natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Нидерландските органи установяват, че не е възоб -новено млекопроизводството от първоначалното SLOM стопанство или от същата организационна и икономическа стопанска единица като разглежданата към датата на поемането на задължението за непредлагане на пазара, защото ищците използват за производството на мляко наети от трети лица средства за производство, поради което органите приемат, че не са спазени изискванията, произтичащи от общностната правна уредба за разпределяне на окончателно
Having established that milk production had not been resumed on the initial SLOM holdings or the same organisational and economic farming units as those involved at the date on which the respective nonmarketing undertakings had been entered into, inasmuch as the applicants had made use of production assets leased from third parties to produce milk, the Netherlands authorities took the view that the
Ето защо те отказват да разпределят окончателно референтно количество на ищците, които са получили временно референтно количество и отнемат окончателното референтно количество от тези, които са го получили.
They therefore refused to grant definitive reference quantities to those applicants who had obtained provisional reference quantities and withdrew the definitive reference quantities from those who had obtained them.
Ищците подават жалба пред College van Beroep voor het bedrijfsleven (Апелативен съд по административни спорове в икономическата област, Нидерландия) срещу решенията на нидерландското Министерство на земеделието, природното наследство и риболова (наричано по-нататък „министерството“), с които се отказва да им се разпредели окончателно референтно количество или им се отнема това, което им е било разпределено.
The applicants brought an action before the College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Netherlands Administrative Court for Trade and Industry) against the decisions of the Netherlands Ministry of Agriculture, Nature Management and Fisheries (the ‘Ministry’) refusing to grant them definitive reference quantities or withdrawing such quantities as had already been granted to them.
Те поддържат в частност, че противно на твърдението на споменатото министерство релевантната правна уредба не изисква за предоставянето на специално референтно количество млекопроизводството да е възобновено от първоначалното SLOM стопанство или от същата организационна и икономическа стопанска единица като разглежданата към датата на поемане на задължението за непредлагане на пазара. College van Beroep voor het bedrijfsleven отхвърля тяхната жалба.
They argued, in particular, that, contrary to the Ministry’s claim, the relevant rules did not make it a condition for the grant of a special reference quantity that milk production should be resumed from the initial SLOM holding or the same organisational and economic farming unit as that involved at the date on which the nonmarketing undertaking had been entered into. The College van Beroep voor het bedrijfsleven dismissed their action.
Един от ищците, г-н G. J. Hulter, предявява пред Rechtbank te ‘s-Gravenhage (Районен съд Хага, Нидерландия) иск за търсене на отговорност, който се основава на това, че нито решението на министерството, нито релевантната правна уредба посочват, или поне не в достатъчна степен, приложимите условия за превръщането на временното референтно количество в окончателно референтно количество или на това, че не е предоставена своевременно правилна информация относно критериите за окончателно разпределяне на референтно количество.
One of the applicants, Mr G.J. Hulter, brought an action for damages before the Rechtbank te ’s-Gravenhage (District Court, The Hague, Netherlands) on the ground that neither the Ministry’s decision nor the relevant rules set out, or at least set out sufficiently, the conditions applicable to the conversion of a provisional reference quantity into a definitive reference quantity or that correct information as to the criteria for the definitive grant of a reference quantity had not been provided in good time.
Този иск е отхвърлен с решение от 20 януари 1999 г.
That action was dismissed by a decision of 20 January 1999.
Г-н Hulter подава жалба срещу това решение пред Gerechtshof te ‘s-Gravenhage (Апелативен съд Хага, Нидерландия), който с решение от 17 февруари 2000 г. потвърждава решението на Rechtbank te ‘s-Gravenhage.
Mr Hulter appealed against that decision to the Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Regional Court of Appeal, The Hague) which, by judgment of 17 February 2000, upheld the decision of the Rechtbank te ’s-Gravenhage.
Г-н Hulter подава касационна жалба пред Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд), която е отхвърлена с решение от 8 март 2002 г.
Mr Hulter appealed to the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands), which dismissed his appeal by judgment of 8 March 2002.
