natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В настоящото заключение ще покажа, че това понятие според мен трябва да се разбира като необхващащо стоките, които дадено дружество купува с цел да
In this Opinion I shall demonstrate that this notion must, in my view, be interpreted as not covering goods which a leasing under-
В делото по главното производство е необходимо да се установи дали сумата от оборота, съответстващ на продажбата на превозните средства след края на наемането, трябва да се вземе предвид при изчисляването на подлежащата на приспадане част.
In the case in the main proceedings, the question is whether the amount of the turnover corresponding to the sale of vehicles at the end of the leasing contracts is to be taken into account in the calculation of the deductible proportion.
2 — Директива от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавитечленки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр.
2 — Directive of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
1, наричана понататък „Шеста директива“).
1) (‘the Sixth Directive’).
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛO C-98/07 ги отдаде под наем и впоследствие да ги продаде, тъй като продажбата на тези стоки след края на наемането е неразделна част от обичайната икономическа дейност на предприятието.
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 taking purchases with a view to both lease and subsequent resale, where the sale of the goods upon termination of the corresponding leasing contracts forms an integral part of the company’s usual economic activity.
да приспадат от данъка, който са събрали от своите клиенти и който дължат на държаватачленка, ДДС който самите те са платили преди това при придобиването на стоки и услуги, необходими за упражняване на професионалната си дейност.
deduct from the tax recovered by them from their customers, and in respect of which they are liable towards the Member State, the input tax which they themselves paid when they purchased the goods and services necessary for carrying on their business.
A — Шеста директива
A — The Sixth Directive
Правото на приспадане предполага обаче, че данъчнозадълженото лице използва тези стоки или услуги за дейности, които сами по себе си са облагаеми с ДДС.
However, the right to deduct presupposes that the taxable person uses the goods or services for activities that are themselves subject to VAT.
Шеста директива съдържа множество разпоредби, чиято цел е да гарантират прилагането на тази система, когато данъчнозадължено лице използва една и съща стока или услуга едновременно за своите облагаеми и освободени дейности.
The Sixth Directive contains various provisions intended to guarantee the application of this system in the case where a taxable person uses the same goods or service for both his taxable and exempt activities.
Тези разпоредби прилагат посочената в дванадесетото съображение на Шеста директива цел, според която правилата за приспадане на данъка следва да бъдат хармонизирани в частта им, която влияе върху действително събираните суми; като се има предвид, че подлежащата на приспадане част следва да бъде изчислявана по подобен начин във всички държави-членки.
These provisions give effect to the objective laid down in the 12th recital in the preamble to the Sixth Directive, which states that the rules governing deductions should be harmonised to the extent that they affect the actual amounts collected and that the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
ДДС е данък върху потреблението, чието предназначение е да се прилага общо за стоките и услугите.
VAT is a tax on consumption which is intended to apply generally to goods and services.
Общностната система на ДДС се състои в прилагането по отношение на стоките и услугите на данък, който е точно пропорционален на цената им, дължи се при всяка сделка извършена в процеса на производство или на разпространение и чиято тежест трябва да се понася само от крайния потребител.
The Community system of VAT consists in applying to goods and services a tax that is exactly proportionate to their price, payable on any transaction entered into as part of the production or distribution circuit, the burden of which falls on the end consumer only.
За да се гарантира, че данъчнозадължените лица, осигуряващи неговото събиране, няма да понасят тежестта, Шеста директива предвижда механизъм за приспадане, предназначен да осигури „неутралност“ на данъка спрямо тях.
In order to ensure that taxable persons responsible for recovering the VAT do not carry the burden thereof, the Sixth Directive provides for a deduction mechanism intended to ensure tax ‘neutrality’ in regard to them.
По този начин на данъчнозадължените лица е разрешено
Taxable persons are thus allowed to
Член 17, параграф 5 от Шеста директива предвижда в този смисъл, че когато данъчнозадълженото лице използва стоки и услуги за подлежащи на облагане сделки, за които данъкът върху добавената стойност подлежи на приспадане и за освободени сделки, за които данъкът върху добавената стойност не подлежи на приспадане, приспада се само частта от [ДДС], която се приписва на първата категория сделки.
