natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Правила 9 и 10 предвиждат ограничения, които забраняват изхвърлянето в специални пространства, на минимално разстояние от сушата или в определено максимално количество (изразено като моментно изхвърляно количество за морска миля, като общо количество или като нефтено съдържание на отпадъчния флуид).
7 Regulations 9 and 10 contain restrictions prohibiting discharges in special areas within a minimum distance from land or of more than a specific quantity (as a rate of discharge per nautical mile, as a total quantity or as the oil content of the discharge).
Следователно изхвърлянето в морето на нефт или нефтени смеси от кораби е забранено, освен ако не са спазени редица условия.
The discharge from vessels of oil or oily mixtures into the sea is thus prohibited unless a number of conditions are satisfied.
i) при условие че са взети всички разумни предпазни мерки след настъпването на повредата или след откриването на изхвърлянето с цел предотвратяване или намаляване до минимум на изхвърлянето; и
(i) provided that all reasonable precautions have been taken after the occurrence of the damage or discovery of the discharge for the purpose of preventing or minimising the discharge; and
Правило 11 от приложение I обаче предвижда изключения от забраните за изхвърляне:
However, Regulation 11 of Annex I lays down exceptions to the prohibitions on discharge:
7 — Приложението е допълнено и преструктурирано с Резолюция MEPC.117(52) от 15 октомври 2004 г., която е в сила от 1 януари 2007 г.
7 — The annex was supplemented and restructured by Resolution MEPC.117(52) of 15 October 2004, which has been in force since 1 January 2007.
Правила 9 и 10, разглеждани в настоящото производство, не са изменени по съдържание, но понастоящем са уредени с правила 15, 34 и 4.
Regulations 9, 10 and 11 under consideration in the present case remained substantively unchanged but are now laid down in Regulations 15, 34 and 4.
За опростяване се използва предишното номериране.
For the sake of simplicity, the previous numbering is used.
ii) изключение на случаите, когато собственикът или капитанът на кораба е действал с намерението да
except if the owner or the master acted either with intent to cause
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-308/06 причини повреда или неразумно( 8)и със съзнанието, че може да причини повреда; или сочените разпоредби обаче не се прилагат към нефт и нефтени смеси, а към вредни течни вещества под формата на насипни товари.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 damage, or recklessly[ 8] and with knowledge that damage would probably result; or mixtures but to noxious liquid substances in bulk.
Правило 5 от приложение II забранява изхвърлянето в морето на определени вещества.
Regulation 5 of Annex II prohibits the discharge into the sea of specified substances.
Правило 6, буква b) от приложение II гласи:
Regulation 6(b) of Annex II provides:
„Правило 5 от настоящото приложение не се прилага при:
‘Regulation 5 of this Annex shall not apply to:
[…] c) изхвърлянето в морето на вещества, съдържащи нефт, одобрени от администрацията (на държавата, под чийто флаг плава), когато са използвани за целите на бойни инциденти със специфично замърсяване, с оглед намаляване до минимум щетата от замърсяване.
(c) the discharge into the sea of substances containing oil, approved by the Administration [of the flag State], when being used for the purpose of combating specific pollution incidents in order to minimise the damage from pollution.
Всяко такова изхвърляне е предмет на одобрение от всяко едно правителство, под чиято юрисдикция се очаква, че ще се извърши изхвърлянето.“ (Бележка под линия 8 е добавена от автора.)
Any such discharge shall be subject to the approval of any Government in whose jurisdiction it is contemplated the discharge will occur.’
8 — В автентичните езикови версии се използват следните понятия — на английски: recklessly (безогледно, безгрижно, безразсъдно), на френски: témérairement (безразсъдно, самонадеяно), на испански: imprudencia temeraria (безразсъдна непредпазливост или необмисленост), а на руски: самонадеянно (самонадеяно, високомерно, дръзко).
8 — The authentic language versions use the following terms: English: recklessly; French: témérairement (foolhardily, rashly); Spanish: imprudencia temeraria (foolhardy imprudence or thoughtlessness); and Russian: самонадеянно (presumptuously, arrogantly, impudently).
Официалният превод на немски език на Конвенция Марпол 73/78, Anlage zum Bundesgesetzblatt 1996 II S.18 и също възпроизвеждането на съответните разпоредби на Марпол 73/78 в приложението към Директивата според мене превеждат това понятие погрешно като „fahrlässig“.
