natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Той освен това посочва, че германската правна уредба не изключва възможността RegTP да разреши предложени тарифи, които нарушават член 82 ЕО.
In addition, it noted that the German legal framework did not preclude RegTP from authorising proposed charges which are contrary to Article 82 EC.
Тази юрисдикция всъщност постановява, че „[п]ротивно на случаите, в които поведението на предприятие с господстващо положение пряко се определя от национални правни разпоредби, разрешаването на тарифите, изисквано от правото в областта на далекосъобщенията, все пак се основава на искане за разрешение от доставчика на услугите“ и че „[м]акар административното производство за проверка да цели да не се разрешават цени, за които е установено, че представляват злоупотреба, това не изключва практическата възможност предприятие да представи тарифа, чрез която злоупотребява с господстващото си положение, а да получи разрешение, защото злоупотребата не е разкрита в хода на производството за проверка“.
The Bundesgerichtshof held, in fact, that, ‘[u]nlike those cases in which the conduct of the undertaking in a dominant position is directly determined by national legal provisions, the authorisation of charges that is prescribed by telecommunications law is nevertheless based on the application for authorisation made by the provider’, and that, ‘[e]ven if the administrative examination procedure is intended not to authorise tariffs which prove to constitute an abuse of a dominant position …, that does not preclude the possibility in practice of an undertaking submitting a charge by which it abuses its dominant position and obtains authorisation for it because the abuse is not revealed during the examination procedure’.
От изложеното дотук следва, че въпреки намесата на RegTP при определянето на тарифите на жалбоподателя, в периода между 1 януари 1998 г. и 31 декември 2001 г. последният разполага с достатъчно свобода на действие, за да може тарифната му политика да попадне в приложното поле на член 82 ЕО.
It follows from all the foregoing that, notwithstanding RegTP’s intervention in the setting of the applicant’s charges, the applicant had sufficient discretion during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 for its pricing policy to fall within the scope of Article 82 EC.
На трето място, важно е да се провери дали жалбоподателят е използвал свободата на действие, с която разполага, за да въздейства върху цените си на дребно с цел избягване на установената в обжалваното решение ценова преса в периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г.
In the third place, it is necessary to consider whether the applicant used the discretion which it had in relation to its retail prices in order to avoid the margin squeeze identified in the contested decision in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
В конкретния случай, що се отнася първо до цените на дребно за аналоговите линии, жалбоподателят не оспорва, че не е подавал никакво искане до RegTP, за да получи разрешение за увеличаване на еднократните такси и/или на месечните абонаменти.
In the present case, first of all, as regards retail prices for analogue lines, the applicant does not deny that it made no application to RegTP for authorisation for an increase in one-off charges and/or monthly charges.
Безспорно е установено например, че „месечните абонаменти и еднократните такси за първоначално свързване към основна аналогова линия са […] останали непроменени в течение на двата периода на въвеждане на ценови прагове, т.е. от 1998 г. до края на 2001 г.“ (обжалвано решение, съображение 38).
Thus, it is common ground that ‘the monthly and one-off access charges for standard analogue telephone connections remained unchanged throughout the entire time from 1998 to the end of 2001’ (recital 38 to the contested decision).
Жалбоподателят все пак подчертава, че преди 1 май 2002 г. в съответствие с § 97, алинея 3 от TKG е бил обвързан със съответните задължителни тарифи за аналоговите линии, които са били определени през 1990 г. от Федералното министерство на пощите и далекосъобщенията.
The applicant nevertheless maintains that, before 1 May 2002, it was bound in accordance with Paragraph 97(3) of the TKG by the mandatory charges for analogue lines that had been set in 1990 by the Federal Minister for Post and Telecommunications.
Съдържащият преходна разпоредба § 97, алинея 3 от TKG предвижда единствено че одобрените преди влизането в сила на TKG тарифи на жалбоподателя остават в сила най-късно до 31 декември 2002 г.
However, Paragraph 97(3) of the TKG, containing a transitional provision, provided only that the applicant’s charges approved before the entry into force of the TKG would remain in effect until 31 December 2002 at the latest.
