natgillin/translations-raw huggingface dataset:
[104] Всъщност, от една страна, Споразумението за създаване на СТО се основава на реципрочност и взаимни ползи, което го отличава от споразуменията, установяващи определена асиметричност на задълженията, сключени от Общността с трети страни.
[104] First, the Agreement establishing the WTO is founded on reciprocal and mutually advantageous arrangements which distinguish it from those agreements concluded between the Community and nonmember States that introduce a certain asymmetry of obligations.
Безспорно е обаче, че някои от най-важните търговски партньори на Общността не приемат споразуменията за СТО за норми от такъв ранг, че по отношение на тях съдебните им органи да осъществяват контрол за законосъобразност на нормите на вътрешното право.
It is common ground that some of the most important commercial partners of the Community do not include the WTO agreements among the rules by reference to which their courts review the legality of their rules of domestic law.
Следователно има опасност осъществяването на контрол за законосъобразност на действията на общностните институции с оглед на тези норми да доведе до нарушение на равновесието при прилагането на нормите на СТО, като лиши законодателните или изпълнителни органи на Общността от свободата на действие, с която разполагат подобни органи на търговските партньори на Общността (Решение по дело Португалия/Съвет, [посочено по-горе,] точки 42—46).
To review the legality of actions of the Community institutions in the light of those rules could therefore lead to an unequal application of the WTO rules depriving the legislative or executive organs of the Community of the scope for manoeuvre enjoyed by their counterparts in the Community’s trading partners (Portugal v Council, cited … above, paragraphs 42 to 46).
[105] От една страна, да се наложи на съдебните органи задължението да не прилагат несъвместимите със споразуменията за СТО норми на вътрешното право би лишило законодателните или изпълнителни органи на договарящите страни от предоставената от член 22 от ДППУС възможност да намерят, дори временно, договорени решения с цел достигането на взаимно приемлива компенсация (Решение по дело Португалия/Съвет, [посочено по-горе,] точки 39 и 40).
[105] Second, to require the courts to refrain from applying rules of internal law which are incompatible with the WTO agreements would have the consequence of depriving the legislative or executive organs of the contracting parties of the possibility afforded by Article 22 of the DSU of entering into negotiated arrangements, even on a temporary basis, in order to arrive at mutually acceptable compensation (Portugal v Council, cited … above, paragraphs 39 and 40).
[108] Дори при наличие на решение на ОУС, с което се установява несъвместимостта на приети от страна—членка мерки с нормите на СТО, в случая не е приложимо нито едно от двете изключения.“
[108] However, notwithstanding the existence of a decision of the DSB finding the measures taken by a member to be incompatible with WTO rules, neither of those exceptions is applicable in this instance.’
По-нататък Първоинстанционният съд посочва съображенията, поради които счита, че нито едно от двете изключения не може да се приложи.
The Court of First Instance then stated the reasons why it considered that neither of those exceptions could apply.
Що се отнася до изключението, свързано с намерението да се изпълни определено задължение, поето в рамките на СТО, в точки 116, 121, 122, 125—137 от Решение по дело FIAMM и 109, 114, 115, 118—130 от Решение по дело Fedon Първоинстанционният съд приема следното:
With regard to the exception based on an intention to implement a specific obligation assumed within the WTO, the Court held as follows in paragraphs 116, 121, 122 and 125 to 137 of the FIAMM judgment and paragraphs 109, 114, 115 and 118 to 130 of the Fedon judgment:
[109] Поемайки задължението след приемането на Решението на ОУС от 25 септември 1997 г. да се съобрази с нормите на СТО, Общността не е възнамерявала да поеме конкретно задължение в рамките на СТО, което може да обоснове изключение от невъзможността за позоваване на нормите на СТО пред общностния съд и да позволи упражняването от страна на последния на контрол за законосъобразност на поведението на общностните институции с оглед на тези норми.
[109] In undertaking, after the adoption of the [DSB’s] decision of 25 September 1997, to comply with the WTO rules, the Community did not intend to assume a specific obligation in the context of the WTO capable of justifying an exception to the principle that WTO rules cannot be relied upon before the Community courts and of allowing the latter to review the legality of the conduct of the Community institutions by reference to those rules.
