natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Федерална република Германия и Комисията искат от Съда:
The Federal Republic of Germany and the Commission claim that the Court should:
— да обяви жалбата на Kronofrance за недопустима или да я отхвърли като неоснователна и
— declare Kronofrance’s action inadmissible or dismiss it as unfounded, and
— да осъди Kronofrance да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
— order Kronofrance to pay the costs relating to the proceedings at first instance and on appeal.
— да отхвърли жалбата или при условията на евентуалност да върне делото на Първоинстанционния съд и
— dismiss the action or, in the alternative, refer the case back to the Court of First Instance, and
— да осъди Kronofrance да заплати съдебните разноски.
— order Kronofrance to pay the costs.
— да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски в първоинстанционното производство, както и в производството по обжалване.
— order the appellants to pay the costs relating to the proceedings at first instance and on appeal.
По жалбите
The appeals
Федерална република Германия изтъква три правни основния в подкрепа на своята жалба, докато Glunz и OSB повдигат четири правни основния, които отчасти съвпадат с тях.
The Federal Republic of Germany advances three grounds of appeal, whilst Glunz and OSB put forward four grounds of appeal, which partly coincide with Germany’s grounds.
По нарушението на член 230, четвърта алинея ЕО
Infringement of the fourth paragraph of Article 230 EC
С първото си правно основание Федерална република Германия, както и Glunz и OSB с второто си правно основание, поддържани от Комисията, изтъкват, че обжалваното решение нарушава член 230, четвърта алинея ЕО, доколкото Първоинстанционният съд счита Kronofrance за „пряко и лично засегнато“ от спорното решение и следователно приема жалбата на това предприятие за допустима.
The Federal Republic of Germany, by its first ground of appeal, and Glunz and OSB, by their second ground of appeal, supported by the Commission, maintain that the judgment under appeal infringes the fourth paragraph of Article 230 EC, in that the Court of First Instance considered the contested decision to be ‘of direct and individual concern’ to Kronofrance and consequently held the action brought by that undertaking to be admissible.
Тази неточна преценка произтичала от прекомерно разширяване на
That incorrect assessment stems from an unreason-
Всъщност Първоинстанционният съд погрешно преценил, че всяко лице, потенциално „заинтересовано“ от официалната процедура по разследване на помощ по смисъла на член 1, буква з) от Регламент № 659/1999, трябва да се разглежда като пряко и лично засегнато по смисъла на член 230, четвърта алинея ЕО от решение за разрешение, взето след фазата по предварително разглеждане на помощта, без при това положение да е необходимо да се доказва, че конкурентната позиция на жалбоподателя в първоинстанционното производство е била „съществено“ засегната от това решение.
The Court of First Instance wrongly concluded that any person potentially ‘interested’ by the formal procedure for investigating aid within the meaning of Article 1(h) of Regulation No 659/1999 was to be regarded as directly and individually concerned, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, by an approval decision taken at the end of the preliminary examination stage, and that it was therefore unnecessary to show that the competitive position of Kronofrance was ‘substantially’ affected by that decision.
От друга страна, според Федерална република Германия, както и според Glunz и OSB, качеството „заинтересована страна“ по смисъла на Регламент № 659/1999 не предполага автоматично правото за подаване на жалба по съдебен ред.
By contrast, according to the Federal Republic of Germany, Glunz and OSB, the status of ‘interested party’ within the meaning of Regulation No 659/1999 does not automatically imply the right to bring legal proceedings.
Единствено конкретно разглеждане, основано на конкурентно отношение, съществуващо между получателя на помощта и жалбоподателя в първоинстанционннното производство, би спазило изискванията, поставени от постоянната съдебна практика, и по-специално от Решение от 15 юли 1963 г. по дело Plaumann/Комисия (25/62, Recueil, стр. 197).
Only a specific examination, based on the competitive relationship existing between the recipient of the aid and the applicant at first instance, would meet the requirements laid down in settled caselaw and, in particular, by Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95.
При това положение, с оглед на установяването на активната процесуална легитимация на Kronofrance, Първоинстанционният съд е трябвало да провери дали позицията на последното на съответния пазар е била съществено засегната.