С искова молба, подадена в секретариата на Първоинстанционния съд на 19 юни 1998 г., г-н Alferink, както и 67-те ищци, чиито имена са посочени в приложението, предявяват настоящия иск.
By application lodged at the Registry of the Court on 19 June 1998, Mr Alferink and the 67 applicants whose names are listed in the annex brought the present action.
На 30 септември 1998 г. се провежда неофициална среща пред Първоинстанционния съд, в която участват представителите на страните.
On 30 September 1998 an informal meeting with the participation of the parties’ representatives took place before the Court.
По време на тази среща страните имат възможност да представят становищата си относно извършената от Първоинстанционния съд аналитична класификация на делата, свързани с производителите в квота SLOM.
In the course of that meeting, the parties had the opportunity to submit their observations on the Court’s analytical classification of the cases concerning the SLOM producers.
На 17 май 2000 г. се провежда втора неофициална среща пред Първоинстан -ционния съд, в която участват представителите на страните.
On 17 May 2000, a second informal meeting with the participation of the parties’ representatives took place before the Court.
На 17 януари 2002 г. се провежда трета неофициална среща пред Първоинстанционния съд, в която участват представителите на страните.
On 17 January 2002, a third informal meeting with the participation of the parties’ representatives took place before the Court.
По време на тази среща със съгласието на страните по това дело се решава производството по него да бъде спряно до приемане на решение от Hoge Raad der Nederlanden.
During that meeting, it was decided, in agreement with the parties, to stay the proceedings in the present case pending the decision of the Hoge Raad der Nederlanden.
Първоинстанционният съд постановява възобновяването на производството по настоящото дело с определение от 30 март 2004 г. на председателя на първи състав.
By order of 30 March 2004 of the President of the First Chamber, the Court ordered the resumption of the present proceedings.
В резултат на това на Комисията е определен срок, в който тя да представи писмена защита.
A timelimit was therefore fixed for the Commission to submit its statement in defence.
След това страните представят съответно писмена реплика и писмена дуплика.
The parties subsequently lodged a reply and a rejoinder respectively.
Тъй като, считано от новата съдебна година, съставите в Първоинстанционния съд са променени, съдията докладчик е включен в пети състав, на който настоящото дело съответно е разпределено.
As a result of the changes to the composition of the chambers of the Court in the new judicial year, the Judge-Rapporteur was attached to the Fifth Chamber, to which this case has, in consequence, been assigned.
Въз основа на доклад на съдията докладчик Първоинстанционният съд (пети състав) решава да започне устната фаза на производството, без да се пристъпва към предварително събиране на доказателства.
Upon hearing the report of the Judge-Rapporteur, the Court (Fifth Chamber) decided to open the oral procedure without any prior measures of inquiry.
В съдебното заседание от 25 септември 2007 г. страните представят устно становищата си и отговорят на въпросите, зададени от Първоинстанционния съд.
The parties presented oral argument and replied to questions from the Court at the hearing on 25 September 2007.
Ищците искат от Първоинстанционния съд:
The applicants claim that the Court should:
— да осъди Общността да заплати посочените в приложението към исковата молба суми като обезщетение за вредите, които са претърпели вследствие на неадекватната редакция на член 3а от Регламент № 1546/88, заедно с годишна лихви в размер на 8 %, считано от 23 февруари 1998 г. до деня на пълното изплащане,
— order the Community to pay the sums specified in the annex to their application by way of compensation for the damage suffered by them as a result of the defective drafting of Article 3a of Regulation No 1546/88, together with interest thereon at the rate of 8% per annum from 23 February 1998 until the date of full settlement;
— да осъди Общността да заплати съдебните разноски.
— order the Community to pay the costs.
— да отхвърли иска,
— dismiss the action;
— да осъди ищците да заплатят съдебните разноски.
— order the applicants to pay the costs.
По възражението за незаконосъобразност на Регламент № 1546/88
The objection based on illegality of Regulation No 1546/88
В хода на съдебното заседание ищците изтъкват правно основание, изведено от незаконосъобразността на Регламент № 1546/88, поради това че последният създавал дискриминация между производителите в квота SLOM и другите млекопроизводители и нарушавал оправданите правни очаквания.
