natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Следователно положение като това на г-н Jäger e сходно с това на всеки друг наследник, чието наследство включва само земеделски и горски имот в Германия, оставен в наследство от лице с местожителство в същата тази държава.
A situation such as that of Mr Jäger is therefore comparable to that of any other heir whose inheritance consists only of agricultural land and forestry situated in Germany bequeathed by a person domiciled in that State.
Поради това накрая следва да се разгледа дали ограничението върху движението на капитали, произтичащо от правна уредба като тази, предмет на спора по главното производство, може да бъде обективно оправдано с императивно съображение от обществен интерес.
Accordingly, it is, finally, necessary to examine whether the restriction on the movement of capital resulting from legislation such as that at issue in the main proceedings may be objectively justified by an overriding reason in the general interest.
Според германското правителство има императивно съображение от обществен интерес, което оправдава тази правна уредба.
The German Government submits that there is an overriding reason in the general interest which justifies that legislation.
То посочва най-напред, че въпросната правна уредба цели да компенсира специфичните разноски, свързани с поддържането на социалната функция, изпълнявана от земеделските и горски стопанства.
First of all, it points out that that legislation is designed to compensate for the specific costs involved in maintaining the social role fulfilled by agricultural land and forestry holdings.
Тази правна уредба позволявала да се избегне, от една страна, това наследниците на едно земеделско дружество да бъдат принудени да го продадат или да го изоставят, за да могат да платят данъка върху наследството, а от друга страна, разпокъсването на тези стопанства, които са гаранти на производителността и осигуряването на работни места и освен това са длъжни да изпълняват задълженията си, произтичащи от националната правна уредба.
That legislation makes it possible to prevent, first, the heir to an agricultural company from being forced to sell or relinquish it in order to be able to pay the inheritance tax and, secondly, the break-up of agricultural land and forestry holdings guaranteeing productivity and jobs and also required to comply with their obligations under the national legal order.
Според германското правителство това императивно съображение от обществен интерес можело да бъде уважено по същия начин, както между другото и необходимостта от запазване на съгласуваността на данъчната
In the view of the German Government, that overriding reason in the general interest could be considered the same as, indeed, the need to safeguard the coherence of the tax system. There is, it argues, a direct link between the specific obligations resulting
По-нататък, Finanzamt и германското правителство поддържат, че правната уредба, предмет на спора по главното производство, е оправдана от факта, че германските власти не са задължени да държат сметка за наличието на подобен обществен интерес в други държави-членки.
The Finanzamt and the German Government also submit that the legislation at issue in the main proceedings is justified by the fact that the German authorities are not obliged to take account of the existence of a comparable general interest in other Member States.
Това се дължало на обстоятелството, че специфичните задължения и разноски във връзка с даден земеделски и горски имот в Германия не тежат непременно по същия начин върху имоти от съшия вид, които се намират в други държави-членки.
That is the case since the specific obligations and costs associated with agricultural land and forestry in Germany do not necessarily weigh in the same manner on similar assets situated in other Member States.
В това отношение Finanzamt добавя, че дори ако сходни задължения и разноски са наложени в други държавичленки върху имоти от същия вид, Федерална република Германия не била длъжна да осигури тяхното компенсиране.
In that respect, the Finanzamt adds that, even if comparable obligations and costs were imposed in other Member States on those kinds of assets, the Federal Republic of Germany would not be required to ensure compensation in respect of them.
Разбира се, не може да се отрече, че цели, свързани с продължаването на дейността на земеделските и горски стопанства, както и с поддържане на заетостта в тях в случай на наследяване, могат сами по себе си при определени обстоятелства и при определени условия да бъдат от общ интерес и да обосноват ограничения върху свободата на движения на капитали (вж. в този смисъл Решение от 25 януари 2007 г. по дело Festersen, C-370/05, Сборник, стр. I-1129, точка 28).
It is, admittedly, conceivable that objectives connected with the carrying on of the activities of agricultural and forestry holdings and preservation of jobs in the latter in cases of inheritance may in themselves, in certain circumstances and under certain conditions, be in the public interest and capable of justifying restrictions on the free movement of capital (see, to that effect, Case C-370/05 Festersen [2007] ECR I-1129, paragraph 28).
I-2057, точка 23, както и относно освобождаване от данъка върху наследството, запазено за определени предприятия, поддържащи работни места на територията на съответната държавачленка — Решение от 25 октомври 2007 г. по дело Geurts и Vogten, C-464/05, Сборник, стp. I-9325, точка 27).
