natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Инсталациите за изгаряне биват експлоатирани така че да достигат равнище на изгаряне така че съдържанието на цялостен органичен въглерод (ЦОВ) на пепел и сгурии да бъде по-малко от 3 % от сухото тегло на тези материали или тяхната загуба в огъня да бъде по-малка от 5 % от това сухо тегло.
Incineration plants shall be operated in order to achieve a level of incineration such that the slag and bottom ashes total organic carbon (TOC) content is less than 3% or their loss on ignition is less than 5% of the dry weight of the material.
Ако е необходимо, се използват пригодни техники за предварителна обработка на отпадъците.
If necessary, appropriate techniques of waste pretreatment shall be used.
Инсталациите за съвместно изгаряне се създават, оборудват, конструират и се използват така че дори при най-неблагоприятни условия газовете, произлизащи от съвместно изгаряне, да бъдат изведени след последното впръскване на въздух за горенето, по хомогенен и контролиран начин при температура 850 °C за две секунди.
Incineration plants shall be designed, equipped, built and operated in such a way that the gas resulting from the process is raised, after the last injection of combustion air, in a controlled and homogeneous fashion and even under the most unfavourable conditions, to a temperature of 850°C, as measured near the inner wall or at another representative point of the combustion chamber as authorised by the competent authority, for two seconds.
Всяка инсталационна линия за изгаряне бива оборудвана с наймалко един допълнителен горител, който трябва да се задейства автоматично, когато температурата на горивния газ падне под 850 °C или 1100 °C, според случая, след последното впръскване на въздух за горенето.
Each line of the incineration plant shall be equipped with at least one auxiliary burner. This burner must be switched on automatically when the temperature of the combustion gases after the last injection of combustion air falls below 850°C or 1 100°C as the case may be.
Тези горители биват използвани също във фазата на задействане и при гасенето, за да обезпечат постоянна температура от 850 °C или 1100 °C, според случая, по време на посочените фази и за такава продължителност, за каквато неизгорелите отпадъци се намират в горивната камера.
It shall also be used during plant start-up and shut-down operations in order to ensure that the temperature of 850°C or 1 100°C as the case may be is maintained at all times during these operations and as long as unburned waste is in the combustion chamber.
По време на задействането и на гасенето или когато температурата на горивния газ падне под 850 °C или 1100 °C, според случая, тези допълнителни горители не могат да бъдат захранвани с горива, които могат да предизвикат по-високи емисии от тези, които създава горенето на газьол по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 75/716/ЕИО на Съвета (от 24 ноември 1975 година за сбли-
During start-up and shut-down or when the temperature of the combustion gas falls below 850°C or 1 100°C as the case may be, the auxiliary burner shall not be fed with fuels which can cause higher emissions than those resulting from the burning of gasoil as defined in Article 1(1) of Council Directive 75/716/EEC [of 24 November
РЕШЕНИЕ ОТ 11.9.2008 г. — ДЕЛО C-251/07 жаване на законодателствата на държавитечленки относно съдържанието на сяра в някои течни горива (ОВ L 307, стр.
1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the sulphur content of certain liquid fuels (OJ 1975 L 307, p.
22), за течен газ или за природен газ.
22)], liquefied gas or natural gas.
Инсталациите за изгаряне се създават, оборудват, конструират и използват, така че дори при най-неблагоприятни условия, които могат да се предвидят, газовете, произлизащи от процеса, да бъдат отведени след последното впръскване на въздух за горенето по хомогенен и контролиран начин при температура 850 °C за две секунди, измервани в близост до вътрешната преграда или от друга представителна точка на горивната камера, разрешена от компетентния орган.
Co-incineration plants shall be designed, equipped, built and operated in such a way that the gas resulting from the co-incineration of waste is raised in a controlled and homogeneous fashion and even under the most unfavourable conditions, to a temperature of 850°C for two seconds.
Ако става дума за опасни отпадъци, чието съдържание на халогенизирани органични вещества, изразено в хлор, е по-голямо от 1 %, температурата трябва да бъде доведена до 1100 °C за най- малко две секунди.
If hazardous wastes with a content of more than 1% of halogenated organic substances, expressed as chlorine, are co-inciner-ated, the temperature has to be raised to 1 100°C.
