natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Според Комисията „може да се направи извод за наличието на представляваща злоупотреба ценова преса, когато за сравними услуги разликата между цените на дребно на предприятие с господстващо положение на пазара и тарифата за междинните услуги за конкурентите му е или отрицателна, или недостатъчна, за да се покрият специфичните разходи за продуктите на оператора с господстващо положение при предоставянето на собствените му услуги за абонатите на пазара надолу по веригата“ (обжалвано решение, съображение 107).
According to the Commission, ‘there is an abusive margin squeeze if the difference between the retail prices charged by a dominant undertaking and the wholesale prices it charges its competitors for comparable services is negative, or insufficient to cover the productspecific costs to the dominant operator of providing its own retail services on the downstream market’ (recital 107 to the contested decision).
При изчисляването на ценовата преса Комисията стига до извода, че между 1998 г. и 2001 г. е имало отрицателна разлика между цените на междинните услуги и цените на дребно на жалбоподателя (обжалваното решение, съображение 153).
The Commission reaches the conclusion in its margin squeeze calculations that there was a negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices between 1998 and 2001 (recital 153 to the contested decision).
За 2002 г. разликата била положителна (обжалваното решение, съображение 154).
That spread was positive in 2002 (recital 154 to the contested decision).
Въпреки това, тъй като положителният марж бил недостатъчен, за да покрие специфичните разходи на жалбоподателя, свързани с предоставянето на услуги на абонатите, ценовата преса се запазила и през 2002 г. (обжалваното решение, съображения 154 и 160).
However, as the positive spread was insufficient to cover the applicant’s productspecific costs linked to the provision of retail services, there was a margin squeeze in 2002 (recitals 154 and 160 to the contested decision).
Ценовата преса все още съществувала към момента на постановяване на обжалваното решение (обжалваното решение, съображение 161).
That margin squeeze still existed at the time of the adoption of the contested decision (recital 161 to the contested decision).
Комисията установява по-нататък, че тарифите за междинните услуги и цените на дребно на жалбоподателя наистина са предмет на секторно регулиране.
The Commission goes on to find that the applicant’s wholesale and retail charges are subject to sector-specific regulation.
Въпреки това жалбоподателят разполагал с достатъчно свобода на действие, за да намали и дори да премахне ценовата преса чрез тарифно преструктуриране (обжалваното решение, съображения 57, 105 и 163—175).
Nevertheless, the applicant has sufficient discretion to restructure its charges so as to reduce or indeed put an end to the margin squeeze (recitals 57, 105, and 163 to 175 to the contested decision).
Комисията приема, че от 1 януари 2002 г. жалбоподателят вече не разполага със свобода на действие, за да увеличи цените на дребно, свързани с аналоговите и ISDN линии.
The Commission concedes that, from 1 January 2002, the applicant no longer had discretion to increase retail prices for analogue or ISDN lines.
Въпреки това той можел да намали ценовата преса, като увеличи цените си за ADSL линиите (обжалваното решение, съображения 171—175 и 206).
However, it could have reduced the margin squeeze by increasing its charges for ADSL lines (recitals 171 to 175 and 206 to the contested decision).
В съображение 199 от обжалваното решение Комисията заключава:
The Commission concludes in recital 199 to the contested decision:
„[Жалбоподателят] злоупотребява с господстващото си положение на съответните пазари за пряк достъп до неговата фиксирана телефонна мрежа.
‘[The applicant] is abusing its dominant position on the relevant markets for direct access to its fixed telephone network. Such abuse consists in charging unfair prices
DEUTSCHE TELEKOM/КОМИСИЯ
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION for wholesale access services to competitors and retail access services in the local network, and is thus caught by Article 82(a) of the EC Treaty.
В течение на периода от началото на 1998 г. до края на 2001 г. [жалбоподателят] има възможност да премахне напълно ценовата преса, като промени фактурираните на абонатите цени.
In the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, [the applicant] was in a position to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges.
След 2002 г. [жалбоподателят] при всички случаи още е в състояние да намали ценовата преса, в конкретния случай като увеличи тарифите за ADSL линиите, които не са подчинени на системата от ценови прагове.“
Since the beginning of 2002, [the applicant] could in any event have reduced the margin squeeze, by increasing the ADSL retail access charges not subject to the price cap system.’
