natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Вследствие на това европейските договорености, сключени едва на 14 март 1994 г., по време на срещата в Schoten, когато страните са констатирали неуспеха на световните споразумения по време на последните срещи в Брюж и в Johor Bahru през ноември 1993 г. и през април 1994 г. (съображения 92—95 от Решението), от тази гледна точка са имали самостоятелно значение спрямо споразумението за взаимно оттегляне от европейския и северноамериканския пазар.
Consequently, the European arrangements, which were agreed only on 14 March 1994 at the Schoten meeting — whereas the parties noted the failure of the global agreements at the last meetings in Bruges and in Johor Bahru in November 1993 and April 1994 (recitals 92 to 95 to the Decision) — were, from that point of view, autonomous by reference to the agreement on mutual withdrawal from the European and North American markets.
Тази констатация се налага на още по-силно основание относно периода след формалното прекратяване на всеки опит за споразумение на световно равнище (по време на срещата в Johor Bahru от 14 до 20 април 1994 г.).
That finding applies a fortiori with respect to the period after the formal termination of any attempt to reach agreement at global level (at the meeting in Johor Bahru between 14 and 20 April 1994).
Следователно Комисията погрешно поддържа в съображение 68 от Решението, че европейските производители са могли да „стабилизират“ пазара на ЕИП благодарение на предварителната подялба на световните пазари, доколкото по време на прилагането на споразуменията на европейско равнище тези пазари повече не са били поделени между северноамериканските и европейските производители.
The Commission is therefore incorrect to maintain at recital 68 to the Decision that the European producers were able to ‘stabilise’ the EEA market owing to the prior division of the global markets, since those markets were no longer shared between the North American producers and the European producers during the period when the agreements were implemented at European level.
Освен това като изтъква, че след формалното прекратяване на световните споразумения страните са продължили да ги прилагат и че северноамериканските производители са продължили да стоят извън европейския пазар в приложение на световните споразумения (вж. точка 155 по-горе), Комисията противоречи на съображение 165 от Решението, според което тя не е разполагала с доказателства, показващи, че е имало други срещи или контакти, в които северноамериканските производители били участвали и посредством които били определени цените за ЕИП или потвърдено тяхното първоначално задължение да не изнасят за Европа (вж. точка 9 по-горе).
Furthermore, by claiming that, after the formal termination of the global agreements, the parties continued to implement them and that the North American producers continued to remain outside the European market, by applying the global markets (see paragraph 155 above), the Commission contradicts recital 165 to the Decision, which states that the Commission had no evidence of further meetings or contacts involving North American producers whereby they fixed prices for the EEA or confirmed their original commitment not to export to Europe (see paragraph 9 above).
След запитване по този въпрос в съдебното заседание Комисията посочва, че с тази аргументация тя не е искала да изтъкне, че световното споразумение е продължило да съществува след възприетата в Решението дата на неговото прекратяване, а че на практика поведението на участващите предприятия е останало почти такова, каквото е било, когато тези споразумения са се били в сила.
Questioned on that point at the hearing, the Commission stated that, by that argument, it did not mean to claim that the global agreement had persisted after the date of termination established in the Decision but that, in practice, the conduct of the undertakings involved remained more or less the same as it had been when the agreements were in force.
Ето защо трябвало да се направи разграничение между това обстоятелство и посоченото в съображение 165 от Решението относно продължителността на световното споразумение.
It was therefore necessary to distinguish that circumstance from the one invoked at recital 165 to the Decision, which concerns the duration of the global agreement.
Налага се констатацията, че това разграничение, което впрочем противоречи на писмените изявления на Комисията (вж. точка 155 по-горе), се основава на погрешно тълкуване на член 81 ЕО.
It must be held that that distinction, which, moreover, contradicts the Commission’s written pleadings (see paragraph 155 above), is based on an incorrect interpretation of Article 81 EC.
Всъщност според постоянната съдебна практика установеният с членове 81 ЕО и 82 ЕО режим на конкуренцията се интересува от икономическите резултати от споразуменията или от всякаква друга форма, подобна на съгласуване или на координиране, вместо от тяхната правна форма.
