natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Предвид отговора на първия въпрос, не е необходимо да се отговаря на втория и третия въпрос.
In view of the answer given to the first question, it is unnecessary to answer the second and third questions.
Такава връзка не се създава от член 13 ЕО, нито — при обстоятелства като тези по главното производство — от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите още преди изтичането на срока, предоставен за транспонирането ѝ на съответната държавачленка.
No such link arises either from Article 13 EC, or, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, from Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000, establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation, before the timelimit allowed to the Member State concerned for its transposition has expired.
(Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Giessen)
(Reference for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Giessen)
„Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране — Член 7, първа алинея, второ тире — Право на пребиваване на пълнолетно дете на турски работник — Неупражняване на дейност като наето лице — Условия за изгубване на придобитите права“
(EEC–Turkey Association Agreement — Decision No 1/80 of the Association Council — Article 7, first paragraph, second indent — Right of residence of the adult child of a Turkish worker — Absence of paid employment — Conditions governing the loss of acquired rights)
Решение на Съда (трети състав) от 25 септември 2008 г. . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 25 September 2008 . . . . . . . . .
Международни споразумения — Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Съвет за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между ЕИО и Турция — Решение № 1/80 — Събиране на семейството
International agreements — EEC–Turkey Association Agreement — Association Council established by the EEC–Turkey Association Agreement — Decision No 1/80 — Family reunification
(член 7, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране ЕИО—Турция)
(Decision No 1/80 of the EEC–Turkey Association Council, Art. 7, first para.)
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО C-453/07 упражнявал дейност като наето лице след завършване на училищното си обучение на 16-годишна възраст и да е участвал в държавни програми за подпомагане на заетостта, без обаче да ги довърши.
SUMMARY — CASE C-453/07 though, at the age of 23, he has not been in paid employment since leaving school at the age of 16 and has taken part in government job-support schemes without, however, completing them.
Турски гражданин, на когото е разрешено да влезе като дете на територията на държавачленка с цел събиране на семейството и който е придобил право на свободен достъп до всяка дейност като наето лице по негов избор на основание на член 7, първа алинея, второ тире от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране ЕИО—Турция, не изгубва правото на пребиваване в тази държава, което е следствие от правото на свободен достъп, макар и до 23-годишна възраст да не е
A Turkish national, who was authorised to enter the territory of a Member State as a child in the context of a family reunion, and who has acquired the right to take up freely any paid employment of his choice under the second indent of the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80 of the EEC–Turkey Association Council does not lose the right of residence in that State, which is the corollary of that right of free access, even
По дело C-453/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Verwaltungsgericht Gießen (Германия) с акт от 24 септември 2007 г., постъпил в Съда на 4 октомври 2007 г., в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Verwaltungsgericht Gießen (Germany), made by decision of 24 September 2007, received at the Court on 4 October 2007, in the proceedings
СЪДЪТ (трети състав), състоящ се от: г-н A. Rosas, председател на състав, г-н U. Lõhmus, г-н J. N. Cunha Rodrigues, г-н A. Ó Caoimh и г-жа P. Lindh (докладчик), съдии,
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh and P. Lindh (Rapporteur), Judges,
РЕШЕНИЕ ОТ 25.9.2008 г. — ДЕЛО C-453/07 генерален адвокат: г-н P. Mengozzi, секретар: г-н R. Grass, предвид изложеното в писмената фаза на производството, като има предвид становищата, представени:
Advocate General: P. Mengozzi, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
E. Meiß, в качеството на представител,
— the Wetteraukreis, by E. Meiß, acting as Agent,
— за Комисията на Европейските общности, от г-н V. Kreuschitz и г-н G. Rozet, в качеството на представители, предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
— the Commission of the European Communities, by V. Kreuschitz and G. Rozet, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
ER постанови настоящото
ER gives the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 7, първа алинея, второ тире от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране от 19 септември 1980 г. относно развиване на асоциирането (наричано по-нататък „Решение № 1/80“).
