natgillin/translations-raw huggingface dataset:
70 — По отношение на териториалното море това е видно от мотивите на Обща позиция (ЕО) № 3/2005, приета от Съвета на 7 октомври 2004 г., във връзка с приемане на Директива 2005/…/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от… относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения (ОВ С 25 Е, стр. 29 (39).
70 — As regards the territorial sea, this is evident from the preamble to Common position (EC) No 3/2005 adopted by the Council on 7 October 2004 with a view to the adoption of Directive 2005/…./EC of the European Parliament and of the Council of … on shipsource pollution and on the introduction of sanctions for infringements, OJ 2005 C 25 E, p. 29 (at p. 39).
67 — Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр.
67 — Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code (OJ 1992 L 302, p. 1).
Директива 2005/35, който препраща към Marpol 73/78.
Directive 2005/35, which refers to Marpol 73/78.
Посоченото изключение може да има полезно действие само ако по отношение на обхванатите групи лица принципно се прилага друг критерий за отговорност, който е по-строг в сравнение с определения от Marpol 73/78.
This exception can have practical effect only if a different and stricter standard of liability than that laid down in Marpol 73/78 applies in principle to the categories of persons covered.
Разпоредбите на вторичното общностно право обаче трябва по възможност да се тълкуват в съответствие с международните договори на Общността.
However, provisions of secondary Community law must, so far as possible, be interpreted in a manner that is consistent with the international agreements concluded by the Community.
Всъщност по силата на член 300, параграф 7 ЕО институциите са обвързани от тези договори.
Under Article 300(7) EC, those agreements are binding on the institutions.
Вторичното право не може да ги нарушава.
Secondary law may not infringe them.
Те имат предимство пред вторичното право 71.
They have primacy over secondary law. 71
Предвид изложеното по-горе следва да се предпочете тълкуването, съобразено с международното право, пред други методи на тълкуване.
Accordingly, interpretation in conformity with international law must be given priority over other methods of interpretation.
Посоченото задължение е ограничено от правила и принципи, които са подчинени на международните задължения на Общността.
This requirement is limited only by rules and principles which take precedence over the Community’s obligations under international law.
Такива са например общите правни принципи, и по-специално принципът на правната сигурност.
Such rules and principles include, for example, general legal principles and in particular the principle of legal certainty.
Следователно не е възможно тълкуване contra legem 72.
Therefore, an interpretation contra legem is not possible. 72
Вярно е, че подобно тълкуване не би изчерпало изцяло текста на Директивата, тъй като обикновено съзнанието за вероятността от причиняване на вреда не е необходимо за груба небрежност.
This interpretation would not fully exhaust the wording of the directive since knowledge that damage will probably result is not normally necessary for serious negligence.
Във всеки случай би било съобразено с пределите на текста.
However, it would in any event remain within the bounds of the wording.
Същевременно обхватът на грубата небрежност би могъл да бъде определен много по-точно, тъй като обстоятелства, които са извън личността на причинителя на вредата, биха имали осезателно по-малко значение в сравнение със субективното обстоятелство за съзнание.
At the same time, the scope of serious negligence would be much more precisely defined since circumstances beyond the control of the person causing the damage would have significantly less relevance in comparison with the subjective circumstance of knowledge.
71 — Решение по дело Комисия/Германия (посочено по-горе в бележка под линия 33, точка 52) и Решение по дело Belli F.lli (посочено по-горе в бележка под линия 33, точка 33).
71 — Commission v Germany, cited in footnote 33, paragraph 52, and Bellio F.lli, cited in footnote 33, paragraph 33.
Решение от 27 юни 2006 г. по дело Парламент/Съвет (събиране на семейство) (С-540/03, Recueil, стр. I-5769, по-специално точка 97 и сл.).
73 — As regards restrictive interpretation in conformity with fundamental rights, see Case C-540/03 Parliament v Council (‘family reunification’) [2006] ECR I-5769, in particular paragraph 97 et seq.
2005/35 се прилага единствено спрямо пространствата, посочени в член 3, параграф 1, букви в), г) и д), т.е. спрямо проливите, изключителната икономическа зона и откритото море, но не и спрямо териториалното море, посочено в буква б).