Article 17(5) of the Sixth Directive thus provides that, where a taxable person uses goods and services for taxable transactions, in respect of which VAT is deductible, and for exempt transactions, in respect of which VAT is not deductible, the deduction is available only for such proportion of the VAT as is attributable to the former transactions.
Според същия член, тази част се определя в съответствие с член 19 от Шеста директива за всички сделки, извършвани от данъчнозадълженото лице.
That article also provides that the proportion is to be determined for all the transactions carried out by the taxable person in accordance with Article 19 of the Sixth Directive.
Член 19, параграф 1 от Шеста директива гласи:
Article 19(1) of the Sixth Directive provides as follows:
Член 19, параграф 2 от Шеста директива, който заема централно място в настоящото производство по преюдициален въпрос, гласи следното:
Article 19(2) of the Sixth Directive, which is at the heart of the present reference for a preliminary ruling, provides as follow:
„Подлежащата на приспадане част съгласно първата алинея от член 17, параграф 5 представлява дробна величина:
‘The proportion deductible under the first subparagraph of Article 17(5) shall be made up of a fraction having:
— с числител общата сума без данък върху добавената стойност на годишния оборот от сделки, за които данъкът върху добавената стойност подлежи на приспадане […]
— as numerator, the total amount, exclusive of value added tax, of turnover per year attributable to transactions in respect of which value added tax is deductible …
„Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1, от изчислението на подлежащата на приспадане част се изключват сумите от оборота, който може да се отнася за доставките на дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност.
‘By way of derogation from the provisions of paragraph 1, there shall be excluded from the calculation of the deductible proportion amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used by the taxable person for the purposes of his business.
Сумите от оборота при сделки, посочени в член 13, част Б, буква г), доколкото сделките са съпътстващи, както и оборотът от съпътстващи сделки с недвижими имоти и съпътстващи финансови сделки, също се изключват.
Amounts of turnover attributable to transactions specified in Article 13B(d), in so far as these are incidental transactions, and to incidental real estate and financial transactions shall also be excluded.
Когато държавитечленки упражняват правото си съгласно член 20, параграф 5 да не изискват корекция относно дълготрайни активи, те могат да включват оборота от разпореждане с дълготрайни активи в изчислението на подлежащата на приспадане част.“ [неофициален превод]
Where Member States exercise the option provided under Article 20(5) not to require adjustment in respect of capital goods, they may include disposals of capital goods in the calculation of the deductible proportion.’
Член 20 от Шеста директива определя правила, свързани с корекции на приспадането.
Article 20 of the Sixth Directive lays down the rules on adjustments of deductions.
Той гласи:
It provides as follows:
— знаменател общата сума без данък върху добавената стойност на годишния оборот от сделките, включени в числителя, и от сделките, за които данъкът върху добавената стойност не подлежи на приспадане […]
— as denominator, the total amount, exclusive of value added tax, of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which value added tax is not deductible …
Първоначално определената сума за приспадане се коригира при условия и ред, определен от държавитечленки, […]
The initial deduction shall be adjusted according to the procedures laid down by the Member States …
За дълготрайните активи корекциите се разпределят за период от пет години, включително годината на придобиване
In the case of capital goods, adjustment shall be spread over five years including that in which the goods were acquired or manu-
Частта се определя на годишна база в процентно изражение със закръгляне до цифра, която не превишава следващата единица.“ [неофициален превод]
The proportion shall be determined on an annual basis, fixed as a percentage and rounded up to a figure not exceeding the next unit.’
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛO C-98/07
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07
[…] или производство на стоките.
… factured. The annual adjustment shall be made only in respect of one-fifth of the tax imposed on the goods.
Годишната корекция се извършва само върху една пета от начисления за стоките данък.
The adjustment shall be made on the basis of the variations in the deduction entitlement in subsequent years in relation to that for the year in which the goods were acquired or manufactured.