Топлината, отделена при изгарянето или съвместното изгаряне, се оценява в рамките на възможното.“
Any heat generated by the incineration or the co-incineration process shall be recovered as far as practicable.’
Член 7 от Директива 2000/76, във връзка с приложения II и V към нея, определя нормите за допустими емисии за инсталациите за изгаряне, както и за инсталациите за съвместно изгаряне.
Article 7 of Directive 2000/76, in conjunction with Annexes II and V thereto, set the emissions limit values for incineration plants and for co-incineration plants.
Съгласно параграф 2, втора алинея от този член нормите за допустими емисии, които се прилагат към инсталациите за изгаряне, се прилагат също и към инсталациите за съвместно изгаряне, в които повече от 40 % от отдаването на топлина произлиза от опасни отпадъци.
Under the second subparagraph of Article 7(2), the emissions limit values which apply to incineration plants also apply to co-incineration plants in which more than 40% of the resulting heat release comes from hazardous waste.
Gävle Kraftvärme е дружество от групата Gävle Energi, самата тя част от акционерно дружество, притежавано от община Gävle.
Gävle Kraftvärme is an undertaking within the Gävle Energi group of companies, which, in turn, is wholly owned by an undertaking owned by the municipality of Gävle.
То експлоатира централата за комбинирано производство на енергия в Johannes, която представлява основната производствена инсталация на мрежата за градско отопление в Gävle, произвеждаща топлина и електричество.
Gävle Kraftvärme operates the Johannes co-generation plant, which is the basic production plant for Gävle’s district heating network, producing heat and electricity.
След като предвижда разширяване на тази централа, Gävle Kraftvärme подава пред Östersunds tingsrätt, miljödomstolen (отделение на първоинстанционния съд на Östersund с компетентност в областта на околната среда) молба за разрешение да упражнява дейност, предполагаща максимална обща термична мощност от 170 MW в посочената централа.
Having decided to extend that plant, Gävle Kraftvärme applied to Östersunds tingsrätt, miljödomstolen (Östersund District Court, Environmental Court) for a permit to operate at a total installed supplied capacity of a maximum of 170 MW in that plant.
Тази молба се отнася по-конкретно до следните пунктове:
That application related in particular to the following points:
— разрешение за продължаване на експлоатацията на сегашния котел на твърдо гориво (котел № 1), с обща топлинна мощност от 85 MW;
— a permit to continue operating the existing solid fuel furnace (Furnace No 1) with a total installed thermal capacity of 85 MW;
— инсталиране и въвеждане в експлоатация на нов котел, работещ с отпадъци, с максимална обща топлинна мощност от 50 MW (котел № 2), и
— installation and putting into operation of a new waste furnace (Furnace No 2) with a total installed thermal capacity of a maximum of 50 MW; and
— инсталиране и въвеждане в експлоатация на нов котел, работещ с биогориво с максимална обща топлинна мощност от 85 MW (котел № 3).
— installation and putting into operation of a new biofuel furnace with a total installed supplied capacity of a maximum of 85 MW (Furnace 3).
Посочената молба се отнася и до други модификации, налагащи се от разширяването на предвижданата дейност.
The application was also for a permit to carry out additional changes necessary for the increased operations.
В момента на подаването на молбата точните условия за това разширение все още не са били определени окончателно.
At the time the application was made, the precise manner in which the plant would be extended had not yet been finally determined.
Gävle Kraftvärme е можело или да започне изграждането на котел № 2 и да пристъпи към изграждането на котел № 3 само в случай на необходимост, или да не изгради котел № 2, а по-скоро да изгради котел № 3.
Gävle Kraftvärme could either proceed to construct Furnace No 2 and have Furnace No 3 built only if necessary, or not construct Furnace No 2 but construct Furnace No 3 instead.
При всяко положение комбинираната мощност не е трябвало да надхвърли 85 MW.
In any event, the combined power was not to exceed 85 MW.
В искането си за разрешително Gävle Kraftvärme заявява, че както котел № 1, така и котел № 2 могат да бъдат квалифицирани като инсталации за съвместно изгаряне.
In its application for a permit, Gävle Kraftvärme had confirmed that both Furnace No 1 and Furnace No 2 could be classified as ‘co-incineration plants’.