След като е установила, че за периода от началото на 1998 г. до края на 2001 г. нарушението е сериозно, а за периода от началото на 2002 г. — незначително, Комисията налага глоба в размер на 12,6 милиона евро (обжалваното решение, съображения 207 и 212).
Having assessed the infringement as a serious infringement for the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, and a minor infringement for the period since the beginning of 2002, the Commission imposed a fine of EUR 12.6 million (recitals 207 and 212 to the contested decision).
Разпоредителната част на обжалваното решение гласи:
The operative part of the contested decision reads as follows:
„Член първи
‘Article 1
От 1998 г. [жалбоподателят] извършва нарушение на член 82, [буква] a) ЕО, тъй като прилага спрямо конкурентите и абонатите си несправедливи тарифи за първоначалното свързване и месечния абонамент за достъп до абонатна линия, като по този начин в значителна степен възпрепятства конкуренцията на пазара на достъпа до абонатна линия.
[The applicant] has since 1998 infringed Article 82(a) of the EC Treaty by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network, thus significantly impeding competition on the market for access to the local network.
[Жалбоподателят] трябва незабавно да преустанови споменатото в член 1 нарушение и да се въздържа от повторно извършване на посочените в член 1 действия или поведение.
[The applicant] shall immediately bring to an end the infringement referred to in Article 1 and shall refrain from repeating any act or conduct described in Article 1.
За посоченото в член 1 нарушение на [жалбоподателя] се налага глоба в размер на 12,6 милиона евро.
For the infringement referred to in Article 1, a fine of EUR 12.6 million is hereby imposed on [the applicant].
На 30 юли 2003 г. жалбоподателят подава настоящата жалба в секретариата на Първоинстанционния съд.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 30 July 2003, the applicant brought the present action.
С молби, подадени в секретариата на Първоинстанционния съд на 12 декември 2003 г., Arcor AG & Co. KG (наричано по-нататък „встъпила страна I“), от една страна, и CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice (впоследствие II - 502
By documents lodged at the Registry of the Court of First Instance on 12 December 2003, Arcor AG & Co. KG (‘the first intervener’), and CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, subsequently known as Tropolys NRW GmbH, then II - 502
С писмо от 30 януари 2004 г. жалбоподателят изпраща на Първоинстанционния съд искане за поверително третиране на някои части от жалбата, от писмената защита, от репликата и от някои приложения към тях.
By letter of 30 January 2004, the applicant sent the Court a request for confidential treatment of certain passages in the application, the defence, the reply and certain annexes relating thereto.
С писмо от 22 март 2004 г. жалбоподателят изпраща на Първоинстанционния съд искане за поверително третиране на част от дупликата.
By letter of 22 March 2004, the applicant sent the Court a request for confidential treatment of a passage in the rejoinder.
С Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 6 май 2004 г. посочените в точка 48 по-горе дружества са допуснати да встъпят в подкрепа на исканията на Комисията.
By order of the President of the First Chamber of the Court of First Instance of 6 May 2004, the companies mentioned in paragraph 48 above were granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Commission.
Не е постановено решение по основателността на искането за поверително третиране.
The decision on the validity of the request for confidential treatment was reserved.
Неповерителни варианти на различните доказателства, подготвени от жалбоподателя, са изпратени на встъпили страни I и II.
Nonconfidential versions of various procedural documents, prepared by the applicant, were sent to the first and second interveners.
С писма от 24 юни 2004 г. встъпили страни I и II оспорват поверителността на различни части, заличени в неповерителните варианти на доказателствата.
By letters of 24 June 2004, the first and second interveners contested the confidentiality of various passages which were obscured in the nonconfidential versions of the procedural documents.
На 14 юли 2004 г. встъпила страна II представя писменото си становище при встъпване.
On 14 July 2004, the second intervener lodged its statement in intervention; the first intervener did likewise on 2 August 2004.
Встъпила страна I прави същото на 2 август 2004 г.
The main parties submitted their observations on the statements in intervention.
С писмо от 20 декември 2004 г. жалбоподателят представя становище по възраженията на встъпили страни I и II във връзка с искането за поверителност.
By letter of 20 December 2004, the applicant lodged observations on the objections of the first and second interveners concerning the request for confidentiality.
