natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Що се отнася до Комисията тя поддържа, че две причини биха могли да обосноват неспазването на задължение за прилагане на резолюции на Съвета за сигурност като разглежданите, чиято точна формулировка не оставя място за никакви тълкувателни правомощия на общностите органи при прилагането, а именно, от една страна, случаят, в който съответната резолюция противоречи на jus cogens и, от друга страна, случаят, в който тази резолюция е извън приложното поле или нарушава целите и принципите на Организацията на Обединените нации и следователно е приета ultra vires.
The Commission maintains that two reasons may justify not giving effect to an obligation to implement resolutions of the Security Council such as those at issue, whose strict terms leave the Community authorities no discretion in their implementation; they are, first, the case in which the resolution concerned is contrary to jus cogens and, second, the case in which that resolution falls outside the ambit of or violates the purposes and principles of the United Nations and was therefore adopted ultra vires.
Всъщност след като според член 24, параграф 2 от Устава на Организацията на Обединените нации Съветът за сигурност е обвързан от целите и принципите на Организацията на Обединените нации, които съгласно член 1, параграф 3 от този устав включват развиване и насърчаване зачитането правата на човека, можело да се счита, че акт, който е приет от този орган в нарушение на тези права, включително на разглежданите основни права на частноправните субекти, е приет ultra vires и следователно не е задължителен за Общността.
The Commission takes the view that, given that, according to Article 24(2) of the Charter of the United Nations, the Security Council is bound by the purposes and principles of the United Nations, including, according to Article 1(3) of the Charter, the development of human rights and their promotion, an act adopted by that body in breach of human rights, including the fundamental rights of the individuals at issue, might be regarded as having been adopted ultra vires and, therefore, as not binding on the Community.
Въпреки това Комисията счита, че Първоинстанционният съд правилно е приел, че по принцип общностният съд не може да упражнява контрол за действителността на резолюция на Съвета за сигурност в светлината на целите и принципите на Устава на Организацията на Обединените нации.
In the Commission’s view, however, the Court of First Instance was right to hold that the Community judicature cannot in principle review the validity of a resolution of the Security Council in the light of the purposes and principles of the United Nations.
В случай че все пак бъде допуснато упражняването на такъв контрол, Комисията изтъква, че Съдът, в качеството си на юрисдикция на международна организация, различна от ООН, може да се произнесе по този въпрос, само ако нарушението на правата на човека е особено явно и очевидно, като в това отношение се позовава на решението по дело Racke, посочено по-горе.
If, nevertheless, the Court were to accept that it could carry out such a review, the Commission argues that the Court, as the judicature of an international organisation other than the United Nations, could express itself on this question only if the breach of human rights was particularly flagrant and glaring, referring here to Racke.
Настоящият случай обаче не бил такъв поради наличието на процедура за преразглеждане пред Комитета по санкциите и тъй като трябвало да се предполага, че Съветът за сигурност е претеглил разглежданите изисквания на международната сигурност и съответните основни права.
That is not, in the Commission’s view, the case here, owing to the existence of the re-examination procedure before the Sanctions Committee and because it must be supposed that the Security Council had weighed the requirements of international security at issue against the fundamental rights concerned.
Що се отнася до изводите, които могат да се направят въз основа на посоченото по-горе Решение по дело Bosphorus, Комисията поддържа, че за разлика от делото, по което е постановено това решение, въпросът за законосъобразността и евентуалната нищожност на разглежданата резолюция би могъл да възникне във връзка със спорния регламент, ако Съдът постанови, че Общността не може да изпълни задължителна резолюция на Съвета за сигурност, ако приложените от този орган стандарти в областта на правата на човека, и по-специално що се отнася до правото на изслушване, са недостатъчни.
With regard to the guidance given in Bosphorus, the Commission maintains that, in contrast to the case giving rise to that judgment, the question of the lawfulness and possible nullity of the resolution in question could arise with regard to the contested regulation if the Court were to rule that the Community may not implement a binding resolution of the Security Council because the standards applied by that body in the sphere of human rights, especially in respect of the right to be heard, are insufficient.
По-нататък Обединеното кралство счита, че доводите на г-н Kadi, според които съгласно общностното право законосъобразността на всяка правна уредба, приета от общностните институции за прилагане на резолюция на Съвета за сигурност, подлежи на пълен контрол от страна на Съда, независимо от нейния произход, представляват ново правно основание, тъй като са изтъкнати за първи път в писмената реплика на жалбоподателя.
In addition, the United Kingdom is of the view that Mr Kadi’s arguments that the lawfulness of any legislation adopted by the Community institutions in order to give effect to a resolution of the Security Council remains subject, by virtue of Community law, to full review by the Court, regardless of its origin, constitute a new ground of appeal because they were put forward for the first time in that appellant’s reply.