The official German translation of the Marpol Convention, Annex to Bundesgesetzblatt 1996, II, p. 18, and also the reproduction of the relevant Marpol provisions in the annex to the directive translate this, in my view incorrectly, as ‘fahrlässig’.
Вж. също § 435 от германския Търговски кодекс (Handelsgesetzbuch).
786), which are couched in identical terms. See also Paragraph 435 of the Handelsgesetzbuch (German Commercial Code).
9 — Приложението е изменено и преструктурирано с Резолюция MEPC.118(52) от 15 октомври 2004 г., която е в сила от 1 януари 2007 г.
9 — The annex was supplemented and restructured by Resolution MEPC.118(52) of 15 October 2004, which has been in force since 1 January 2007.
Правило 6, разглеждано в настоящото производство, сега е правило 3 и обосновава изключение от всички изисквания към изхвърлянето на вещества, обхванати от приложение II.
Regulation 6 under consideration in the present case is now Regulation 3 and establishes an exception to all the requirements on a discharge of the substances covered by Annex II.
10 — Вж. бележка под линия 8.
except if the owner or the master acted either with intent to cause
причини вреда.“ (Бележка под линия 10 е добавена от автора.) a) недействителен ли е член 4 от Директива [2005/35], доколкото изисква от държавитечленки да считат грубата небрежност за критерий за отговорността за изхвърляне на замърсяващи вещества, и/или
Is Article 4 of the Directive invalid in so far as it requires Member States to treat serious negligence as a test of liability for discharge of polluting substances; and/or
III — Преюдициално запитване б) недействителен ли е член 5, параграф 1 от Директива [2005/35], доколкото изключва приложението на изключенията, посочени в правило 11, буква b) от приложение I и в правило 6, буква b) от приложение II към [Конвенция] Marpol 73/78?
Is Article 5(1) of the Directive invalid in so far as it excludes the application of the exceptions in Annex I Regulation 11(b) of MARPOL 73/78 and in Annex II Regulation 6(b) of MARPOL 73/78?
По искане на жалбоподателите High Court of Justice отправя следните преюдициални въпроси:
At the request of the claimants the High Court of Justice has referred the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
3) Зачита ли член 4 от Директива [2005/35], изискващ от държавитечленки да приемат национални мерки, които включват като критерий за отговорност грубата небрежност и санкционират изхвърлянията в териториалните морски води, правото на мирно преминаване, предвидено от Конвенцията [от Монтего Бей], и евентуално, недействителен ли е член 4 в това отношение?
(3) Does Article 4 of the Directive, requiring Member States to adopt national legislation which includes serious negligence as a standard of liability and which penalises discharges in territorial sea, breach the right of innocent passage recognised in the Convention on the Law of the Sea and, if so, is Article 4 invalid to that extent?
„1) По отношение на проливите, използвани за международно корабоплаване, изключителната икономическа зона или еквивалентната зона на държавачленка и откритото море, недействителен ли е член 5, параграф 2 от [Директива 2005/35], доколкото ограничава изключенията, посочени в правило 11, буква b) от приложение I и в правило 6, буква b) от приложение II от [Конвенция] Marpol 73/78, до собствениците, капитаните или членовете на екипажа?
(1) In relation to straits used for international navigation, the exclusive economic zone or equivalent zone of a Member State and the high seas, is Article 5(2) of Directive 2005/35/EC invalid in so far as it limits the exceptions in Annex I Regulation 11(b) of MARPOL 73/78 and in Annex II Regulation 6(b) of MARPOL 73/78 to the owners, masters and crew?
4) Зачита ли употребата на израза „груба небрежност“ в член 4 от Директива [2005/35] принципа на правната сигурност, и евентуално, недействителен ли е член 4 в това отношение?“
(4) Does the use of the phrase ‘serious negligence’ in Article 4 of the Directive infringe the principle of legal certainty and, if so, is Article 4 invalid to that extent?
В писмената фаза на производството участват жалбоподателите в главното производство, Кралство Дания, Република Естония, Република Гърция, Кралство
The claimants in the main proceedings, the Kingdom of Denmark, the Republic of Estonia, the Hellenic Republic, the
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-308/06 морски пространства (по този въпрос по-долу в точка В).
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 part of the territory of the coastal States, to the same extent as in other areas of the sea (see C below).