Ако в някоя държавачленка практическият ефект от прилагането на параграфи 2 и 3 би бил незначителен, държаватачленка може при спазване […] консултациите [с комитета по ДДС] да се откаже от прилагането на тези параграфи, като вземе предвид необходимостта от това да бъде избегнато нарушаване на конкуренция, общият ефект от данъка в държаватачленка и необходимостта от избягване на излишни административни дейности.
If in any Member State the practical effect of applying paragraphs 2 and 3 would be insignificant, that Member State may, subject to the consultation [of the VAT committee], forego application of these paragraphs having regard to the need to avoid distortion of competition, the overall tax effect in the Member State concerned and the need for due economy of administration.
[…]“ [неофициален превод]
In the case of immovable property acquired as capital goods the adjustment period may be extended up to 20 years.
Б — Национално право
B — National law
При доставка по време на периода на корекция за дълготрайните активи се счита, че те все още се използват за стопански цели от данъчнозадълженото лице до изтичането на периода на корекция. […]
In the case of supply during the period of adjustment capital goods shall be regarded as if they had still been applied for business use by the taxable person until expiry of the period of adjustment. …
Член 17, параграф 5 и член 19, параграфи 1 и 2 от Шеста директива са транспонирани в датското право с член 38, алинея 1 от Закона от 18 май 1994 г.
Articles 17(5) and 19(1) and (2) of the Sixth Directive were transposed into Danish law by Article 38(1) of the Law of 18 May 1994.
Този член е формулиран по следния начин:
That article is worded as follows:
За прилагане на разпоредбите на параграфи 2 и 3 държавитечленки могат:
For the purposes of applying the provisions of paragraphs 2 and 3, the Member States may:
„За стоките и услугите, които дадено регистрирано предприятие използва за нуждите на стопанската си дейност както за цели, които пораждат право на
‘In respect of goods and services which a registered undertaking uses both for purposes giving rise to entitlement to a deduction under Article 37 and for other
— да дефинират понятието за дълготрайни активи
— define the concept of capital goods,
NORDANIA FINANS И BG FACTORING продажба оборот се взема предвид при определянето на наемната цена, като закупуването и продажбата на превозните средства се организират по занятие и постоянно.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING termination of the lease contracts. The anticipated turnover upon the sale was taken into account in setting the lease fees, and the purchase and sale of the vehicles were organised professionally and systematically.
По този начин през 1998 г., Erhvervsfinans е отдало под наем 4500 превозни средства и е продало повече от 600 от тях.
Thus, in 1998, Erhvervsfinans leased 4 500 vehicles and sold more than 600.
приспадане съгласно член 37, така и за други цели, приспадането може да се осъществи за частта от данъка, пропорционална на съответния оборот от частта от дейността, която подлежи на регистрация.
purposes in its business, a deduction may be made in respect of that part of the tax which is proportionate to the turnover in the part of the business which must be registered.
По време на изчисляването на оборота, се изключва оборотът, който съответства на доставките на дълготрайни активи, използвани за нуждите на стопанската дейност.
There shall be excluded from the assessment of turnover amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used for the purpose of the business.
Дълготрайни активи означават машините, недвижимо имущество и други средства за осъществяване на дейността, чиято продажна цена (без предвидения в настоящия закон данък) е по-висока от 50 000 DKK [от 1996 г.: 75 000 DKK] […]“
Machinery, equipment and similar business assets, the sales price of which, excluding tax under this Law, exceeds DKK 50 000 [from 1996, DKK 75 000], shall be regarded as capital goods …’
Отдаването под наем на превозните средства и тяхната продажба представляват дейности, подлежащи на облагане с ДДС.
The leasing and sale of vehicles are transactions subject to VAT.
За сметка на това финансовите услуги са освободени от този данък в съответствие с член 13, част Б, буква г) от Шеста директива.
Financial services, by contrast, are exempt from VAT under Article 13B(d) of the Sixth Directive.