Областната администрация, която изразява благоприятно становище по това искане, преценява обаче, че въпросната дейност по-скоро съответства на инсталация за изгаряне на отпадъци.
The regional authority, which stated that it favoured the application, nevertheless took the view that the activity in question corresponded more closely to that of a waste incineration plant.
Първоинстанционният съд приема предложената от Gävle Kraftvärme квалификация, като преценява, че основната цел на инсталацията е производството на енергия.
The court of first instance confirmed the classification proposed by Gävle Kraftvärme, taking the view that the essential purpose of the plant was the prod -uction of energy.
Областната администрация оспорва това съдебно решение пред Svea Hovrätt, Miljööverdomstolen (отделение на апелативния съд в Svea, на който са подсъдни делата, свързани с околната среда), като изтъква, че котел № 1 трябва да бъде квалифициран като „инсталация за съвместно изгаряне“, докато котел № 2 трябва да бъде квалифициран като „инсталация за изгаряне“, които квалификации се възприемат от посочения съд.
The regional authority contested that decision before the Svea Hovrätt, Miljööverdomstolen (Svea Court of Appeal, Environmental Court of Appeal), submitting that Furnace No 1 should be classified as a ‘co-incineration plant’, while Furnace No 2 should be classified as an ‘incineration plant’, which classifications that court adopted.
Gävle Kraftvärme подава жалба срещу това последно решение пред Högsta domstolen (Върховния съд), като поддържа, че апелативният съд неоснователно дава отделни квалификации на котлите.
Gävle Kraftvärme brought an appeal against the latter decision to the Högsta domstolen (Supreme Court), submitting that the court of appeal erred in classifying the furnaces separately.
Препращащата юрисдикция изтъква, че квалификацията на една инсталация придобива значение, доколкото изискванията в областта на експлоатирането са различни според вида на съответната инсталация.
The referring court notes that the classification of a plant is important, since the requirements for its operation differ according to the type of installation in question.
В резултат на това, като преценява, че решаването на спора в главното производство зависи от тълкуването на общностното право, тя решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
Consequently, taking the view that the resolution of the dispute depends on the interpretation of Community law, it decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
„1) В рамките на тълкуването на Директива 2000/76 […], когато централа за комбинирано производство на енергия включва няколко елемента (котли), трябва ли всеки от тези елементи да бъде считан за инсталация или преценката трябва да се отнася до централата за комбинирано производство на енергия в нейната цялост?
‘(1) Where a combined power and heating plant consists of a number of units (furnaces) for the purposes of the interpretation of Directive 2000/76 …, is each unit to be assessed as a separate plant or is the assessment to cover the combined power and heating plant as a whole?
2) При тълкуването на Директивата [2000/76], трябва ли инсталация, изградена за изгаряне на отпадъци, но чиято основна цел е производството на енергия, да бъде квалифицирана като инсталация за изгаряне или като инсталация за съвместно изгаряне?“
(2) For the purposes of the interpretation of Directive [2000/76], is a plant constructed for waste incineration but having as its main purpose the production of energy to be classified as an incineration plant or as a co-incineration plant?’
Определенията на понятията „инсталация за изгаряне“ и „инсталация за съвместно изгаряне“ са дадени в член 3, точки 4 и 5 от Директива 2000/76.
The concepts of ‘incineration plant’ and ‘co-incineration’ plant are defined in Article 3(4) and (5) of Directive 2000/76.
В рамките на посочения член 3, точка 4 инсталацията се определя като „всяко оборудване или техническа единица“.
Under Article 3(4), a plant is defined as ‘any… technical unit or equipment’.
Понятието „инсталация“ не е изрично обяснено в рамките на дефиницията за „инсталация за съвместно изгаряне“, записана в член 3, точка 5 от Директива 2000/76, но е очевидно, че тази разпоредба имплицитно препраща към предходната точка на същия член.
The term ‘plant’ is not expressly defined within the definition of ‘co-incineration plant’ in Article 3(5) of Directive 2000/76, but it is clear that that provision refers by implication to the preceding paragraph of that article.
Всъщност от текста на тази точка 5 следва, че дефиницията за „инсталация за съвместно изгаряне“ изхожда от понятието „инсталация за изгаряне“, съдържаща се в член 3, точка 4, и че между тези разпоредби няма противоречие по отношение на съвкупността от технически елементи, които трябва да бъдат взети предвид за целите на квалификацията на един елемент за изгаряне.