It is settled caselaw that the system of competition established by Articles 81 EC and 82 EC is concerned with the economic consequences of agreements, or of any comparable form of concertation or coordination, rather than with their legal form .
Решение на Първоинстанционния съд от 29 юни 1995 г. по дело Solvay/Комисия, T-30/91, Recueil, стр. II-1775, точка 71 и Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2003 г. по дело Ventouris/Комисия, T-59/99, Recueil, стр.
Consequently, in the case of agreements which have ceased to be in force, it is sufficient, in order for Article 81 EC to apply, that they produce their effects beyond the date on which they formally come to an end (see Case T-30/91 Solvay v Commission [1995] ECR II-1775, paragraph 71, and Case T-59/99 Ventouris v Commission [2003] ECR II-5257, paragraph 182 and the caselaw cited).
II-5257, точка 182 и цитираната съдебна практика). От това следва, че продължителността на дадено нарушение не трябва да се преценява в зависимост от периода, по време на който споразумението е в сила, а в зависимост от периода, по време на който обвинените предприятия са имали забранено от член 81 ЕО поведение.
It follows that the duration of an infringement must be appraised not by reference to the period during which an agreement is in force, but by reference to the period during which the undertakings concerned adopted conduct prohibited by Article 81 EC.
Тезата на Комисията обаче не позволява да се обясни причината, поради която макар че след 20 април 1994 г. северноамериканските производители са продължили да се държат по предвидения в световните споразумения начин, не им е наложена никаква глоба.
The Commission’s argument offers no explanation as to why, if the North American producers continued to act beyond 20 April 1994 in the way provided for by the global agreements, no fine was imposed on them.
Следователно предложеното от Комисията тълкуване на съображение 165 от Решението не би могло да се приеме.
The interpretation of recital 165 to the Decision proposed by the Commission cannot therefore be accepted.
Относно посоченото от Комисията обстоятелство в дупликата по дело T-111/05, според което правните последици от световния картел продължавали да съществуват след неговото формално прекратяване (вж. точка 155 по-горе), следва да се посочи, че подобно на изложеното в предходната точка твърдение, то не е посочено в Решението.
As regards the circumstance on which the Commission relies in the rejoinder in Case T-111/05, namely that the effects of the global cartel continued after it had been formally terminated (see paragraph 155 above), it must be held that, like the assertion mentioned in the preceding paragraph, it is not to be found in the Decision.
Не би могло да се приеме обяснението, представено от Комисията по време на съдебното заседание, според което в съображение 96 от Решението тя се позовавала на това обстоятелство, доколкото то показвало, че износът от Северна Америка към ЕИП е останал относително слаб след края на световните договорености.
The explanation which the Commission provided at the hearing, that it referred to that circumstance at recital 96 to the Decision insofar as it stated that exports from North America to the EEA remained relatively low after the end of the global arrangements, cannot be accepted.
Всъщност от съображения 40 и 44 на Решението произтича, че през 1990 г. вносът на холин хлорид представлявал близо 9 % от оценената стойност на пазара в Общността, съставена от 12 държавичленки, докато през 1997 г. вносът на холин хлорида достигнал 9,3 % от обема на продажбите в цялото ЕИП.
It follows from recitals 40 and 44 to the Decision that in 1990 imports of choline chloride represented almost 9% of the estimated market value in the Community composed of 12 Member States whereas in 1997 imports of choline chloride reached 9.3% of the volume of sales in the entire EEA.
Тези стойности не биха могли да потвърдят тезата на Комисията, тъй като показват, че ситуацията относно вноса в европейския пазар е била почти същата както в периода, предшестващ сключването на споразуменията на световно равнище, така и в периода след тяхното изтичане и че следователно тези споразумения не са повлияли съществено на структурата на европейския пазар относно междуконтиненталния внос.
Those figures do not support the Commission’s argument, since they show that the situation with respect to imports into the European market was more or less the same for both the period preceding the agreements at global level and the period following their expiry and that, accordingly, those agreements did not substantially influence the structure of the European market in terms of intercontinental imports.
