natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Щом национална правна уредба поставя наследниците на лице, което към момента на смъртта си има статут на местно, и тези на лице, което към същия момент има статут на чуждестранно, на една и съща плоскост за целите на облагането на придобит по наследство и разположен в съответната държавачленка недвижим имот, тя не може, без да създава дискриминация, да третира тези наследници различно в рамките на същото това облагане, що се отнася до приспадането на разходите, които тежат върху този недвижим имот.
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the taxation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
Като третира по един и същ начин — с изключение на приспадането на задълженията — наследствата на тези две категории лица за целите на данъка върху наследството, националният законодател всъщност признава, че с оглед на реда и условията на това облагане между тях не съществува никакво различие в обективното положение, което може да обоснове разлика в третирането.
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their inheritance, the national legislature has in fact admitted that there is no objective difference between them in regard to the detailed rules and conditions relating to that taxation which could justify different treatment.
Членове 73б и 73г от Договора за ЕО (понастоящем съответно членове 56 ЕО и 58 ЕО) трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба относно изчисляването на дължимите данък върху наследството и данък при прехвърляне за недвижим имот, разположен в държавачленка, която при изчисляването на посочените данъци не предвижда приспадането на задълженията, свързани с превишаване на полученото вследствие на делба чрез завещание от възходящ, когато лицето, чието наследство е открито, не е било местно лице в тази държава, а в друга държавачленка, докато това приспадане е предвидено, когато това лице към същия момент е било местно лице в държавата, в която е разположен недвижимият имот, предмет на наследяване, доколкото такава правна уредба прилага прогресивна ставка на облагане и поради това неотчитането на посочените задължения в съчетание с прогресивната ставка би могло да доведе до по-голяма данъчна тежест за наследниците, които не могат да се позовават на такова приспадане.
Articles 73b and 73d of the Treaty (subsequently, Articles 56 EC and 58 EC respectively) must be interpreted as precluding national rules concerning the assessment of inheritance duties and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which, for the assessment of those duties, makes no provision for the deductibility of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was residing, at the time of death, in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated, in so far as such rules apply a progressive rate of taxation and in so far as the combination of (i) the failure to take into account such debts and (ii) that progressive rate could result in a greater tax burden for heirs who are not in a position to rely on such deductibility.
Всъщност ограничението при свободното движение на капитали произтича от обстоятелството, че такава правна уредба, съчетана с прилагането на прогресивна ставка на облагане, води до различно третиране при разделянето на данъчната тежест между различните наследници на лице, което към момента на смъртта си е било местно, и тези на лице, което към същия момент е било чуждестранно в съответната държавачленка.
The restriction on the free movement of capital arises as a result of the fact that such national rules, applied in conjunction with a progressive rate of taxation, result in different treatment, on apportionment of the tax burden, between the various heirs of a person who, at the time of death, was residing in the Member State concerned and the heirs of a person who, at the time of death, was not.
Това различно третиране не би могло да се обоснове с мотива, че се отнася до
That difference in treatment cannot be justified on the ground that it concerns situations
Посочената преценка не се засяга от обстоятелството, че правната уредба на държаватачленка, в която лицето, чието наследство е открито, е пребивавало към момента на смъртта си, едностранно предвижда възможност за предоставяне на данъчен кредит във връзка с дължимия данък върху наследството в друга държавачленка за недвижимите имоти, разположени в тази друга държава.
That assessment is not affected by the fact that the rules of the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death provide unilaterally for the possibility that a tax credit may be granted in respect of inheritance duties payable in another Member State on immovable property situated in that other State.
Държаватачленка, в която е разположен недвижимият имот, не би могла за обосноваване на произтичащо от нейната правна уредба ограничение върху свободното движение на капитали да се позовава на съществуването на независима от нейната воля възможност за предоставяне от друга държавачленка — като държаватачленка, в която е пребивавало към момента на
The Member State in which the immovable property is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its rules, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing
ARENS-SIKKEN на полученото вследствие на делба чрез завещание от възходящ.