It is apparent from the wording of Article 3(5) that the definition of ‘co-incineration plant’ is based on the concept of ‘incineration plant’ in Article 3(4) and that those provisions do not differ with regard to all the technical elements which must be taken into account for the classification of an incineration unit.
Съставните технически елементи на една инсталация за изгаряне и на една инсталация за съвместно изгаряне са изброени в член 3, точка 4, втора алинея и в член 5, трета алинея от Директива 2000/76.
The technical elements which constitute an incineration plant and a co-incineration plant are listed in the second subparagraph of Article 3(4) and the third subparagraph of Article 3(5) of Directive 2000/76.
Сред тези елементи фигурира „котел[ът]“.
Included in those elements is the ‘boiler’.
Както посочва генералният адвокат в точка 20 от своето заключение, за разлика от други изброени елементи, посочени в множествено число, понятието „котелът“ (и понятието „коминът“) е посочено в единствено число.
As the Advocate General observed in point 20 of her Opinion, in contrast to other elements listed which appear in the plural, the term ‘boiler’ (and also the term ‘stack’) is referred to in the singular.
Следователно текстът на член 3, точки 4 и 5 от Директива 2000/76 подкрепя тълкуване, според което всеки отделен котел представлява заедно със свързаните с него съоръжения отделна инсталация по смисъла на тази директива.
The wording of Article 3(4) and (5) of Directive 2000/76 therefore strongly supports the interpretation that each individual boiler, together with its associated equipment, constitutes a separate plant for the purposes of that directive.
Това тълкуване Директива 2000/76.
That interpretation is supported by the scheme and purpose of Directive 2000/76.
Що се отнася, от една страна, до нейната систематика, безспорно е, че инсталациите за изгаряне и инсталациите за съвместно изгаряне се уреждат от различни правила по отношение на условията за експлоатация, както и на приложимите към тях норми за допустими емисии.
With regard, firstly, to its scheme, it is established that incineration plants and co-incineration plants are subject to different rules as regards the operating conditions and emissions limit values which apply to them.
По принцип инсталациите за съвместно изгаряне са подчинени на по-малко задължителни правила.
In general, co-incineration plants are subject to less restrictive rules.
Що се отнася по-конкретно до условията за експлоатация, условията, приложими към инсталациите за изгаряне, съдържат изисквания, свързани със съдържанието на цялостен органичен въглерод на пепел и сгурии, както и с тяхната загуба в огъня, каквито не са предвидени за инсталациите за съвместно изгаряне.
As regards operating conditions in particular, those applicable to incineration plants include requirements relating to the slag and bottom ashes total organic carbon content and their loss on ignition which are not laid down for co-incineration plants.
Освен това, макар и за тези два типа инсталации посочените условия да съдържат определени изисквания във връзка с температурата на газовете, произтичащи от горенето при захранването с отпадъци, само инсталациите за изгаряне трябва да бъдат оборудвани с наймалко един допълнителен горител.
Moreover, although for both types of plant those conditions include certain requirements regarding the temperature of the combustion gases when waste is added, only incineration plants must be equipped with at least one auxiliary burner.
Както посочва генералният адвокат в точка 21 от своето заключение, някои разпоредби, свързани с инсталациите за изгаряне, могат да бъдат прилагани само поотделно за всеки котел.
As the Advocate General observed in point 21 of her Opinion, certain provisions relating to incineration plants can be applied only to individual boilers.
От това следва, че тълкуването, според което в една централа за комбинирано производство на енергия всеки котел трябва да бъде разглеждан като отделна инсталация, е в съответствие със систематиката на Директива 2000/76.
It follows that an interpretation by which, in a co-generation plant, each boiler is to be considered a separate plant accords with the scheme of Directive 2000/76.
Подобен извод освен това се потвърждава от правилата за получаване на разрешително за експлоатиране на инсталация за изгаряне и на инсталация за съвместно изгаряне.
Such a conclusion is, furthermore, supported by the rules governing the issue of an operating permit for an incineration plant or a co-incineration plant.
Всъщност член 3, точка 12 от Директива 2000/76 предвижда изрично хипотезата, при която се издава разрешително за няколко отделни инсталации, намиращи се на същото място, експлоатирани от същия ползвател.