The request for a preliminary ruling concerns the interpretation of the second indent of the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80 of the Association Council of 19 September 1980 on the Development of the Association (‘Decision No 1/80’).
Съветът за асоцииране е учреден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано на 12 септември 1963 г. в Анкара от Република Турция, от една страна, както и от държавитечленки на ЕИО и от Общността, от друга страна, и сключено, одобрено и утвърдено от името на Общността с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 година (ОВ 217, 1964 г., стp. 3685; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 1, стр. 10).
The Association Council was set up by the Agreement establishing an association between the European Economic Community and Turkey, which was signed at Ankara on 12 September 1963 by the Republic of Turkey, on the one hand, and by the Member States of the EEC and the Community, on the other hand, and concluded, approved and confirmed on the part of the latter by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963 (JO 1964 217, p. 3685).
Запитването е отправено в рамките на спор между г-н Er, турски гражданин, и Wetteraukreis (област Ветерау) относно процедура за експулсиране от германска територия.
This request has been made in the context of a dispute between Mr Er, a Turkish national, and the Wetteraukreis (district of Wetterau), concerning a procedure for deportation from German territory.
Член 6, параграф 1 от Решение № 1/80 има следната редакция:
Article 6(1) of Decision No 1/80 is drafted as follows:
При спазване на условията на член 7 във връзка със свободния достъп до заетост на членовете на семейството на турски работник, принадлежащ към законния пазар на труда на държавачленка, същият има право:
Subject to Article 7 on free access to employment for members of his family, a Turkish worker duly registered as belonging to the labour force of a Member State:
— на подновяване на разрешителното му за работа от същия работодател, ако е нает на работа, след една година законна заетост в тази държавачленка,
— shall be entitled in that Member State, after one year’s legal employment, to the renewal of his permit to work for the same employer, if a job is available;
— да отговаря пред работодател по свой избор в същата професия на друго предложение за работа, направено при общи условия и регистрирано в службите по заетост на тази държавачленка, след три години законна заетост в същата и при условие на предимство на работниците от държавитечленки на Общността,
— shall be entitled in that Member State, after three years of legal employment and subject to the priority to be given to workers of Member States of the Community, to respond to another offer of employment, with an employer of his choice, made under normal conditions and registered with the employment services of that State, for the same occupation;
— да се ползва със свободен достъп до всяка дейност като наето лице по свой избор в същата държавачленка, след четири години законна заетост в тази държава-членка“. [неофициален превод]
— shall enjoy free access in that Member State to any paid employment of his choice, after four years of legal employment.’
Член 7 от Решение № 1/80 гласи:
Article 7 of Decision No 1/80 provides:
„Членовете на семейството на турски работник, принадлежащ към законния пазар на труда на държавачленка, които имат право да го последват:
‘The members of the family of a Turkish worker duly registered as belonging to the labour force of a Member State, who have been authorised to join him:
— имат право да отговарят — при спазване на условието за предимство на работниците от държавитечленки на Общността — на всяко предложение за работа, когато пребивават на законно основание в същата държавачленка наймалко три години,
— shall be entitled — subject to the priority to be given to workers of Member States of the Community — to respond to any offer of employment after they have been legally resident for at least three years in that Member State;
— ползват се в същата държавачленка със свободен достъп до всяка дейност по свой избор като наети лица, когато пребивават на законно основание в нея наймалко пет години.
— shall enjoy free access to any paid employment of their choice provided they have been legally resident there for at least five years.
Децата на турските работници, придобили професионална квалификация в приемащата страна, могат да отговарят на всяко предложение за работа в тази държавачленка, независимо от продължителността на пребиваването си в нея, при условие че един от родителите законно е нает на работа в съответната държавачленка наймалко три години.“ [неофициален превод]
Children of Turkish workers who have completed a course of vocational training in the host country may respond to any offer of employment there, irrespective of the length of time they have been resident in that Member State, provided one of their parents has been legally employed in the Member State concerned for at least three years.’