However, with regard to the arguments put forward by the Finanzamt and the German Government, these have been unable to demonstrate a need to refuse the benefit of a favourable assessment and other tax advantages to any heir who acquires by inheritance an agricultural or forestry holding which is not situated within German territory (see, to that effect, with regard to a tax advantage limited to research carried out in the Member State concerned, Case C-39/04 Laboratoires Fournier [2005] ECR I-2057, paragraph 23, and, with regard to an exemption from inheritance tax reserved to certain undertakings preserving jobs in the territory of the Member State concerned, Case C-464/05 Geurts and Vogten [2007] ECR I-9325, paragraph 27).
Всъщност следва да се отбележи, че що се отнася до целта да не се допусне тежестта на данъка върху наследството да постави в опасност продължаването на дейността на земеделските и горски стопанства, а по този начин и да се запази тяхната социална функция, никое от доказателствата в делото по главното производство не позволява да се констатира, че стопанствата, установени в други държави-членки, не се намират в положение, сходно с това на стопанствата, установени в Германия.
It should be noted that, in the case in the main proceedings, with regard to the objective of preventing the tax burden from jeopardising the continuation of the activities of agricultural and forestry holdings, and thereby the preservation of the social role of those holdings, there is no evidence in the present case to support a finding that the holdings established in other Member States are not in a comparable situation to that of holdings established in Germany.
Накрая, за да обоснове националната правна уредба, предмет на спора по главното производство, германското правителство изтъква пречки от практическо естество, които възпрепятствали транспонирането на предвидените от тази правна уредба критерии за оценяване спрямо земеделски и горски имоти, които се намират в други държави-членки.
Finally, in order to justify the national legislation at issue in the main proceedings, the German Government refers to practical difficulties which preclude the transposition of the assessment criteria provided for by the legislation at issue in the main proceedings to agricultural land and forestry assets situated in other Member States.
То обяснява, че тази процедура за оценяване се основава на стандартизирани стойности на добива за различните видове стопанства и че тези стойности са извлечени от статистически документи, изготвени от германската администрация.
It explains that that assessment procedure is based on standardised values of yield for the different types of holdings concerned and that those values have been derived from statistical documents compiled by the German authorities.
Подобни данни за намиращите се в други държавичленки земеделски и горски имоти не били на разположение.
Similar data are not available in respect of agricultural land and forestry assets situated in other Member States.
В това отношение следва да се отбележи, че макар действително да може да се окаже трудно за националните власти да приложат процедурата за оценяване, предвидена в § 140—144 от BewG, спрямо намиращ в друга държавачленка земеделски и горски имот, тази трудност не би могла да оправдае категоричен отказ за предоставяне на разглежданото данъчно предимство, след като от засегнатите данъкоплатци може да се поиска те сами да предоставят на въпросните органи данните, които считат за необходими, за да се осигури адаптираното прилагане на тази процедура спрямо стопанствата, които се намират в други държави-членки.
In that regard, it should be noted that, while it may indeed prove difficult for national authorities to apply the assessment procedure provided for in Paragraphs 140 to 144 of the BewG to agricultural land and forestry situated in another Member State, that difficulty cannot justify a categorical refusal to grant the tax advantage in question since the taxpayers concerned could be asked themselves to supply the authorities with the data which they consider necessary to ensure application of that procedure in such a way that it is adapted to holdings in other Member States.
Следва да се добави, че евентуалните трудности, срещани при определянето на стойността на имот, който се намира на територията на друга държавачленка, по специфична национална процедура така или иначе не са достатъчни, за да оправдаят пречките за свободното движение на капитали като тези които
It should be added that any disadvantages encountered in determining the value of assets situated in the territory of another Member State under a special national procedure cannot, in any event, be sufficient to justify restrictions on the free move-
JÄGER произтичат от правната уредба, предмет на спора по главното производство, която освен горепосочената процедура за оценяване, запазва за намиращите се на германска територия имоти и прилагането на други две данъчни предимства (вж. в този смисъл Решение от 4 март 2004 г. по дело Комисия/Франция, C-334/02, Recueil, стр. I-2229, точка 29).
JÄGER ment of capital such as those arising under the legislation at issue in the main proceedings, which, apart from that assessment procedure, also reserves application of two other tax advantages to assets situated within German territory (see, to that effect, Case C-334/02 Commission v France [2004] ECR I-2229, paragraph 29).
От горепосоченото следва да се заключи, че след като не е доказано, че националната правна уредба, предмет на спора по главното производство, е оправдана с оглед на императивно съображение от обществен интерес, член 73б, параграф 1 от Договора не допуска подобна правна уредба.
It must therefore be concluded that, as it has not been established that the national legislation at issue in the main proceedings is justified by overriding reasons in the general interest, Article 73b(1) of the Treaty precludes such legislation.