Accordingly, in order to find that Kronofrance had locus standi, the Court of First Instance should have ascertained whether its position on the relevant market was substantially affected.
Противно на приетото от Първоинстанционния съд обаче, Glunz и Kronofrance в действителност не били конкуренти на разглеждания пазар и следователно позицията на Kronofrance на този пазар не можело да бъде съществено засегната.
Contrary to the findings of that court, Glunz and Kronofrance are not actually in competition on the market in question and therefore Kronofrance’s position on that market cannot have been substantially affected.
В това отношение Glunz и OSB твърдят, че констатацията на Първоинстанционния съд, че зоните на търгуване на Kronofrance и на Glunz се застъпвали, е неточна.
In that regard, Glunz and OSB allege that the finding of the Court of First Instance that the marketing areas of Kronofrance and Glunz overlap is inaccurate.
Всъщност Първоинстанционният съд преценил погрешно данните относно пазарите на двете предприятия.
The Court incorrectly assessed the data relating to the markets of the two undertakings.
Освен това Федерална република Германия подчертава, че Първоинстанционният съд само констатирал, че Glunz принадлежи към група, в която участват други дружества, действащи в областта на дървените плоскости във Франция.
Moreover, according to the Federal Republic of Germany, the Court of First Instance merely stated that Glunz belonged to a group which included other companies active in the field of wood panels and boards in France.
Този критерий обаче не бил релевантен, тъй като се основава на съображения, свързани с подобна група, а не на съществуващата конкретна конкуренция между двете разглеждани предприятия.
That criterion is, however, irrelevant because it is based on considerations relating to such a group rather than on specific competition between the two undertakings in question.
В светлината на тези съображения Федерална република Германия, Glunz и OSB, както и Комисията, считат, че жалбата на Kronofrance е трябвало да бъде обявена за недопустима.
In the light of those considerations, the Federal Republic of Germany, Glunz and OSB, as well as the Commission, are of the opinion that the action for annulment brought by Kronofrance should have been declared inadmissible.
Kronofrance поддържа, напротив, че в случай на не-откриване на официалната процедура по разследване, когато жалбата на конкурент на получателя на помощ цели да защити негови процесуални права, той трябва да докаже единствено своето качество на заинтересована страна по смисъла на член 88, параграф 2 ЕО.
Kronofrance, on the other hand, maintains that, if the formal investigation procedure is not opened, a competitor of the recipient of aid need prove only its status as an ‘interested party’ within the meaning of Article 88(2) EC, where its action seeks to protect its procedural rights.
В подобна хипотеза не било необходимо да се доказва, че конкурентната позиция на жалбоподателя е съществено засегната.
In that situation, it is not necessary to show that the applicant’s competitive position is substantially affected.
Достатъчно било интересите му да могат да бъдат засегнати от предоставянето на помощта.
It is sufficient that its interests might be affected by the grant of the aid.
В конкретния случай прякото конкурентно отношение, съществуващо между Glunz и Kronofrance, било достатъчно за подобен извод.
In the present case, the direct competitive relationship between Glunz and Kronofrance is enough to reach such a conclusion.
В самото начало следва да се напомни, че съгласно член 230, четвърта алинея ЕО дадено физическо или юридическо лице може да подаде жалба срещу решение, адресирано до друго лице, само ако посоченото решение го засяга пряко и лично.
It should first of all be stated that under the fourth paragraph of Article 230 EC a natural or legal person may institute proceedings against a decision addressed to another person only if that decision is of direct and individual concern to the former.
Съгласно постоянната съдебна практика субектите, които не са адресати на дадено решение, могат да твърдят, че са лично засегнати, само ако решението
According to settled caselaw, persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned only if that decision affects them by
Тъй като настоящата жалба се отнася до решение на Комисията в областта на държавните помощи, следва да се отбележи, че в рамките на процедурата за контрол върху държавните помощи, предвидена в член 88 ЕО, трябва да се различават, от една страна, предварителната фаза на разглеждане на помощите, установена в параграф 3 от този член, която има за цел само да позволи на Комисията да си състави първоначално мнение относно частичната или пълна съвместимост на разглежданата помощ, а от друга страна, фазата на разглеждане, визирана в параграф 2 от същия член.