Съгласно член 14, параграф 1 от същото решение:
In accordance with Article 14(1) of Decision No 1/80:
„Разпоредбите на настоящия раздел се прилагат при спазване на ограниченията, оправдани по причини, свързани с обществения ред, обществената сигурност и общественото здраве.“ [неофициален превод]
‘The provisions of this section shall be applied subject to limitations justified on grounds of public policy, public security or public health.’
От акта за препращане е видно, че г-н Er е роден в Турция през април 1984 г.
It is apparent from the decision to refer that Mr Er was born in Turkey in April 1984.
Две години по-късно, през 1986 г., той последва в Берлин баща си, който принадлежи към законния пазар на труда във Федерална република Германия, и живее с него на германска територия в продължение на поне пет години.
Two years later, in 1986, he travelled to Berlin to join his father, who was duly registered as belonging to the labour force of the Federal Republic of Germany, and lived with him in Germany for at least five years.
Впоследствие баща му се връща в Турция без семейството си.
His father subsequently returned to Turkey without his family.
През 1998 г. г-н Er поисква първото си разрешително за пребиваване, което му е предоставено за срок от година и половина.
In 1998, Mr Er applied for his first residence permit, which was granted to him for a period of one and a half years.
Този документ носи отбелязванията „майка, титуляр на разрешително за пребиваване за неопределен срок“ и „баща, регистриран в Берлин“.
This document included the comments ‘mother holder of a residence permit of unlimited duration’ and ‘father registered in Berlin’.
Г-н Er завършва училищното си обучение през 2000 г. на 16-годишна възраст, без да придобие диплома.
Mr Er left school in 2000, at the age of 16, without qualifications.
Неговото разрешително за пребиваване е продължено до 21 март 2002 г.
His residence permit was extended up to 21 March 2002.
През 2002 г. г-н Er поисква второ разрешително за пребиваване, което му е предоставено до април 2003 г., т.е. до датата, на която вече не е на издръжка на майка си.
In 2002, Mr Er applied for a second residence permit, which was granted to him up to April 2003, that being the date at which his mother ceased to be responsible for his maintenance.
По-нататък г-н Er прави искане за продължаване на разрешителното си за пребиваване, което и получава за срок от една година въпреки настъпилите промени в неговото положение, а именно че вече не е на издръжка на майка си и че в продължение на четири месеца му е изплащана помощ за издръжка.
Mr Er then applied for an extension of his residence permit, which was granted for one year despite the changes to his situation, namely that his mother was no longer responsible for his maintenance and that a living allowance had been paid to him for four months.
Компетентната служба за чужденците на област Ветерау (наричана по-нататък „службата за чужденците“) обаче приканва г-н Er да положи видими усилия за намиране на работа.
The Aliens Authority for the district of Wetterau (‘the Aliens Authority’), however, required Mr Er to make a visible effort to find employment.
Г-н Er участва в курс за подобряване на възможностите си за професионално обучение и интеграция, но го прекъсва поради недостатъчна годност.
Mr Er took part in a course designed to improve his chances of training and of finding work on the job market, but he gave it up due to insufficient aptitude.
Той получава социална помощ в продължение на един месец и се записва като търсещ работа.
He received social security assistance for one month and registered as a job-seeker.
През септември 2004 г. г-н Er представя ново искане за продължаване.
In September 2004, Mr Er applied for a new extension.
При разглеждането на това искане службата за чужденците неколкократно се среща с г-н Er.
Whilst processing this application, the Aliens Authority interviewed Mr Er on several occasions.
Последният заявява, че търси работа, че би трябвало да намери такава при представяне на свидетелство за съдимост и че щял да се свърже отново със службата за чужденците.
