natgillin/translations-raw huggingface dataset:
От член 15, параграфи 3 и 4 от Регламент № 1260/2001 във връзка със съображения 11 и 13 от същия регламент следва, че дължащите се на реализирането на пазара на частта от продукцията на Общността по квотата, която представлява излишък спрямо вътрешното потребление, загуби водят до събирането на налог върху производството, който трябва да се плаща именно от производителите на захар.
It follows from Article 15(3) and (4) of Regulation No 1260/2001, read in conjunction with recitals 11 and 13 in the preamble thereto, that the losses incurred each marketing year from disposing of that part of Community production under quota which is surplus to the Community’s internal consumption gives rise to production levies which are to be charged, in particular, to sugar manufacturers.
Що се отнася до изчисляването на налозите, посоченият член 15 гласи:
With regard to the calculation of those levies, Article 15 provides:
г) оценка на средната загуба или на средния приход на тон захар за задължения за износ, които трябва да се изпълнят през текущата пазарна година.
(d) an estimate of the average loss or revenue per tonne of sugar for export obligations to be fulfilled during the current marketing year.
Оценката на цялостната загуба или приход, посочени в параграф 1, буква д), се адаптира с разликата между сумите, посочени в букви в) и г).
The estimate of overall loss or revenue referred to in paragraph 1(e) shall be adjusted by the difference between the amounts referred to in (c) and (d).
Без да се засяга член 18, параграф 1, ако цифрите, установени съгласно параграф 1 и адаптирани съгласно параграф 2, водят до предвидима цялостна загуба, тогава тази загуба се разделя на прогнозираната продукция от захар А и Б, изоглюкоза А и Б и инулинов сироп А и Б за текущата пазарна година.
Without prejudice to Article 18(1), should the figures recorded under paragraph 1 and adjusted under paragraph 2 result in a foreseeable overall loss, then that loss shall be divided by the estimated production of A and B sugar, A and B isoglucose and A and B inulin syrup attributable to the current marketing year.
Ако максимално разрешеният основен производствен налог не покрива напълно цялостната загуба, посочена в първата алинея на параграф 3, необхванатият остатък се разделя на прогнозиранана продукция от захар Б, изоглюкоза Б и инулинов сироп Б за въпросната пазарна година.
Should the maximum permitted basic production levy not fully cover the overall loss referred to in the first subparagraph of paragraph 3, the balance not covered shall be divided by the estimated production of B sugar, B isoglucose and B inulin syrup attributable to the marketing year in question.
Всички загуби, които произтичат от предоставянето на възстановявания при производството съгласно член 7, параграф 3, се взимат предвид при изчисляване на цялостната загуба, посочена в параграф 1, буква д).
All the losses resulting from the grant of production refunds under Article 7(3) shall be taken into account when calculating the overall loss referred to in paragraph 1(e).
Член 16 от Регламент № 1260/2001 гласи:
Article 16 of Regulation No 1260/2001 states:
Когато цялостната загуба, установена за дадена пазарна година съгласно член 15, параграфи 1 и 2, не е напълно покрита от постъпления от производствени налози за тази пазарна година след прилагането на член 15, параграфи 3, 4 и 5, производителите се облагат с допълнителен налог, без да се засяга член 4, за да се покрие частта от съответната цялостна загуба, непокрита от посочените постъпления.
Where the overall loss recorded for a particular marketing year under Article 15(1) and (2) is not fully covered by the proceeds from the production levies for that marketing year after application of Article 15(3), (4) and (5), an additional levy shall be charged to manufacturers, without prejudice to Article 4, to cover the outstanding balance of the overall loss.
Допълнителният налог се определя за всяко предприятие за производство на захар, всяко предприятие за производство на изоглюкоза, и всяко предприятие за производство на инулинов разтвор, чрез умножаване на общата сума, която предприятието дължи за производствени налози за съответната пазарна година, с коефициент, който трябва да се определи.
The additional levy shall be determined for each sugarproducing undertaking, each isoglucose-producing undertaking and each inulin syrup-producing undertaking by multiplying the total sum due from the undertaking by way of production levies for the marketing year concerned by a coefficient to be determined.
Този коефициент е отношението за цялата Общност, намалено с 1, между цялостната загуба, констатирана съгласно член 15, параграфи 1 и 2 за въпросната пазарна година, и постъпленията от основни производствени налози и налози Б, дължими от производителите на захар, изоглюкоза и инулинов сироп, съответно, за тази пазарна година.