Since the present action concerns a Commission decision on State aid, it must be borne in mind that, in the context of the procedure for reviewing State aid provided for in Article 88 EC, the preliminary stage of the procedure for reviewing aid under Article 88(3) EC, which is intended merely to allow the Commission to form a prima facie opinion on the partial or complete conformity of the aid in question, must be distinguished from the examination under Article 88(2) EC.
Едва в рамките на последната, която има за цел да осигури на Комисията пълна информация относно всички данни по преписката, Договорът за ЕО предвижда задължение за Комисията да отправи покана до заинтересованите да представят своите становища (Решение по дело Cook/Комисия, посочено по-горе, точка 22, Решение по дело Matra/Комисия, посочено по-горе, точка 16, Решение от 2 април 1998 г. по дело Комисия/Sytraval и Brink’s France, C-367/95 P, Recueil, стр. I-1719, точка 38 и Решение по дело Комисия/Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, посочено по-горе, точка 34).
It is only in connection with the latter examination, which is designed to enable the Commission to be fully informed of all the facts of the case, that the Treaty imposes an obligation on the Commission to give the parties concerned notice to submit their comments (Cook v Commission, paragraph 22; Matra v Commission, paragraph 16; Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 38; and Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 34.
От това следва, че когато без да открива официалната процедура по разследване, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО, Комисията установява с решение, взето на основание параграф 3 от същия член, че дадена помощ е съвместима с общия пазар, лицата, които се ползват от тези процесуални гаранции, могат да осигурят тяхното спазване само ако имат възможност да оспорят това решение пред общностния съд.
It follows that, where, without initiating the formal investigation procedure under Article 88(2) EC, the Commission finds, on the basis of Article 88(3) EC, that aid is compatible with the common market, the persons intended to benefit from those procedural guarantees may secure compliance therewith only if they are able to challenge that decision before the Community judicature.
По тези съображения той приема за допустима жалбата за отмяна на такова решение, подадена от заинтересовано лице по смисъла на член 88, параграф 2 ЕО, когато нейният автор с подаването ѝ цели да защити процесуалните права, които черпи от последната разпоредба (Решение по дело Комисия/Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, посочено по-горе, точка 35 и цитираната съдебна практика).
For those reasons, an action for the annulment of such a decision brought by a person who is concerned within the meaning of Article 88(2) EC is declared to be admissible where that person seeks, by instituting proceedings, to safeguard the procedural rights available to him under the latter provision (Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 35 and the caselaw cited there).
Съдът е имал случай да поясни, че такива заинтересовани по смисъла на член 88, параграф 2 ЕО страни са лица, предприятия или обединения, чиито интереси могат да бъдат засегнати от предоставянето на помощ, тоест по-специално конкуриращите се с получателите на тази помощ предприятия и търговските обединения (Решение по дело Комисия/Sytraval и Решение по дело Brink’s France, посочено по-горе, точка 41, както и Решение по дело Комисия/Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, посочено по-горе, точка 36).
The Court has had occasion to observe that such parties concerned are any persons, undertakings or associations whose interests might be affected by the granting of aid, that is, in particular competing undertakings and trade associations (Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 41, and Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 36).
От друга страна, ако жалбоподателят постави под въпрос основателността на решението за преценка на помощта като такава, фактът, че той може да бъде счетен за заинтересовано лице по смисъла на член 88, параграф 2 ЕО, сам по себе си не е достатъчен, за да се приеме, че жалбата е допустима.
On the other hand, if the applicant calls in question the merits of the decision appraising the aid as such, the mere fact that it may be regarded as ‘concerned’ within the meaning of Article 88(2) EC cannot suffice for the action to be considered admissible.
При това положение той трябва да докаже, че се ползва със специален статут по смисъла на Решение по дело Plaumann/Комисия, посочено по-горе.
It must then demonstrate that it enjoys a particular status within the meaning of Plaumann v Commission.