Следователно в съответствие с член 42, параграф 2 и член 118 от Процедурния правилник на Съда тези доводи не следва да се разглеждат.
That Member State submits that in accordance with Articles 42(2) and 118 of the Rules of Procedure, those arguments must therefore be rejected.
При условията на евентуалност посочената държавачленка поддържа, че специалният статут на резолюциите, приети на основание глава VII от Устава на Организацията на Обединените нации, произтичащ от взаимодействието
In the alternative, the United Kingdom maintains that the special status of resolutions adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, as a result of the interaction of Articles 25, 48 and 103 of that Charter, recognised by Article 297 EC,
KADI И AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/СЪВЕТ И КОМИСИЯ между членове 25, 48 и 103 от този устав и признат в член 297 ЕО, предполага, че действията, които държавачленка предприема за изпълнение на задълженията си за поддържане на международния мир и сигурност, трябва да бъдат изключени от приложното поле на всички способи за защита, основани на общностното право.
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION implies that action taken by a Member State to perform its obligations with a view to maintaining international peace and security is protected against any action founded on Community law.
Предимството на такива задължения очевидно се простирало и по отношение на принципите на общностното право с конституционен характер.
The primacy of those obligations clearly extends to principles of Community law of a constitutional nature.
Същата държавачленка поддържа, че в горепосоченото Решение по дело Bosphorus Съдът е приел, че не разполага с компетентност да прецени действителността на регламент, който цели прилагане на резолюция на Съвета за сигурност, приета на основание глава VII от Устава на Организацията на Обединените нации, а се е ограничил до тълкуване на съответния регламент с цел да определи дали предвидена в него мярка трябва да бъде приложена от органите на държавачленка в определен конкретен случай.
That Member State maintains that, in Bosphorus, the Court did not declare that it had jurisdiction to determine the validity of a regulation intended to give effect to a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, but did no more than interpret the regulation concerned for the purpose of determining whether a measure laid down by that regulation had to be applied by the authorities of a Member State in a given case.
Френската република по същество споделя това тълкуване на посоченото съдебно решение.
The French Republic essentially agrees with that interpretation of Bosphorus.
Найнапред трябва да се отхвърли повдигнатото от Обединеното кралство възражение за недопустимост на изложените от г-н Kadi в неговата писмена реплика доводи, според които съгласно общностното право законосъобразността на всяка правна уредба, приета от общностните институции, включително за прилагане на резолюция на Съвета за сигурност, подлежи на пълен контрол от страна на Съда независимо от нейния произход.
Before addressing the substance of the question, the Court finds it necessary to reject the objection of inadmissibility raised by the United Kingdom in respect of the line of argument put forward by Mr Kadi in his reply, to the effect that the lawfulness of any legislation adopted by the Community institutions, including an act intended to give effect to a resolution of the Security Council remains subject, by virtue of Community law, to full review by the Court, regardless of its origin.
Всъщност, както изтъква г-н Kadi, става въпрос за допълнителен довод, разширяващ правното основание, изложено по-рано, наймалкото имплицитно в жалбата, и тясно свързан с това правно основание, според което при прилагане на резолюция на Съвета за сигурност Общността е длъжна, като условие за законосъобразност на законодателството, което възнамерява да приеме, да съблюдава спазването на минималните критерии в областта на правата на човека (вж. в този смисъл по-специално Определение от 13 ноември 2001 г. по дело Dürbeck/Комисия, C-430/00 P, Recueil, стр. I-8547, точка 17).
In point of fact, as Mr Kadi has stated, that is an additional argument supplementing the ground of appeal set out earlier, at least implicitly, in the notice of appeal and closely connected to that ground, to the effect that the Community, when giving effect to a resolution of the Security Council, was bound to ensure, as a condition of the lawfulness of the legislation it intended thus to introduce, that that legislation should observe the minimum criteria in the field of human rights (see, to that effect, inter alia, the order in Case C-430/00 P Dürbeck v Commission [2001] ECR I-8547, paragraph 17).
Следва да се разгледат твърденията за нарушения, с които жалбоподателите възразяват срещу това, че Първоинстанционният съд по същество е приел, че от принципите, на които е подчинено съотношението между създадения от Организацията на Обединените нации международен правен ред и общностния правен ред, следва, че тъй като целта на спорния регламент е да бъде приложена резолюция, приета от Съвета за сигурност на основание глава VII от Устава на Организацията на Обединените нации, която не дава никаква възможност за отклонение в това отношение, вътрешната му законосъобразност не може да бъде обект на съдебен контрол, освен що се отнася до неговото съответствие с нормите на jus cogens, и следователно в тази степен той се ползва от съдебен имунитет.
The Court will now consider the heads of claim in which the appellants complain that the Court of First Instance, in essence, held that it followed from the principles governing the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order that the contested regulation, since it is designed to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations affording no latitude in that respect, could not be subject to judicial review of its internal lawfulness, save with regard to its compatibility with the norms of jus cogens, and therefore to that extent enjoyed immunity from jurisdiction.