Article 5(2) of Directive 2005/35 applies only to the areas referred to in Article 3(1)(c), (d) and (e), that is to say, to straits, the exclusive economic zone and the high seas, but not to the territorial sea, which is referred to in subparagraph (b).
При такова тълкуване, изисквано от международните задължения на Общността, член 4, във връзка с член 5, параграф 2 от Директива 2005/35, не излиза извън обхвата на Marpol 73/78 и следователно в случай на прилагане към действия в проливите, в изключителната икономическа зона и в открито море не се намира в противоречие с Конвенцията от Монтего Бей.
Interpreted thus, as required by the Community’s obligations under international law, Article 4 of Directive 2005/35, in conjunction with Article 5(2) thereof, does not go beyond Marpol 73/78 and is therefore also not contrary to the Convention on the Law of the Sea when applied to acts in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
Следователно разглеждането на първия преюдициален въпрос не разкрива обстоятелства, които биха поставили под въпрос действителността на разпоредби на Директива 2005/35.
Consequently, examination of the first question referred to the Court has revealed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Въпросите биха се уредили от само себе си, ако понятието „груба небрежност“ имаше същото съдържание по отношение на събития в териториалното море като по отношение на събития в проливите, изключителната икономическа зона и откритото море.
These questions would be resolved if the concept of serious negligence had, in respect of events in the territorial sea, the same content as it does in respect of events in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
В такъв случай съгласно досегашните съображения изхвърляне поради груба небрежност би изисквало да е налице самонадеяност със съзнанието, че може да се причини вреда.
Were that the case, a discharge resulting from serious negligence would, in accordance with the foregoing considerations, presuppose recklessness in the knowledge that damage was probable.
Подобно тълкуване би гарантирало, че понятието „груба небрежност“ ще се тълкува по еднакъв начин в рамките на Директива 2005/35, и същевременно би изключило всякакъв конфликт с Marpol 73/78.
This interpretation would ensure a uniform interpretation of the concept of serious negligence within Directive 2005/35 and at the same time rule out any conflict with Marpol 73/78.
В — По втория и третия въпрос — отговорност в териториално море
C — Second and third questions — liability in the territorial sea
Вторият и третият въпрос се отнасят до грубата небрежност като критерий за отговорност в териториално море и поради това следва да се разгледат заедно.
The second and third questions concern the standard of liability of serious negligence in the territorial sea and should therefore be dealt with together.
Стеснителното тълкуване на понятието „груба небрежност“ извън териториално море следва обаче единствено от усилията да се предотврати нарушение на международните задължения на Общността.
However, the narrow interpretation of the concept of serious negligence outside the territorial sea is merely the result of efforts to avoid a breach of the Community’s obligations under international law.
Обратно на това, текстът, общият смисъл и аспектите на нормотворческия процес подсказват, че „грубата небрежност“ следва да се разбира по-разширително 75, а именно като тежко нарушение на задълженията за полагане на грижа, но без съзнанието, че може да се причини вреда.
Against that, the wording, the legislative context and aspects of the legislative procedure suggest that serious negligence must be construed more broadly, 75that is to say, as a serious breach of duties of care without, however, any need for knowledge that damage is probable.
Те се основават на това, че съгласно членове 4 и 5 от Директива 2005/35 в териториалното море критерият за оценка на поведението на всички лица, т.е. включително на собственика, на капитана и на екипажа, е груба небрежност.
They are based on the fact that, under Articles 4 and 5 of Directive 2005/35, in the territorial sea all persons, that is to say, also the owner, the master and the crew when acting under the master’s responsibility, are subject to the standard of liability of serious negligence.
Изключението по член 5, параграф 2 от Директива
The exception provided for in
75 — Вж. точка 103 и сл. по-горе.
75 — See point 103 et seq. above.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-308/06
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 convention.
Следователно прилагането на подобно стеснително тълкуване на понятието „груба небрежност“ в териториално море може да бъде единствено обосновано, ако го изискват международните задължения на Общността.
Consequently, the transposition of this narrow interpretation of the concept of serious negligence to the territorial sea can be justified only if it is required by the Community’s obligations under international law.