[114] ДППУС предоставя […] на засегнатата страна — членка на СТО, много различни инструменти за привеждане в действие на препоръка или решение на ОУС, които установяват несъвместимостта на дадена мярка с нормите на СТО.
[114] The DSU … allows the WTO member involved several methods of implementing a recommendation or ruling of the DSB finding a measure incompatible with WTO rules.
[115] Когато незабавното оттегляне на несъвместимата мярка е невъзможно, в член 3, параграф 7 от ДППУС е предвидена възможността на засегната страна—членка да се предостави компенсация или да ѝ се разреши да спре временно действието на отстъпки или изпълнението на други задължения до оттеглянето на несъвместимата мярка (вж. Решение по дело Португалия/Съвет, [посочено по-горе,] точка 37).
[115] Where immediate withdrawal of the incompatible measure is impracticable, the DSU envisages, in Article 3(7), that the member harmed may be granted compensation or may be authorised to suspend the application of concessions or other obligations on an interim basis pending the withdrawal of the incompatible measure (see Portugal v Council, cited … above, paragraph 37).
[118] Дори при изтичане на предвидения срок за съобразяване на мярката, обявена за несъвместима с нормите на СТО, и след разрешаването и приемането на мерки за компенсация или за преустановяване на отстъпките по силата на член 22, параграф 6 от ДППУС, при всички положения се запазва голямото значение на възможността за преговори между страните по спора.
[118] Even on expiry of the period of time set for bringing the measure declared incompatible into conformity with WTO rules and after authorisation and adoption of measures granting compensation or suspending concessions under Article 22(6) of the DSU, considerable importance is still accorded to negotiation between the parties to the dispute.
[119] Така член 22, параграф 8 от ДППУС подчертава временния характер на спирането на отстъпки или други задължения и ограничава продължителността му, „докато мярката, която е посочено, че е в противоречие със споразумение, влизащо в обхвата на настоящата договореност, не бъде премахната или докато страната членка, която трябва да изпълнява препоръките или решенията, не представи свое решение относно обезсилването или накърняването на ползите, или докато не бъде постигнато взаимно удовлетворяващо решение“.
[119] Article 22(8) of the DSU thus makes it clear that the suspension of concessions or other obligations is temporary in nature and states that the suspension is only to be applied “until such time as the measure found to be inconsistent with a covered agreement has been removed, or the Member that must implement recommendations or rulings provides a solution to the nullification or impairment of benefits, or a mutually satisfactory solution is reached”.
[120] Същата разпоредба предвижда и, че в съответствие с член 21, параграф 6 ОУС продължава да упражнява надзор върху изпълнението на приетите препоръки или решения.
[120] Article 22(8) further provides that, in accordance with Article 21(6), the DSB is to continue to keep the implementation of adopted recommendations or rulings under surveillance.
[121] Когато е налице несъгласие относно съответствието на приетите мерки за съобразяване с препоръките и решенията на ОУС, член 21, параграф 5 от ДППУС предвижда спорът да се реши „чрез използване на тези процедури за уреждане на спорове“.
[121] In the event of disagreement as to the compatibility with a WTO agreement of measures taken to comply with the DSB’s recommendations and rulings, Article 21(5) of the DSU provides that the dispute is to be decided “through recourse to these dispute settlement procedures”, which include pursuit by the parties of a negotiated solution.
[122] Нито изтичането на предвидения от ОУС срок за това Общността да съобрази режима си на внос на банани с Решението на ОУС от 25 септември 1997 г., нито Решението от 9 април 1999 г., с което арбитрите на ОУС изрично са установили несъвместимостта на новите разпоредби относно вноса на банани, въведени с Регламент № 1637/98 и Регламент № 2362/98, не са довели до изчерпване на способите за уреждане спорове, предоставени от ДППУС.
[122] Neither the expiry of the period set by the DSB for the Community to bring its banana import regime into conformity with the DSB’s decision of 25 September 1997 nor the decision of 9 April 1999, by which the DSB arbitrators expressly found that the new mechanism for banana imports established by Regulations No 1637/98 and No 2362/98 was incompatible with WTO rules, resulted in exhaustion of the methods for settling disputes made available by the DSU.
[123] В този смисъл осъществяването на контрол от страна на общностния съд за законосъобразност на поведението на институциите ответници по отношение на нормите на СТО би могло да доведе до отслабване на позицията на преговарящите от Общността при търсенето на взаимно приемливо решение на спора, което е в съответствие с нормите на СТО.