That coefficient shall be the ratio for the entire Community, reduced by 1, between the overall loss recorded under Article 15(1) and (2) for the marketing year concerned and the proceeds from the basic production levies and B levies due from manufacturers of sugar, isoglucose and inulin syrup, respectively, for that marketing year.
Подробни правила за прилагане на настоящия член и по-специално коефициента, посочен в параграф 2, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 42, параграф 2“. [неофициален превод]
Detailed rules for applying this Article, in particular the coefficient referred to in paragraph 2, shall be adopted in accordance with the procedure referred to in Article 42(2).’
Въз основа именно на член 15, параграф 8 и на член 16, параграф 5 от този Регламент Комисията на Европейските общности приема Регламент № 314/2002.
Pursuant to, inter alia, Articles 15(8) and 16(5) of Regulation No 1260/2001, the Commission of the European Communities adopted Regulation No 314/2002.
В първоначалната си редакция член 6, параграф 4 от този регламент предвижда, че:
In its original version, Article 6(4) of that regulation stated that:
„Количеството, което трябва да се определи по член 15, параграф 1, буква б) от Регламент […] № 1260/2001, се основава на сумата от следните количества:
‘The quantity to be determined under Article 15(1)(b) of Regulation … No 1260/2001 shall be established on the basis of the sum of the following quantities:
а) количествата захар, изоглюкоза и инулинов сироп, търгувани в Общността за директно потребление или за потребление след преработка от индустриите, в които се използват; б) количествата денатурирана захар; в) количествата захар, изоглюкоза и инулинов сироп, внесени от държави, които не са членки на Общността, като преработени продукти.
(a) the quantities of sugar, isoglucose and inulin syrup disposed of in the Community for direct consumption or for consumption after processing by the user industries;
От посочена в първа алинея сума се изважда сборът от количествата захар, изоглюкоза и инулинов сироп, изнесени към третите страни, като преработени продукти и количествата основни продукти, измерени в бяла захар, за които са били издадени документи за възстановявания при производството, посочени в член 7, параграф 3 от Регламент […] № 1260/2001“. [неофициален превод]
There shall be subtracted from the sum referred to in the first subparagraph the sum of the quantities of sugar, isoglucose and inulin syrup exported to nonmember countries as processed products and the quantities of basic products expressed as white sugar for which certificates for the production refunds referred to in Article 7(3) of Regulation … No 1260/2001 have been issued.’
Тази разпоредба е изменена с Регламент № 1140/2003, както следва:
That provision was amended by Regulation No 1140/2003 as follows:
„Реализираните за потребление в Общността количества трябва да бъдат установени чрез събиране на количествата, изразени под формата на бяла захар, на захарите и на сиропите, посочени в член 1, параграф 1, букви а), б), в) и г), и на изоглюкоза и на инулинов сироп, за да бъдат регистрирани съгласно член 15, параграф 1, буква б) и член,5, параграф 2, буква а) от Регламент (EО) № 1260/2001, които: а) са складирани в началото на пазарната година;
‘The quantities disposed of for consumption in the Community to be recorded under Article 15(1)(b) and (2)(a) of Regulation … No 1260/2001 shall be established by totalling the quantities, expressed as white sugar, of the sugars and syrups indicated in Article 1(1)(a), (b), (c) and (d) and of isoglucose and inulin syrup:
чрез изваждане на количествата, упоменати в първа алинея, изразени като бяла захар, за захар, изоглюкоза и инулинов сироп, които: а) са изнесени в натурално състояние; б) се съдържат в изнесените преработени продукти, които се съдържат в натурално състояние; в) са складирани в края на пазарната година; г) за които са били издадени документи за възстановяване при производството, както е посочено в член 7, параграф 3 от Регламент […] № 1260/2001.