При всички случаи, дори и да се предположи, че съображение 96 от Решението се позовава по същество на твърдени изменения на структурата на европейския пазар, които се дължат на световните договорености и които са улеснили осъществяването на европейските договорености, то това обстоятелство не беше доказано.
In any event, even on the assumption that recital 96 to the Decision refers, in substance, to alleged changes in the structure of the European market occasioned by the global arrangements and which had facilitated the completion of the European arrangements, that circumstance has not been proven.
Всъщност Първоинстанционният съд покани страните, както и Akzo Nobel, да дадат своята оценка за пазарните дялове, притежавани от жалбоподателите и от Akzo Nobel на европейския пазар (схващан в смисъл, че включва държавите — членки на Общността, както и държавите от EАСТ, които създават ЕИП през 1994 г.) в третото тримесечие на 1992 г., тоест в началото на световните договорености.
The Court invited the parties and Akzo to give an assessment of the market shares held by the applicants and by Akzo Nobel on the European market (taken to mean that including the Member States of the Community and the EFTA States which formed the EEA in 1994) in the third quarter of 1992, that is to say at the beginning of the global arrangements.
Никоя от страните обаче не представя конкретни данни в това отношение поради причини, свързани с отдалечеността във времето на въпросните операции.
However, none of the parties submitted precise information in that regard, because the operations in question had taken place so long ago.
Вследствие на това следва да се направи преценка въз основа на произтичащите от Решението данни, както и от данните, произтичащи от административната преписка, към които Решението препраща.
It is therefore necessary to make an assessment on the basis of the information resulting from the Decision and also from the information deriving from the administrative file referred to in the Decision.
Както е посочено в съображения 97 и 153 от Решението, Akzo Nobel, BASF и UCB са притежавали повече от 75 % от европейския пазар в момента на започване
As stated at recitals 97 and 153 to the Decision, Akzo Nobel, BASF and UCB held more than 75% of the European market when the European arrangements began (in
BASF И UCB/КОМИСИЯ на европейските договорености (март 1994 г.) и поради това са можели да си поделят този пазар, без да се безпокоят от поведението на другите световни производители.
March 1994) and were therefore able to divide that market without being concerned about the conduct of the other global producers.
Този голям пазарен дял обаче не изглежда да е резултат от световните договорености.
However, that high market share does not appear to have been the result of the global arrangements.
Всъщност от съображение 40 от Решението произтича, че през 1990 г. вносът на холин хлорид е представлявал близо 9 % от стойността на пазара на Общността (3 525 t внос от 40 000 t).
It follows from recital 40 to the Decision that in 1990 imports of choline chloride represented almost 9% of the value of the Community market (3 525 tonnes imported out of 40 000 tonnes).
През първите седем месеца на 1992 г., която е била първата година на нарушението на световно равнище, вносът в Европа с произход от Северна Америка възлизал на 2 900 t на пазар от 43 800 t, или 6,6 % от европейския пазар (съображение 71).
During the first seven months of 1992, the first year of the infringement at global level, imports into Europe from North America came to 2 900 tonnes out of a market of 43 800 tonnes, or 6.6% of the European market (recital 71).
През същата година пазарният дял на Ertisa е възлизал на не повече от 7,9 % (производствен капацитет от 3 500 t съгласно стр.
In the same year, Ertisa’s market share came to 7.9% at most (production capacity of 3 500 tonnes according to page 1999 of the administrative file annexed to the defence in Case T-101/05).
Ако се отчита пазарният дял от около 15 % за ICI (четвъртият европейски производител, неучастващ във въпросните дейности, поради факта че по традиция се е ограничавал до пазара на Обединеното кралство) според бележка под линия 152 от Решението, остава колективен пазарен дял от минимум 70,5 % за Akzo Nobel, BASF и UCB през 1992 г.
If the market share of approximately 15% held by ICI (the fourth European producer and not involved in the activities in question, because it traditionally kept to the United Kingdom market), according to footnote 152 to the Decision, is taken into account, the collective market share for Akzo Nobel, BASF and UCB in 1992 is still at least 70.5%.