На последно място (в точка Г) следва да се разгледа дали грубата небрежност като критерий за отговорност е съвместима с принципа на правната сигурност.
Finally, it will be necessary to examine whether the standard of liability of serious negligence is compatible with the principle of legal certainty (see D below).
Испания, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Малта, Кралство Швеция и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, както и Европейският парламент, Съветът на Европейския съюз и Комисията на Европейските общности.
Kingdom of Spain, the French Republic, the Italian Republic, the Republic of Cyprus, the Republic of Malta, the Kingdom of Sweden, the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, the European Parliament, the Council of the European Union and the Commission of the European Communities have submitted observations to the Court.
В съдебното заседание на 25 септември 2007 г. участват всички посочени по-горе страни в производството, с изключение на Кралство Дания и Република Естония.
All of the abovementioned parties, other than the Kingdom of Denmark and the Republic of Estonia, made submissions at the hearing on 25 September 2007.
А — По допустимостта на преюдициалното запитване
A — Admissibility of the request for a preliminary ruling
IV — Правен анализ
IV — Legal appraisal
Френското правителство поставя въпроса за допустимостта на преюдициалното запитване.
The French Government has doubts as to the admissibility of the reference.
За разлика от дело British American Tobacco 11, препращащата юрисдикция не била посочила, че в спора по главното производство ставало дума за законосъобразността на планираното транспониране на разглежданата директива.
It contends that, unlike in British American Tobacco, 11the referring court has failed to show that the main action concerns the lawfulness of the intended transposition of the directive at issue.
Също, поне с оглед на първия въпрос, нямало никакъв спор между страните в главното производство.
Furthermore, it argues, there is no disagreement between the parties to the main proceedings, at least as regards the first question.
Тези твърдения се основават на това, че по изключение Съдът трябва да разгледа обстоятелствата, при които е сезиран от националния съд, за да провери собствената си компетентност 12.
These objections are based on the fact that, in exceptional circumstances, it is for the Court to examine the conditions in which a case has been referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction.
Съгласно постоянната съдебна практика отправеното от националната юрисдикция запитване може да бъде отхвърлено само ако е очевидно, че исканото тълкуване на общностното право няма никаква връзка
12It is settled caselaw that a reference from a national court may be refused
По-долу (в точка А) в самото начало ще разгледам някои съмнения по отношение на допустимостта на преюдициалното запитване и на компетентността на Съда.
Below I shall first examine various uncertainties as to the admissibility of the request for a preliminary ruling and the jurisdiction of the Court of Justice (see A below).
След това във връзка с отговора на първия въпрос става дума за критерия за отговорност за нарушения на правилата за изхвърляне на замърсяващи вещества извън териториалното море, т.е. в открито море, в морски проливи, използвани за международния транспорт, и в изключителната икономическа зона.
I shall then deal with the first question concerning the standard of liability in respect of discharge offences outside the territorial sea, that is to say, on the high seas, in straits used for international navigation and in the exclusive economic zone.
Ще се изясни, че въз основа на взаимодействието си с Конвенцията от Монтего Бей [Конвенцията] Marpol 73/78 дефинира изчерпателно стандарта за отговорност, който следва да се прилага в тези морски пространства (във връзка с това по-долу в точка Б).
As will be seen, Marpol 73/78 defines definitively the standard of liability to be applied in these areas of the sea by reason of its interaction with the Convention on the Law of the Sea (see B below).
За разлика от това по отношение на териториалното море, което ще бъде предмет на разглеждане по втория и по третия въпрос, Marpol 73/78 има в най-добрия случай функцията на минимален — обвързващ за държавитечленки, но не и за Общността — стандарт, по-специално поради факта че в посоченото пространство, което е част от държавната територия на крайбрежните държави, Конвенцията от Монтего Бей не ограничава в такъв широк обхват нормативните компетентности като в други
By contrast, in the territorial sea, which is to be considered in the second and third questions, Marpol 73/78 has at most the function of a minimum standard — binding only on the Member States but not on the Community — in particular because the Convention on the Law of the Sea does not restrict rule-making powers in this area, which forms
с действителността или с предмета на спора по главното производство, когато проблемът е от хипотетично естество или когато Съдът не разполага с необходимите фактически и правни елементи, за да бъде полезен с отговора си на поставените му въпроси 13.
INTERTANKO AND OTHERS only if it is quite obvious that the interpretation of Community law sought bears no relation to the actual facts of the main action or to its purpose, or where the problem is hypothetical or the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it.