At the hearing, the applicants raised a plea relating to the illegality of Regulation No 1546/88, alleging that that regulation gave rise to discrimination between SLOM producers and other milk producers and that it infringed the principle of the protection of legitimate expectations.
Комисията посочва, че става дума за ново правно основание, което поради това трябва да се обяви за недопустимо.
The Commission stated that this constituted a new plea in law and, as such, had to be declared inadmissible.
От член 44, параграф 1, буква в) във връзка с член 48, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд следва, че исковата молба или жалбата трябва да посочва предмета на спора и да съдържа кратко изложение на изтъкнатите правни основания, както и че в хода на производството не може да се въвеждат нови правни основания, освен ако те не почиват върху правни или фактически обстоятелства, установени в хода на производството.
It follows from Article 44(1)(c), in conjunction with Article 48(2), of the Court’s Rules of Procedure that the original application must indicate the subjectmatter of the proceedings and contain a summary of the pleas in law relied on, and that new pleas in law may not be introduced in the course of the proceedings unless they are based on matters of law or of fact which come to light in the course of the procedure.
В конкретния случай трябва да се посочи, че правното основание, изведено от незаконосъобразността на Регламент № 1546/88, е ново, не почива върху никакво ново правно или фактическо обстоятелство, установено в хода на производството и то не може да се смята за разгръщане на основание, изтъкнато преди това изрично или имплицитно в исковата молба или в жалбата и намиращо се в тясна връзка с последното (вж. в този смисъл Решение на Първоинстанционния съд от 28 ноември 2002 г. по дело Scan Office Design/Комисия, T-40/01, Recueil, стр. II-5043, точка 96).
In the present case, it must be held that the plea of illegality in regard to Regulation No 1546/88 is a new plea in law which is not based on any new matter of law or of fact coming to light in the course of the procedure and which cannot be regarded as amplifying, directly or by implication, pleas already put forward in the original application and closely connected therewith (see, to that effect, Case T-40/01 Scan Office Design v Commission [2002] ECR II-5043, paragraph 96).
Освен това ищците изобщо не посочват причините, поради които това възражение за незаконосъобразност е могло да бъде изтъкнато едва по време на съдебното заседание.
Moreover, the applicants have failed entirely to provide any reasons as to why the plea of illegality could be raised only at the hearing.
Следователно това правно основание трябва да се отхвърли като недопустимо.
It follows that this plea must be rejected as inadmissible.
Ищците припомнят, че са минали много години между поемането на задължението за непредлагане на пазара и предоставянето на временно специално референтно количество, поради което тяхното стопанство вече не е в състоя- ние да започне отново упражняваната преди това дейност по отглеждане на животни за добив на мляко, поради което те са прибягнали до наети от трети лица средства за производство като обор или доилна инсталация.
The applicants point out that, because of the significant number of years which had passed between the acceptance of the nonmarketing undertakings and the grant of provisional special reference quantities, it was no longer possible to resume the breeding of dairy cattle on their respective holdings, as they had done previously, with the result that they had recourse to production assets leased from third parties, such as cowsheds or dairy facilities.
Временните референтни количества, които били предоставени на ищците, следователно не били трансформирани в окончателни количества или последните им били отнети.
The provisional reference quantities granted to the applicants were therefore not converted into definitive reference quantities or were withdrawn from them.
Те отбелязват, че според министерството, College van Beroep voor het bedrijfsleven и Комисията общностното право, и по-специално член 3а от Регламент № 1546/88, изменен с Регламент № 1033/89, трябва да се тълкува в смисъл, че за да се предостави окончателно референтно количество, временното референтно количество трябва да се произвежда от същото първоначално SLOM стопанство или от същата организационна и икономическа стопанска единица като разглежданата към момента на поемането на задължението SLOM.
They point out that, according to the ministry, the College van Beroep voor het bedrijfsleven and the Commission, Community law, and, in particular, Article 3a of Regulation No 1546/88, as amended by Regulation No 1033/89, must be interpreted as meaning that, in order for a definitive reference quantity to be granted, the provisional reference quantity had to be produced from the same initial SLOM holding or the same organisational and economic farming unit as the one involved at the date on which the SLOM undertaking was entered into. Thus, the conditions for the grant
Следователно условията за предоставяне на референтно количество не били налице, когато средствата за производство са наети от трети лица.