The latter declared that he was looking for work, that he ought to find work after submitting a certificate of good behaviour, and that he would contact the Aliens Authority again.
Тези изявления обаче не са последвани от действия и г-н Er не е нает на работа.
These declarations were not, however, followed up and Mr Er was not offered employment.
С решение от 17 август 2005 г. службата за чужденците отхвърля искането за продължаване, подадено от г-н Er през септември 2004 г., и разпорежда на същия да напусне територията в определен срок, като в противен случай ще бъде експулсиран в Турция.
By decision of 17 August 2005, the Aliens Authority rejected the application for extension presented by Mr Er in September 2004 and ordered him to leave the country by a specific deadline, failing which he would be deported to Turkey.
Според това решение ползването от правото на пребиваване, предоставено в рамките на член 7, първа алинея от Решение № 1/80, предполага при представянето на своето искане заинтересованото лице да присъства на пазара на труда и да разполага с реален шанс да започне работа в предвидимо бъдеще.
According to this decision, the grant of the right of residence in the context of the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80 presupposes that the applicant is present on the employment market at the time of his application, and that he has a realistic prospect of obtaining employment in the foreseeable future.
Службата за чужденците преценява, че ограничаването на срока на пребиваване до шест месеца с цел търсене на работа по принцип не може да бъде критикувано.
The Aliens Authority took the view that limiting the duration of residence to six months in order to seek employment was not, in principle, open to criticism.
На 9 септември 2005 г. г-н Er подава административна жалба срещу посоченото решение, по която все още няма произнасяне.
On 9 September 2005, Mr Er submitted an appeal against this decision, which is still pending.
В хода на обезпечителното производство г-н Er твърди, че прави усилия да намери работа.
During the interlocutory proceedings, Mr Er claimed to be making efforts to find work.
Той представя писмо от центъра за обучение във Франкфурт от 20 декември 2005 г., с което го канят да се включи в програма за подпомагане на заетостта в продължение на един месец.
He produced a letter of 20 December 2005 from the training centre in Frankfurt inviting him to take part in a job-support scheme for one month.
Г-н Er започва програмата, но я прекъсва, поради това че тя не съответства на профила му.
Mr Er started the programme, but gave it up on the ground that it did not address his needs.
В доклада за оценка на способностите на г-н Er се прави изводът, че неговите способности са посредствени, че той е слабо издръжлив и му липсва точност.
The report evaluating Mr Er’s abilities concluded that these were mediocre, that he had very little perseverance and that he was unpunctual.
Тъй като придобиването на допълнителни квалификации не представлява никакъв интерес, е счетено за подходящо той да бъде незабавно интегриран на пазара на труда.
It was considered appropriate that he enter the job market immediately, there being no point in the acquisition of further qualifications.
В замяна на това г-н Er е преценен като годен да извършва прости и повтаряеми работи.
Mr Er was, however, regarded as being capable of simple and repetitive work.
Тогава г-н Er е ориентиран към бюро за намиране на работа на летищата, което предвижда стаж за обучение.
Mr Er was then put in contact with a recruitment organisation for airports, which involved a training course.
Поради положителното преминаване на стажа на г-н Er е предвидено той да заеме длъжност на товарач на летище Франкфурт от началото на февруари 2006 г.
As a result of the successful progression of his course from the beginning of February 2006, it was planned that Mr Er would secure a pos -ition as a baggage handler at Frankfurt airport.
Препращащата юрисдикция подчертава, че кандидатурата на г-н Er все пак не е изпратена на предвидения работодател поради непредставянето на свидетелство за съдимост.
The referring court points out, however, that, in the absence of a certificate of good behaviour, the job application was not sent to the potential employer.
Г-н Er не споменавал никакво друго участие в програма за подпомагане на заетостта или в дейност срещу възнаграждение, освен еднодневна работа.
Mr Er did not mention any other participation on a job-support scheme, or any paid work, with the exception of a one-day job.