(d) contained in imported processed products; subtracting the quantities referred to in the first subparagraph, expressed as white sugar, of sugar, isoglucose and inulin syrup:
[…]“ [неофициален превод]
(b) contained in exported processed products;
Член 6, параграф 5 от Регламент № 314/2002 гласи:
Article 6(5) of Regulation No 314/2002 states:
За изчисляването на предвидимата средна загуба, посочена в член 15, параграф 1, буква г) от Регламент […] № 1260/2001, възстановяванията при производство за количествата основни продукти, изразени като бяла захар, за които са издадени документи за възстановявания при производството по смисъла на член 7, параграф 3 от същия регламент, също трябва да се имат предвид през съответната пазарна година.“ [неофициален превод]
For the calculation of the foreseeable average loss referred to in Article 15(1)(d) of Regulation … No 1260/2001, the production refunds for the quantities of basic products expressed as white sugar for which certificates for the production refunds referred to in Article 7(3) of that Regulation have been issued during the course of the marketing year in question shall also be taken into account.’
Размерите на налога върху производството са определени съответно, за 2001/2002, 2002/2003 и 2003/2004 пазарни години с Регламенти № 1837/2002, № 1762/2003 и № 1775/2004 въз основа на Регламенти № 1260/2001 и № 314/2002, последният, когато са налице условията за това, след изменението с Регламент № 1140/2003.
The amounts of the production levies were fixed for the marketing years 2001/02, 2002/03 and 2003/04, respectively, by Regulations No 1837/2002, No 1762/2003 and No 1775/2004, pursuant to Regulations No 1260/2001 and No 314/2002, the latter, where appropriate, as amended by Regulation No 1140/2003.
Споровете по главното производство и преюдициалните въпроси
The actions in the main proceedings and the questions referred for preliminary rulings
С решение от 22 октомври 2004 г. Hauptzollamt Aachen определя налога върху производството на Jülich, като прилага по отношение на налога за основното производство на захар А и захар Б размера за тон, предвиден в член 1, буква а) от Регламент № 1775/2004, а по отношение на налога Б, за захарта Б, размера за тон, посочен в член 1, буква б) от същия регламент.
By decision of 22 October 2004, the Hauptzollamt Aachen calculated Jülich’s production levy by applying, in respect of the basic production levy for A and B sugar, the amount per tonne laid down in Article 1(a) of Regulation No 1775/2004 and, in respect of the B levy relating to B sugar, the amount per tonne referred to in Article 1(b) of that regulation.
Тъй като оспорването на това решение от Jülich е отхвърлено, дружеството подава жалба до Finanzgericht Düsseldorf, като изтъква, че Регламент № 1775/2004 е недействителен поради допуснати от Комисията грешки при изчисляването на налозите върху производството.
Upon the rejection of its complaint challenging that decision, Jülich brought an action before the Finanzgericht (Finance Court) Düsseldorf, claiming that Regulation No 1775/2004 was invalid on the ground that the Commission had erred in its calculation of the production levies.
От една страна, при изчисляване на излишъка, който може да бъде изнесен, тя включва неправилно количеството от 504 205 t захар, изнесена от Общността под формата на преработени продукти, за което не е предоставено никакво възстановяване, като това количество не генерира впрочем никакви загуби за бюджета на Общността.
First, Jülich submitted, when calculating the exportable surplus the Commission had wrongly included the quantity of 504 205 tonnes of sugar exported from the Community in the form of processed goods, in respect of which no export refunds had been paid, since, moreover, the Community budget had suffered no loss in respect of that quantity.
От друга страна, при изчисляване на средната загуба Комисията не взима предвид същото това количество.
Second, it argued, in calculating the average loss, the Commission had failed to include that quantity.
Никаква обективна причина обаче не оправдава взимането предвид на две различни количества за установяването на подлежащия на износ излишък и средната загуба на тон захар.
There was, Jülich submitted, no objective justification for using two different quantities for the purpose of calculating the exportable surplus and the average loss per tonne of sugar.
Според препращащата юрисдикция, ако целта на събирането на налози върху производството се ограничава до това, производителите да допринасят за финансиране на разходите за реализацията на излишъците от продукцията на Общността, определянето на размери на налозите, без да бъде взето предвид обстоятелството, че само част от изнесената захар се ползва от възстановяване при износ, излиза извън пределите на необходимото за постигането на тази цел.
According to the national court, if the purpose of charging production levies were simply to require producers to meet the costs of disposing of surplus Community production, the act of setting levies without taking account of the fact that export refunds are paid only in respect of a portion of the sugar exported would go beyond what is necessary to achieve that aim.