При тези обстоятелства на поставения въпрос следва да се отговори, че член 73б, параграф 1 от Договора, разглеждан във връзка с член 73г от Договора, следва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държавачленка, която за целите на изчисляването на данъка върху наследство, съставено от намиращи се на територията на тази държава имоти и от земеделски и горски имот, намиращ се в друга държавачленка,
In those circumstances, the answer to the question referred must be that Article 73b(1) of the Treaty, read in conjunction with Article 73d thereof, must be interpreted as precluding legislation of a Member State which, for the purposes of calculating the tax on an inheritance consisting of assets situated in that State and agricultural land and forestry situated in another Member State,
— предвижда, че имоти, който се намират в другата държавачленка, се оценяват по тяхната пазарна стойност, докато за идентичен имот, който се намира на национална територия, се прилага специална процедура за оценяване, чиито резултати се равняват средно едва на 10 % от посочената пазарната стойност, и
— provides that account be taken of the fair market value of the assets situated in that other Member State, whereas a special valuation procedure exists for identical domestic assets, the results of which amount on average to only 10% of that fair market value, and
Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
The costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:
On those grounds, the Court (Second Chamber) hereby rules:
Член 73б, параграф 1 от Договора за ЕО (понастоящем член 56, параграф 1 ЕО), разглеждан във връзка с член 73г от Договора за ЕО (понастоящем член 58 ЕО), следва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държавачленка, която за целите на изчисляването на данъка върху наследство, съставено от намиращи се на територията на тази държава имоти и от земеделски и горски имот, намиращ се в друга държавачленка,
Article 73b(1) of the EC Treaty (now Article 56(1) EC), read in conjunction with Article 73d of the EC Treaty (now Article 58 EC), must be interpreted as precluding legislation of a Member State which, for the purposes of calculating the tax on an inheritance consisting of assets situated in that State and agricultural land and forestry situated in another Member State,
— предвижда, че имот, който се намира в другата държавачленка, се оценява по неговата пазарна стойност, докато за идентичен имот, който се намира на национална територия, се прилага специална процедура за оценяване, чиито резултати се равняват средно едва на 10 % от посочената пазарна стойност, и
— provides that account be taken of the fair market value of the assets in that other Member State, whereas a special valuation procedure exists for identical domestic assets, the results of which amount on average to only 10% of that fair market value, and
(Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция)
(Reference for a preliminary ruling from the Cour de cassation (France))
„Сближаване на законодателствата — Директива 86/653/ЕИО — Самостоятелно заети търговски представители — Право на комисиона на представител, натоварен с определена географска област — Сделки, сключени без намесата на принципала“
(Approximation of laws — Directive 86/653/EEC — Selfemployed commercial agents — Right of an agent entrusted with a specific geographical area to a commission — Transactions concluded without any action on the part of the principal)
Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2008 г. . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Свободно движение на хора — Свобода на установяване — Самостоятелно заети търговски представители — Директива 86/653
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Selfemployed commercial agents — Directive 86/653
(член 7, параграф 2, първо тире, член 10, параграфи 1 и 2 и член 11, параграф 1 от Директива 86/653 на Съвета)
(Council Directive 86/653, Arts 7(2), first indent, 10(1) and (2), and 11(1))
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО C-19/07 може да иска комисиона, е задължително.
SUMMARY — CASE C-19/07 the commercial agent can claim commission is indispensable.
Това се потвърждава от текста на член 11, параграф 1 от директивата, съгласно който правото на комисиона на търговския представител се погасява само ако и в степента, в която се установи, че договорът между клиента и принципала няма да бъде изпълнен и че неизпълнението не се дължи на причина, за която принципалът отговаря.
That is supported by the wording of Article 11(1) of that directive, according to which the commercial agent’s right to commission can be extinguished only if and to the extent that it is established that the contract between the third party and the principal will not be executed, and that fact is due to a reason for which the principal is not to blame.
Член 7, параграф 2, първо тире от Директива 86/653 относно координирането на правото на държавитечленки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, трябва да се тълкува в смисъл, че търговският представител, натоварен с определена географска област, няма право на комисиона за сделките, сключени от принадлежащи към тази област клиенти с трето лице при липсата на пряка или непряка намеса на принципала.
The first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 on the coordination of the laws of the Member States relating to selfemployed commercial agents must be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area does not have the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
Националната юрисдикция следва да установи дали данните, с които разполага, преценени като се има предвид грижата за защита на търговския представител, която представлява една от целите на директивата, както и задължението за почтеност и добросъвестност на принципала по силата на член 4 от директивата, ѝ позволяват да установи съществуването на такава намеса, независимо дали същата има правно естество, например посредством представител, или фактическо.