За периода 1995—1998 г. дружеството BG Erhvervsfinans A/S 3, чиито правоприемници са дружествата Nordania Finans A/S и BG Factoring A/S, осъществява значителна лизингова дейност под формата на предоставяне на лизинг основно на превозни средства. То предоставя и финансови услуги.
Finans A/S and BG Factoring A/S are the successors in law, operated a substantial leasing undertaking in the form of hire purchase, primarily of cars.
В периода 1995—1998 г., Erhvervsfinans прави общи разходи, свързани с помещенията, в които упражнява стопанската си дейност, офисното оборудване, компютърното оборудване, телефония, одитиране на сметките, и др., за които плаща ДДС.
Over the period 1995 to 1998, Erhvervsfinans incurred general costs relating to its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, auditing of its accounts and so on, on which it paid VAT.
Впоследствие то трябва да изчисли подлежащата на приспадане част от данъка, на която има право, в съответствие с разпоредбите на член 17, параграф 5 и член 19, параграф 2 от Шеста директива.
It therefore had to calculate the proportion of its right to deduction for VAT purposes in accordance with Articles 17(5) and 19(2) of the Sixth Directive.
Лизинговата дейност се състои в отдаване под наем на превозните средства, обикновено за период от 36 месеца, и в тяхната продажба след изтичането на срока на наемане. Очакваният от тази
The leasing operations consisted in leasing vehicles for a period of typically 36 months and the sale of the cars upon
При това изчисление Erhvervsfinans включва оборота от продажбата на превозни средства в годишния си оборот, като приема, че тази продажба трябва да се разглежда като обикновена продажба на стоки.
In making this calculation, Erhvervsfinans included the turnover attributable to the sales of vehicles in its annual turnover, as it took the view that those sales ought to be regarded as normal sales of goods.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛO C-98/07
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 thereupon appealed to the Højesteret (Supreme Court) against the decision of the Østre Landsret.
С решение от 17 ноември 1999 г. датските данъчни органи приемат, че продадените след изтичането на срока на наемане превозни средства трябва да се разглеждат като „дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност“, така че оборотът, получен от тяхната продажба, трябва да се изключи от подлежащата на приспадане част.
By decision of 17 November 1999, the Danish tax authorities determined that the vehicles sold at the end of the leasing contract should be treated as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’, with the result that the turnover attributable to the sale thereof ought to be excluded from the deductible proportion. That decision led to a reduction in that proportion.
„Дали използваният в член 19, параграф 2 от [Шеста директива] израз „дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност“ трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща активите, които лизингово предприятие закупува, от една страна, с цел да ги отдава под наем и от друга страна, с цел да ги продаде след изтичането на срока на договорите за лизинг?“
‘Is the expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” contained in Article 19(2) of the [Sixth Directive] to be interpreted as covering goods which a leasing undertaking purchases with a view to both leasing and resale upon termination of the respective leasing contracts?’
Erhvervsfinans оспорва това решение пред Landsskatteret, който уважава искането.
Erhvervsfinans challenged that decision before the Landsskatteret (National Tax Tribunal), which upheld its application.
Тази юрисдикция счита, че отдадените под наем превозни средства са закупени с цел отдаването им под наем и последващата им продажба след изтичането на лизинговия период на трети лица или евентуално на лизингополучателя.
That tribunal found that the leased vehicles were purchased with a view to being leased and sold at the end of the leasing contract, to third parties or possibly to the lessee.
От това посочената юрисдикция заключава, че продажбата на отдадените под наем превозни средства трябва да се разглежда като естествена част от дейността на Erhvervsfinans, така че тези превозни средства не трябва да се квалифицират като „дълготрайни активи“ по смисъла на член 19, параграф 2 от Шеста директива.
From this it concluded that the sale of the leased vehicles had to be regarded as forming a natural part of Erhvervsfinans’ business activities, with the result that those vehicles could not be treated as ‘capital goods’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
С преюдициалния си въпрос, препращащата юрисдикция цели да се установи дали оборотът, получен от обичайната продажба на стоки като превозните средства, отдавани под наем от Erhvervsfinans, трябва да се включи в изчисляването на подлежащата на приспадане част.