[123] To that extent, review by the Community courts of the legality of the conduct of the defendant institutions by reference to WTO rules could have the effect of weakening the position of the Community negotiators in the search for a mutually acceptable solution to the dispute that is consistent with WTO rules.
[124] При тези условия задължаването на съдебните органи да не прилагат нормите на вътрешното право, които са несъвместими със споразуменията за СТО, би довело до лишаване на законодателните или изпълнителни органи на договарящите страни от предоставената по-специално в член 22 от ДППУС възможност да достигнат, макар и временно, до договорено решение (Решение по дело Португалия/Съвет, [посочено по-горе,] точка 40).
[124] In those circumstances, to require courts to refrain from applying the rules of internal law which are incompatible with the WTO agreements would have the consequence of depriving the legislative or executive organs of the contracting parties of the possibility afforded in particular by Article 22 of the DSU of entering into a negotiated arrangement even on a temporary basis (Portugal v Council, cited … above, paragraph 40).
[125] Следователно ищците правят неправилен извод, че от членове 21 и 22 от ДППУС следва задължение за страна — членка на СТО, да се съобрази в определен срок с препоръките и решенията на органите на СТО, и неправилно поддържат, че решенията на ОУС подлежат на изпълнение, освен ако договарящите страни не се противопоставят на това единодушно.
[125] The applicants are therefore wrong in inferring from Articles 21 and 22 of the DSU an obligation on the WTO member to comply, within a specified period, with the recommendations and rulings of the WTO bodies and in contending that DSB rulings are enforceable unless the contracting parties unanimously oppose this.
[126] Впрочем, изменяйки отново режима на внос на банани чрез приетия от него Регламент № 216/2001, Съветът е искал да съгласува различните противоречиви цели.
[126] Moreover, in again amending, by Regulation No 216/2001, the banana import regime, the Council sought to reconcile various divergent objectives.
Така в съображение 1 от преамбюла на Регламент № 216/2001 е посочено, че са установени многобройни близки контакти, по-специално с цел „да се вземат предвид заключенията на специалната група“ [другаде в текста: „групата на съдебните заседатели“], а в съображение 2 от него, че предвиденият нов режим на внос дава най-добри гаранции, както че „ще се осъществят целите на общата организация на пазара [на банани], що се отнася до продукцията на Общността и търсенето от страна на потребителите“, така и че „ще се спазят правилата на международната търговия“.
The preamble to Regulation No 216/2001 thus states, in the first recital, that there were numerous close contacts in order, in particular, “to take account of the conclusions of the [panel]” and, in the second recital, that the new import system envisaged provides the best guarantees both “of achieving the objectives of the [COM for bananas] as regards Community production and consumer demand” and “of complying with the rules on international trade”.
[128] Подобен резултат обаче би могъл да бъде компрометиран от намесата на общностния съд за целите на обезщетението на претърпяната от ищците вреда, състояща се в контрол относно законосъобразността по отношение на нормите на СТО на възприетото в случая поведение от страна на институциите ответници.
[128] Such an outcome could have been jeopardised by intervention of the Community courts in reviewing the legality by reference to WTO rules of the conduct of the defendant institutions in the present case with a view to awarding compensation for the loss sustained by the applicants.
[129] В това отношение следва да се изтъкне, както изрично подчертават Съединените американски щати, че договореността от 11 април 2001 г. сама по себе си не съставлява взаимно договорено решение по смисъла на член 3, параграф 6 от ДППУС, и че въпросът за изпълнението от страна на Общността на препоръките и решенията на ОУС продължава да присъства на 12 юли 2001 г., т.е. след подаването на настоящия иск, в дневния ред на заседанието на ОУС.
[129] The Court notes in this regard that, as the United States of America has expressly stated, the memorandum of understanding of 11 April 2001 does not in itself constitute a mutually agreed solution for the purposes of Article 3(6) of the DSU and that the question of implementation by the Community of the DSB’s recommendations and rulings was still included on 12 July 2001, that is to say after the present action had been brought, on the agenda of the meeting of the DSB.