Ето защо Finanzgericht Düsseldorf решава да спре производството по делото и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
The Finanzgericht Düsseldorf decided, therefore, to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
„1) Трябва ли член 15 от Регламент [№ 1260/2001] да се тълкува в смисъл, че само изнесените количества захар, изоглюкоза и инулинов сироп, за които действително са платени възстановявания при износ, могат да бъдат взети предвид за установяване на излишъка, който може да бъде изнесен?
‘(1) Is Article 15 of [Regulation No 1260/2001] to be interpreted as meaning that, when determining the exportable surplus, account should be taken only of those export quantities of sugar, isoglucose and inulin syrup in respect of which export refunds have actually been paid?
2) При утвърдителен отговор на първия въпрос, недействителен ли е член 6, параграф 4 от Регламент [№ 314/2002], изменен с Регламент [№ 1140/2003]?
(2) If Question 1 is to be answered in the affirmative: is Article 6(4) of [Regulation No 314/2002], as amended by [Regulation No 1140/2003], invalid?
3) При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли член 15 от Регламент [№ 1260/2001] да се тълкува в смисъл, че за да се установи както излишъкът, който може да бъде изнесен, така и средната загуба на тон захар, се взимат предвид всички изнесени количества дори ако част от тези изнесени количества не се е ползвала от възстановявания при износ през съответната пазарна година?
(3) If Question 1 is to be answered in the negative: is Article 15 of [Regulation No 1260/2001] to be interpreted as meaning that, when determining both the exportable surplus and the average loss per tonne of sugar, all exports are to be taken into account, even where no export refunds were paid in respect of a portion of those exports in the relevant marketing year?
4) При утвърдителен отговор на първия, на втория, или на третия въпрос, недействителен ли е Регламент [№ 1775/2004]?“
(4) If Questions 1, 2 or 3 are to be answered in the affirmative: is [Regulation No 1775/2004] invalid?’
Saint Louis Sucre, както и Sucreries du Marquenterre и др. са задължени като дружества —производители на захар, да плащат налози върху производството на захар.
Saint Louis Sucre along with Sucreries du Marquenterre and Others are liable, as sugar manufacturing companies, to pay production levies on sugar.
Тъй като смятат, че размерът на налозите, които са платили за пазарните години 2001/2002, 2002/2003 и 2003/2004, е много висок, те искат частично възстановяване на тези налози от receveur principal des douanes et des droits indirects de Gennevilliers, отговарящ за събирането им.
Being of the opinion that the levies which they had paid for the marketing years 2001/02, 2002/03 and 2003/04 were too high, they applied for a partial refund of those levies by the Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, who was entrusted with their collection.
С решения от 23 февруари 2005 г. този receveur principal отхвърля подадените жалби с оглед на възстановяването, по съображение че ставката на оспорваните налози е получена в резултат на прилагането на общностната правна уредба.
By decisions of the Receveur principal of 23 February 2005, the claims for reimbursement were rejected on the ground that the rates of the contested levies resulted from the application of Community legislation.
При тези обстоятелства Saint Louis Sucre и Sucreries du Marquenterre и др. подават жалба до Tribunal de grande instance de Nanterre с искане за отмяна на тези решения и за частично възстановяване на оспорваните налози, заедно с мораторната лихва.
Accordingly, Saint Louis Sucre and Sucreries du Marquenterre and Others brought actions before the Tribunal de grande instance de Nanterre (Regional Court, Nanterre) (France) seeking orders annulling the decisions and ordering partial reimbursement of the contested levies together with payment of default interest.
Жалбоподателите в главното производство поддържат, че относимата общностна правна уредба предвижда различно отчитане на захарта, изнесена под форма на преработен продукт, който не се ползва от възстановяване, като, от една страна, се включва в излишъка, който може да бъде изнесен и трябва да бъде финансиран, а от друга страна, като се изключва от количествата, наречени „съответни задължения за износ“, което позволява да се изчисли „средната загуба“, за да се финансира действително реализирането на този излишък.
The applicants in the main proceedings claim that the relevant Community legislation laid down different accounting for sugar exported in the form of processed products not eligible for export refunds, first, by including it in the exportable surplus to be financed and, second, by excluding it from ‘the export obligations in question’ which enable ‘the average loss’ to be calculated in order to finance effectively the disposal of that surplus.
Според тях Комисията е завишила размера на налога за пазарните години 2001/2002, 2002/2003 и 2003/2004 и не е спазила целта за самофинансиране, определена от Съвета на Европейския съюз.
