natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Както изтъква генералният адвокат в точки 51 и 52 от своето заключение, в посочените по-горе решения по дело McMenamin и по дело Dodl и Oberhollenzer правопораждащият факт за инверсията на приоритетите в полза на компетентността на държаватачленка по пребиваване се е дължал на обстоятелството, че се е упражнявала професионална дейност в държаватачленка по пребиваването от съпруга на лицето, което ползва обезщетенията, предвидени в член 73 от Регламент № 1408/71.
As the Advocate General pointed out in points 51 and 52 of his Opinion, in McMenamin and Dodl and Oberhollenzer the reversal of priorities in favour of the competence of the Member State of residence was triggered by the fact that a professional or trade activity was exercised or pursued in the Member State of residence by the spouse of the person entitled to the benefits in pursuance of Article 73 of Regulation No 1408/71.
От акта за препращане обаче следва, че г-жа Bosmann не се намира в такова положение.
However, it is clear from the decision making the reference that Mrs Bosmann is not in such a situation.
Що се отнася, на следващо място, до член 10, параграф 1, буква a) от Регламент № 574/72, от съдържанието му следва, че той цели да даде решение на случаите на натрупване на права на семейни обезщетения, които се срещат, когато последните се дължат едновременно в държаватачленка по пребиваване на съответното дете, независимо от условията на осигуряване или заетост, и в държавата-члена по заетостта — съгласно член 73 от Регламент № 1408/71.
As regards Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72, it is clear from its wording that it is intended to resolve cases of overlapping of rights to family benefits where they are due, simultaneously, irrespective of conditions of insurance or employment, in the relevant child’s Member State of residence and, in application of Article 73 of Regulation No 1408/71, in the Member State of employment.
Както обаче изтъкват германското правителство и препращащата юрисдикция, обстоятелствата по делото по главното производство не разкриват „натрупване“ на семейни обезщетения от този вид, тъй като правото на семейни надбавки в държаватачленка по заетостта в конкретния случай е изключено, в съответствие със законодателството на последната държава, предвид възрастта на децата на жалбоподателката по главното производство.
However, as the German Government and the national court observe, the facts of the case in the main proceedings do not establish that type of ‘overlapping’ of family benefits, since the right to child benefit in the Member State of employment is, in this case, excluded, pursuant to that State’s legislation, in view of the ages of the children of the applicant in the main proceedings.
Тъй като инверсията на приоритетите в полза на прилагането на законодателството на държаватачленка по пребиваването не може да се основе на специфичните правила за привързване, посочени в Регламент № 574/72, следва да се отбележи, че случаят на г-жа Bosmann се подчинява на общото правило за определяне на приложимото законодателство, установено в член 13, параграф 2, буква a) от Регламент № 1408/71.
Since the reversal of priorities in favour of applying the legislation of the Member State of residence cannot be based on the specific rules of attachment stated in Regulation No 574/72, it must be noted that Mrs Bosmann’s situation is subject to the general rule for determining the legislation applicable set out in Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71.
Следователно общностното право не задължава компетентните германски органи да предоставят на г-жа Bosmann въпросното семейно обезщетение.
It follows that Community law does not require the competent German authorities to grant Mrs Bosmann the family benefit in question.
При все това възможността за такова предоставяне също не би могла да се изключи, предвид това, че както следва от преписката, представена пред Съда, изглежда, че съгласно германското законодателство г-жа Bosmann може да ползва семейни надбавки дори само поради факта на своето пребиваване в Германия, което следва да се провери от препращащата юрисдикция.
However, neither can the possibility of such a grant be excluded, because, as is clear from the contents of the file submitted to the Court, it is apparent that, under the German legislation, Mrs Bosmann may be entitled to child benefit solely because of her residence in Germany, which is for the national court to determine.
По същия начин в първо съображение от Регламент № 1408/71 се посочва, че разпоредбите за координиране на националните законодателства в областта на социалната сигурност, които включва този регламент, спадат към свободното движение на лицата и следва да допринасят за подобряване на техния жизнен стандарт и условия за трудова заетост.