В това отношение следва да се напомни, че Общността е правна общност, тъй като нито актовете на нейните държавичленки, нито актовете на нейните институции са освободени от контрол за съответствие с Договора за ЕО, който е основна конституционна харта, и тъй като този договор е установил завършена система от способи за защита и процедури, чиято цел е да поверят на Съда контрола за законосъобразност на актовете на институциите (Решение от 23 април 1986 г. по дело Les Verts/Парламент, 294/83, Recueil, стр. 1339, точка 23).
In this connection it is to be borne in mind that the Community is based on the rule of law, inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid review of the conformity of their acts with the basic constitutional charter, the EC Treaty, which established a complete system of legal remedies and procedures designed to enable the Court of Justice to review the legality of acts of the institutions (Case 294/83 Les Verts v Parliament [1986] ECR 1339, paragraph 23).
Освен това според постоянната съдебна практика основните права са неразделна част от общите принципи на правото, за чието спазване следи Съдът.
In addition, according to settled caselaw, fundamental rights form an integral part of the general principles of law whose observance the Court ensures.
В това отношение Съдът се вдъхновява от общите за държавитечленки конституционни традиции, както и от указанията, съдържащи се в международните актове за защита на правата на човека, към които държавитечленки са се присъединили или в чието изготвяне са участвали.
For that purpose, the Court draws inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from the guidelines supplied by international instruments for the protection of human rights on which the Member States have collaborated or to which they are signatories.
В това отношение ЕКПЧ има особено значение (вж. по-специално Решение от 26 юни 2007 г. по дело Ordre des barreaux francophones et germanophone и др., C-305/05, Сборник, стр. I-5305, точка 29 и цитираната съдебна практика).
In that regard, the ECHR has special significance (see, inter alia, Case C-305/05 Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others [2007] ECR I-5305, paragraph 29 and caselaw cited).
От съдебната практика следва също, че спазването на правата на човека е условие за законосъобразност на общностните актове (Становище по дело 2/94, посочено по-горе, точка 34) и че Общността не може да допуска мерки, които са несъвместими със спазването на тези права (Решение от 12 юни 2003 г. по дело Schmidberger, C-112/00, Recueil, стр. I-5659, точка 73 и цитираната съдебна практика).
It is also clear from the caselaw that respect for human rights is a condition of the lawfulness of Community acts (Opinion 2/94, paragraph 34) and that measures incompatible with respect for human rights are not acceptable in the Community (Case C-112/00 Schmidberger [2003] ECR I-5659, paragraph 73 and caselaw cited).
От всичко изложено следва, че задълженията, наложени от международно споразумение, не биха могли да доведат до засягане на конституционните принципи на Договора за ЕО, сред които фигурира и принципът, че всички общностни актове трябва да спазват основните права, като спазването им е условие за законосъобразността на актовете, за която Съдът трябва да упражнява контрол в рамките на установената от този договор завършена система от способи за защита.
It follows from all those considerations that the obligations imposed by an international agreement cannot have the effect of prejudicing the constitutional principles of the EC Treaty, which include the principle that all Community acts must respect fundamental rights, that respect constituting a condition of their lawfulness which it is for the Court to review in the framework of the complete system of legal remedies established by the Treaty.
В това отношение е важно да се подчертае, че при обстоятелства като тези в настоящия случай, обект на контрола, който трябва да упражни общностният съд, е общностният акт, чиято цел е да бъде приложено разглежданото международно споразумение, а не споразумението като такова.
In this regard it must be emphasised that, in circumstances such as those of these cases, the review of lawfulness thus to be ensured by the Community judicature applies to the Community act intended to give effect to the international agreement at issue, and not to the latter as such.
Следователно, що се отнася по-специално до общностен акт като спорния регламент, чиято цел е прилагане на резолюция на Съвета за сигурност, приета на основание глава VII от Устава на Организацията на Обединените нации, в рамките на изключителната компетентност, предвидена от член 220 ЕО, общностният съд не следва да контролира законосъобразността на такава резолюция, приета от този международен орган, дори контролът да е ограничен до преценка на съвместимостта на тази резолюция с jus cogens.
With more particular regard to a Community act which, like the contested regulation, is intended to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations, it is not, therefore, for the Community judicature, under the exclusive jurisdiction provided for by Article 220 EC, to review the lawfulness of such a resolution adopted by an international body, even if that review were to be limited to examination of the compatibility of that resolution with jus cogens.
Освен това евентуално решение на общностна юрисдикция, което постановява, че общностен акт, чиято цел е да бъде приложена такава резолюция, противоречи на норма от общностния правен ред, която е от по-висок ранг, не би означавало, че се оспорва предимството на тази резолюция в международноправен план.