Следователно тази разпоредба по никакъв начин не възпрепятства жалбоподателя да въздейства върху цените на дребно, като подаде искания за изменение на тарифите пред RegTP преди тази дата, и по-специално през периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г.
That provision in no way therefore prevented the applicant from intervening in retail prices by making applications for price changes to RegTP before that date or, in particular, during the entire period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
RegTP разрешава намаление на цените за месечния абонамент (обжалвано решение, съображение 40).
Second, as regards retail prices for ISDN lines, it is undisputed that, following the applicant’s application, RegTP authorised a reduction in the basic monthly charges by decision of 16 February 2000 (recital 40 to the contested decision).
Освен това в течение на периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. жалбоподателят не подава никакво искане за изменение на еднократната такса за първоначално включване към ISDN линия.
Furthermore, throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, the applicant made no application for price adjustment in respect of its one-off charges for the provision of ISDN lines.
Тези цени, които според
Those charges, which, according to the applicant, are
От това следва, че жалбоподателят не е използвал свободата на действие, с която разполага, за да получи увеличение на цените си на дребно, което щеше да допринесе за намаляване на ценовата преса за периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г.
It follows that the applicant did not use the discretion available to it in order to secure an increase in its retail prices, which would have helped to reduce the margin squeeze in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
Напротив, той дори е използвал тази свобода на действие, за да намали през този период цените си на дребно при ISDN линиите.
On the contrary, it even used that discretion to lower its retail prices in respect of ISDN lines during that period.
На четвърто и последно място трябва да се провери дали в обжалваното решение Комисията надлежно е доказала, че през периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. жалбоподателят е разполагал с достатъчно свобода на действие, за да „избегне ценовата преса“ (съображение 164).
Finally, in the fourth place, it is necessary to consider whether the Commission has established to the requisite legal standard in the contested decision that the applicant had sufficient scope in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 to ‘[avoid] the margin squeeze’ (recital 164).
В това отношение в обжалваното решение Комисията посочва, че през въпросния период жалбоподателят „има възможност да премахне напълно ценовата преса, като промени фактурираните на абонатите цени“ (съображение 199).
In that respect, the Commission states in the contested decision that the applicant ‘was in a position [during that period] to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges’ (recital 199).
В това отношение е важно да се посочи, че установената в обжалваното решение ценова преса за този период възлиза на [поверително] евро към 31 декември 1998 г., на [поверително] евро към 31 декември 1999 г., на [поверително] евро към 31 декември 2000 г. и на [поверително] евро към 31 декември 2001 г. (обжалвано решение, съображения 152 и 153 и таблица 10).
It must be noted in that regard that the margin squeeze identified in the contested decision for that period amounted to EUR [confidential] up to 31 December 1998, EUR [confidential] up to 31 December 1999, EUR [confidential] up to 31 December 2000 and EUR [confidential] up to 31 December 2001 (recitals 152 and 153 to the contested decision, and Table 10).
Както впрочем подчертава Комисията в отговор на писмен въпрос на Първоинстанционния съд, от направените в съображение 167 от обжалваното решение констатации, които жалбоподателят не оспорва, следва, че той на практика
However, as the Commission contends in its reply to a written question of the Court, it follows from the findings in recital 167 to the contested decision, which have not been challenged by the applicant, that the applicant actually lowered its call charges
DEUTSCHE TELEKOM/КОМИСИЯ е намалил цените на телефонните разговори с общо [поверително] евро за периода 1998/1999 г.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION by a total of EUR [confidential] during the period 1998 and 1999.
Тази сума обаче — разделена на [поверително] линии (обжалвано решение, таблица 7) и на 24 месеца — щеше да позволи на жалбоподателя да увеличи средните си цени на дребно до [поверително] евро на месец.
However, that amount — distributed over [confidential] lines (Table 7 of the contested decision) and 24 months — would have enabled the applicant to raise the average price of its retail charges to EUR [confidential] per month.
От горното следва, че свободата на действие, създадена чрез намаляването на цените на телефонните разговори, щеше да е достатъчна, за да премахне ценовата преса в пълния ѝ размер, установен в обжалваното решение.