Посоченият аргумент обаче не отчита, че във връзка с мирното преминаване са разрешени и правила относно опазването на околната среда.
However, this argument overlooks the fact that rules on environmental protection are also permitted in connection with innocent passage.
Както например подчертават Дания и Естония, всъщност член 21, параграф 1, буква f) от Конвенцията от Монтего Бей изрично уточнява, че крайбрежната държава може да приема закони и правила, в съответствие с Конвенцията и другите норми на международното право, относно мирното преминаване през нейното териториално море, във връзка с опазването на природната среда на крайбрежната държава и предотвратяването, ограничаването и контрола на нейното замърсяване.
As, for example, Denmark and Estonia point out, Article 21(1)(f) of the Convention on the Law of the Sea expressly makes clear that the coastal State may adopt laws and regulations, in conformity with the provisions of the convention and other rules of international law, relating to innocent passage through the territorial sea, in respect of the preservation of the environment of the coastal State and the prevention, reduction and control of pollution thereof.
Съгласно член 21, параграф 4 чуждестранните кораби трябва да спазват тези закони по време на мирното преминаване.
Under Article 21(4), foreign ships must comply with these laws during innocent passage.
Тук по принцип също не се предвижда обвързване от общоприети международни стандарти.
Here too no provision is made in principle for the binding effect of generally accepted international standards.
По силата на член 21, параграф 2 обвързването важи единствено по отношение на проектирането, построяването, комплектуването на екипажи или оборудването на чуждестранни кораби.
Under Article 21(2), such binding effect applies only in regard to the design, construction, manning or equipment of foreign ships.
Член 2 от Конвенцията от Монтего Бей уточнява, че суверенитетът на крайбрежните държави се разпростира върху териториалното море (параграф 1) и се осъществява, като се спазват разпоредбите на Конвенцията и другите норми на международното право (параграф 3).
Article 2 of the Convention on the Law of the Sea states that the sovereignty of a coastal State extends to the territorial sea (paragraph 1) and is to be exercised subject to the convention and to other rules of international law (paragraph 3).
Съгласно член 211, параграф 4 крайбрежните държави в границите на териториалното си море, упражнявайки суверенитета си, могат да приемат закони и правила с цел предотвратяване, намаляване и запазване под контрол замърсяването на морската среда от чуждестранни плавателни съдове.
Under Article 211(4), coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution from foreign vessels.
Това важи изрично и по отношение на кораби, които осъществяват правото на мирно преминаване.
This applies expressly also to vessels exercising the right of innocent passage.
Тези закони и правила, в съответствие с раздел 3, част II от Конвенцията от Монтего Бей, не трябва да препятстват мирното преминаване на чуждестранните плавателни съдове.
Such laws and regulations may not, in accordance with Part II, section 3, of the Convention on the Law of the Sea, hamper innocent passage of foreign vessels.
За разлика от положението извън териториалното море, липсва всякаква препратка към общоприети международни стандарти.
By contrast to the situation outside the territorial sea, there is no reference to generally accepted international standards.
На това място не е необходимо да се анализира докъде се разпростира посочената нормативна компетентност на крайбрежните държави.
It is not necessary to examine here to what point this rule-making power of the coastal States extends.
Евентуално тя повече не допуска разпоредби относно околната среда, когато те изцяло биха препятствали преминаването.
It is possible that this power does not countenance environmen-tal-protection provisions where they would prevent passage completely.
Ограничения на суверенитета на крайбрежните държави биха могли да засегнат и прилагането на санкции спрямо кораби в морето.
Restrictions on the sovereignty of coastal States could also affect the enforcement of penalties on vessels at sea.
Член 4 от Директива 2005/35 обаче не отива толкова далече, и по-специално с него
Article 4 of Directive 2005/35, however, does not go that far.
Те се позовават по-специално на член 19, параграф 2, буква h) от Конвенцията от Монтего Бей.
In particular, passage is not prohibited and no particular enforcement measures against vessels
по-специално до прилагането на Marpol 73/78. Този извод се налага единствено поради това че териториалното море трябва да се причислява към държавната територия на крайбрежната държава и следователно последната по принцип не се нуждае да бъде оправомощена от Конвенцията от Монтего Бей, за да приема правила.
