natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тази държавачленка стига до заключението, че както текстът на посочената разпоредба, така и принципът на неутралитет на ДДС изискват включването в режима на освобождаване от данъчно задължение на „публичноправните субекти“ като Lusoponte.
The Member State concerned concludes that both the wording of that provision and the principle of the neutrality of VAT require that ‘bodies governed by public law’, such as Lusoponte, should be included in the arrangement for non-taxa-ble persons.
— Съображения на Съда
— Findings of the Court
Следва в самото начало да се отбележи, че Съдът вече е приел, че предоставянето на разположение на пътна инфраструктура срещу заплащане на такса представлява възмездна услуга по смисъла на член 2, точка 1 от Шеста директива (Решение по дело Комисия/Франция, посочено по-горе, точка 36, Решение от 12 септември 2000 г. по дело Комисия/Ирландия, посочено по-горе, точка 34, Решение по дело Комисия/Обединено кралство, посочено по-горе, точка 46, Решение по дело Комисия/Нидерландия, посочено по-горе, точка 30, Решение по дело Комисия/Гърция, посочено по-горе, точка 31, както и Решение от 18 януари 2001 г. по дело Комисия/Испания, C-83/99, Recueil, стр. I-445, точка 11).
It should be noted first of all that the Court has already ruled that the provision of access to roads on payment of a toll constitutes a supply of services for consideration within the meaning of Article 2(1) of the Sixth Directive (Commission v France, paragraph 36; Case C-358/97 Commission v Ireland, paragraph 34; Commission v United Kingdom, paragraph 46; Case C-408/97 Commission v Netherlands, paragraph 30; Commission v Greece, paragraph 31; and Case C-83/99 Commission v Spain [2001] ECR I-445, paragraph 11).
Вж. също посочени по-горе Решение по дело Комисия/Франция, точка 39, Решения от 12 септември 2000 г. по дела Комисия/Ирландия, точка 37, Комисия/Обеди-нено кралство, точка 49, Комисия/Нидерландия, точка 34, Комисия/Гърция, точка 34, Комисия/Испания, точка 11 и Решение от 13 декември 2007 г. по дело Götz, C-408/06, Сборник, стр. I-11295, точка 41).
See also Commission v France, paragraph 39; Case C-358/97 Commission v Ireland, paragraph 37; Commission v United Kingdom, paragraph 49; Case C-408/97 Commission v Netherlands, paragraph 34; Commission v Greece, paragraph 34; Case C-83/99 Commission v Spain, paragraph 11, and Case C-408/06 Götz [2007] ECR I-11295, paragraph 41).
В настоящия спор Португалската република развива подробна аргументация в подкрепа на твърдението, че Lusoponte е публичноправен субект, като в тази аргументация обаче липсва какъвто и да било анализ на структурата, корпоративна или институционална, на това образувание.
In the present case, the Portuguese Republic sets out a detailed set of arguments to show that Lusoponte is a body governed by public law, although those arguments do not contain an analysis of the corporate or institutional structure of that body.
Единствено предметът или целта на последното позволявали то да бъде квалифицирано като публичноправен субект.
It submits that the object or purpose of the latter’s activity allows it to be described as a body governed by public law.
Пряката или непряка зависимост на това образувание от публичната администрация или дори включването му към последната нямало никакво значение в това отношение.
Whether that body is directly or indirectly dependent in relation to the public service, or even forms part of the public service, is said to be irrelevant in that regard.
Що се отнася до първото условие, установено в член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива, а именно условието относно характера на публичноправен субект на оператора, Съдът е отсъдил, че дейност, упражнявана от частноправен субект, не е освободена от ДДС единствено поради обстоятелството, че тя се състои в извършването на действия, спадащи към правомощията на държавната власт (Решение от 26 март 1987 г. по дело Комисия/Нидерландия, посочено по-горе, точка 21 и Решение от 26 март 1987 г. по дело Ayuntamiento de Sevilla, посочено по-горе, точка 19).
As regards the first of the conditions contained in Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive, namely that the operator must be a body governed by public law, the Court has held that an activity carried on by a private individual is not excluded from the scope of VAT merely because it consists in the performance of acts falling within the prerogatives of the public authority (Case 235/85 Commission v Netherlands, paragraph 21, and Ayuntamiento de Sevilla, paragraph 19).