[130] От това следва, че изменяйки спорния общностен режим за внос на банани, институциите ответници не са възнамерявали да изпълнят конкретните задължения, произтичащи от нормите на СТО, по отношение на които ОУС е установил несъвместимостта на посочения режим.“
[130] It follows that the defendant institutions did not intend, by amending the Community regime at issue governing the import of bananas, to implement specific obligations arising from the WTO rules and in the light of which the DSB had found that regime to be incompatible with those rules.’
Първоинстанционният съд е отхвърлил всякаква възможност за приложение на изключението, изведено от изрично препращане към посочените разпоредби на споразуменията за СТО, след като по-специално в точка 142 от Решението по дело FIAMM и в точка 135 от Решение по дело Fedonе e установил по-специално, че „от преамбюлите на различните регламенти за изменение на режима на внос на банани не следва, че общностният законодател се е позовал на специфични разпоредби на споразуменията за СТО, когато е възнамерявал да съобрази посочения режим с тези споразумения“.
The Court also ruled out any application of the exception derived from express reference to specific provisions of the WTO agreements, after having in particular found in paragraph 142 of the FIAMM judgment and paragraph 135 of the Fedon judgment that ‘the preambles to the various regulations amending the banana import regime do not show that the Community legislature referred to specific provisions of the WTO agreements when it purported to bring the regime into conformity with those agreements’.
Тогава в точки 144 и 145 от Решението по дело FIAMM, както и в точки 137 и 138 от Решението по дело Fedon, Първоинстанционният съд е направил извод,
The Court thus concluded, in paragraphs 144 and 145 of the FIAMM judgment and paragraphs 137 and 138 of the Fedon judgment, that, ‘notwithstanding a finding of
FIAMM И ДР./СЪВЕТ И КОМИСИЯ че „въпреки наличието на констатация от страна на ОУС за несъответствие в случая нормите на СТО не съставляват такива норми, по отношение на които законосъобразността на поведението на институциите може да се прецени нито поради конкретни задължения, които Общността е възнамерявала да изпълни, нито поради изрично препращане към конкретни разпоредби“, и че „не може да се приеме твърдението на ищците за целите на получаването на обезщетение, че поведението, в което са упрекнати Съветът и Комисията, противоречи на нормите на СТО“.
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION incompatibility made by the DSB, the WTO rules do not in the present case, whether because of particular obligations which the Community intended to implement or because of an express reference to specific provisions, amount to rules of law by reference to which the legality of the institutions’ conduct may be assessed’ and that ‘the applicants are not entitled to argue, for the purposes of their claim for compensation, that the conduct of which the Council and the Commission are accused is contrary to WTO rules’.
Изтъквайки в точка 146 от Решението по дело FIAMM и в точка 139 от Решението по дело Fedon, че „всички [п]осочени от ищците оплаквания, изведени от нарушението на принципите на защита на оправданите правни очаквания и на правната сигурност, на правото на собственост и на стопанска инициатива, и на последно място — от неспазването на принципа на добра администрация, се основават от своя страна на предпоставката за противоречие с нормите на СТО на поведението, в което се упрекват институциите ответници“, в точки 147 и 140 от посочените решения Първоинстанционният съд е направил извод, че „[т]ъй като тези норми не присъстват сред тези, по отношение на които общностният съд осъществява контрол за законосъобразност на поведението на общностните институции, следователно тези оплаквания също трябва да бъдат отхвърлени“.
After observing in paragraph 146 of the FIAMM judgment and paragraph 139 of the Fedon judgment that ‘the complaints advanced by the applicants based on breach of the principles of the protection of legitimate expectations and of legal certainty, on infringement of the right to property and to pursuit of an economic activity and, finally, on failure to observe the principle of proper administration all rest on the premiss that the conduct of which the defendant institutions are accused is contrary to WTO rules’, the Court deduced, in paragraphs 147 and 140 of those judgments, that, ‘inasmuch as those rules are not among the rules by reference to which the Community courts review the legality of the Community institutions’ conduct, these complaints [would] therefore be rejected’.
Предвид предходното в точка 149 от Решението по дело FIAMM и в точка 142 от Решението по дело Fedon Първоинстанционният съд е приел, че „[т]ъй като незаконосъобразността на поведението, в което са упрекнати институциите ответници, не може да се установи, едно от трите кумулативни условия за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Общността за неправомерно поведение на нейните органи не е изпълнено“.