С определение от 15 юни 2006 г. председателят на пети състав частично уважава искането на жалбоподателя за поверителност.
By order of 15 June 2006, the President of the Fifth Chamber partly granted the applicant’s request for confidentiality.
С писмо от 14 септември 2006 г. встъпила страна II съобщава на Първоинстанционния съд, че встъпила страна I е станала правоприемник на ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG. Със същото писмо тя съобщава на Първоинстанционния съд в съответствие с член 99 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, че за да избегне двойно качество на встъпила страна, тя оттегля встъпването на ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, понастоящем Arcor AG & Co. KG. 58
By letter of 14 September 2006, the second intervener informed the Court that the first intervener had become the legal successor to ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG. By the same letter, it informed the Court, in accordance with Article 99 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, that, to avoid duplication of interveners, it was withdrawing the intervention of ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, which had become Arcor AG & Co. KG. 58
Arcor AG & Co. KG, по-рано ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, е заличено от регистъра по настоящото дело като встъпила страна II. II - 504
By order of the President of the Fifth Chamber of the Court of First Instance of 30 November 2006, Arcor AG & Co. KG, formerly ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, was removed from the case as second intervener. II - 504
На 11 декември 2006 г. след изслушване на страните Първоинстанционният съд решава да преразпредели настоящото дело на пети разширен състав на Първоинстанционния съд.
On 11 December 2006, after hearing the parties, the Court decided to refer the present case to the Fifth Chamber, Extended Composition, of the Court of First Instance.
По доклад на съдията докладчик Първоинстанционният съд (пети състав) решава да даде ход на устната фаза на производството и в рамките на проце-суално-организационните действия, предвидени в член 64 от Процедурния правилник, поставя на жалбоподателя и на Комисията писмени въпроси и изисква от тях да представят някои документи.
Upon hearing the Judge-Rapporteur, the Court of First Instance (Fifth Chamber) decided to open the oral procedure and, by way of measures of organisation of procedure under Article 64 of the Rules of Procedure, put written questions to the applicant and to the Commission and requested them to produce certain documents.
Главните страни ги предоставят в определените срокове.
The main parties complied with those requests within the prescribed period.
С писмо от 21 март 2007 г. жалбоподателят изпраща на Първоинстанционния съд искане за поверително третиране на различни елементи от писмените становища на Комисията от 5 март 2007 г., включващи отговорите на писмените въпроси на Първоинстанционния съд.
By letter of 21 March 2007, the applicant sent the Court a request for confidential treatment of various matters in the Commission’s statement of 5 March 2007 containing the replies to the Court’s written questions.
Встъпили страни I и II не възразяват във връзка с това искане за поверителност и им е изпратен подготвеният от жалбоподателя неповерителен вариант на писмените становища на Комисията.
The first and second interveners did not raise any objections to that request for confidentiality, and a nonconfidential version of the Commission’s statement, which was prepared by the applicant, was sent to the first and second interveners.
Тъй като съдия Dehousse е възпрепятстван да заседава по настоящото дело, на 29 март 2007 г. председателят на Първоинстанционния съд в приложение на член 32, параграф 3 от Процедурния правилник определя съдия Wahl да попълни състава.
As Judge Dehousse was unable to sit in the present case, the President of the Court of First Instance designated Judge Wahl to complete the Chamber pursuant to Article 32(3) of the Rules of Procedure on 29 March 2007.
Устните състезания и отговорите на страните на поставените от Първоинстанционния съд въпроси са изслушани в съдебното заседание от 3 май 2007 г.
The parties presented oral argument and their answers to the questions put by the Court at the hearing on 3 May 2007.
— да отмени обжалваното решение и при условията на евентуалност — по силата на правомощието си да извършва самостоятелна преценка да намали наложената от Комисията глоба по член 3 от обжалваното решение,
— annul the contested decision or, in the alternative, reduce the fine imposed by the Commission in Article 3 of the contested decision at the Court’s discretion;
Комисията съдебните разноски, включително
— order the Commission to pay the costs, including extra-judicial costs.
— да осъди жалбоподателя да заплати разноските по производството.
— order the applicant to pay the costs.