Препращащата юрисдикция се позовава още на бележка от Федералната агенция по заетостта от 18 август 2006 г. относно среща с г-н Er.
The referring court also alludes to a note from the Federal Employment Agency, dated 18 August 2006, concerning an interview with Mr Er.
На 22 януари 2007 г., след приключването на обезпечителното производство, г-н Er предявява искането, което е в основата на спора по главното производство.
On 22 January 2007, following the end of the interlocutory proceedings, Mr Er submitted the application which initiated the main proceedings.
Той иска службата за чужденците да бъде задължена да продължи неговото разрешително за пребиваване, поради това че той се ползва от правото, предоставено от член 7, първа алинея от Решение № 1/80, независимо дали заема или търси да заеме работно място на германска територия.
He pleads that the Aliens Authority should be ordered to extend his residence permit on the ground that he benefits from the legal status conferred by the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80, irrespective of whether he has, or is seeking, employment in Germany.
В акта за препращане се споменава, че г-н Er понастоящем не получава социални обезщетения, но предвид неговото нежелание да заеме работно място, той би могъл трайно да осигурява издръжката си единствено чрез социални обезщетения.
The decision to refer states that, at the present time, Mr Er is not receiving social security benefits but that, because of his reluctance to work, he will be able to meet his living expenses over the long term only with the assistance of social security benefits.
При тези условия Verwaltungsgericht Gießen решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
In those circumstances, the Verwaltungsgericht Gießen decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
„Турски гражданин, който след като му е било разрешено в качеството на член на семейството да последва в Германия баща си, живеещ там и принадлежащ като турски работник на законния пазар на труда в тази страна, и след като е живял пет години на законно основание с посочения баща и е придобил правото, предоставено от член 7, първа алинея, второ тире от Решение № 1/80, изгубва ли правото да се ползва от тази разпоредба, поради това че не е упражнявал никаква професионална дейност в продължение на над седем години след завършване на училищното си обучение, с изключение на твърдяна еднодневна
‘Does a Turkish national who, as a family member, received authorisation to join his father living in Germany who, as a Turkish worker, was duly registered as belonging to the labour force of the Federal Republic of Germany, and who acquired, by virtue of having previously lived together legally with his father for five years, the legal status as referred to in the second indent of the first paragraph of Decision No 1/80, lose that legal status as a consequence of the fact that, for more than seven years after leaving school, apart from one alleged single day of work on a trial basis, he has at no time been in employment, drops out of all government support schemes designed to
ER работа, и че освен това е прекъснал участието си във всички държавни мерки за подпомагане на търсенето на работа и не полага сериозни усилия за намиране на работа, като живее, алтернативно, от публични социални обезщетения, от помощта на живеещата си в Германия майка и от средства с неизвестен произход?“
ER promote the taking-up of employment and does not himself make any serious efforts to take up employment, instead living by turns on social security benefits, financial support from his mother living in Germany and means of unknown origin?’
С въпроса си препращащата юрисдикция иска по същество да установи дали турски гражданин, който се ползва в една държавачленка от правото на свободен достъп до всяка дейност като наето лице по свой избор на основание на член 7, първа алинея, второ тире от Решение № 1/80, изгубва правото си на пребиваване в тази държавачленка и оттам дори правото на свободен достъп, поради това че достигайки 23-годишна възраст, не е упражнявал дейност като наето лице след завършване на училищното си обучение на 16-годишна възраст и е участвал в държавни програми за подпомагане на заетостта, без обаче да ги довърши.
By its question, the referring court is essentially asking whether a Turkish national who benefits from the right to take up any paid employment of his choice in a Member State in accordance with the second indent of the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80 loses his right to reside in that Member State, and thereby that right freely to take up employment, on the ground that, having reached the age of 23, he has not engaged in paid employment since leaving school at the age of 16, and has participated in government job-support schemes without, however, completing them.