Likewise, the first recital in the preamble to Regulation No 1408/71 states that the provisions which that regulation contains for coordination of national social security legislations fall within the framework of freedom of movement for workers who are nationals of Member States and should contribute towards the improvement of their standard of living and conditions of employment.
Като се имат предвид тези елементи, следва да се установи, че при обстоятелства като тези по делото по главното производство не би могло да се отрече правомощието на държаватачленка по пребиваването да предостави семейни надбавки на лицата, които пребивават на нейна територия.
In the light of those factors, it must be held that, in circumstances such as those of the main proceedings, the Member State of residence cannot be deprived of the right to grant child benefit to those resident within its territory.
Всъщност ако по силата на член 13, параграф 2, буква a) от Регламент № 1408/71 лицето, заето на територията на държавачленка, е подчинено на законодателството на тази държава, дори и ако пребивава на територията на друга държавачленка, то този регламент няма за цел да пречи на държавата по пребиваване да предостави съгласно законодателството си семейни надбавки на това лице.
While, under Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71, a person employed in the territory of one Member State is to be subject to the legislation of that State even if he resides in the territory of another Member State, the fact remains that the purpose of that regulation is not to prevent the Member State of residence from granting, pursuant to its legislation, child benefit to that person.
Решението по дело Ten Holder, посочено по-горе, на което се позовава германското правителство в писменото си становище, както и Решение от 10 юли 1986 г. по дело Luijten (60/85, Recueil, стр.
Ten Holder, to which the German Government referred in its written observations, and Case 60/85 Luijten [1986] ECR 2365, referred to by the national court, cannot put in question the foregoing interpretation of Regulation No 1408/71.
Решението по дело Ten Holder, посочено по-горе, визира случай на отказ на органите на компетентната държавачленка да предоставят обезщетение и в този контекст Съдът постановява, че определянето съгласно Регламент № 1408/71 на законодателството на държавачленка като приложимо законодателство по отношение на работник води до това спрямо него да е приложимо само това законодателство (Решение по дело Ten Holder, посочено по-горе, точка 23).
Ten Holder covered a case of refusal by the competent Member State’s authorities to grant a benefit and, in that context, the Court held that the effect of determining, pursuant to Regulation No 1408/71, that a given Member State’s legislation is the legislation applicable to a worker is that only that legislation is applicable to him (Ten Holder, paragraph 23).
Съдът потвърждава същия принцип в Решение по дело Luijten, посочено по-горе, по отношение на риска от едновременно прилагане на законодателствата на държавата по заетостта и на държавата по пребиваване, позволяващо на осигурените лица да ползват семейно обезщетение.
That principle was reiterated by the Court in Luijten, having regard to the likelihood of the simultaneous application of the legislation of the State of employment and of that of the State of residence permitting those covered to receive child benefit.
Следователно разглеждани в техния специфичен контекст, различен от този на настоящото дело по главното производство, посочените решения не биха могли да послужат за основание да се изключи, че държавачленка, която не е компетентната държава и която не подчинява правото на семейно обезщетение на условия за заетост или за осигуряване, може да предостави такава престация на лице, което пребивава на нейна територия, щом като възможността за такова предоставяне действително произтича от нейното законодателство.
Consequently, read in their specific contexts, which differ from that of the main proceedings, those judgments cannot serve as a basis for precluding a Member State, which is not the competent State but which does not subject the right to child benefit to conditions of employment or insurance, from being able to grant such a benefit to one of its residents, since the possibility of such a grant arises, in actual fact, from its legislation.
С оглед на гореизложените съображения на първия въпрос следва да се отговори, че член 13, параграф 2, буква a) от Регламент № 1408/71 допуска работник мигрант, който е подчинен на схемата за социална сигурност на държаватачленка по заетостта, да получава съгласно националното законодателство на държаватачленка по пребиваване семейни обезщетения в последната държава.
Having regard to the foregoing considerations, the answer to the first question must be that Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71 does not preclude a migrant worker, who is subject to the social security scheme of the Member State of employment, from receiving, pursuant to the national legislation of the Member State of residence, child benefit in the latter State.