Thus, they contend, the Commission overestimated the amount of the levies for the marketing years 2001/02, 2002/03 and 2003/04 and failed to comply with the self-financing objective imposed by the Council of the European Union.
Жалбоподателите в главното производство оспорват съответно действителността на член 6, параграф 4 от Регламент № 314/2002, който в редакцията след изменението с Регламент № 1140/2003 дава прекалено широко определение на излишъка, който може да бъде изнесен, противно на принципите за пропорционалност, за степенуване на нормите и за ограничаване на изпълнителните правомощия на Комисията.
Consequently, the applicants in the main proceedings challenge the validity of Article 6(4) of Regulation No 314/2002, which, they claim, in the version as amended by Regulation No 1140/2003, gives too wide a definition to the concept of exportable surplus, contrary to the principles of proportionality, the hierarchy of norms and the limitation of the Commission’s implementing powers.
При условията на евентуалност, по същите съображения те оспорват действителността на регламентите, определящи на основание на Регламент № 314/2002 размера на налозите върху производството за пазарните години, предмет на главното производство.
As a secondary point and on the same grounds, they challenge the validity of the regulations fixing, pursuant to Regulation No 314/2002, the amounts of the production levies for the marketing years at issue in the main proceedings.
При условията на евентуалност и в случай че надделее едно широко определение на излишъка, който може да бъде изнесен, Saint Louis Sucre, както и Sucreries du Marquenterre и др. изтъкват, че целта за строго самофинансиране, прогласена в Регламент № 1260/2001, пак не е съобразена, доколкото Комисията, която през 2002 г. включва в годишните си изчисления на средната загуба изнесените без възстановяване продукти, понастоящем пренебрегва в изчисленията си идентичността, която трябва да съществува между елементите, образуващи „излишъка, който може да бъде изнесен“, и изчисляването на „средната загуба“.
In the alternative, and should a wide definition of the concept of exportable surplus prevail, Saint Louis Sucre and Sucreries du Marquenterre and Others claim that the objective of strict self-financing laid down in Regulation No 1260/2001 has still not been complied with inasmuch as the Commission, which took into account in 2002 products exported without refunds in its annual calculations of the average loss, now overlooks in its calculations the fact that the constituent elements of the ‘exportable surplus’ and the calculation of the ‘average loss’ must be identical.
При тези обстоятелства Tribunal de grande instance de Nanterre решава да спре производството по делото и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
Against this background, the Tribunal de grande instance de Nanterre decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
„1) Недействителен ли е, от гледна точка на член 15 от Регламент № 1260/2001 […] и от гледна точка на принципа на пропорционалност, член 6, параграф 4 от Регламент № 314/2002 […] и/или регламенти № 1837/2002, № 1762/2003 и № 1775/2004 за неговото прилагане, поради това че при изчисляване на налога върху производството не предвижда изключването от „излишъка, който може да бъде изнесен“, на количествата захар, които се съдържат в изнесените преработени продукти, без да се ползват от възстановявания при износ?
‘(1) Is Article 6(4) of … Regulation … No 314/2002 and/or Regulations … No 1837/2002, No 1762/2003 and No 1775/2004 adopted to implement it invalid in the light of Article 15 of … Regulation … No 1260/2001 and in the light of the principle of proportionality, in that, with regard to calculation of the production levy, they do not provide for the exclusion from the “exportable surplus” of the sugar contained in processed products which are exported without export refunds?
2) Недействителни ли са, от гледна точка на Регламент № 314/2002 […] и на член 15 от Регламент № 1260/2001 и на принципите на равенството и на пропорционалността, регламенти № 1837/2002, № 1762/2003 и № 1775/2004, поради това че определят налог върху производството на захар, който се изчислява въз основа на „средна[та] загуба“ на изнесен тон, без да се отчитат изнесените без възстановяване количества, след като същите тези количества са включени в общия сбор, използван при изчисляване на общата загуба, която трябва да се финансира?“
(2) Are Regulations … No 1837/2002, No 1762/2003 and No 1775/2004 invalid in the light of … Regulation … No 314/2002 and Article 15 of … Regulation … No 1260/2001 and of the principles of equality and proportionality, in that they lay down a production levy for sugar which is calculated on the basis of the “average loss” per tonne exported, which does not take account of the quantities exported without refund, although these quantities are included in the total used to evaluate the total loss to be financed?’