It is for the national court to establish whether or not the evidence before it, assessed in the light of the aim of protecting the commercial agent which is one of the objectives of that directive and of the obligation on the principal to act dutifully and in good faith under Article 4 of that directive, allows it to establish the existence of such action, be that action of a legal nature, for example through the intermediary of a representative, or of a factual nature.
Всъщност макар тази разпоредба да се отнася единствено до „сделки, сключени по време на периода, обхванат от договора за представителство“, само с уточнението, че тези сделки са сключени с клиент, принадлежащ към географска област или група от клиенти, с които е натоварен търговският представител, от систематичното тълкуване на параграфи 1 и 2 от член 10 от директивата все пак следва, че правото на комисиона на търговския представител възниква или когато принципалът е изпълнил или е трябвало да изпълни задължението си, или когато третото лице по отношение на договора за представителство, т.е. клиентът, е изпълнило или е трябвало да изпълни своето задължение.
Although that provision merely refers to any ‘transactions concluded during the period covered by the agency contract’, without any other requirement than that those transactions have been entered into with a customer belonging to a geographical area or a group of customers for whom the commercial agent is responsible, it nevertheless follows from the combination of Article 10(1) and Article 10(2) of Directive 86/653 that the commercial agent’s right to commission arises either when the principal has or should have carried out his obligation, or when the third party to the agency contract, that is the customer, has or should have carried out his obligation.
При всички тези случаи участието на принципала в сделките, във връзка с които търговският представител
In each instance, the presence of the principal in the transactions for which
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (първи състав)
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)17 January 2008 *
По дело C-19/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Cour de cassation (Франция) с акт от 19 декември 2006 г., постъпил в Съда на 23 януари 2007 г., в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Cour de cassation (France), made by decision of 19 December 2006, received at the Court on 23 January 2007, in the proceedings
* Език на производството: френски.
* Language of the case: French.
СЪДЪТ (първи състав), състоящ се от: г-н P. Jann (докладчик), председател на състав, г-н A. Tizzano, г-н A. Borg Barthet, г-н M. Ilešič и г-н E. Levits, съдии, генерален адвокат: г-н D. Ruiz-Jarabo Colomer, секретар: г-н R. Grass, предвид изложеното в писмената фаза на производството, като има предвид становищата, представени:
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
— за френското правителство, от г-н G. de Bergues и г-жа A.-L. During, в качеството на представители,
— the French Government, by G. de Bergues and A.-L. During, acting as Agents,
— за германското правителство, от г-н M. Lumma и г-н A. Dittrich, в качеството на представители,
— the German Government, by M. Lumma and A. Dittrich, acting as Agents,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н H. Støvlbæk и г-н A. Bordes, в качеството на представители, предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение, постанови настоящото
— the Commission of the European Communities, by H. Støvlbæk and A. Bordes, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 7, параграф 2 от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавитечленки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (OВ L 382, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 7(2) of Council Directive 86/653/EEC of 18 December 1986 on the coordination of the laws of the Member States relating to selfemployed commercial agents (OJ 1986 L 382, p.
176, наричана по-нататък „Директивата“).
17) (‘Directive 86/653’).
Този въпрос е повдигнат в рамките на спор между наследниците на г-н Chevassus-Marche и дружествата Groupe Danone, Kro beer brands SA и Évian eaux minérales d’Évian SA във връзка с изплащането на комисиони, за които се твърди, че са дължими на г-н Chevassus-Marche.
The reference has been made in the course of proceedings between the heirs of Mr Chevassus-Marche and Groupe Danone, Kro beer brands SA and Évian eaux minérales d’Évian SA regarding the liability of those companies for the payment of commission to Mr Chevassus-Marche.
Член 1, параграф 2 от Директивата определя търговския представител като „самостоятелно зает посредник, който има дълготрайни пълномощия да договаря продажбата или покупката на стоки от името на друго лице, наричано по-долу „принципал“, или да договаря и сключва такива сделки от името и за сметка на този принципал“.
Article 1(2) of Directive 86/653 defines a commercial agent as being ‘a selfemployed intermediary who has continuing authority to negotiate the sale or the purchase of goods on behalf of another person, hereinafter called the “principal”, or to negotiate and conclude such transactions on behalf of and in the name of that principal’.
Съгласно член 4, параграф 1 от Директивата:
Article 4(1) of Directive 86/653 states:
„В отношенията си със своя търговски представител един принципал трябва да действа почтено и добросъвестно.“
‘In his relations with his commercial agent a principal must act dutifully and in good faith.’
Член 7 от Директивата гласи:
Article 7 of that directive provides:
Търговският представител има право на комисиона за търговски сделки, които са сключени по време на периода, обхванат от договора за представителство: a) когато сделката е била сключена в резултат на неговата намеса; или
A commercial agent shall be entitled to commission on commercial transactions concluded during the period covered by the agency contract: