natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При това данъчната ревизионна практика като разглежданата в главните производства, която санкционира неспазването от данъчнозадълженото лице на задълженията за счетоводна отчетност и деклариране с лишаване от право на приспадане, очевидно надхвърля необходимото за постигането на целта за гарантиране на правилното прилагане на такива задължения по смисъла на член 22, параграф 7 от Шеста директива, след като общностното право не възпрепятства държавитечленки да налагат при необходимост глоба или имуществена санкция съразмерно с тежестта на нарушението, за да санкционират неизпълнението на посочените задължения.
A reassessment and recovery practice, such as that at issue in the main proceedings, which penalises noncompliance on the part of the taxable person with the obligations relating to accounts and tax returns by a denial of the right to deduct, clearly goes further than is necessary to attain the objective of ensuring the correct application of such obligations within the meaning of Article 22(7) of the Sixth Directive, since Community law does not prevent Member States from imposing, where necessary, a fine or a financial penalty proportionate to the seriousness of the offence in order to sanction a failure to comply with those obligations.
Посочената практика също така надхвърля необходимото за гарантиране на правилното събиране на ДДС и за предотвратяване на данъчни измами по смисъла на член 22, параграф 8 от Шеста директива, тъй като тази практика може да доведе дори до загуба на правото на приспадане, ако коригирането на декларацията от данъчната администрация настъпи едва след изтичането на преклузивния срок, с който разполага данъчнозадълженото лице за извършване на приспадане (вж. по аналогия Решение по дело Gabalfrisa и др., посочено по-горе, точки 53 и 54).
That practice also goes further than is necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion within the meaning of Article 22(8) of the Sixth Directive, since it may even lead to the loss of the right to deduct if the reassessment of the tax return by the tax authorities is made after the expiry of the limitation period available to the taxable person in which to make the deduction (see, by analogy, Gabalfrisa and Others, paragraphs 53 and 54).
Подобна данъчна ревизионна практика не може да бъде обоснована и с член 17, параграфи 6 и 7 от Шеста директива.
Nor can such a reassessment and recovery practice be justified under Article 17(6) and (7) of the Sixth Directive.
Всъщност тези две разпоредби не се прилагат към обстоятелства като тези по делата по главните производства, тъй като уреждат самото съществуване на правото на приспадане, а не правилата за упражняването му.
Those two provisions are not applicable to a situation such as that at issue in the cases in the main proceedings, since they govern the existence of the right to deduct itself and not the procedure for exercising it.
Впрочем посоченият параграф 6 се прилага само за разходи, които не са строго стопански, като например за луксозни стоки и услуги, развлечения или представителни цели, докато безспорно е установено, че в главните производства нямат за предмет такива разходи.
Moreover, Article 17(6) applies only to expenditure which is not strictly business expenditure, such as luxuries, amusements or entertainment, whereas it is common ground that no such expenditure is involved in the cases in the main proceedings.
Що се отнася до възможността, с която държавитечленки разполагат по силата на посочения параграф 7, достатъчно е да се подчертае, че те могат да се позовават на нея
As to the possibility open to the Member States under Article 17(7), it need merely be pointed out that they cannot avail themselves of it unless they have first used the consultation
I-81, точки 61—63, както и Решение от 14 септември 2006 г. по дело Stradasfalti, C-228/05, Recueil, стр. I-8391, точка 29), което според преписката по делото Италианската република не е направила.
2008 — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 procedure provided for in Article 29 (see, to that effect, Case C-409/99 Metropol and Stadler [2002] ECR I-81, paragraphs 61 to 63, and Case C-228/05 Stradasfalti [2006] ECR I-8391, paragraph 29), which, according to the file, is not the case in the Italian Republic.
Освен това от актовете за препращане не личи, а впрочем и не се твърди пред Съда, че неизпълнението на счетоводни задължения от Ecotrade е резултат от недобросъвестност или измама от страна на това дружество.
Furthermore, it is not apparent from the orders for reference, nor indeed was it alleged before the Court, that Ecotrade’s failure to comply with its accounting obligations was the result of bad faith or evasion.
При всички положения добросъвестността на данъчнозадълженото лице няма отношение към отговора, който трябва да се даде на препращащата юрисдикция, освен доколкото поради поведението на това данъчнозадължено лице не е налице риск от загуба на данъчни приходи за съответната държавачленка (вж. в този смисъл Решение по дело Collée, посочено по-горе, точки 35 и 36).