Всъщност когато дадена дейност, която се състои в извършването на действия, спадащи към правомощията на държавната власт, е поверена на независимо трето лице или се упражнява под формата на независима икономическа дейност от образувания, които не са включени в организацията на публичната администрация, предвиденото в член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива изключение не се прилага (вж. в този смисъл Решение от 26 март 1987 г. по дело Комисия/Нидерландия, посочено по-горе, точка 22 и Решение от 26 март 1987 г. по дело Ayuntamiento de Sevilla, посочено по-горе, точка 20).
If an activity involving acts falling within the prerogatives of the public authority is entrusted to an independent third party or is carried out by bodies which are not part of the public service, in the form of an independent economic activity, the exclusion from VAT provided for by Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is not applicable (see, to that effect, Case 235/85 Commission v Netherlands, paragraph 22, and Ayuntamiento de Sevilla, paragraph 20).
В случая е безспорно, че Lusoponte е трето лице, което не е включено в публичната администрация и няма никакви отношения на зависимост с последната.
In the present case, it is common ground that Lusoponte is a third party which does not form part of the public service and is not dependent in relation to it.
По-точно, както бе посочено в точка 25 от настоящото съдебно решение, става въпрос за консорциум, образуван под формата на акционерно дружество, притежавано от португалски предприятия, както и от едно френско предприя- тие и от едно предприятие от Обединеното кралство, като след тръжна процедура този консорциум е придобил концесия, предоставена от португалската администрация.
More specifically, as was stated in paragraph 25 above, it is a consortium of companies set up in the form of a limited liability company owned by Portuguese companies, by a French company and by a United Kingdom company and, following a tendering procedure, that consortium was granted a concession by the Portuguese authorities.
При тези условия трябва да се констатира, че Lusoponte не може да се приеме за „публичноправен субект“ по смисъла на член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива.
In those circumstances, it is clear that Lusoponte cannot be regarded as a ‘body governed by public law’ for the purposes of Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive.
Следователно тази разпоредба не е приложима по отношение на настоящия спор.
That provision is not therefore applicable in the present case.
Тъй като член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива не се прилага в настоящия случай, същото се отнася и за втора алинея от посочения параграф 5, доколкото тази разпоредба се прилага само за образуванията, посочени в първа алинея.
As Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is not applicable in the present case, the second subparagraph of Article 4(5) does not apply, since that provision applies only to bodies covered by the first subparagraph.
Относно неизпълнението на член 12, параграф 3, буква а) и на член 28, параграф 2, буква д) от Шеста директива
Failure to comply with Article 12(3)(a), and Article 28(2)(e), of the Sixth Directive
— Доводи на страните
— Arguments of the parties
Комисията счита, че португалското законодателство нарушава член 12, параграф 3, буква а) от Шеста директива, доколкото намалената ставка за ДДС не може да се прилага, тъй като разглежданите услуги не са сред изброените в приложение З към тази директива.
The Commission submits that the Portuguese legislation infringes Article 12(3)(a) of the Sixth Directive in that the reduced rate of VAT is not applicable since the services at issue are not among those listed in Annex H to that directive.
Що се отнася до член 28, параграф 2, буква д) от посочената директива, Комисията счита, че тази разпоредба също не допуска прилагането на предвидената от CIVA намалена ставка.
Article 28(2)(e) of the Sixth Directive does not permit application of the reduced rate provided for in the VAT Code either.
Макар към 1 януари 1991 г. да се е прилагала намалена ставка, щом като разглежданите услуги са облагани по основната ставка в периода от 24 март 1992 г. до 31 декември 1994 г., намалена ставка не можело да бъде въведена отново.
Even if a reduced rate had been applied on 1 January 1991, since the services at issue were taxed at the standard rate, from 24 March 1992 to 31 December 1994 in the present case, a reduced rate cannot be reintroduced.
КОМИСИЯ/ПОРТУГАЛИЯ дерогационния и преходен характер на тази разпоредба, който налагал нейното стеснително тълкуване.
92/77/EEC of 19 October 1992 supplementing the common system of value added tax and amending Directive 77/388 (OJ 1992 L 316, p. 1), and the derogating and transitional nature of that provision, which requires it to be interpreted strictly.