Article 3(12) of Directive 2000/76 expressly provides that a permit may cover one or more plants or parts of a plant on the same site operated by the same operator.
Oт друга страна, що се отнася до целта на Директива 2000/76, от член 1 от същата следва, че тя има за цел да предотврати или да ограничи поне в рамките на възможно най-висока степен отрицателните въздействия от изгарянето и съвместното изгаряне на отпадъците върху околната среда чрез налагането на условия за експлотация и строги технически изисквания, като се установяват норми за допустими емисии.
With regard, secondly, to the purpose of Directive 2000/76, it is apparent from Article 1 thereof that it seeks to prevent or to limit as far as practicable negative effects on the environment of incineration or co-incineration of waste by means of stringent operational conditions and technical requirements and through setting emissions limit values.
Както изтъкват в своите становища австрийското правителство и Комисията на Европейските общности, тълкуване на Директива 2000/76, което би изключило отделната квалификация на всеки котел, би могло да накърни тази цел.
As was stated by the Austrian Government and the Commission of the European Communities in their observations, an interpretation of Directive 2000/76 which excludes the separate classification of each boiler is likely to hinder achievement of that objective.
По този начин в хипотезата, при която централа за комбинирано производство на енергия, включваща елементи за изгаряне и елементи за съвместно изгаряне, би била квалифицирана в нейната цялост като „инсталация за съвместно изгаряне“, такава централа би могла да избегне по-тежките задължения, които се прилагат към инсталация за изгаряне.
Thus, if a co-generation plant comprising incineration and co-incin-eration units were to be classified, in its entirety, as a ‘co-incineration plant’, such a power station would be in a position to avoid the stricter obligations which apply to an incineration plant.
С оглед на предходното на първия поставен въпрос следва да се отговори, че за целите на прилагането на Директива 2000/76, когато централа за комбинирано производство на енергия включва няколко котела, всеки котел, както и свързаните с него съоръжения, трябва да се разглежда като представляващ отделна инсталация.
Having regard to the foregoing, the answer to the first question must be that, for the purposes of applying Directive 2000/76, where a co-generation plant comprises a number of boilers, each boiler and its associated equipment is to be regarded as constituting a separate plant.
По силата на член 3, точка 4, първа алинея от Директива 2000/76, инсталация, предназначена конкретно за термична обработка на отпадъци, представлява инсталация за изгаряне.
Under the first subparagraph of Article 3(4) of Directive 2000/76, a plant dedicated to the thermal treatment of waste constitutes an incineration plant.
Съгласно точка 5, първа алинея от същия член инсталация, чиято основна цел е да произвежда енергия или материали и която използва отпадъци като
In accordance with the first subparagraph of Article 3(5), a plant whose main purpose is the generation of energy or production of material products and which either uses
GÄVLE KRAFTVÄRME обичайно или помощно гориво, или в която отпадъците биват подлагани на термична обработка с оглед тяхното унищожаване, трябва да бъде считана за инсталация за съвместно изгаряне.
GÄVLE KRAFTVÄRME waste as a regular or additional fuel or in which waste is thermally treated for the purpose of disposal is to be regarded as a co-incineration plant.
Член 3, точка 5, втора алинея уточнява, че ако съвместното изгаряне е извършено така, че основната цел на инсталацията е не да произвежда енергия или материални продукти, а по-скоро да бъде приложена термична обработка спрямо отпадъците, съответната инсталация трябва да бъде квалифицирана като инсталация за изгаряне по смисъла на точка 4 от същия член.
The second subparagraph of Article 3(5) states that, if co-incineration takes place in such a way that the main purpose of the plant is not the generation of energy or production of material products but rather the thermal treatment of waste, the plant is to be regarded as an incineration plant within the meaning of Article 3(4).
От текста на тези разпоредби ясно следва, че инсталация за съвместно изгаряне представлява особена форма на инсталация за изгаряне и че преценката за това дали тя представлява инсталация за изгаряне или инсталация за съвместно изгаряне следва да бъде извършвана в зависимост от основната цел на инсталацията.
It is clear from the wording of those provisions that a co-incineration plant constitutes a particular form of incineration plant and that it is on the basis of the main purpose of a plant that the assessment of whether it is an incineration plant or a co-incineration plant is to be made.