INTERTANKO AND OTHERS the territorial sea is deemed to be part of the territory of the coastal State and the latter therefore does not require to be authorised by the Convention on the Law of the Sea to make rules.
По-скоро държавитечленки трябва да забраняват определени начини на поведение, които не са необходими за преминаването.
Rather, the Member States are merely to prohibit certain acts which are not necessary for passage.
В това отношение единствено сравнително ниският стандарт за полагане на грижа, предвиден в Marpol 73/78, става незначително по-строг.
In this respect the relatively low standard of care laid down in Marpol 73/78 is raised only slightly.
Това трябва да е възможно като правило за предотвратяване и ограничаване на замърсяването на околната среда по смисъла на член 21, параграф 1, буква f) от Конвенцията от Монтего Бей.
That must be possible as a rule on prevention and reduction of environmental pollution within the meaning of Article 21(1) (f) of the Convention on the Law of the Sea.
Жалбоподателите, Малта, Гърция и Кипър освен това поддържат, че по силата на Marpol 73/78 договарящите държави по Конвецията били възпрепятствани да приемат по-строги разпоредби и в териториалното море.
The claimants, Malta, Greece and Cyprus further submit that Marpol 73/78 precludes the contracting States from adopting stricter provisions in the territorial sea also.
Marpol 73/78 представлявала окончателен компромис по отношение на преследването на замърсяването на околната среда в резултат на изхвърляне от кораби.
They claim that Marpol 73/78 constitutes a definitive compromise with regard to the prosecution of environmental pollution resulting from discharges from ships.
Следователно посочените страни в производството очевидно приемат, че Marpol 73/78 разрешава изхвърляния, които не са забранени от Конвенцията.
Therefore, these parties to the proceedings clearly conclude that Marpol 73/78 permits discharges that are not prohibited by the convention.
Противно на довода на Кипър, препратката към другите норми на международното право в член 2, параграф 3 и член 21, параграф 1, буква f) от Конвенцията от Монтего Бей също не означава, че Общността е обвързана от Marpol 73/78 в териториално море.
Contrary to the submissions of Cyprus, the reference to other rules of international law in Article 2(3) and Article 21(1)(f) of the Convention on the Law of the Sea does not mean that the Community is bound by Marpol 73/78 in the territorial sea.
Тъй като Общността не е страна по тази конвенция и Конвенцията от Монтего Бей не препраща към Marpol 73/78 по отношение на териториалното море, последната не съдържа по отношение на Общността никакво друго правило на международното право 76.
Since the Community is not party to that convention and the Convention on the Law of the Sea does not refer to Marpol 73/78 in respect of the territorial sea, it does not contain any separate rule of international law in respect of the Community. 76
Този довод обаче, предвид гореизложеното 77, не може да постави под
Only in the alternative, should the Court reach a different conclusion, for example on the basis of the judgment in Netherlands v Parliament and Council, I will therefore examine whether Marpol 73/78 requires that the
Само при условията на субсидиарност, в случай че Съдът стигне до различен извод, например основавайки се на Решение по дело Нидерландия/Парламент и Съвет, посочено по-горе, следователно ще се разгледа дали Marpol 73/78 изисква и по отношение на териториалното море стеснителното тълуване, предприето с
Consequently, Estonia, Denmark, Spain, France, Sweden, the United Kingdom, the Parliament, the Council and the Commission are correct in their respective submissions that the Convention on the Law of the Sea does not restrict the power to make laws on environmental protection within the territorial sea, by contrast to the sea areas examined in the response to the first question, to the implementation of internationally accepted standards, and in particular not to the implementation of Marpol 73/78. This has to be the conclusion reached because
76 — Вж. точка 37 и сл. по-горе.
76 — See point 37 et seq. above.
77 — Вж. точка 71 и сл. по-горе.
77 — See point 71 et seq. above.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-308/06 оглед на събития извън териториалното море.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 restrictive interpretation for events outside the territorial sea should also be applied in regard to the territorial sea.
именно забраната за изхвърляне на нефт в правило 9 от приложение I, която евентуално би могла да се разбира като изрично разрешение на определени изхвърляния.
discharge of oil set out in Regulation 9 of Annex I, that could possibly be construed as express authorisation for certain forms of discharge.