При всички случаи, дори Съдът да не подкрепи такова стеснително тълкуване, Комисията отбелязва, че следвало да се констатира, че като предвижда ставка по-ниска от 12 % за пътните такси за преминаване на река Тежу в Лисабон, португалското законодателство нарушава член 28, параграф 2, буква д) от Шеста директива.
At any event, even if the Court was not able to support such a strict interpretation, the Commission submits it should find that the Portuguese legislation, in providing for a rate that was lower than 12% for road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, infringes Article 28(2)(e) of the Sixth Directive.
Португалската република твърди, че прилаганата в случая ставка се основава на член 28, параграф 2, буква д) от Шеста директива, тъй като обратно на предвиденото в буква г) от същия параграф, единственото изрично условие, посочено в първата от двете разпоредби, е това, според което намалена ставка трябва да е била прилагана за разглежданите услуги към 1 януари 1991 г.
The Portuguese Republic contends that the rate applied in the present case is based on Article 28(2)(e) of the directive, since, contrary to what is provided in Article 28(2) (d), the only condition expressly laid down in the first of those two provisions is that a reduced rate must have applied to the services in question since 1 January 1991.
Португалската република прави извод, че в решението, което следва да произнесе, Съдът не може да отиде по-далеч от констатацията на евентуалната неприложимост на ставката от 5 %, като определи ставка, която следва да се прилага вместо предвидената от CIVA., Според посочената държавачленка, ако Съдът приеме наличието на неизпълнение на членове 12 и 28 от Шеста директива, във всички случаи продължават да съществуват основания за прилагането на междинна ставка от 12 % вместо основната ставка от 21 %.
The Portuguese Republic concludes that the Court’s judgment should go no further than finding that the 5% rate is inapplicable, and setting a rate which should be applied instead of the rate provided for in the VAT Code. In any event, according to that Member State, if the Court were to find there had been an infringement of Articles 12 and 28 of the Sixth Directive, there would be grounds for applying an intermediate rate of 12% instead of the standard 21%.
Прилагането на преходен режим като предвидения в член 28, параграф 2, буква д) от Шеста директива в случая се сблъсква с двойна юридическа пречка.
There are two legal obstacles in the present case to applying the transitional arrangement provided for in Article 28(2)(e) of the Sixth Directive.
От една страна, от текста на посочената разпоредба е видно, че намалената ставка, която може да бъде прилагана, не би могла да е по-ниска от 12 %.
First, it is clear from the wording of that provision that the reduced rate that may be applied cannot be lower than 12%.
В настоящия случай, макар да е безспорно, че към 1 януари 1991 г. Португалската република е прилагала намалена ставка по отношение на пътните такси за преминаване на река Тежу в Лисабон, това не променя факта, че считано от тази дата до настоящия момент тази ставка винаги е била по-ниска от 12 %.
In the present case, although it is common ground that on 1 January 1991 the Portuguese Republic was applying a reduced rate to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, that rate, from that date until the present, has always been lower than 12%.
От друга страна, както отбелязва Комисията, след като за периода от 24 март 1992 г. до 31 декември 1994 г. по отношение на разглежданите услуги е прилагана основната ставка за ДДС, Португалската република е нямала право да въведе отново намалена ставка.
Second, as the Commission has pointed out, as the standard VAT rate applied to the services at issue between 24 March 1992 and 31 December 1994, the Portuguese Republic was not entitled to reintroduce a reduced rate.
Всъщност следва да се припомни, че общностният режим на ДДС е резултат от постепенна хармонизация на националните законодателства в рамките на членове 93 ЕО и 94 ЕО.
It must be borne in mind that the Community system of VAT is the result of a gradual harmonisation of national legislation pursuant to Articles 93 EC and 94 EC.
Ето защо тази предвидена хармонизация все още не е осъществена, доколкото съгласно член 28 от нея Шеста директива позволява на държавитечленки да оставят в сила или да приемат разпоредби, които без посоченото разрешение биха били несъвместими с тази директива (вж. в този смисъл Решение от 13 юли 2000 г. по дело Idéal tourisme, C-36/99, Recueil, стр. I-6049, точка 38 и Решение по дело Eurodental, посочено по-горе, точка 51).