By its question, the national court is seeking to determine whether or not the turnover attributable to the ordinary sale of goods such as the vehicles leased out by Erhvervsfinans ought to be included in the calculation of the deductible proportion.
Skatteministeriet (Министерство на данъците и акцизите) обжалва това решение пред Østre Landsret, който обявява жалбата за основателна, като приема, че отдадените под наем превозни средства представляват дълготрайни активи по смисъла на посочената по-горе разпоредба.
Skatteministeriet (the Danish Ministry of Fiscal Affairs) appealed against this decision to the Østre Landsret (Eastern Regional Court), which declared the appeal to be well founded, taking the view that the leased vehicles did constitute capital goods within the meaning of the abovementioned provision.
Съвсем очевидна е ползата от отговора на този въпрос.
Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, successors in law to Erhvervsfinans,
в което Съдът тълкува понятието „дълготрайни активи“, посочено в член 17 от Втора директива 67/228/ЕИО на Съвета 5.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, 4in which the Court interpreted the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of Second Council Directive 67/228/EEC. 5It held that numerator and the denominator of the fraction used to determine the proportion, which will have the effect of increasing the end figure and therefore the taxable person’s right to deduct.
Той приема, че определящите критерии за това понятие се състоят в дълготрайността на ползването на въпросните активи, както и в правилата за амортизиране на разходите по тяхното придобиване и че държавитечленки разполагат с известна свобода на преценка при определянето на съдържанието на всеки от тези критерии.
the decisive factors in regard to this concept were the durability of the use of the goods in issue and the rules applicable to writing off of the acquisition costs, and that the Member States enjoyed a certain margin of discretion in defining the content of each of those criteria.
Датското правителство, което се противопоставя на това разрешение на въпроса, смята, че стоките, които лизингово предприятие купува с цел да ги отдава под наем, а след това да ги продаде, трябва да се разглеждат като „дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност“, по смисъла на член 19, параграф 2 от Шеста директива по следните съображения.
The Danish Government, which is opposed to that outcome, considers that goods purchased by a leasing company with a view to leasing and reselling them must be regarded as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive for the reasons that follow.
Датското правителство поддържа, че отдадените под наем превозни средства, разглеждани в делото по главното производство, отговарят на тези критерии.
The Danish Government maintains that the vehicles leased in the main proceedings in the present case meet those criteria.
То посочва също, че няма основание да се прави друго разграничение, както искат Nordania Finans A/S и BG Factoring A/S, между такива дълготрайни активи и стоки.
It also claims that there is no need to make any further distinction, as requested by Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, between such capital goods and other goods.
Според това правителство тази разпоредба трябва да се тълкува във връзка с член 20, параграф 4 от Шеста директива, според който държавитечленки могат да дефинират понятието за дълготрайни активи.
According to that government, Article 19(2) must be read in conjunction with Article 20(4) of the Sixth Directive, which states that the Member States may define the concept of ‘capital goods’.
По този начин това понятие трябвало да има едно и също съдържание в цялата директива, както се потвърждава и от препращането в член 19, параграф 2, последно изречение към член 20, параграф 5 от същата.
That concept, it is agreed, must therefore have the same content in the whole of the Directive, as the reference to Article 20(5) in the last sentence of Article 19(2) confirms.
В този смисъл държавитечленки можели да дефинират понятието „дълготрайни активи“ в рамките както на член 19, така и на член 20 от посочената директива.
The Member States may therefore define the concept of ‘capital goods’ both in the context of Article 19 and in the context of Article 20 of the Directive.
Накрая, посоченото правителство изтъква, че неговата позиция съответства на целта на член 19, параграф 2 от Шеста директива, както и на подготвителните работи, довели до приемането на тази разпоредба.
Finally, the Danish Government argues that its position is consistent with Article 19(2) of the Sixth Directive and with the preparatory material which led to the adoption of that provision.