ARENS-SIKKEN overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos.
(вж. точки 46, 54, 57, 60, 65 и 67; точки 1 и 2 от диспозитива)
(see paras 46, 54, 57, 60, 65, 67, operative parts 12) at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, for the purposes of assessing transfer duties, no account is taken in the Member State in which that property is situated of
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-43/07
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТГ-Н J. MAZÁK представено на 13 март 2008 година 1
OPINION OF ADVOCATE GENERALMAZÁK delivered on 13 March 2008 1
I — Въведение представям заключение — също отнасящо се до национално законодателство, съгласно което за целите на определяне на данъка, дължим за придобиването по наследство на недвижим имот, не могат да бъдат приспаднати определени разходи, ако към момента на смъртта си наследодателят е пребивавал в друга държавачленка.
I — Introduction today — which also concerns national legislation under which, for the purposes of assessing to tax the acquisition of immovable property through inheritance, certain charges are not deductible if, at the time of his death, the deceased resided in another Member State.
С три преюдициални въпроса, поставени с акт за препращане от 12 януари 2007 г., Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) по същество иска да установи дали нидерландското законодателство относно данъчното облагане на наследството е съвместимо с членове 56 ЕО и 58 ЕО относно свободното движение на капитали.
By three questions referred for a prelimin- ary ruling by order of 12 January 2007, the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands) essentially wishes to ascertain whether the Dutch legislation relating to the taxation of inheritance is compatible with Articles 56 EC and 58 EC on the free movement of capital.
По-специално препращащата юрисдикция иска да установи дали тези разпоредби от Договора не допускат национално законодателство, съгласно което — за целите на определяне на данъчната основа на данъка, дължим за придобиването по наследство на недвижими имот, разположен на територията на съответната държавачленка — могат да се вземат предвид определени задължения, които възникват при наследяване, ако наследодателят към момента на смъртта си е пребивавал в тази държавачленка, но не и ако той е пребивавал в друга държавачленка.
Specifically, the referring court wishes to know whether those Treaty provisions preclude national legislation, under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of certain debts arising upon inheritance if the deceased was resident, at the time of death, in that Member State, but not if that person was resident in another Member State.
2 — по което днес също
The issues raised in the present case are very similar to those in Case C-11/07 2 —
1 — Език на оригиналния текст: английски.2 — Дело С-11/07, висящо пред Съда.
1 — Original language: English.2 — Eckelkamp and Others, pending before the Court.
II — Релевантното законодателство между данъкоплатци, които не са в еднакво положение що се отнася до тяхното място на пребиваване или място на инвестиране на капитала;
II — The relevant legislation situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested;
Член 56, параграф 1 ЕО (предишен член 73б, параграф 1 от Договора за ЕО) гласи:
Article 56(1) EC (formerly Article 73b(1) of the EC Treaty) provides:
Мерките и процедурите, посочени в [параграф 1], не представляват средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на свободното движение на капитали и плащания по смисъла на член 56 [ЕО].“
The measures and procedures referred to in [paragraph 1] shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC].’
Член 58 ЕО (предишен член 73г от Договора за ЕО) гласи:
Article 58 EC (formerly Article 73d of the EC Treaty) provides:
Приложение I към Директива 88/361/ЕИО на Съвета от 24 юни 1988 година за прилагане на член 67 от Договора (член, отменен впоследствие с Договора от Амстердам) 5, озаглавено „Номенклатура на движенията на капитали съгласно член 1 от директивата“, изброява тринадесет различни категории движения на капитали.
Annex I to Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty (an article later repealed by the Treaty of Amsterdam), 5 en -titled ‘Nomenclature of the capital movements referred to in Article 1 of the Directive’, refers to 13 different categories of capital movements.