In any event, the good faith of a taxable person is relevant for the answer to be given to the national court only in so far as there is, on account of the conduct of that taxable person, a risk of a loss of tax revenues for the Member State concerned (see, to that effect, Collée, paragraphs 35 and 36).
Неизпълнение на счетоводни задължения като разглежданото по главните производства обаче не може да се смята за създаващо риск от загуба на данъчни приходи, като се има предвид, че както бе припомнено в точка 56 от настоящото решение, в рамките на прилагането на режима на самоначисляване по принцип не се дължи данък на държавния бюджет.
However, a failure to comply with accounting obligations, such as that at issue in the main proceedings, cannot be regarded as giving rise to a risk of loss of tax revenues, since, as stated in paragraph 56 of this judgment, in the context of the application of the reverse charge procedure, no tax is due in principle to the Exchequer.
По тези причини подобно неизпълнение не може да се възприема и като сделка, опорочена от данъчна измама, нито пък като превратно използване на общностните норми, доколкото то не е извършено с цел получаване на неоснователна данъчна облага (вж. в този смисъл Решение по дело Collée, посочено по-горе, точка 39).
For those reasons, such a failure also cannot be treated as a transaction designed to evade tax or as a misuse of Community rules, since it was not intended to obtain a tax advantage to which there was no entitlement (see, to that effect, Collée, paragraph 39).
При това положение на препращащата юрисдикция следва да се отговори, че член 18, параграф 1, буква г) и член 22 от Шеста директива не допускат данъчна ревизионна практика, която санкционира неизпълнение като това по главните производства, от една страна, на задълженията, които произтичат от формалностите, установени от националната правна уредба на основание член 18, параграф 1, буква г), а от друга — на задълженията за счетоводна отчетност,
Therefore the answer to be given to the national court must be that Articles 18(1)(d) and 22 of the Sixth Directive do preclude a reassessment and recovery practice which penalises a failure to comply, first, with obligations arising from formalities laid down in national legislation pursuant to Article 18(1)(d) and, second, with the obligations
ECOTRADE както и за деклариране, които следват съответно от посочения член 22, параграфи 2 и 4, с лишаване от право на приспадане при прилагане на режима на самоначисляване.
ECOTRADE relating to accounts and tax returns under Article 22(2) and (4) respectively, such as that at issue in the main proceedings, by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure.
Предвид дадения в точка 54 от настоящото решение отговор, не е необходимо Съдът да се произнася по искането на кипърското правителство за ограничаване на действието във времето на настоящото решение.
Having regard to the answer given in paragraph 54 of this judgment, there is no need to give a ruling on the Cypriot Government’s proposal to limit the temporal effects of this judgment.
С оглед на обстоятелството, че за страните по главните производства настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред препращащата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
Принципът на ефективност не се нарушава само поради факта, че за да пристъпи към събиране на неплатения данък върху добавената стойност, данъчната администрация разполага със срок, който надвишава дадения на данъчнозадължените лица за упражняване на правото им на приспадане.
The principle of effectiveness is not infringed merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid value added tax than the period granted to taxable persons for the exercise of their right to deduct.
(Преюдициално запитване, отправено от prud’homie de pêche de Martigues)
(Reference for a preliminary ruling from the Prud’homie de pêche de Martigues)
„Понятие за национална юрисдикция — Липса на компетентност на Съда“
(Meaning of court or tribunal of a Member State — Lack of jurisdiction of the Court of Justice)
Определение на Съда (първи състав) от 14 май 2008 г. . . . . . . . . . .
Order of the Court (First Chamber), 14 May 2008 . . . . . . . . . . .
Резюме на определението
Summary of the Order
Преюдициални въпроси — Сезиране на Съда — Национална юрисдикция по смисъла на член 234 ЕО — Понятие
Preliminary rulings — Reference to the Court — National court or tribunal for the purposes of Article 234 EC — Meaning
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО C-109/07 на противопоставящите се интереси.
SUMMARY — CASE C-109/07 it.
В това отношение, за да се приеме, че е изпълнено условието относно независимостта на препращащия орган, се изисква по-конкретно случаите на отзоваване на членовете на този орган да бъдат определени с изрични законови разпоредби.
In that regard, in order to consider the condition regarding the independence of the body making the reference as met, the caselaw requires, inter alia, that dismissals of members of that body should be determined by express legislative provisions.
За да прецени дали препращащият орган притежава качеството на „юрисдикция“ по смисъла на член 234 ЕО — въпрос, уреден единствено от общностното право — Съдът взема предвид съвкупност от обстоятелства, а именно дали органът е законоустановен, дали е постояннодействащ, дали юрисдикцията му е задължителна, дали производството е състезателно, дали той прилага правни норми и дали е независим.
In order to determine whether a body making a reference is a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC, which is a question governed by Community law alone, the Court takes account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether its procedure is inter partes, whether it applies rules of law and whether it is independent
Тъй като не може да се приеме, че отговаря на условието относно независимостта на препращащия орган, prud’homie de pêche de Martigues (Франция) не представлява юрисдикция по смисъла на член 234 ЕО.
The Prud’homie de pêche de Martigues (France) cannot be regarded as meeting the condition as to the independence of the body making a reference and, therefore, it is not a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC.
Всъщност, от една страна, prud’hommes pêcheurs са подчинени на администрацията най-малкото по отношение на някои от извършваните от тях дейности.
First, the members of the Industrial Tribunals are subject, at least for some of their activities, to supervision by the administration.
От друга страна, отзоваването на prud’hommes pêcheurs не изглежда да е обусловено от специфични гаранции, даващи възможност да се отстрани всяко оправдано съмнение относно неподатливостта на посочената инстанция към външни фактори.
Second, it does not appear that the process of dismissing a Member of the Industrial Tribunals is subject to specific guarantees which remove any reasonable doubt as to the imperviousness of that body to external factors.
Що се отнася по-специално до независимостта на препращащия орган, това изискване предполага посоченият орган да е защитен от външна намеса или натиск, които могат да застрашат независимостта на решението на членовете му по отношение на разглежданите от тях спорове.
As regards, more specifically, the independence of the body making a reference, that condition presumes that the body is protected against external intervention or pressure liable to jeopardise the independent judgment of its members as regards proceedings before them.
Такива гаранции за независимост и безпристрастност изискват наличието на правила, по-конкретно що се отнася до състава на инстанцията, назначаването, срока на упражняване на функциите, както и основанията за въздържане, отвод и отзоваване на членовете ѝ, даващи възможност да се отстрани всяко оправдано съмнение в съзнанието на страните в производството относно неподатливостта на посочената инстанция към външни фактори и неутралността ѝ по отношение
Those guarantees of independence and impartiality require rules, particularly as regards the composition of the body and the appointment, length of service and the grounds for abstention, rejection and dismissal of its members, in order to dismiss any reasonable doubt in the minds of individuals as to the imperviousness of that body to external factors and its neutrality with respect to the interests before
14 май 2008 година *
ORDER OF THE COURT (First Chamber)14 May 2008 *
По дело C-109/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от prud’homie de pêche de Martigues (Франция) с акт от 17 декември 2006 г., постъпил в Съда на 20 февруари 2007 г., в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the prud’homie de pêche de Martigues (France), made by decision of 17 December 2006, received at the Court on 20 February 2007, in the proceedings
СЪДЪТ (първи състав), състоящ се от: г-н P. Jann, председател на състав, г-н A. Tizzano (докладчик), г-н A. Borg Barthet, г-н E. Levits и г-н J.-J. Kasel, съдии, генерален адвокат: г-жа V. Trstenjak, секретар: г-н R. Grass, след изслушване на генералния адвокат
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano (Rapporteur), A. Borg Barthet, E. Levits and J.-J. Kasel, Judges,
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването и действителността на член 11а от Регламент (ЕО) № 894/97 на Съвета от 29 април 1997 година за установяване на някои технически мерки за опазване на рибните ресурси (ОВ L 132, стр.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation and the validity of Article 11a of Council Regulation (EC) No 894/97 of 29 April 1997 laying down certain technical measures for the conservation of fishery resources (OJ 1997 L 132, p.
16), изменен с Регламент (ЕО) № 1239/98 на Съвета от 8 юни 1998 година (ОВ L 171, стр.