ALFERINK AND OTHERS v COMMISSION of reference quantities had not been fulfilled inasmuch as the production assets used had been leased from third parties.
В отговор на писмо на ищците от 13 октомври 1994 г. Комисията уточнява с писмо от 15 февруари 1995 г., че според нея решението на College van Beroep voor het bedrijfsleven правилно отразява състоянието на общностната правна уредба, що се отнася до естеството на стопанството, в което трябва да се произведе специалното референтно количество, а именно първоначалното SLOM стопанство, изцяло или отчасти, включващо всички добавки до датата на предоставянето на временното референтно количество.
By letter of 15 February 1995 in answer to a letter from the applicants dated 13 October 1994, the Commission stated that the decision of the College van Beroep voor het bedrijfsleven correctly reflected, in the Commission’s view, the state of the Community rules concerning the substance of the holding on which the special reference quantity had to be produced, namely, the initial SLOM holding, in whole or in part, including all additions up to the date on which the provisional reference quantity was granted.
В това отношение Комисията препраща към Решение на Съда от 3 декември 1992 г. по дело O’Brien (C-86/90, Recueil, стр. I-6251) и в частност към точки 16 и 17 от него, от които ясно следвало, че относимото стопанство било създаденото към датата на предоставянето на референтното количество и то при условие че за целите на предоставянето на окончателно количество производителят „все още изцяло или отчасти управлява същото стопанство като управляваното към момента на одобрение на неговото заявление за отпускане на премия“ (точка 17).
The Commission referred in that regard to the judgment of the Court of Justice in Case C-86/90 O’Brien [1992] ECR I-6251, in particular paragraphs 16 and 17 thereof, from which it is clear that the relevant holding is the holding as constituted at the time at which the reference quantity was allocated and on condition that, for the purposes of the allocation of a definitive quantity, the producer ‘is still operating, in whole or in part, the same holding as he operated at the time of the approval of his premium application’ (paragraph 17).
В същото писмо Комисията добавя, че от фактическите обстоятелства, представени ѝ от адвоката на ищците, следва, че последните не се намират в посоченото в предходната точка положение било защото владеят първоначалното SLOM стопанство, но не го използват за производството на специалното референтно количество, било защото стопанството, в което се произвежда специалното референтно количество, е било придобито след предоставянето на временно специално референтно количество.
The Commission added, in the same letter, that it was clear from the facts submitted to it by counsel for the applicants that the latter were not in the situation mentioned in the previous paragraph because either they were still in possession of the initial SLOM holding, but did not use it for the production of the special reference quantity, or the holding on which the reference quantity was produced had been acquired after the allocation of a provisional special reference quantity.
Комисията уточнява още, че съображенията, които могат да се изтъкнат относно наемането на средства за производство на специални референтни количества, трябва да се разгледат в светлината на предходните ѝ аргументи относно датата, на която тези средства са били придобити, и датата, на която те са били добавени към първоначалното SLOM стопанство.
The Commission also stated that the considerations which could be put forward concerning the leasing of the facilities used for the production of the special reference quantities would have to be examined in the light of its previous observations concerning the date at which those assets had been acquired and the date at which they had been added to the initial SLOM holding.
I-25) не засяга производителите в квота SLOM, обратно на твърдението на ищците, които са се обърнали към нея.
Finally, the Commission stated that, contrary to the view of the applicants who had raised the matter before it, the judgment of the Court of Justice in Case C-341/89 Ballmann [1991] ECR I-25 did not concern SLOM producers.
Ищците обаче считат, че от член 3а, параграф 1 от Регламент № 1546/88, изменен с Регламент № 1033/89, следва, че заявителят на временно референтно количество вече не трябва да владее цялото първоначално SLOM стопанство.
The applicants, however, consider that it is apparent from Article 3a(1) of Regulation No 1546/88, as amended by Regulation No 1033/89, that an applicant for a provisional reference quantity no longer had to be in possession of the whole of the initial SLOM holding.
Всъщност, доколкото било достатъчно само малка част дори от това стопанство все още да бъде използвана, временното референтно количество щяло непременно да бъде произведено чрез използването на други средства за производство.
In so far as it was sufficient that only a part of that holding, even a small part, was still being used, the provisional reference quantity would necessarily
Според ищците следователно е достатъчно производителят все още да притежава част от производствените единици, които е управлявал към момента на поемане на задължението за непредлагане на пазара.
In the applicants’ view, it was thus sufficient if the producer still possessed a part of the production units which he had been operating at the time at which the nonmarketing undertaking was entered into.
Наред с това другите разпоредби на член 3а от Регламент № 1546/88, изменен с Регламент № 1033/89, потвърждавали, че предоставеното референтно количество можело до голяма степен да бъде произведено като се използват средства за производство, които не са част от първоначалното SLOM стопанство.
In addition, the other provisions of Article 3a of Regulation No 1546/88, as amended by Regulation No 1033/89, confirm that the reference quantity allocated could be produced to a large extent by using production assets which were not part of the initial SLOM holding.
В това отношение ищците изтъкват, за да се установи, че производственият капацитет на производителя е до нивото на заявеното референтно количество, че като доказателства се допускат постоянно заетата с пасбища площ и/или площта с фуражни култури в стопанството, както следват от плана за сеитбообращение и от извършеното засяване.
The applicants point out in that regard that the area of the holding still under grass and/or the area devoted to fodder plants as determined by the crop rotation and sowing plan drawn up were accepted as proof that the producer had the capacity to produce up to the reference quantity applied for.
Посоченият по-горе член 3а изобщо не посочвал условие, че става въпрос за постоянно заети с пасбища площи или други площи, принадлежащи на първоначалното SLOM стопанство.
Article 3a makes no mention of any condition that the areas still under grass or other areas had to belong to the initial SLOM holding.
Същият принцип се прилагал за инвестициите, предвидени в посочения член 3а, последното тире, които по принцип се отнасят до периода след изтичането на споразумението SLOM (а именно инвестициите, направени в рамките на проект за развитие, подаден преди 1 октомври 1984 г.).
The same principle applies to the investments mentioned in the final indent of Article 3a(1), which generally concern the period after the expiry of the SLOM agreement (that is to say, investments carried out under a development plan lodged before 1 October 1984).
Впрочем нито Регламент № 1078/77, нито регламентите за прилагане, основаващи се на него, не предвиждали задължението за поддържане в същото състояние на стопанството, за което е било прието задължение SLOM.
Moreover, neither Regulation No 1078/77 nor the implementing regulations based on it lay down an obligation to maintain in the same state the holding in respect of which a SLOM undertaking had been agreed to.
Ако законодателят желаел производството на мляко да бъде възобновено от първоначалното SLOM стопанство или от същата организационна и икономическа стопанска единица като разглежданата към момента на поемането на задължението SLOM, той трябвало изрично да го посочи в общностната правна уредба.
If the legislature had wished that milk production be resumed from the initial SLOM holding or using the same organisational and economic unit as that used at the time at which the SLOM undertaking was entered into, it ought to have stated so explicitly in the Community rules.
Следователно от Регламент № 857/84, изменен с Регламент № 764/89, във връзка с Регламент за прилагане № 1546/88, изменен с Регламент № 1033/89, произтичало, че производителят трябва да бъде в състояние да произведе заявените референтни количества като използва управляваните от него производствени единици, като поне част от посочените производствени единици, използвани за тази цел, трябва да съответства на производствените единици, с които той разполага към момента на поемането на задължението за непредлагане на пазара.
It is thus apparent from a reading of Regulation No 857/84, as amended by Regulation No 764/89, in conjunction with the implementing regulation, No 1546/88, as amended by Regulation No 1033/89, that a producer had to be able to produce the reference quantities applied for by using the production assets which he operated and part, at least, of those assets used for that purpose had to correspond to those which he possessed at the time at which he entered into the nonmarketing undertaking.