В глава XI от приложението, озаглавена „Движения на капитали за лични цели“, се посочва:
Under heading XI, entitled ‘Personal capital movements’, the following are listed:
Разпоредбите на член 56 не накърняват правото на държавите-членки:
The provisions of Article 56 [EC] shall be without prejudice to the right of Member States:
Данък при прехвърляне върху стойността на имуществата, посочени в член 5, параграф 2, придобити по дарение или по наследство вследствие смъртта на лице, което не е пребивавало в Нидерландия към момента на това дарение или тази смърт;
Transfer duty on the value of the assets set out in Article 5(2) obtained as a gift or inheritance following the death of a person who did not reside in the Netherlands at the time of that gift or that death;
Член 5, параграф 2 от SW 1956 гласи:
Article 5(2) of the SW 1956 states:
По нидерландското право всяко наследство се облага с данък.
Under Netherlands law, every estate is subject to tax.
Член 1, параграф 1 от Successiewet 1956 (Закона за наследството) от 28 юни 1956 г. (наричан по-нататък „SW 1956“), прави разграничение според това дали лицето, чието наследство се открива, е пребивавало в Нидерландия или в чужбина.
Article 1(1) of the 1956 Law on Succession (Successiewet 1956) of 28 June 1956 (‘the SW 1956’) draws a distinction on the basis of whether the person whose estate is being administered resided in the Netherlands or abroad.
Този член гласи:
That article states:
Данъкът при прехвърляне се събира върху стойността:
‘In accordance with this law, the following taxes shall be levied:
„Съгласно този закон се събират следните данъци: на намиращата се на територията на държавата собственост, посочена в член 13 от Wet op de vermogensbelasting 1964 г. […], евентуално след приспадане на посочените в този член задължения;
the domestic possessions referred to in Article 13 of the Wet op de vermogensbelasting 1964 […], after deducting any debts referred to in that article;
Данък върху наследството върху стойността на всички имущества, прехвърлени по силата на правото на наследяване вследствие смъртта на лице, което е пребивавало в Нидерландия към момента на смъртта си. […]
Inheritance duty on the value of all the assets transferred by virtue of the right to inherit following the death of a person who resided in the Netherlands at the time of death…
Нидерландия и Италия относно данъка върху наследството.
III — Factual background, procedure and the questions referred for a preliminary ruling
Член 13, параграф 1, букви b—i от Закона за данък върху имуществото (Wet op de vermogensbelasting 1964) от 16 декември 1964 г. (наричан по-нататък „WV 1964“) определя „намиращата се на територията на държавата собственост“ като включваща „недвижими вещи, разположени в Нидерландия, или свързаните с тях права“ (доколкото те не принадлежат на нидерландско предприятие).
Article 13(1)(b-i) of the 1964 Law on wealth tax (Wet op de vermogensbelasting 1964) of 16 December 1964 (‘the WV 1964’) defines ‘domestic possessions’ as including ‘immovable property situated in the Netherlands or rights relating thereto’ (in so far as they do not belong to a Netherlands undertaking).
Г-н Arens, съпруг на г-жа Arens Sikken, която е жалбоподател в главното производство, умира на 8 ноември 1998 г.
Mr P.L. Arens, to whom Ms Arens-Sikken, the appellant in the main proceedings, was married, died on 8 November 1998.
Към момента на своята смърт г-н Arens е пребивавал в Италия и вече е бил живял в продължение на повече от десет години извън Нидерландия.
At the time of his death, Mr Arens was residing in Italy and had already been resident outside the Netherlands for more than 10 years.
Съгласно член 13, параграф 2, буква b) от WV 1964 „задълженията на територията на държавата“ включват задълженията, обезпечени чрез ипотека върху разположен в Нидерландия недвижим имот, доколкото разходите и лихвите, свързани с тези задължения, са взети предвид при изчисляването на брутния вътрешен доход по смисъла на член 49 от Закона за данъка върху общия доход (Wet op de inkomstenbelasting) от 16 декември 1964 г.
Under Article 13(2)(b) of the WV 1964, ‘domestic debts’ include debts secured by a mortgage on immovable property situated in the Netherlands to the extent that the interest and charges relating to those debts are taken into account for the purposes of determining gross domestic income under Article 49 of the 1964 Law on income tax (Wet op de Inkomstenbelasting 1964) of 16 December 1964.