1), as amended by Council Regulation (EC) No 1239/98 of 8 June 1998 (OJ 1998 L 171, p.
99, наричан по-нататък „Регламент № 894/97“).
1) (‘Regulation No 894/97’).
Запитването е отправено в рамките на спор между двама собственици на риболовни кораби, регистрирани в Управление по морски въпроси Martigues, съответно г-н Pilato и г-н Bourgault, относно използването от последния на риболовен уред, наречен „мрежа за риба тон“ [thonaille].
The reference has been made in the course of proceedings between two fishing-boat owners registered in the Maritime Affairs District of Martigues, Mr Pilato and Mr Bourgault, concerning the use by the latter of a fishing device known as a ‘thonaille’.
Член 11а от Регламент № 894/97 предвижда:
Article 11a of Regulation No 894/97 provides:
Считано от 1 януари 2002 г., се забранява на всички риболовни кораби да държат на борда си или да извършват риболовни дейности с една или повече плаващи хрилни мрежи, предназначени за улов на видовете, изброени в приложение VIII.
From 1 January 2002, no vessel may keep on board, or use for fishing, one or more drift-nets intended for the capture of species listed in Annex VIII.
Считано от 1 януари 2002 г., се забранява разтоварването на брега на видовете, изброени в приложение VIII, уловени с плаващи хрилни мрежи.
From 1 January 2002, it is prohibited to land species listed in Annex VIII which have been caught in drift-nets.
До 31 декември 2001 г. даден риболовен кораб може да държи на борда си или да използва за риболов една или повече от плаващите хрилни мрежи, посочени в параграф 1, след като получи разрешение от компетентните органи на държаватачленка на флага. […]
Until 31 December 2001, a vessel may keep on board, or use for fishing, one or more drift-nets referred to in paragraph 1 after receiving authorisation from the competent authorities of the flag Member State. …’
Сред видовете, изброени в приложение VIII от този регламент, фигурира по-конкретно червеният тон.
Among the species listed in Annex VIII to that regulation is, inter alia, bluefin tuna.
Prud’homie de pêche de Martigues [орган по трудовоправни спорове в областта на риболова, град Martigues] е уреден с Декрет от 19 ноември 1859 г. за приемане на правилник за крайбрежния морски риболов в пети морски район, изменен с Декрет № 90-95 от 25 януари 1990 г., (JORF от 27 януари 1990 г., стр.
The prud’homie de pêche de Martigues (Martigues Industrial Tribunal for Matters relating to Fishing) is governed by the Decree of 19 November 1859 concerning rules on coastal fishing in the fifth maritime district, as amended by Decree No 90-95 of 25 January 1990 (JORF, 27 January 1990, p.
1155, наричан по-нататък „Декрета от 1859 г.“).
1155) (‘the 1859 Decree’).
Съгласно член 5 от Декрета от 1859 г. членове на общностите на prud’hommes [членове на органа по трудовоправни спорове] са работодателите в областта на риболова, които са упражнявали професионална дейност в продължение на една година в района на prud’homie, в чийто състав искат да участват.
In accordance with Article 5 of the 1859 Decree, Members of the Industrial Tribunals are boat-owning fishermen who have practised that occupation for a year in the district served by the industrial tribunal of which they are seeking to become a member.
Според член 7 от този декрет prud’hommes се избират между членовете на общността, които са упражнявали риболовна дейност в продължение на десет години.
According to Article 7 of that decree the Members of the Industrial Tribunals are chosen from among members of the community who have been involved in fishing activities for 10 years.
Член 17 от посочения декрет гласи:
Article 17 of that decree provides:
„На prud’hommes pêcheur [членове на органа по трудовоправни спорове в областта на риболова] се възлагат следните функции:
‘The responsibilities of Members of Industrial Tribunals for Matters relating to Fishing are to be as follows:
Те разглеждат самостоятелно, изключително и без възможност за въззивно, ревизионно или касационно обжалване, всички спорове между рибари, възникнали относно обстоятелства и дейности, свързани с риболова и разпоредбите, които ги уреждат, в обхвата на тяхната компетентност.
They have sole jurisdiction, exclusively and without recourse to appeal, review or cassation by a higher court, over all disputes between fishermen, arising out of fishing incidents, operations and provisions relating thereto, to the extent of their jurisdiction.