It follows that the reduction in call charges would have created sufficient scope to end entirely the margin squeeze identified in the contested decision.
Всъщност ако използвайки свободата си на действие, жалбоподателят беше премахнал ценовата преса от 1998 г. нататък, щеше да му е достатъчно да поддържа съотношението между съответните си тарифи за междинните услуги и тарифите си на дребно, за да избегне установената в обжалваното решение ценова преса за целия период от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г.
For if, by exercising its discretion, the applicant had ended the margin squeeze as from 1998, it would have sufficed for the applicant to maintain the balance between its charges for wholesale access and its retail charges in order to avoid the margin squeeze identified in the contested decision throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
Освен това безспорно е установено, както между другото посочва Комисията в обжалваното решение (съображение 167), че в периода 2000/2001 г. жалбоподателят е извършил друго намаление на цените на телефонните разговори до [поверително] евро, което е довело до допълнително разширяване на свободата му на действие за увеличаване на цените на дребно.
In addition, as the Commission also points out in the contested decision (recital 167), it is common ground that the applicant reduced its call charges further during the 2000 and 2001 period to EUR [confidential], and that the effect of that reduction was to increase further the applicant’s scope to raise its retail prices.
В хода на съдебното заседание жалбоподателят напомня, че през периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г.
At the hearing the applicant pointed out that, during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, RegTP had to investigate compliance with the price ceilings separately in respect of business and private customers.
Той подчертава, че свободата на действие за увеличаване на цените на дребно за достъп за физически лица била малка и че не можел да използва по-широката свобода на действие, с която разполагал, за да увеличи цените си на дребно за достъп за служебни абонати, тъй като това щяло да доведе до дискриминация спрямо тези клиенти, което противоречи на § 24, алинея 2, точка 3 от TKG.
The applicant maintains that it had little scope to increase retail prices for individuals, and that it could not use its greater discretion to increase retail access prices for its business customers because that would have resulted in discrimination against those customers, contrary to point 3 of Paragraph 24(2) of the TKG.
Въпреки това в жалбата си жалбоподателят не оспорва констатацията в съображение 167 от обжалваното решение, според която сумата, освободена от намаляването на тарифите за телефонните разговори, можела да се пренасочи към сектора „линии за домашни и служебни абонати“ и да се използва изцяло за увеличаване на тарифите за услугите за достъп за абонатите.
However, in its application, the applicant has not disputed the finding in recital 167 to the contested decision that the amount released by the reductions in call charges could have been redirected to ‘connections for residential and business customers’ and could have been used entirely to increase retail access charges.
Освен това в
Nor, in its application, has the applicant disputed the Commission’s statement in recital 132 to the
Припомнените в точка 136 доводи се изтъкват за първи път в хода на съдебното заседание и затова трябва да се отхвърлят като недопустими в съответствие с член 48, параграф 2 от Процедурния правилник.
The line of argument referred to in paragraph 136, which was raised for the first time at the hearing, must therefore be declared inadmissible, in accordance with Article 48(2) of the Rules of Procedure.
Най-накрая следва да се приеме за установено, че жалбоподателят не оспорва констатацията в съображение 168 от обжалваното решение, според която в периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. можел да извърши „други намаления на цените на телефонните разговори […] и по този начин да си осигури [допълнителна] свобода на действие, за да пристъпи към увеличаване на цените на месечните абонаменти и на еднократните такси за аналогови и ISDN линии“.
Finally, it must be noted that the applicant does not dispute the finding in recital 168 to the contested decision that, during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, it could have ‘[undertaken] further reductions in call charges … and thereby … [obtained additional] leeway for price increases in the monthly and one-off charges for analogue and ISDN connections’.
От всичко това следва, че в обжалваното решение (съображения 164 и 199) Комисията може основателно да приеме, че в периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2001 г. жалбоподателят разполага с достатъчно свобода на действие, за да отстрани напълно ценовата преса, установена в обжалваното решение.