С изключение на тези случаи, Съдът принципно е длъжен да се произнесе по преюдициалните въпроси за тълкуването на разпоредби на общностното право 14.
13Save for such cases, the Court is, in principle, bound to give a preliminary ruling on questions concerning the interpretation of Community law.
В този контекст понятието за тълкуване включва и разглеждане на действителността 15.
14In this connection the term ‘interpretation’ also includes the examination of validity. 15
Понататък Дания и Съветът поставят въпроса дали Съдът е компетентен да се произнесе по тълкуването на Конвенцията от Монтего Бей.
Furthermore, Denmark and the Council question whether the Court has jurisdiction to interpret the Convention on the Law of the Sea.
Към Конвенцията са се присъединили Общността и всички нейни държавичленки въз основа на споделена компетентност 17.
The Convention was concluded by the Community and all of its Member States on the basis of shared competence.
Поради това Съдът принципно не е компетентен да тълкува разпоредби, които са от изключителната компетентност на държавитечленки.
17 Therefore, in principle the Court does not have jurisdiction to interpret provisions which fall within the exclusive competence of the Member States.
Само по изключение той може да има право да тълкува такива правила, за да установи дали те попадат в изключителната компетентност на държавитечленки 18.
Only in exceptional circumstances may it have the power to interpret such rules in order to establish whether or not they fall within the exclusive competence of the Member States. 18
Съдът обаче приема за установено, че наличието на разпоредби на общностното право — като техният обхват и вид не са определящи — в специалния контекст на Конвенцията от Монтего Бей по въпроси, които урежда посочената конвенция, е условие да се приеме, че е налице споделена компетентност 19.
However, the Court has ruled that, within the specific context of the Convention on the Law of the Sea, a finding that there is shared competence is contingent on the existence of Community rules within the areas covered by the Convention provisions in issue, irrespective of what may otherwise be the scope and nature of those rules.
С други думи, в областта на Конвенцията от Монтего Бей съществува наймалкото и компетентност на Общността по въпроси, уредени в посочената конвенция, щом като въобще има приложимо общностно право, независимо от това дали общностната правна уредба е изчерпателна или за държавитечленки остава свобода на преценка в законодателната дейност.
19In other words, as regards the Convention on the Law of the Sea the Community at least also has competence for the matters covered by it, if any relevant Community law in fact exists at all, regardless of whether the rules of Community law are definitive or the Member States retain certain margins of discretion.
Френското правителство не изтъква никакво съображение в полза на тезата, че преюдициалните въпроси или спорът по главното производството били от хипотетично естество.
The French Government provides no evidence that the questions referred or the main action are hypothetical.
Напротив, очевидно е, че спорът по главното производство е от реално естество и че преюдициалните въпроси имат основно значение за решаването на този спор.
Rather, it is clear that the main action relates to actual facts and that the questions referred are central to the resolution of this dispute.
Съдът също няма нужда от други елементи относно естеството на спора по главното производство, за да отговори на преюдициалното запитване.
Nor does the Court require further material on the nature of the main action in order to answer the questions referred to it.
От Решение по дело British American Tobacco 16, посочено по-горе, Съдът е запознат с факта, че в Обединеното кралство е възможно да се подаде жалба за препятстване транспонирането на директива, която може да доведе до отправянето до Съда на въпроси за действителноста на посочената директива.
On the contrary, since the judgment in British American Tobacco 16the Court has been aware that in the United Kingdom it is possible to bring an action seeking to prevent implementation of a directive which may result in questions on the validity of that directive being referred to the Court.
Въпреки съмненията на френското правителство по допустимостта, преюдициалното запитване следователно не трябва да се отхвърли.
Therefore, in spite of the French Government’s doubts as to its admissibility, the request for a preliminary ruling cannot be refused.
Поради това в настоящия случай доводът на Дания и на Съвета, че Съдът не
Consequently, the argument put forward by Denmark and the Council that the Court
13 — Вж. по-специално Решение от 15 декември 1995 г. по дело Bosman (С-415/93, Recueil, стр.
13 — See, inter alia, Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 61, and Case C-344/04 IATA and ELFAA [2006] ECR I-403, paragraph 24.
17 — Решение от 30 май 2006 г. по дело Комисия/Ирландия (MOX-Plant) (С-459/03, Recueil, стр. I-4635, точка 83).