Встъпила страна I моли Първоинстанционния съд:
The first intervener contends that the Court should:
— да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски, включително направените от нея.
— order the applicant to pay the costs, including those of the first intervener.
Встъпила страна II моли Първоинстанционния съд:
The second intervener contends that the Court should:
— да отхвърли жалбата на жалбоподателя,
— dismiss the applicant’s application;
— да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски и невъзстановимите разходи.
— order the applicant to pay the costs, and to pay the extra-judicial costs of the second intervener.
I — По главните искания за отмяна на обжалваното решение
I — Principal form of order sought: annulment of the contested decision
Жалбоподателят посочва три правни основания, първото от които е изведено от нарушение на член 82 ЕО, второто — от пороци в разпоредителната част на обжалваното решение, а третото — от злоупотреба с власт и нарушение на принципите на пропорционалност, на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания.
The applicant raises three pleas in law alleging, first, an infringement of Article 82 EC; second, that the operative part of the contested decision is defective; and third, misuse of powers and infringement of the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations.
А — По първото правно основание, изведено от нарушение на член 82 ЕО
A — First plea in law: infringement of Article 82 EC
Първата е свързана с липсата на злоупотреба поради недостатъчната свобода на действие, с която е разполагал жалбоподателят, за да избегне ценовата преса.
The first part alleges the absence of an abuse as the applicant did not have sufficient scope to avoid a margin squeeze.
Втората част засяга
The second complains of the unlawfulness of the method used by the Commission to establish
Третата част се отнася до допусната от Комисията грешка при изчисляването на ценовата преса, а четвъртата е изведена от липсата на последици за пазара от установената ценова преса.
The third alleges an error by the Commission in calculating the margin squeeze, and the fourth alleges the lack of any effect on the market of the margin squeeze identified.
Жалбоподателят изтъква, че не разполага с достатъчна свобода на действие, за да избегне твърдяната ценова преса, установена в обжалваното решение.
The applicant submits that it did not have sufficient scope to avoid the margin squeeze alleged in the contested decision.
От една страна, той напомня, че Комисията сама е установила липсата на свобода на действие при определянето на тарифите за междинните услуги.
First, it notes that the Commission itself found that the applicant did not have scope to fix charges for wholesale access.
Тарифите за междинните услуги, които се определят от RegTP, трябвало да съответстват на разходите за ефективно предоставяне на услуги.
Charges for wholesale access, which are fixed by RegTP, ought to correspond to the cost of efficient service provision.
Следователно те не съответствали непременно на разходите на жалбоподателя.
Therefore, they do not necessarily correspond to the applicant’s costs.
От друга страна, жалбоподателят не разполагал и със свобода на действие при определянето на тарифите си за услугите за достъп за абонатите.
Second, the applicant did not have scope to fix its charges for retail access either.
Що се отнася до периода от 1998 г. до 2001 г., наличието на извършена от жалбоподателя злоупотреба било изключено, тъй като единствено RegTP и преди това BMPT били отговорни за тарифите на жалбоподателя за теснолентовите връзки (вж. точки 73—79 по-нататък).
As regards the period from 1998 to 2001, any abuse by the applicant is precluded by the fact that RegTP alone — and previously the BMPT — is responsible for the applicant’s charges for narrowband connections (see paragraphs 73 to 79 below).
Що се отнася до периода след януари 2002 г., единствено поведението на жалбоподателя при определяне на тарифите за широколентовите връзки можело да представлява злоупотреба, тъй като Комисията сама признала в обжалваното решение, че от 2002 г. жалбоподателят не разполагал с никаква свобода на действие при определянето на тарифите за теснолентовите връзки.
As to the period after January 2002, it is only the applicant’s conduct in fixing charges for broadband connections that could be abusive, since the Commission itself acknowledged in the contested decision that the applicant has not had any scope to fix charges for narrowband connections since 2002.
Въпреки това за периода след януари 2002 г. евентуалната свобода на действие на жалбоподателя при определянето на тарифите за широколентовите връзки, ако се предположи, че е установена, при всички случаи нямала отношение към твърдяната ценова преса (вж. точки 80—83 по-нататък).
However, as regards the period after January 2002, any scope the applicant may have had to fix charges for broadband connections (assuming that was established), would in any event have no bearing on the margin squeeze alleged (see paragraphs 80 to 83 below).
