph above, the Central Authority may require the document to be written in, or translated into, the official language or one of the official languages of the State addressed. …’
Член 15, първа алинея от тази конвенция гласи:
The first paragraph of Article 15 of that convention provides as follows:
Член 20, първа алинея, буква b) от Хагската конвенция от 1965 г. посочва, че конвенцията не е пречка две или повече договарящи държави да се споразумеят за отмяна действието, по-конкретно на член 5, трета алинея, относно употребата на езиците.
Subparagraph (b) of the first paragraph of Article 20 of the 1965 Hague Convention states that the Contracting States are not to be prevented from entering an agreement to dispense with the language requirements of, inter alia, the third paragraph of Article 5.
Документът за образуване на производството е дефиниран в § 253 от Гражданскопроцесуалния кодекс („Zivilprozessordnung“, наричан по-нататък „ZPO“).
A document instituting proceedings is defined in Paragraph 253 of the Zivilprozessordnung (German Code of Civil Procedure).
Текстът на разпоредбата гласи, както следва:
That provision is worded as follows:
„(1) Исковото производство се образува с връчването на исковата молба.
‘(1) An action shall be commenced by the service of a written pleading (application).
(2) Исковата молба трябва да съдържа:
(2) The application must include:
1. названието на страните и съда
1. the name of the parties and of the court
2. точно посочване на предмета и основанието на претендираното право, както и на исканията.
2. a precise statement of subjectmatter and the cause of action relied on as well as specific heads of claim.
(3) Освен това исковата молба трябва да посочва стойността на предмета на спора, когато определянето на компетентната юрисдикция зависи от това, освен ако предметът на спора представлява определена сума пари и юрисдикцията трябва да уточни дали са налице причини, които представляват пречка делото да бъде разгледано в състав от един съдия.
(3) The application must also state, where the determination of the court having jurisdiction is at issue, the value of the subjectmatter of the dispute, unless that consists of a fixed sum of money, and must state whether there are reasons for which judgment should not be given in the case by a single judge.
(4) Освен това общите разпоредби относно подготвителните писмени становища се прилагат и спрямо исковата молба.“
(4) Furthermore, the general provisions relating to preparatory documents shall also be applicable to the application.’
§ 131 от ZPO, озаглавен „Документи, които се прилагат“, гласи, както следва:
Article 131 of the Code of Civil Procedure is entitled ‘Annexed documents’. It is worded as follows:
„(1) Притежаваните от страната документи, към които препраща подготвителното писмено становище, трябва да бъдат приложени към него под формата на оригинали или преписи.
‘(1) The documents held by a party to which the preparatory pleading refers must be attached to that pleading in the form of the original or a copy.
(2) Ако се разглеждат единствено отделни пасажи от даден документ, то достатъчно е да се приложи извлечение, което съдържа въвеждащия пасаж от документа, този, който се отнася до делото, целта, датата и подписа.
(2) Where only individual passages of a document are concerned, it is sufficient to attach an extract containing the introduction to the document, the extract which is relevant to the case, the purpose, date and signature.
(3) Ако противната страна вече е запозната с тези документи или ако те са в значителен обем, достатъчно е да се посочи точно кои са тези документи и че са ѝ предоставени за справки.“
(3) If the other party is already familiar with those documents or if they are voluminous, it is sufficient to indicate precisely what those documents are and that they are available for consultation.’
На основание договор за предоставяне на проектантски услуги IHK Berlin претендира от бюрото Grimshaw обезщетение за отстраняване на вредите в резултат на недостатък при проектирането.
IHK Berlin is pursuing an action for damages against Grimshaw for defective design on the basis of an architect’s contract.
Същото се е задължило по разглеждания договор да предостави услуги по проектиране във връзка с проект на сграда в Берлин.
In the contract, Grimshaw undertook to draw up the plans for a construction project in Berlin.
В точка 3.2.6 от договора за предоставяне на проектантски услуги страните са уговорили:
Paragraph 3.2.6 of the architect’s contract stipulates:
Кореспонденцията между [IHK Berlin] и [бюрото Grimshaw] и публичните органи и институции трябва да се съставя на немски език.“
Correspondence between [IHK Berlin] and [Grimshaw] and the authorities and public institutions shall be in German.’
От предоставената на Съда и неоспорена в съдебно заседание преписка е видно, че договорът се урежда от германското право (точка 10.4 от договора) и че в случай на правен спор компетентни са юрисдикциите в Берлин (точка 10.2 от договора).
It is apparent from the documents before the court and was confirmed at the hearing that the contract is governed by German law (paragraph 10.4 of the contract) and that, in the event of a dispute, the courts having jurisdiction are the Berlin courts (paragraph 10.2 of the contract).
Бюрото Grimshaw привлича към делото бюрото Weiss.
Grimshaw joined Weiss to the proceedings.
В исковата молба на IHK Berlin, която е част от предоставената на Съда преписка, са посочени различните доказателства в подкрепа на правните основания.
IHK Berlin’s application, which forms part of the case-file submitted to the court, refers to the various items of evidence relied on in support of its submissions.