17 — Case C-459/03 Commission v Ireland (‘MOX plant’) [2006] ECR I-4635, paragraph 83.
14 — Виж Решение по дело Bosman (посочено по-горе в бележка под линия 13, точка 59) и Решение по дело IATA и ELFAA (посочено по-горе в бележка под линия 13, точка 24).
14 — See Bosman, paragraph 59, and IATA and ELFAA, paragraph 24, both cited in footnote 13.
19 — Решение по дело Комисия/Ирландия (MOX-Plant) (посочено по-горе в бележка под линия 17, точка 108).
19 — Commission v Ireland (‘MOX plant’), cited in footnote 17, paragraph 108.
16 — Посочено по-горе в бележка под линия 11.
15 — IATA and ELFAA, cited in footnote 13, paragraph 24.16 — Cited in footnote 11.
Следователно на първо място трябва да се уточни дали Marpol 73/78 представлява критерий за законосъобразността на Директива 2005/35 и след това евентуално дали Marpol 73/78 ограничава отговорността за инцидентни изхвърляния, както твърдят жалбоподателите.
Consequently, it is necessary to determine, first of all, whether Marpol 73/78 is the criterion for determining the legality of Directive 2005/35 and, if so, whether Marpol 73/78 limits liability for accidental discharges in the manner alleged by the claimants.
бил компетентен, е несъстоятелен.
does not have jurisdiction cannot be upheld in this case.
Следва да се приеме, че разпоредбите на Конвенцията от Монтего Бей, които са относими за разглеждане на Директива 2005/35, наймалкото попадат в компетентност, която е споделена между държавитечленки и Общността.
It must be assumed that the provisions of the Convention on the Law of the Sea relevant to an examination of Directive 2005/35 at least fall within an area of Community competence shared with the Member States.
В противен случай Директивата би трябвало да бъде отменена само поради липсата на правно основание.
Were this not the case, the directive would have to be repealed on the ground that it did not have a sufficient legal basis.
Нито една от страните в производството обаче не оспорва правното основание на Директивата.
However, none of the parties disputes the legal basis of the directive.
Marpol 73/78 като критерий за законосъобразността на Директива 2005/35
Marpol 73/78 as the criterion for determining the legality of Directive 2005/35
Следователно Съдът е компетентен да даде тълкуване на съответните разпоредби на Конвенцията от Монтего Бей.
Therefore, the Court of Justice does have jurisdiction to interpret the relevant provisions of the Convention on the Law of the Sea.
Б — По първия въпрос — отговорност на лица, които не са посочени в Marpol 73/78
B — First question — Liability of persons not referred to in Marpol 73/78
Първият въпрос се отнася до отговорността на лица, които не са посочени в Marpol 73/78, за изхвърляния извън териториалното море.
The first question concerns the liability of persons not referred to in Marpol 73/78 for discharges outside the territorial sea.
Според жалбоподателите, Гърция, Малта и Кипър съответните правила са несъвместими с Marpol 73/78.
The claimants, Greece, Malta and Cyprus consider that the rules in question are incompatible with Marpol 73/78.
Страните в производството застъпват различни хипотези, които могат да доведат до използването на Marpol 73/78 като критерий за законосъобразността на Директива 2005/35.
The parties put forward a variety of arguments which may justify use of Marpol 73/78 as the criterion for determining the legality of Directive 2005/35.
На първо място, Общността би могла по силата на международното право да е обвързана от Marpol 73/78 (по този въпрос в буква а).
Firstly, the Community may be bound by Marpol 73/78 under international law (see (a) below).
На второ място, Marpol 73/78 би могла косвено да обвързва Общността, доколкото Конвенцията от Монтего Бей ограничава нормативните правомощия на Общността чрез позоваване на стандартите в Marpol 73/78 (по този въпрос в буква б).
Secondly, Marpol 73/78 could be indirectly binding on the Community in so far as the Convention on the Law of the Sea restricts the Community’s rule-making powers with reference to the Marpol standards (see (b) below).
На трето място, обвързването от Marpol 73/78 би могло да произтича от това, че Директива 2005/35 има за цел да хармонизира прилагането на Конвенцията на общностно равнище (по този въпрос в буква в).
Thirdly, Marpol 73/78 may be binding by dint of the fact that Directive 2005/35 is intended to harmonise implementation of the Marpol Convention at Community level (see (c) below).