It follows from all the foregoing that the Commission was entitled to find in the contested decision (recitals 164 and 199) that the applicant had sufficient scope during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 to end entirely the margin squeeze complained of in that decision.
iv) Относно липсата на представляващо злоупотреба поведение поради недостатъчната свобода на действие на жалбоподателя за намаляване на ценовата преса чрез увеличаване на тарифите на дребно за ADSL достъп след 1 януари 2002 г.
(iv) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to reduce the margin squeeze by increasing its ADSL retail access charges from 1 January 2002
Трябва да се напомни, че от 1 януари 2002 г. в Германия съществува нова система от ценови прагове, приета с решение на RegTP от 21 декември 2001 г.
It must be borne in mind that a new price cap system in Germany, approved by RegTP by decision of 21 December 2001, has been in force since 1 January 2002.
В съответствие с това решение „телефонните линии“ са предмет на отделна кошница.
Under the terms of that decision, ‘end-user lines’ are in a separate basket.
В рамките на тази кошница прагът на увеличаване на цените на дребно за аналогови и ISDN линии е 4,1 % годишно.
Within that basket, the increase in retail prices for analogue and ISDN connections was capped at 4.1% per annum.
Не се оспорва, че след като подава искане пред RegTP, на 15 януари 2002 г. жалбоподателят получава разрешение да увеличи месечните си абонаменти за аналогови и ISDN линии с 0,56 EUR, което представлява увеличение с 4,04 % на средното равнище на цените за услугите, попадащи в съответната кошница (обжалвано решение, съображение 44).
It is not disputed that, following an application to RegTP on 15 January 2002, the applicant was authorised to increase its monthly charges for analogue and ISDN lines by EUR 0.56, which represented an increase in the average level of charges for all the services in the basket concerned of 4.04% (recital 44 to the contested decision).
Освен това не се оспорва, че RegTP отхвърля голяма част от искането за увеличаване на цените на дребно на жалбоподателя от 31 октомври 2002 г. относно месечния абонамент за аналогова връзка T-Net и за еднократните такси за връзките T-Net и T-ISDN, тъй като увеличението вече не е в съответствие със стойностите, предвидени в рамките на системата от ценови прагове (обжалвано решение, съображение 45).
Nor is it disputed that the applicant’s application of 31 October 2002 for an increase in its retail prices — in relation to the monthly rental charge for a T-Net analogue telephone line and the one-off takeover charges for T-Net and T-ISDN lines — was largely rejected by RegTP, because the increase would no longer have been consistent with the current price cap index figures (recital 45 to the contested decision).
Така в обжалваното решение (съображение 206) Комисията приема, че „след 1 януари 2002 г. правната възможност на [жалбоподателя] да намали ценовата преса е ограничена до увеличаване на цената на T-DSL“.
Accordingly, the Commission finds in the contested decision (recital 206) that ‘since 1 January 2002, [the applicant’s] only legal means of reducing the margin squeeze has been limited to increases in the T-DSL charges’.
Според Комисията от тази дата свободата на действие на жалбоподателя засяга само тарифите на дребно за ADSL достъп (вж. също обжалваното решение, съображения 174 и 199).
According to the Commission, from that date, the applicant’s discretion covered only ADSL retail access charges (see also recitals 174 and 199 to the contested decision).
На първо място, в това отношение е необходимо да се напомни, че жалбоподателят не оспорва, че е можел да увеличи тарифите си за ADSL след 1 януари 2002 г.
In the first place, it must be noted in that regard that the applicant does not deny that it could have increased its ADSL charges from 1 January 2002.
Той подчертава все пак, че свободата на действие не е неограничена, тъй като, от една страна, тарифите му следва да бъдат ориентирани спрямо разходите за ефективно предоставяне на услуги, и от друга страна, тарифите му могат да бъдат предмет на ex post проверка от RegTP.
It maintains, however, that it did not have unlimited leeway because its charges had to be set on the basis of the cost of efficient service provision and could be reviewed subsequently by RegTP.
Въпреки това, тъй като жалбоподателят определя свободно тарифите си за ADSL в границите, предвидени от германското законодателство, ценовите му практики в тази област могат да попаднат в приложното поле на член 82 ЕО (вж. точки 87 и 88 по-горе).