По втория и третия въпрос
The second and third questions
Предвид отговора на първия въпрос, не е необходимо да се отговаря на втория и на третия въпрос.
Having regard to the answer given to the first question, there is no need to reply to the second and third questions.
По четвъртия въпрос
The fourth question
По-нататък препращащата юрисдикция иска да се установи дали отговорът, който следва да се да се даде на първия, втория и третия въпрос, зависи от това дали г-жа Bosmann се връща след края на всеки работен ден в семейното си жилище в Германия.
The national court is also asking whether the fact, if it be so, that Mrs Bosmann returns to the family residence in Germany at the end of each working day affects the answer to the first to third questions.
Както следва по същество от отговора на първия въпрос, член 13, параграф 2, буква a) от Регламент № 1408/71 допуска работник мигрант, който се намира в положението на г-жа Bosmann, да получава семейни обезщетения в държаватачленка по пребиваване, при условие че отговаря на необходимите условия за предоставяне на такива обезщетения съгласно законодателството на тази държава.
As is clear, in essence, from the answer to the first question, Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71 does not preclude a migrant worker in Mrs Bosmann’s situation from receiving child benefit in the Member State of residence, provided that he or she satisfies the requirements for the grant of such benefit pursuant to the legislation of that State.
Доколкото, както следва от акта за препращане, правото на г-жа Bosmann да ползва семейни надбавки в Германия е подчинено на условието заинтересованото лице да пребивава на територията на тази държавачленка — условие, на което изглежда тя действително отговаря — препращащата юрисдикция следва да определи дали фактът, че г-жа Bosmann се връща след края на всеки работен ден в семейното си жилище в Германия е релевантен за преценката дали тя „пребивава“ в споменатата държава по смисъла на германското законодателство.
Since, as is clear from the decision making the reference, Mrs Bosmann’s entitlement to child benefit in Germany is subject to the requirement that the relevant person resides in that Member State, a requirement which she seems, actually, to satisfy, it is for the referring court to determine whether Mrs Bosmann’s return to the family residence in Germany at the end of each working day is relevant for the purposes of deciding whether she ‘resides’, within the meaning of the German legislation, in that State.
Следователно на четвъртия въпрос трябва да се отговори, че препращащата юрисдикция следва да определи дали фактът, че работник, който се намира в положението на жалбоподателката по главното производство, се завръща след края на всеки работен ден в семейното си жилище в съответната държавачленка, е релевантен за преценката дали такъв работник отговаря на условията за предоставяне на въпросното семейно обезщетение в тази държава съгласно законодателството ѝ.
Accordingly, the reply to the fourth question must be that it is for the referring court to determine whether the fact that a worker, in the situation of the applicant in the main proceedings, returns at the end of each working day to the family residence in the Member State concerned is relevant for the purposes of deciding whether such a worker satisfies the requirements for the grant of the child benefit in question in that State pursuant to its legislation.
РЕШЕНИЕ ОТ 20.5.2008 г. — ДЕЛО C-352/06 от 13 април 2005 г., допуска работник мигрант, който е подчинен на схемата за социална сигурност на държаватачленка по заетостта, да получава съгласно националното законодателство на държаватачленка по пребиваване семейни обезщетения в последната държава.
No 647/2005 of the European Parliament and of the Council of 13 April 2005, does not preclude a migrant worker, who is subject to the social security scheme of the Member State of employment, from receiving, pursuant to the national legislation of the Member State of residence, child benefit in the latter State.