Г-н Arens се е разпоредил със своята собственост чрез завещание, с което неговото наследство е разделено на равни части между г-жа Arens Sikken и всяко от техните четири деца.
Mr Arens had made a will, bequeathing his property in equal parts to Ms Arens-Sikken and each of their four children.
Съгласно член 49 от Закона за данъка върху общия доход от 1964 г. „брутният вътрешен доход“ включва общия нетен доход, получен от лице, което не пребивава на територията на Нидерландия, от недвижим имот, разположен в тази държава.
Pursuant to Article 49 of the 1964 Law on income tax, ‘gross domestic income’ includes the total net income received by a person not residing in the Netherlands from immovable property situated in that Member State.
Не съществува спогодба за избягване на двойното данъчно облагане между
As regards succession duties, there is no agreement between the Netherlands and Italy for the avoidance of double taxation.
По силата обаче на делба чрез завещание от възходящ inter vivos по смисъла на стария член 1167 от Гражданския кодекс (Burgerlijke Wetboek) цялата наследствена маса на г-н Arens — всички активи и пасиви — преминават към г-жа Arens Sikken, при условие че тя впоследствие изплати на всяко от децата паричния еквивалент на техния дял от
However, as a result of a testamentary parental partition inter vivos, as referred to in the former version of Article 1167 of the Civil Code (Burgerlijke Wetboek), Mr Arens’ estate passed to Ms Arens-Sikken in its entirety — all assets and all liabilities — on condition that she later paid each of the
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MAZÁK — ДЕЛO C-43/07 наследствената маса (нейни „задължения, свързани с превишаване на полученото“).
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 children the cash equivalent of their share of the estate (her ‘overendowment debts’).
475 000 NLG или на стойност 95 000 NLG (стойността на една пета дял).
or on an acquisition worth HFL 95 000 (the value of a one-fifth share).
Наследствената маса е включвала дял на г-н Arens от недвижим имот, разположен в Нидерландия, като стойността на този дял е 475 000 NLG (за по-голяма яснота по-нататък ще наричам този дял просто „недвижимият имот“).
The estate included Mr Arens’ share in immovable property situated in the Netherlands, that share being worth HFL 475 000 (for the sake of clarity, I shall henceforth refer to that share simply as ‘the immovable property’).
Gerechtshof отхвърля жалбата като неоснователна на основание, inter alia, че данъкът при прехвърляне е свързан с придобиването на недвижим имот по силата на наследственото право.
The Gerechtshof dismissed the appeal as unfounded on the grounds, inter alia, that the transfer duty attaches to the inheritance of the immovable property under inheritance law.
Той постановява също, че делбата чрез завещание от възходящ inter vivos по отношение на г-жа Arens-Sikken се отнася до недвижимия имот в неговата цялост.
It ruled also that the parental partition inter vivos concerned, in respect of Ms Arens-Sikken, the immovable property as a whole.
Нидерландският данъчен инспекторат приема, че г-жа Arens-Sikken е придобила по наследство от пребиваващо в чужбина лице имот в Нидерландия на стойност 475 000 NLG и съответно я приканва да заплати данък при прехвърляне, изчислен въз основа на тази стойност.
The Dutch Tax Inspectorate took the view that Ms Arens-Sikken had acquired, through inheritance from a person resident abroad, property in the Netherlands worth HFL 475 000 and, accordingly, issued her with an assessment to transfer duty based on that amount.
Г-жа Arens-Sikken подава касационна жалба срещу това решение пред Hoge Raad der Nederlanden.
Ms Arens-Sikken thereupon brought an appeal in cassation against that decision before the Hoge Raad der Nederlanden.
В акта си за препращане Hoge Raad der Nederlanden констатира, че Gerechtshof основателно е приел, че за целите на събирането на данъка при прехвърлянето г-жа Arens-Sikken по силата на наследственото право е придобила изцяло дела от недвижимия имот, който ѝ е бил предоставен.