In the light of the foregoing, the Court found, in paragraph 149 of the FIAMM judgment and paragraph 142 of the Fedon judgment, that, ‘since it [had] not been proved that the conduct of which the defendant institutions [were] accused was unlawful, one of the three cumulative conditions of noncontractual liability of the Community for unlawful conduct [was] not met’.
Поради това той отхвърля това първо искане на ищците.
Consequently, it dismissed the applicants’ first head of claim.
По отношение на искането, което се основава на режима на извъндоговорна отговорност на Общността, дори при липса на неправомерно поведение на институциите, на първо място в точки 157—160 от Решението по дело FIAMM и в точки 150—153 от Решение по дело Fedon Първоинстанционният съд е потвърдил съществуването на такъв режим. В това отношение той се е изразил по следния начин:
As regards the head of claim founded on a regime providing for noncontractual Community liability even in the absence of unlawful conduct of the institutions, the Court first of all affirmed the existence of such a regime in paragraphs 157 to 160 of the FIAMM judgment and paragraphs 150 to 153 of the Fedon judgment, stating as follows:
[150] Тъй като, както е в настоящия случай, твърдяната незаконосъобразност на поведението на общностните институции не е установена, от това не следва, че предприятията, в качеството им на икономически оператори, които трябва да понесат несъразмерна част от финансовата тежест в резултат от ограничаване на достъпа до пазарите за износ, в никакъв случай не могат да получат компенсация, ангажирайки извъндоговорната отговорност на Общността (вж. в този смисъл Решение на Съда от 29 септември 1987 г. по дело De Boer Buizen/Съвет и Комисия, 81/86, Recueil, стр. 3677, точка 17).
[150] Where, as in the present case, it has not been established that conduct attributed to the Community institutions is unlawful, that does not mean that undertakings which, as a category of economic operators, are required to bear a disproportionate part of the burden resulting from a restriction of access to export markets can in no circumstances obtain compensation by virtue of the Community’s noncontractual liability (see, to this effect, Case 81/86 De Boer Buizen v Council and Commission [1987] ECR 3677, paragraph 17).
[151] Всъщност член 288, втора алинея ЕО основава задължението на Общността да поправи вредите, причинени от нейни институции, върху „основните принципи на правото, които са общи за държавитечленки“, без следователно да ограничава обхвата на тези принципи само до режима на извъндоговорната отговорност на Общността за незаконосъобразно поведение на посочените институции.
[151] The second paragraph of Article 288 EC bases the obligation which it imposes on the Community to make good any damage caused by its institutions on the “general principles common to the laws of the Member States” and therefore does not restrict the ambit of those principles solely to the rules governing noncontractual Community liability for unlawful conduct of those institutions.
[152] Националните правни уредби относно извъндоговорната отговорност обаче позволяват на частноправните субекти, макар и в различна степен, в специфични области и при различни условия, да получат по съдебен ред обезщетение на определени вреди, дори при липса на противоправно действие на причинителя на вредата.
[152] National laws on noncontractual liability allow individuals, albeit to varying degrees, in specific fields and in accordance with differing rules, to obtain compensation in legal proceedings for certain kinds of damage, even in the absence of unlawful action by the perpetrator of the damage.
[153] В случай на вреда, причинена от поведение на общностните институции, чийто незаконосъобразен характер не е доказан, извъндоговорната отговорност на Общността може да бъде ангажирана когато са изпълнени кумулативно условията, свързани с наличието на вреда, с причинноследствената връзка между вредата и поведението на общностните институции, както и с необичайния и специален характер на въпросната вреда (Решение от 15 юни 2000 г. по дело Dorsch Consult/Съвет и Комисия, [C-237/98 P, Recueil, стр. I-4549,] точка 19).“
[153] When damage is caused by conduct of the Community institution not shown to be unlawful, the Community can incur noncontractual liability if the conditions as to sustaining actual damage, to the causal link between that damage and the conduct of the Community institution and to the unusual and special nature of the damage in question are all met (Case C-237/98 P Dorsch Consult v Council and Commission [[2000] ECR I-4549], paragraph 19).’
По-нататък Първоинстанционният съд прави извод за наличието на такава действителна и определена вреда, претърпяна от ищците.
The Court then concluded that the applicants had sustained actual and certain damage.