However, since the applicant fixes its ADSL charges at its own discretion, within the limits imposed under German law, its pricing practices in that area are capable of being caught by Article 82 EC (see paragraphs 87 and 88 above).
Фактът, че в обжалваното решение Комисията се позовавала единствено на тарифите, изведени от решението на RegTP от 30 март 2001 г., за да прецени свободата на действие на жалбоподателя след 1 януари 2002 г., не променя нищо по тази точка.
The fact that the Commission referred in the contested decision only to charges deriving from a decision of RegTP of 30 March 2001 in order to assess the extent of the applicant’s discretion from 1 January 2002 alters nothing in that respect.
Всъщност жалбоподателят по никакъв начин не оспорва, че има ограничена свобода на действие, за да увеличи цените си на услугите за ADSL достъп, считано от1 януари 2002 г.
The applicant does not deny that it had a limited discretion to increase its charges for ADSL access services from 1 January 2002.
На второ място, важно е да се провери дали, както приема Комисията в обжалваното решение (съображение 199), жалбоподателят е можел да „намали ценовата преса“, увеличавайки от 1 януари 2002 г. тарифите за услугите за ADSL достъп.
In the second place, it is necessary to consider whether, as the Commission contends in the contested decision (recital 199), the applicant could have ‘reduced the margin squeeze’ by increasing its charges for ADSL access services from 1 January 2002.
В това отношение жалбоподателят подчертава, че за абонатите пазарите на услугите за теснолентов достъп и за ADSL достъп представляват отделни пазари.
The applicant submits in that respect that, for end-users, the markets for narrowband and ADSL access services are separate markets.
При тези обстоятелства увеличаване на тарифите на дребно за ADSL на жалбоподателя нямало да повлияе върху твърдяната ценова преса, установена на пазара на услугите за достъп за аналоговите линии и за ISDN линиите.
In those circumstances, an increase by the applicant in ADSL retail charges would have had no effect on the alleged margin squeeze identified in the markets for analogue and ISDN access services.
В това отношение е необходимо да се посочи, че тъй като услугите за достъп на равнището на междинните услуги позволяват на равнището на абонатите да се предоставят съвкупност от аналогови, ISDN и ADSL услуги, то свободата на действие, с която разполага жалбоподателят, за да увеличи тарифите си за ADSL, е от естество да намали ценовата преса между цените на междинните услуги, от една страна, и цените на дребно за съвкупността от аналогови, ISDN и ADSL услуги, от друга страна.
It must be noted in that regard that since wholesale access services can provide endusers with the whole range of analogue, ISDN and ADSL access services, the applicant’s scope to increase its ADSL charges is capable of reducing the margin squeeze between wholesale prices, on the one hand, and retail prices for the whole range of analogue, ISDN and ADSL access services, on the other.
Налага се съвместен анализ на аналоговите, ISDN и ADSL услуги за достъп на равнището на абонатите, не само защото те съответстват на еднаединствена доставка на услуги на междинно равнище, но и поради факта че както обяснява Комисията в обжалваното решение (съображение 26), без жалбоподателят да възразява по тази точка, ADSL не може да се предлага на абонатите самостоятелно, защото поради технически причини тази линия винаги предполага реорганизиране на аналоговите или ISDN теснолентови линии.
A combined analysis, at enduser level, of analogue, ISDN and ADSL access services is required not only because they amount to a single supply of services at wholesale level, but also because, as the Commission explained in the contested decision (recital 26) without having been challenged by the applicant on that point, ADSL cannot be offered to endusers on its own because, for technical reasons, it always involves an upgrading of analogue or ISDN narrowband connections.
Доводите от становището на жалбоподателя относно твърдяната кръстосана еластичност на цените между ADSL и теснолентовите връзки, както и между различните варианти на ADSL, трябва да се отхвърлят.
The applicant’s observations concerning the purported cross-price elasticity between ADSL and narrowband connections and between the different ADSL variants must be rejected.
Всъщност, от една страна, становището не опровергава наличието на свобода на действие на жалбоподателя да увеличи тарифите си за ADSL.
First, those observations do not preclude the existence of scope for the applicant to increase its ADSL charges.