Ето защо следва да се констатира, че световните договорености не са предизвикали достатъчно съществено изменение в структурата на европейския пазар, и по-специално относно колективния пазарен дял на BASF, UCB и Akzo Nobel, което позволява да се стигне до извода, че благодарение на тях тримата европейски производители са могли да си поделят пазара на ЕИП.
It must therefore be held that the global arrangements did not cause a sufficiently significant change in the structure of the European market, in particular as regards the collective market share of BASF, UCB and Akzo Nobel, to support the conclusion that it was those arrangements that allowed the three European producers to share the EEA market.
При тези обстоятелства не би могло да се приеме твърдението, според което споразуменията на европейско равнище са представлявали продължаване и изпълнение на световните споразумения, просто замествайки световната подялба с подялбата на националните европейски пазари (вж. точка 155 по-горе).
In those circumstances, the assertion that the agreements at the European level constituted the continuation and the implementation of the global agreements by merely substituting the allocation of the European home markets for the global allocation (see paragraph 155 above) cannot be accepted.
Всъщност дадено антиконкурентно споразумение по принцип не може да се разглежда като средство за прилагането на друго вече приключило споразумение (вж. в този смисъл Решение по дело JFE Engineering и др./Комисия, точка 139 по-горе, точка 363).
An anticompetitive agreement cannot, in principle, be regarded as a means of implementing another agreement which has already come to an end (see, to that effect, JFE Engineering and Others v Commission, cited in paragraph 139 above, paragraph 363).
Що се отнася до преследваната цел от всеки от двата блока договорености, от съображения 64—68 и 150—153 от Решението произтича, че Комисията е споменала съществуването на единна антиконкурентна цел, състояща се в достигане на изкуствено високи цени.
As regards the objective pursued by each of the two sets of arrangements, it follows from recitals 64 to 68 and 150 to 153 to the Decision that the Commission invoked the existence of a single anticompetitive objective, consisting in arriving at artificially high prices.
Макар и да е вярно обаче, че световното споразумение е предвиждало минималните приложими от производителите
However, while it is true that the global agreement specified minimum prices to be charged by producers (see, for example, recitals 77, 79, 85, 88,
РЕШЕНИЕ ОТ 12.12.2007 г. — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА T-101/05 И T-111/05 цени (вж. например съображения 77, 79, 85, 88, 90, 91 и 92 от Решението), не по-малко вярно е, че тази мярка е имала за единствена цел да запази ключовия елемент на това споразумение, а именно да се избегне износът от Европа към Северна Америка и обратно, а не да се направи подялба на европейския пазар между европейски производители.
90, 91 and 92 to the Decision), the fact remains that the sole objective of that measure was to protect the key element of that agreement, namely to avoid exports from Europe to North America and vice versa, and not to bring about a division of the European market between European producers.
Всъщност ако производителите решат да продават на европейските преработватели и дистрибутори на много ниски цени (поради своите възможности да произвеждат в излишък), това съгласно съображение 151 от Решението е щяло да позволи на последните да изнасят холин хлорид за Съединените щати на конкурентни цени.
If the producers had decided to sell to converters and to European distributors at prices that were too low (because of excess capacity), that, according to recital 151 to the Decision, would have allowed those converters and distributors to export choline chloride to the United States at competitive prices.
Напълно очевидно е, че северноамериканските производители би трябвало в замяна на това да възприемат подходящо по смисъла на споразумението поведение спрямо своите клиенти (преработватели и дистрибутори) в Съединените щати.
Clearly, the North American producers would, in return, have had to adopt appropriate conduct within the meaning of the agreement vis-à-vis their customers (converters and distributors) in the United States.
Според съображение 85 от Решението, в което се цитира изявление на DuCoa, „вярно е да се каже, че когато [представител на DuCoa] обяви, че те са възнамерявали да се опитат да повишат цените на световно равнище, това преди всичко се отнасяше за цените в Далечния Изток и в Латинска Америка; те нито обсъдиха, нито сключиха с европейците споразумение относно цените в Северна Америка, нито споразумение с европейците относно цените в Европа и тези въпроси не са били предмет на никакъв опит за постигане на споразумение“.