Това би било така по-специално в случай че позицията на жалбоподателя на пазара би била съществено засегната от помощта, представляваща предмет на разглежданото решение (вж. в този смисъл Решение от 28 януари 1986 г. по дело Cofaz и др./Комисия, 169/84, Recueil, стр. 391, точки 22—25 и Решение по дело Комисия/Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, посочено по-горе, точка 37).
That would in particular apply where the applicant’s market position would be substantially affected by the aid to which the decision at issue relates (see, to that effect, Case 169/84 Cofaz and Others v Commission [1986] ECR 391, paragraphs 22 to 25, and Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 37).
Доводите, изтъкнати от жалбоподателите в производството по обжалване за оспорване на преценката на Първоинстанционния съд относно допустимостта на жалбата в първоинстанционното производство, следва да се разгледат през призмата на тези принципи, утвърдени от припомнената в предходните точки съдебна практика.
It is in the light of those principles, which have been identified by the caselaw referred to in the preceding paragraphs, that the arguments advanced by the appellants to challenge the Court of First Instance’s appraisal of the admissibility of the action for annulment fall to be examined.
Важно е обаче на първо място да се отбележи, че в точка 35 от обжалваното решение Първоинстанционният съд констатира, без споменатите жалбоподатели да повдигнат възражения по този пункт, че Kronofrance е поискало отмяната на спорното решение с довода, че Комисията погрешно отказала да започне официалната процедура по разследване, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО.
It should first be observed that, at paragraph 35 of the judgment under appeal, the Court of First Instance found, without being contradicted on this point by the appellants, that Kronofrance had sought annulment of the contested decision on the ground that the Commission had wrongly refused to initiate the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
При това положение, както отбелязва генералният адвокат в точки 116—118 от своето заключение, Първоинстанционният съд основателно, с оглед да провери спазването на условието, съгласно което съответното предприятие трябва да е лично засегнато по смисъла на член 230, четвърта алинея ЕО, е определил дали Kronofrance е можело да се счете за заинтересована страна по смисъла на
As the Advocate General observed in points 116 to 118 of his Opinion, the Court of First Instance was therefore right, in checking compliance with the condition that the undertaking in question must be individually concerned for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC, to ascertain whether Kronofrance could be considered an ‘interested party’ in terms of Article 88(2) EC and Article 1(h) of
РЕШЕНИЕ ОТ 11.9.2008 г. — СЪЕДИНЕНИ ДЕЛА C-75/05 P И C-80/05 P член 88, параграф 2 ЕО и член 1, буква з) от Регламент № 659/1999 и е разгледал за тази цел позицията на Kronofrance на съответния пазар, заключавайки, че е налице конкурентно отношение на между последното и Glunz.
Regulation No 659/1999 and to examine, to that end, Kronofrance’s position on the relevant market, concluding that a competitive relationship with Glunz existed.
При тези обстоятелства, противно на твърдяното от жалбоподателите в производството по обжалване, Първоинстанционният съд изобщо не е бил задължен, по-специално предвид посочените по-горе Решение по дело Cook/Комисия и Решение по дело Matra/Комисия, да изисква и доказателство, че позицията на Kronofrance на съответния пазар е била съществено засегната от приемането на спорното решение.
In those circumstances, contrary to what the appellants claim, there was no necessity for the Court of First Instance, particularly in view of the judgments in Cook v Commission and Matra v Commission, to require in addition proof that the position of Kronofrance on the market concerned was substantially affected by the adoption of the contested decision.
По-нататък, що се отнася до анализа, въз основа на който Първоинстанционният съд прави извод, че е налице конкурентно отношение между Glunz и Kronofrance, жалбоподателите в производството по обжалване оспорват посоченото, като се позовават на два довода.
As regards, next, the analysis forming the basis of the Court of First Instance’s finding that there was a competitive relationship between Glunz and Kronofrance, the appellants dispute the existence of such a relationship and rely on two arguments.
От една страна, те изтъкват, че Първоинстанционният съд е достигнал до подобен извод, след като погрешно е преценил някои данни относно географския обхват на съответните зони на търгуване на двете разглеждани предприятия, които се застъпвали съвсем спорадично, така че между Kronofrance и Glunz не съществувало никакво конкурентно отношение.