However, any judgment given by the Community judicature deciding that a Community measure intended to give effect to such a resolution is contrary to a higher rule of law in the Community legal order would not entail any challenge to the primacy of that resolution in international law.
Така Съдът вече е отменил решение на Съвета за одобряване на международно споразумение, след като е преценил вътрешната законосъобразност на решението с оглед на съответното споразумение и е установил нарушение на общ принцип на общностното право, в случая — на общия принцип на недопускане на дискриминация (Решение от 10 март 1998 г. по дело Германия/Съвет, C-122/95, Recueil, стр. I-973).
The Court has thus previously annulled a decision of the Council approving an international agreement after considering the internal lawfulness of the decision in the light of the agreement in question and finding a breach of a general principle of Community law, in that instance the general principle of non-discrimination (Case C-122/95 Germany v Council [1998] ECR I-973).
Следователно трябва да се прецени дали, както е приел Първоинстанционният съд, принципите, на които е подчинено съотношението между създадения от Организацията на Обединените нации международен правен ред и общностния правен ред, предполагат, че по принцип съдебен контрол за вътрешната законосъобразност на спорния регламент с оглед на основните права е изключен, независимо от обстоятелството, че както следва от съдебната практика, припомнена в точки 281—284 от настоящото решение, такъв контрол е конституционна гаранция, която е част от самите основи на Общността.
It must therefore be considered whether, as the Court of First Instance held, as a result of the principles governing the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order, any judicial review of the internal lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms is in principle excluded, notwithstanding the fact that, as is clear from the decisions referred to in paragraphs 281 to 284 above, such review is a constitutional guarantee forming part of the very foundations of the Community.
В това отношение следва найнапред да се напомни, че правомощията на Общността трябва да се упражняват при спазване на международното право (посочените по-горе Решение по дело Poulsen и Diva Navigation, точка 9, както и Решение по дело Racke, точка 45), като Съдът освен това е уточнил в същата точка от първото от тези решения, че акт, приет съгласно тези правомощия, следва да се тълкува, а приложното му поле — да се ограничи, в светлината на съответните правила на международното право.
In this respect it is first to be borne in mind that the European Community must respect international law in the exercise of its powers (Poulsen and Diva Navigation, paragraph 9, and Racke, paragraph 45), the Court having in addition stated, in the same paragraph of the first of those judgments, that a measure adopted by virtue of those powers must be interpreted, and its scope limited, in the light of the relevant rules of international law.
Нещо повече, Съдът е приел, че предвидените в членове 177—181 ЕО правомощия на Общността в областта на сътрудничеството и развитието трябва да се упражняват при спазване на задълженията, поети в рамките на Организацията на Обединените нации и другите международни организации (Решение от 20 май 2008 г. по дело Комисия/Съвет, C-91/05, Сборник, стp. I-3651, точка 65 и цитираната съдебна практика).
Moreover, the Court has held that the powers of the Community provided for by Articles 177 EC to 181 EC in the sphere of cooperation and development must be exercised in observance of the undertakings given in the context of the United Nations and other international organisations (Case C-91/05 Commission v Council [2008] ECR I-3651, paragraph 65 and caselaw cited).
Спазването на задълженията, поети в рамките на Организацията на Обединените нации, се налага в същата степен в областта на поддържането на международния мир и сигурност, когато с приемане на общностни актове на основание члено 60 ЕО и член 301 ЕО, Общността прилага резолюции, приети от Съвета
Observance of the undertakings given in the context of the United Nations is required just as much in the sphere of the maintenance of international peace and security when the Community gives effect, by means of the adoption of Community
KADI И AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/СЪВЕТ И КОМИСИЯ за сигурност на основание глава VII от Устава на Организацията на Обединените нации.
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION measures taken on the basis of Articles 60 EC and 301 EC, to resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Всъщност при упражняването на това правомощие Общността е длъжна да придаде особено значение на обстоятелството, че съгласно член 24 от Устава на Организацията на Обединените нации приемането от Съвета за сигурност на резолюции на основание глава VII от този устав представлява упражняване на главната отговорност, възложена на този международен орган, за поддържане на мира и сигурността в световен мащаб, която в рамките на посочената глава VII включва правомощието да се определя какво представлява заплаха за международния мир и сигурност, както и да се вземат необходимите мерки за тяхното поддържане или възстановяване.
In the exercise of that latter power it is necessary for the Community to attach special importance to the fact that, in accordance with Article 24 of the Charter of the United Nations, the adoption by the Security Council of resolutions under Chapter VII of the Charter constitutes the exercise of the primary responsibility with which that international body is invested for the maintenance of peace and security at the global level, a responsibility which, under Chapter VII, includes the power to determine what and who poses a threat to international peace and security and to take the measures necessary to maintain or restore them.