(Преюдициално запитване, отправено от College van Beroep voor het bedrijfsleven)
(Reference for a preliminary ruling from the College van Beroep voor het bedrijfsleven)
„Продукти за растителна защита — Разрешение за пускане на пазара — Етофумезат — Директиви 91/414/ЕИО и 2002/37/ЕО — Регламент (ЕИО) № 3600/92 — Молба за възобновяване на устната фаза на производството“
(Plant protection products — Authorisation to place on the market — Ethofumesate — Directives 91/414/EEC and 2002/37/EC — Regulation (EEC) No 3600/92 — Application for reopening of the oral procedure)
Заключение на генералния адвокат г-жа E. Sharpston, представено на 29 ноември 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 29 November 2007 . . . I - 3868Judgment of the Court (Third Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Производство — Устна фаза на производството — Възобновяване (член 222, втора алинея ЕО; член 61 от Процедурния правилник на Съда)
Procedure — Oral procedure — Reopening (Art. 222, second para., EC; Rules of Procedure of the Court, Art. 61)
Земеделие — Сближаване на законодателствата — Пускане на пазара на продукти за растителна защита — Директива 2002/37
Agriculture — Approximation of laws — Placing of plant protection products on the market — Directive 2002/37
(приложения I и II към Директива 91/414 на Съвета; член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 на Комисията)
(Council Directive 91/414, Annexes I and II; Commission Directive 2002/37, Art. 4(1))
нито от мотивите, въз основа на които той достига до него.
Opinion or by the reasoning which led to that view to be formed.
Съдът може — служебно или по предложение на генералния адвокат, както и по искане на страните — да разпореди възобновяване на устната фаза на производството съгласно член 61 от своя процедурен правилник, ако счита, че делото не е достатъчно изяснено или трябва да се реши въз основа на довод, който страните не са разисквали.
The Court may of its own motion, on a proposal from the Advocate General or at the request of the parties, reopen the oral procedure, in accordance with Article 61 of its Rules of Procedure, if it considers that it lacks sufficient information, or that the case must be dealt with on the basis of an argument which has not been debated between the parties.
При все това не е необходимо да се възобновява устната фаза на производството съгласно посочената разпоредба всеки път, когато генералният адвокат повдигне правен въпрос, по който страните не са изразили становища.
However, it is not necessary to reopen the oral procedure pursuant to that provision every time the Advocate General raises a point of law that has not been debated by the parties.
Всъщност макар по силата на член 222, втора алинея ЕО да е задължение на генералния адвокат, като действа напълно безпристрастно и независимо, да изразява в открито заседание мотивирано становище по делата, които съгласно Статута на Съда изискват неговата намеса, и макар при изпълнението на тази задача той да може, ако е необходимо, да анализира преюдициалното запитване, като го постави в контекст, по-широк от контекста, строго определен от препращащата юрисдикция или от страните в главното производство, Съдът не е обвързан нито от заключението на генералния адвокат,
Although, pursuant to the second paragraph of Article 222 EC, it is the duty of the Advocate General, acting with complete impartiality and independence, to make, in open court, reasoned submissions on cases which, in accordance with the Statute of the Court of Justice, require the Advocate General’s involvement and although, in carrying out that task, the Advocate General may, where appropriate, analyse a reference for a preliminary ruling by placing it in a context broader than that strictly defined by the national court or the parties to the main proceedings, the Court is not bound either by the Advocate General’s
FEINCHEMIE SCHWEBDA И BAYER CROPSCIENCE достъп до документация, отговаряща на изискванията на посоченото приложение II.
FEINCHEMIE SCHWEBDA AND BAYER CROPSCIENCE authorisations, hold, or have access to, a dossier satisfying the requirements set out in Annex II.
Това е единственото тълкуване, съвместимо с принципа на правната сигурност, който изисква общностната правна уредба да позволява на заинтересованите лица да се запознаят с точния обхват на задълженията, които тя им налага.
That is the only interpretation that is compatible with the principle of legal certainty, in accordance with which Community legislation must enable those concerned to acquaint themselves with the precise extent of the obligations it imposes upon them.