PILATO да определят дневните и нощните часове, в които едни видове риболов трябва да отстъпват място на други, накрая, да предприемат всички мерки по осигуряване на реда и предпазни мерки, които поради тяхното разнообразие и многобройност, не са уредени в настоящия декрет.
Finally, to take all the administrative and precautionary measures which, on account of their diversity and number, are not laid down in the present decree.
Те управляват дейностите на общността.
They shall administer the affairs of the community.
Те съдействат съгласно член 16 от Закона от 9 януари 1852 г. за разследването и установяването на нарушения в областта на крайбрежния риболов.“
They shall, in accordance with Article 16 of the Law of 9 January 1852, cooperate in the investigation and the finding of coastal fishing violations.’
Член 18 от Декрета от 1859 г. предвижда, че преди да постъпят на служба, prud’hommes полагат пред мировия съдия по местопребиваването си клетва със следния текст:
Article 18 of the 1859 Decree provides that Members of the Industrial Tribunals, before taking up their posts, are to swear, before the justice of the peace for their place of residence, an oath in the following terms:
„Заклевам се да изпълнявам предано задълженията си на prud’hommes pêcheur, да осигурявам точното прилагане на правилниците за крайбрежния риболов, да се съобразявам с разпорежданията на моите ръководители и да докладвам за нарушенията на правилниците, без да проявявам ненавист, нито търпимост към нарушителите.“
‘I swear to fulfil loyally the duties of a Member of the Industrial Tribunals for Matters relating to Fishing and to enforce as the need arises the rules relating to coastal fishing, to comply with the orders which are given to me by my superiors and to point out violations of the rules without dislike or bias towards the offenders.’
Член 22 от Декрета от 1859 г., уреждащ отзоваването на prud’hommes, има следното съдържание:
Article 22 of the 1859 Decree, which deals with the dismissal of Members of the Industrial Tribunals, is worded as follows:
„Рrud’hommes pêcheurs могат да бъдат отзовани от изпълнението на функциите си от директора на „Inscription maritime“ след предварително разследване, проведено от управителя на „Inscription maritime“.
‘Members of the Industrial Tribunals for Matters relating to Fishing may be relieved of their duties by the Director of Maritime Registration following a preliminary investigation conducted by the Administrator for Maritime Registration.
Разпускането на prud’homie може да бъде постановено от министъра на търговското корабоплаване по предложение на директора на „Inscription maritime“ […]
The dissolution of an industrial tribunal may be decided upon by the Minister responsible for Merchant Shipping following a proposal from the Director of Maritime Registration. …
Рrud’homme, който е отзован, може да бъде избран отново само след изтичане на три години от датата на отзоваването му.
Any Member of the Industrial Tribunals who is dismissed shall not be re-elected within a period of three years from the date of his dismissal.
Член 24 от Декрета от 1859 г., уреждащ състезателното производство пред prud’homie de pêche, предвижда наред с другото, че разискванията на prud’hommes са тайни.
Article 24 of the 1859 Decree which governs the inter partes procedure before the Industrial Tribunal for Matters relating to Fishing, provides, inter alia, that the members of the tribunal panel are to deliberate in private.
Член 25, първа алинея от Декрета от 1859 г. предвижда, че „[р]ешенията на prud’hommes подлежат на незабавно изпълнение“.
The first subparagraph of Article 25 of the 1859 Decree provides that ‘[t]he decisions of the Industrial Tribunals shall have immediate effect’.
Съгласно член 26 от Декрета от 1859 г.:
Article 26 of the 1859 Decree states:
„Управителят на „Inscription maritime“ или оправомощено от него лице присъства на заседанията и разискванията на съда, когато счете за необходимо, единствено с цел да се увери в законосъобразността на провеждането им.“
‘The Administrator for Maritime Registration or his deputy shall, when he considers it appropriate, attend the hearings and the deliberations of the tribunal, but only in order to ensure that the hearing and the deliberations are being conducted appropriately.’
Накрая, член 27 от Декрета от 1859 г. предвижда следното:
Finally, Article 27 of the 1859 Decree provides that ‘[w]hen two Industrial Tribunals claim jurisdiction over the same matter, the dispute on jurisdiction is brought, by the proper authority, before the Director of Maritime Registration’.