First, they maintain that the Court of First Instance reached such a conclusion after making an incorrect assessment of certain data relating to the geographical extent of the respective marketing areas of the two undertakings in question, whose degree of overlap is altogether marginal, so that no competitive relationship exists between Glunz and Kronofrance.
Трябва обаче да се констатира, че макар и този довод да е развит в рамките на правно основание, изведено от грешка при прилагане на правото, жалбоподателите в производството по обжалване се опитват всъщност да поставят под въпрос извършената от Първоинстанционния съд преценка на фактите.
It is however clear that, even if that argument is developed in the context of a plea alleging an error in law, the appellants are in reality seeking to challenge the assessment of the facts by the Court of First Instance.
От това следва, че тъй като в конкретния случай никакво изопачаване не е доказано, нито дори твърдяно от жалбоподателите в производството по обжалване, този довод трябва да се счита за явно недопустим.
It follows that, since no distortion has been substantiated or even alleged by the appellants in the present case, that argument must be considered manifestly inadmissible.
От друга страна, споменатите жалбоподатели поддържат, че Първоинстанционният съд се е основал не на анализ на съществуващата конкуренция между Kronofrance и Glunz, а на общи съображения, свързани с присъствието на френския пазар на дървени плоскости на дружества, спадащи към групата, на която принадлежи Glunz.
Second, the appellants contend that the Court of First Instance relied not on analysis of the competition specifically existing between Kronofrance and Glunz but on general considerations connected with the presence on the French wood panel and board market of companies belonging to the group of which Glunz is a member.
В това отношение обаче е достатъчно да се констатира, че след като отбелязва, че и двете разглеждани предприятия изработват дървени плоскости и че е налице застъпване на техните зони на търгуване, в точка 43 от обжалваното съдебно решение Първоинстанционният съд добавя следното:
In that regard it is sufficient to point out that, after having stated that both the undertakings in question manufactured wood panels and boards and that their marketing areas overlapped, the Court of First Instance added, at paragraph 43 of the judgment under appeal:
„От [спорното решение] е видно и че Glunz е дъщерно дружество на Tableros de Fibras SA, което притежава във Франция заводи, действащи в областта на дървообработването, прехвърлени му от Glunz през 1999 г.“
‘It is also apparent from the [contested decision] that Glunz is a subsidiary of Tableros de Fibras SA, which has factories in France active in the wood industry which were transferred to it by Glunz in 1999.’
От прочита на тази точка от обжалваното съдебно решение е видно, че Първоинстанционният съд се позовава на съображенията относно групата, на която принадлежи Glunz, единствено с оглед на изчерпателност, след като вече е направил извод за наличието на конкурентно отношение между двете разглеждани предприятия.
It is clear from reading that paragraph of the judgment under appeal that the Court referred to considerations relating to the group to which Glunz belongs only for the sake of completeness, after already having concluded that a competitive relationship existed between the two undertakings in question.
Следователно Първоинстанционният съд по никакъв начин не е основал извода, до който стига в точка 44 от обжалваното съдебно решение, единствено на това основание.
Thus the Court did not in any way base the conclusion it reached in paragraph 44 on that ground alone.
От това следва, че този довод трябва да се отхвърли като негоден.
It follows that that argument must be rejected as inoperative.
Предвид изложеното, първото правно основание, изтъкнато от Федерална република Германия, както и второто правно основание, изтъкнато от Glunz и OSB, трябва да се отхвърлят.
In view of the above, the first ground of appeal of the Federal Republic of Germany and the second ground of appeal of Glunz and OSB must be dismissed.
По нарушението на член 87, параграф 3 ЕО, както и на Многосекторната рамка от 1998 г.
Infringement of Article 87(3) EC and of the multisectoral framework of 1998
С второто си правно основание Федерална република Германия, като и Glunz и OSB с първото си правно основание, поддържани от Комисията, изтъкват, че Първоинстанционният съд прилага неправилно член 87, параграф 3 ЕО, както и Многосекторната рамка от 1998 г.
The Federal Republic of Germany, by its second ground of appeal, and Glunz and OSB, by their first ground of appeal, supported by the Commission, maintain that the Court of First Instance misapplied Article 87(3) EC and the multisectoral framework of 1998.