According to recital 85 to the Decision, which cites a statement by DuCoa,‘it was fair to say that when [DuCoa’s representative] said they discussed trying to get worldwide pricing up, that pricing was pricing in the Far East and Latin America primarily; and that they were not discussing or agreeing on prices in North America with the Europeans or not agreeing with prices in Europe with the Europeans, those were not subjects of any type of any attempted agreement’.
Според същото изявление „никога американските производители не са се опитвали да диктуват цените на холин хлорида в Западна Европа […], но те са споменали факта, че ако цените в Европа са много ниски, съществува вероятност стоката отново да се изнася към Съединените щати“.
According to the same statement, ‘there was no attempt to say, to the American producers, what choline pricing should be in Western Europe … other than if — if the prices were very low in Europe … there [were] discussions for fear that product could be shipped sideways back to the [United States]’.
Противно на това, което Комисията поддържа, изразите в това изявление не могат да бъдат тълкувани като позоваващи се изключително на срещата от януари 1993 г.
Contrary to the Commission’s contention, the terms of that statement do not allow it to be interpreted as referring exclusively to the meeting in January 1993.
Що се отнася до двете последни изречения от съображение 152, според които взаимовръзката между световния и европейския клон се доказва от факта, че стабилизирането на европейския пазар, което е било една от целите на световното споразумение, е щяло да бъде невъзможно без други тайни договорености между европейските производители, то това се основава на погрешна предпоставка.
The last two sentences of recital 152, which state that the link between the global and European parts is proved by the fact that the stabilisation of the European market, which was one of the objectives of the global agreement, would have been impossible without further collusive arrangements among the European producers, are based on an incorrect premiss.
Всъщност нито от Решението, нито от представените на Първоинстанционния съд материали по преписката, на които Комисията се основава, произтича, че „стабилизирането“ на посочените в световното споразумение пазари се е изразявало в конкретния случай в подялба на европейския и американския пазар между производителите, които са останали активни в тях.
It does not follow either from the Decision or from the documents in the file produced before the Court, on which the Commission relies for support, that the ‘stabilisation’ of the markets at which the global agreement was aimed was represented in this case by the allocation of the European and American markets among the producers who remained active on those markets.
Напротив, както беше посочено (вж. точка 192 по-горе), това „стабилизиране“ е целяло да се избегне междуконтиненталния износ на цени, по-ниски от тези, които са в сила в региона, в който се внася.
On the other hand, as has been noted (see paragraph 192 above), that ‘stabilisation’ was intended to avoid intercontinental exports at prices lower than those applicable in the region of import.
Според съображение 39 от Решението „когато това се случи, [този внос] може въпреки свързаните с него малки обеми да има дестабилизиращ ефект върху нивото на цените, които са в сила в региона, в който се внася, особено когато това ниво е относително високо“.
According to recital 39 to the Decision, ‘[i]f this is the case, [those imports] can, despite the small volumes involved, have a destabilising effect on the prevailing price level in the area of importation, especially if this price level were relatively high’.
Споменатото съображение уточнява, че този тип продажби може да бъде привлекателен за дружество, което произвежда излишък и се стреми да си възвърне част от своите фиксирани разходи.
That recital states that sales of that type may be attractive for a company with excess production which is trying to recover part of its fixed costs.
Фактът, че „стабилизирането“ на пазарите трябва да се разбира по този начин, се потвърждава със съображение 68 от Решението, посветено на функционирането на картела на световното равнище, което гласи: „[…] не е можело да се изключи рискът производителите да се освобождават от някои излишъци в производството под формата на отделни инцидентни продажби, предназначени единствено да покрият фиксираните производствени разходи.
The fact that the ‘stabilisation’ of the markets must be understood in that way is confirmed by recital 68 to the Decision, which deals with the functioning of the cartel at the global level, and which states ‘… there was always a risk that producers would offload any surplus production in the form of occasional spot exports, just to cover fixed production costs.
Макар че се отнася само за малки количества, такъв износ е можел да смути цените в пазара, в който се внася, тъй като клиентите биха могли да използват продажбите, когато такива бъдат извършвани, за да договарят по-ниски цени.
Even in small quantities, such exports could spoil the price climate in the import market, as customers could use their (potential) occurrence to negotiate price decreases.