Всъщност макар тази разпоредба да задължава държавитечленки, от една страна, да преразгледат издадените в предходен момент разрешения за всеки продукт за растителна защита, съдържащ етофумезат, за да се уверят, че те отговарят на свързаните с това активно вещество изисквания, посочени в приложение I към Директива 91/414, а от друга страна, преди 1 септември 2003 г. да изменят или ако е необходимо, да отнемат посочените разрешения съгласно последната директива, от текста ѝ ни наймалко не произтича, че с оглед на процедурата по преразглеждане на съществуващите разрешения притежателите им трябва да разполагат или да имат
Although that provision requires Member States, first, to review authorisations previously granted for each plant protection product containing ethofumesate, in order to ensure that the conditions relating to that active substance, as set out in Annex I to Directive 91/414, are complied with and, second, to amend or, if necessary, to withdraw those authorisations, in accordance with that directive, before 1 September 2003, there is nothing in its wording to suggest that the holders of existing authorisations must, for the purposes of the review of those
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА SHARPSTON — ДЕЛO C-361/06
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-361/06
Подобно разрешение ще наричам съществуващо разрешение.
SHARPSTONdelivered on 29 November 2007
С Директива 2002/37 се изменя Директива 91/414 3.
In the present case the College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administrative Court for Trade and Industry) (Netherlands) has asked the Court to interpret Article 4(1) of Directive 2002/37.
Директива 91/414 изисква
I shall refer to such an authorisation as an existing authorisation.
С Директива 2002/37 етофумезатът се добавя в приложение I към Директива 91/414, като се предвиждат някои условия.
Directive 2002/37 adds ethofumesate to Annex I to Directive 91/414, subject to certain conditions.
Член 4, параграф 1 от Директива 2002/37 изисква от държавитечленки да преразгледат съществуващите разрешения за всеки съдържащ етофумезат продукт за растителна защита, за да гарантират, че тези условия са изпълнени, и ако е необходимо, да изменят или отнемат разрешението в съответствие с Директива 91/414.
Article 4(1) of Directive 2002/37 requires Member States to review existing authorisations for each plant protection product containing ethofumesate to ensure compliance with those conditions and, where necessary, to amend or withdraw the authorisation in accordance with Directive 91/414.
За даден продукт за растителна защита може да се издаде разрешение само когато активните му вещества са включени в приложение I към Директива 91/414.
A plant protection product may not be authorised unless its active substances are listed in Annex I to Directive 91/414.
Въпреки това държавачленка може за преходен период да разреши пускането на пазара на продукти за растителна защита,
A Member State may, however, during a transitional period, authorise the placing on the market
2 — Директива 2002/37/ЕО на Комисията от 3 май 2002 година за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета с цел включване на етофумезат като активно вещество (ОВ L 117, стр.
2 — Commission Directive 2002/37/EC of 3 May 2002 amending Council Directive 91/414/EEC to include ethofumesate as an active substance (OJ 2002 L 117, p. 10).
3 — Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр.
3 — Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 concerning the placing of plant protection products on the market (OJ 1991 L 230, p. 1).
Въпросът, поставен пред Съда по настоящото дело, е дали от притежателя на съществуващо разрешение за продукт за растителна защита, съдържащ етофумезат като активно вещество, може да се изисква да представи документация, отговаряща на изискванията на приложение II към Директива 91/414 (същата предвижда изискванията, на които трябва да отговаря документацията, която следва
The issue before the Court in the present case is whether the holder of an existing authorisation for a plant protection product containing ethofumesate as an active substance can be required to provide a dossier satisfying Annex II to Direct-
FEINCHEMIE SCHWEBDA И BAYER CROPSCIENCE да се представи с оглед на включването на активно вещество в приложение I), като условие за запазване на издаденото му разрешение.
FEINCHEMIE SCHWEBDA AND BAYER CROPSCIENCE ive 91/414 (which contains the requirements for the dossier to be submitted for the inclusion of an active substance in Annex I) as a condition of retention of its authorisation.
Приложимо общностно законодателство
Relevant Community legislation
Директива 91/414
Directive 91/414
Член 3, параграф 1 от Директива 91/414 изисква държавитечленки да предвидят, че продукт за растителна защита не може да се пуска на пазара и да се използва на тяхна територия, ако те не са дали разрешение за продукта в съответствие с разпоредбите на настоящата директива.
Article 3(1) of Directive 91/414 requires Member States to prescribe that a plant protection product may not be placed on the market and used in their territory unless they have authorised the product in accordance with the directive.