Thus, the harmonisation envisaged has not yet been achieved in so far as Article 28 of the Sixth Directive authorised the Member States to retain or adopt certain provisions which would, without that authorisation, be incompatible with the directive (see, to that effect, Case C-36/99 Idéal tourisme [2000] ECR I-6049, paragraph 38 and Eurodental, paragraph 51).
Както обаче показват заглавието на дял ХVI и деветнадесето съображение от Шеста директива, посоченият член 28 има за цел да позволи постепенното адаптиране на националните законодателства в определените области през един преходен период.
However, as the heading of Title XVI of the Sixth Directive and the 19th recital in the preamble to that directive indicate, the objective of Article 28 is to allow, during a transitional period, national laws in specified fields to be gradually adapted.
I-2433, точка 34 и Решение по дело Eurodental, посочено по-горе, точка 54) и в съответствие с неговата цел.
As it is a case of derogating and transitional arrangements, Article 28 of the Sixth Directive must be strictly interpreted (see, to that effect, Case C-169/00 Commission v Finland [2002] ECR I-2433, paragraph 34, and Eurodental, paragraph 54) and in accordance with its objective.
Всъщност тъй като по отношение на разглежданите услуги Португалската република се е съобразила с хармонизираните разпоредби на Шеста директива, тя не би могла да се освободи от своите задължения, като се основава на член 28, параграф 2, буква д) от тази директива, доколкото тази разпоредба има точно обратна цел, а именно постепенното адаптиране на националните разпоредби към тези на Шеста директива.
As the Portuguese Republic has complied, as regards the services at issue, with the harmonised provisions of the Sixth Directive, it cannot exempt itself from its obligations by relying on Article 28(2)(e) of that directive, since the objective of that provision is precisely the opposite, namely the gradual harmonisation of national provisions to align them with those of the Sixth Directive.
Твърдяната от Португалската република разлика между текста на член 28, параграф 2, буква д) от Шеста директива и този на буква г) от същия параграф 2 не би могла да обоснове различно решение от това, което следва от предходните две точки, като се има предвид, че целта за постепенно адаптиране е обща за тези две преходни разпоредби.
The difference, alleged by the Portuguese Republic, between the wording of Article 28(2)(e) and that of Article 28(2)(d) of the Sixth Directive does not justify a different conclusion from that reached the two preceding paragraphs, since the objective of gradual harmonisation is common to those transitional provisions.
Тъй като условията за прилагане на член 28, параграф 2, буква д) от Шеста директива не са изпълнени в настоящия случай, по отношение на разглежданите пътни такси за преминаване на река Тежу в Лисабон е трябвало да се приложи основната ставка за ДДС.
As the conditions for the application of Article 28(2)(e) of the Sixth Directive are not met in the present case, the standard rate of VAT should have been applied to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon.
С оглед на всички гореизложени съображения следва да се констатира, че като е оставила в сила намалена ставка в размер на 5 % за ДДС, която се прилага за пътните такси за преминаване на река Тежу в Лисабон, Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 12 и 28 от Шеста директива.
In the light of all the above considerations, it must be concluded that, by maintaining in force a reduced rate of 5% for value added tax applicable to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 12 and 28 of the Sixth Directive.
След като Комисията е направила искане за осъждането на Португалската република и нейният иск е уважен, Португалската република трябва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
Since the Commission has applied for the Portuguese Republic to be ordered to pay the costs and the latter has been unsuccessful, the Portuguese Republic must be ordered to pay the costs.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
On those grounds, the Court (Eighth Chamber) hereby:
(Преюдициално запитване, отправено от Regeringsrätten)
(Reference for a preliminary ruling from the Regeringsrätten)
„Компетентност на Съда — Директива 92/83/ЕИО — Хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки — Член 20, първо тире — Алкохол, който е част от състава на виното за готвене — Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз“
(Jurisdiction of the Court — Directive 92/83/EEC — Harmonisation of the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages —Article 20, first indent — Alcohol contained in cooking wine — Exemption from the harmonised duty)
Заключение на генералния адвокат г-н Y. Bot, представено на 3 април 2008 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Bot delivered on 3 April 2008 . . . . . . . . Judgment of the Court (Fourth Chamber), 12 June 2008 . . . . . . . . . .