In the order for reference, the Hoge Raad der Nederlanden states that the Gerechtshof was right to rule that, for the purposes of transfer duty, Ms Arens-Sikken had, by virtue of inheritance law, acquired in its entirety the immovable property assigned to her.
Следователно нейното главно касационно правно основание — че е налице съвместно придобиване, последвано от делба чрез завещание от възходящ inter vivos — не е можело да бъде прието.
Accordingly, her principal plea in cassation — to the effect that there had been a joint inheritance, followed by a testamentary parental partition inter vivos — could not be upheld.
Според препращащата юрисдикция Gerechtshof правилно е приел също че при определяне на размера на задължението на г-жа Arens-Sikken във връзка с данъка
According to the referring court, the Gerechtshof was also correct in holding that, for the purposes of assessing Ms Arens-Sikken’s liability to transfer duty, no account
Г-жа Arens-Sikken подава възражение пред данъчния инспекторат, а след това и жалба пред Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Регионален апелативен съд на ’s-Hertogenbosch).
Ms Arens-Sikken lodged an objection before the Tax Inspectorate and subsequently appealed to the Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (the ’s-Hertogenbosch Regional Court of Appeal).
Основният въпрос, повдигнат пред този съд, е дали във връзка с придобиването по наследство на имота г-жа Arens-Sikken следва да плати данък при прехвърляне на стойност
The central issue before that court was whether, in relation to her inheritance of the property, Ms Arens-Sikken should be required to pay transfer duty on an acquisition worth HFL 475 000
ARENS-SIKKEN при прехвърляне не могат да се вземат предвид нейните задължения, свързани с превишаване на полученото, произтичащи от делбата inter vivos: тези задължения не могат да се считат за „задължения на територията на държавата“ по смисъла на член 13 от WV от 1964 г., а в контекста на данъка при прехвърляне се приспадат само задълженията на територията на държавата.
ARENS-SIKKEN could be taken of her overendowment debts under the partition inter vivos: those debts cannot be regarded as ‘domestic debts’ within the meaning of Article 13 of the WV 1964 and, in the context of transfer duty, only domestic debts are deductible.
е правилният метод, който следва да се приложи, за да се сравни сумата, която би била облагаема с данък върху наследството, със сумата, облагаема с данък при прехвърляне, с цел да се определи дали е налице нарушение на принципа на свободно движение на капитали 8, и второ, относно евентуалната релевантност на факта, че ако задълженията, свързани с превишаване на полученото, са приспаднати в Нидерландия, държаватачленка по пребиваване впоследствие може по силата на своето законодателство за избягване на двойното данъчно облагане да предостави по-малка компенсация, отколкото иначе би предоставила при определянето на дължимия от г-жа Arens-Sikken данък върху наследство.
be applied in order to compare the amount that would have been taxable by way of inheritance duty with the amount taxable by way of transfer duty, in order to determine whether any breach of the principle of the free movement of capital 8is entailed; and, second, concerning the relevance, if any, of the fact that, if the overendowment debts are deducted in the Netherlands, the Member State of residence may, by virtue of its legislation on the prevention of double taxation, grant in consequence a smaller concession than would otherwise have been the case when assessing Ms Arens-Sikken’s inheritance to tax.
При тези условия Hoge Raad der Nederlanden решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
Against that background, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Доколкото обаче тези законови разпоредби водят в крайна сметка до възпрепятстване на приспадането на задълженията, свързани с превишаване на полученото, само поради това че имотът е бил наследен от наследодател, който към момента на смъртта си е пребивавал извън Нидерландия, препращащата юрисдикция иска да се установи дали тази последица е съвместима със свободното движение на капитали, гарантирано от членове 56 ЕО и 58 ЕО.
However, in so far as the effect of the statutory provisions is ultimately to prevent the deduction of overendowment debts simply because the property was inherited from a person who, at the time of death, was resident outside the Netherlands, the referring court questions whether that consequence is compatible with the free movement of capital as guaranteed by Articles 56 EC and 58 EC.