Първо, що се отнася до теснолентовите връзки (аналогови и ISDN линии), жалбоподателят обяснява, че в съответствие с германското право всичките му цени на дребно трябвало да бъдат предварително разгледани и одобрени от RegTP, а преди 1998 г. — от BMPT.
First, as far as narrowband connections are concerned (analogue and ISDN lines), the applicant explains that, under German law, all its retail prices had to be examined and approved in advance by RegTP or, before 1998, by the BMPT.
В съответствие с § 29, алинея 1 от TKG жалбоподателят не може да се отклони от така разрешените тарифи, тъй като в противен случай подлежи на имуществена санкция, и следователно не можело да се счита, че с посочените тарифи е нарушил член 82 ЕО.
The applicant — who, under Paragraph 29(1) of the TKG, could not depart from the charges thus authorised without incurring a fine — cannot therefore be regarded as having infringed Article 82 EC by applying those charges.
Колкото до определянето на тарифите, жалбоподателят напомня, че в рамките на системата от ценови прагове RegTP първоначално определя кошници от услуги и от цели за развитието на цените, които ограничават тарифните измененията в кошниците („индекси на цени“ или „ценови прагове“).
As to the setting of charges, the applicant observes that, under the price cap system, RegTP initially defines the basket of services and the targets for the movement of prices which limit basket price adjustments (‘price indices’ or ‘price caps’).
По-нататък RegTP изследвала промените в единичните цени, предложени от жалбоподателя.
Next, RegTP examines the individual price adjustments proposed by the applicant.
За тази цел в съответствие с § 24 и § 27 от TKG независимо от спазването на определения праг за съответната кошница, RegTP трябвало да провери дали исканите тарифи не са несправедливо определени под разходите за ефективно предоставяне на услуги или дали не противоречат на други правни норми, а именно на член 82 ЕО.
Accordingly, under Paragraphs 24 and 27 of the TKG, RegTP should ascertain — irrespective of compliance with the ceiling fixed for the basket in question — whether the charges requested have been set (without any justification) below the cost of efficient service provision or whether they contravene other legal provisions, particularly Article 82 EC.
Следователно ако цените са противоречали на член 82 ЕО, особено поради антиконкурентна ценова преса, RegTP трябвало да откаже поисканото от жалбоподателя изменение на цените на дребно.
RegTP should therefore refuse a retail price adjustment sought by the applicant if the prices contravene Article 82 EC, particularly because of an anticompetitive margin squeeze.
Жалбоподателят подчертава, от една страна, че преди 1 май 2002 г. е бил обвързан от задължителните тарифи, свързани с аналоговите линии, които се основавали на неограничено във времето разрешение, предоставено от BMPT в съответствие с § 97, алинея 3 от TKG, по смисъла на който свързаните с тарифите на жалбоподателя разрешения, предоставени „преди 1 януари 1998 г., […] остав[али] в сила най-късно до 31 декември 2002 г.“
The applicant maintains that, before 1 May 2002 — in accordance with Paragraph 97(3) of the TKG, under which authorisations for the applicant’s charges granted ‘before 1 January 1998 … remain[ed] in force until 31 December 2002 at the latest’ — it was bound by the mandatory tariffs for analogue lines which were based on an authorisation that was granted by the BMPT without any time-limit.
Жалбоподателят посочва, от една страна, що се отнася до искането му от 31 октомври 2002 г. за увеличаване на тарифите на дребно за услугите за достъп за абонатите, че с решение от 19 декември 2002 г.
The applicant also notes that its application of 31 October 2002 for an increase in its retail access charges was only partly accepted by RegTP, within the limit of the price cap, by decision of 19 December 2002.
RegTP го е приело само частично, в границата на ценовия праг.
Moreover, since 1 January 2002, charges for enduser lines are in a separate basket for which a specific reference value has been set.
Тарифите за телефонните разговори нямали никакво отражение върху спазването на наложените стойности.
Telephone call charges have no bearing on compliance with those values.
Самата Комисия признавала, че след 2002 г. жалбоподателят нямал никаква възможност да увеличи тарифите за теснолентов достъп.
The Commission itself recognises that the applicant has not had any opportunity to increase its charges for narrowband access since 2002.