Преюдициални въпроси — Компетентност на Съда — Граници — Общи или хипотетични въпроси
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits — General or hypothetical questions
Данъчни разпоредби — Хармонизиране на законодателствата — Акцизи — Директива 92/83 — Алкохол и алкохолни напитки
Tax provisions — Harmonisation of laws — Excise duties — Directive 92/83 — Alcohol and alcoholic beverages
(член 20, първо тире от Директива 92/83 на Съвета)
(Council Directive 92/83, Art. 20, first indent)
В този случай целта на тази разпоредба, която е да се гарантира правилното прилагане и еднаквото тълкуване на общностното право във всички държавичленки, както и да се предотврати установяването в съответната държавачленка на национална съдебна практика, която не е съгласувана с правилата на това право, може да бъде постигната единствено чрез сезиране на Съда с преюдициално запитване.
In that case, it is only by referring a question to the Court for a preliminary ruling that the objective pursued by that provision can be attained, that is, to ensure the proper application and uniform interpretation of Community law in all the Member States and to prevent a body of national caselaw that is not in accordance with the rules of Community law from coming into existence in the Member State concerned.
На Съда не се налага да формулира консултативно становище по хипотетичен въпрос, когато е сезиран с преюдициално запитване от национален съд, който следва да се произнесе в рамките на производство по обжалване, имащо за цел определяне на данъчния режим, който ще бъде приложен към даден продукт по силата на общностното право, ако той бъде пуснат в продажба на националния пазар, щом като този съд отправя до Съда въпрос относно тълкуването на разпоредба от това право и счита, че е необходимо преюдициално заключение по този въпрос, за да се провери законосъобразността на предварителното становище в разглежданата област.
The Court is not being asked to deliver an advisory opinion on a hypothetical question when a national court, called upon to rule in appeal proceedings how a product would be taxed under Community law if it was marketed on the national market, refers to it a question for a preliminary ruling, since that national court asks the Court a question concerning the interpretation of a provision of that law and since it considers that a preliminary ruling on that point is necessary in order to review the legality of a preliminary opinion concerning that matter.
Върху правораздавателния характер на такова производство не влияят фактът, че данъчната администрация, която е подала жалбата, е поискала потвърждаването на посоченото предварително становище, и фактът, че това становище не е оспорено от заинтересованата страна, тъй като националният съд разполага с правомощия за упражняване на пълен съдебен контрол, които не зависят от исканията на страните.
The judicial nature of such proceedings is not affected by the fact that the tax administration which brought the appeal confirmed that preliminary opinion or by the fact that that opinion was not disputed by the party concerned, since the national court has unlimited jurisdiction, independently of the submissions of the parties.
В случай че има действително алкохолно съдържание в обемно изражение, надхвърлящо 1,2 % vol, алкохолът, който е част от състава на виното за готвене, трябва да бъде класиран в категорията на етиловите алкохоли, посочена в член 20, първо тире от Директива 92/83 за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки.
Alcohol contained in cooking wine is, if it has an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first indent of Article 20 of Directive 92/83 on the harmonisation of the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages.
Обстоятелството, че виното за готвене като такова се счита за хранителен продукт, не влияе върху тази преценка.
The fact that cooking wine is, as such, regarded as an edible preparation does not affect that assessment.
Всъщност посоченият член 20, първо тире се прилага и когато продуктите, включени в приложното поле на тази разпоредба, са част от стока, попадаща в друга глава от Комбинираната номенклатура.
The first indent of Article 20 applies even when the products covered by that provision form part of a product which falls within another chapter of the combined nomenclature.
Впрочем тъй като решенията на посочения национален съд не подлежат на съдебно обжалване съгласно вътрешното право, според член 234, трета алинея ЕО той следва да сезира Съда.
Moreover, since there is no judicial remedy under national law against the decisions of that national court, it is obliged, under the third paragraph of Article 234 EC, to bring the matter before the Court of Justice.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТГ-Н YVES BOT представено на 3 април 2008 година 1
OPINION OF ADVOCATE GENERALBOT delivered on 3 April 2008 1