Всъщност тя гласи, че е забранено всяко изхвърляне, „освен ако не са спазени определени изчерпателно изброени условия“.
That is because that provision states that discharges are prohibited ‘except when all the following conditions are satisfied’.
Посочените условия се отнасят до изхвърлянето на ограничени количества нефт по време на експлоатацията на кораба.
These conditions concern the discharge of small amounts of oil during navigation.
Те не са забранени и от Директива 2005/35, тъй като член 5, параграф 1 възприема изцяло това изключение.
Nor are they prohibited by Directive 2005/35 since Article 5(1) incorporates this exception in full.
Поради това в настоящия случай не трябва да се решава дали Marpol 73/78 de facto разрешава посочените изхвърляния.
Therefore, in this case it is not necessary to decide whether Marpol 73/78 actually allows such discharges.
От текста на Marpol 73/78 не може да се изведе, че с него се цели да се установят изчерпателни правила относно забранени изхвърляния от кораби и в териториално море.
The wording of Marpol 73/78 does not indicate that it seeks to establish definitive rules on prohibited discharges from ships also within the territorial sea.
Marpol 73/78 изисква определени изхвърляния да бъдат забранени, разследвани и преследвани.
Marpol 73/78 requires that certain discharges be prohibited, investigated and prosecuted.
Съответните разпоредби се съдържат в членове 1, 4 и 6 от Конвецията, както и в правило 9 от приложение I и правило 5 от приложение II.
The relevant provisions are to be found in Articles 1, 4, and 6 of the Convention and in Annex I, Regulation 9, and Annex II, Regulation 5.
Както се изтъква в преюдициалното запитване, а и от жалбоподателите, Малта и Кипър, от член 14, параграф 1 следва, че приложения I и II са изцяло задължителни за договарящите държави.
As is submitted in the order for reference and also by the claimants, Malta and Cyprus, under Article 14(1) the contracting States are bound by Annexes I and II in their entirety.
От своя страна критерият за отговорност, установен в правило 11, буква b), подточка ii) от приложение I към Marpol73/78, има съвсем друга функция от гледна точка на законодателната техника в сравнение с изключението, предвидено в правило 9.
By contrast, the standard of liability laid down by Regulation 11(b)(ii) of Annex I to Marpol 73/78 has, in terms of regulation, an entirely different function from the exception contained in Regulation 9.
Всъщност правило 9 не се прилага, освен ако собственикът или капитанът не е действал нито с умисъл да причини вреда, нито поради небрежност и със съзнанието, че може да се причини вреда.
Regulation 9 does not apply unless the owner or the master acted with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Същото важи и по отношение на взаимодействието на правило 5 от приложение II с правило 6, буква b), подточка ii).
The same applies with regard to the interaction between Regulation 5 of Annex II and Regulation 6(b)(ii).
Следователно при тези условия Marpol 73/78 въобще не включва правила относно изхвърляне в резултат на повреда.
Consequently, in these circumstances Marpol 73/78 contains no rules on discharge caused by damage.
Липсата на правила обикновено не може да се разбира като разрешение.
The absence of rules cannot normally be construed as authorisation.
По отношение на договарящите държави по Marpol 73/78 посочените разпоредби определят задължителен минимален стандарт за разпоредби за защита срещу изхвърлянето на замърсяващи вещества от кораби в морето.
These provisions define a minimum standard for provisions to protect against discharges of polluting substances from ships into the sea which is binding on the States that are parties to Marpol 73/78.
Както вече се посочи, въз основа на взаимодействието с разпоредбите на Конвенцията от Монтего Бей този минимален стандарт става единственият разрешен стандарт на защита в изключителната икономическа зона, в проливите и в открито море.
As has already been shown, by reason of the interaction with provisions of the Convention on the Law of the Sea this minimum standard is the only permitted standard of protection in the exclusive economic zone, in straits and on the high seas.
Измежду посочените разпоредби на Marpol 73/78 обаче има само една, а
However, among the provisions of Marpol 73/78 referred to there is only one, that is to say, the prohibition on the