natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(GURI № 303 от 30 декември 2005 г., стр. 8), конвертиран в закон, след изменение със Закон № 51 от 23 февруари 2006 г. (обикновена притурка към GURI № 49 от 28 февруари 2006 г., наричан по-нататък „Декрет-закон 273/2005“), предвижда в член 23, параграф 1, че срокът на преходния период, посочен в член 15, параграф 5 от Законодателен декрет 164/2000, от една страна, се отлага за 31 декември 2007 г., а от друга страна, се отлага и за 31 декември 2009 г., когато поне едно от условията, посочени в член 15, параграф 7 от посочения законодателен декрет, е изпълнено.
8), converted, after amendment, into a law by Law No 51 of 23 February 2006 (General Supplement to the GURI No 49 of 28 February 2006; hereinafter ‘Decree-Law 273/2005’), provides that the final date for expiry of the transitional period, provided for by Article 15(5) of Legislative Decree 164/2000, first, is to be deferred until 31 December 2007 and, second, is to be postponed until 31 December 2009, if at least one of the conditions laid down by Article 15(7) of Legislative Decree 164/2000 is satisfied.
ASM Brescia е концесионер на обществената услуга, свързана с разпределение на природен газ на територията на Comune di Rodengo Saiano, по силата на сключен на 27 февруари 1984 г. концесионен договор, чийто краен срок първоначално е бил определен за 31 декември 2014 г.
ASM Brescia holds the concession for the public service of natural gas distribution in the territory of the Comune di Rodengo Saiano by virtue of an agreement concluded on 27 February 1984, which was initially due to expire on 31 December 2014.
С допълнително споразумение крайният срок на концесията е отложен за 31 декември 2029 г.
By a variation, the concession’s expiry was postponed to 31 December 2029.
С решение № 19 на общинския си съвет от 19 юли 2005 г. Comune di Rodengo Saiano определя по-ранен краен срок на концесията, предоставена на ASM Brescia, а именно 31 декември 2005 г., за да може да обяви процедура за предоставяне на концесия и да определи нов оператор на посочената услуга.
By its Municipal Council Decision No 19 of 19 July 2005, the Comune di Rodengo Saiano fixed 31 December 2005 for the early expiry of the concession granted to ASM Brescia, so as to be able to set in motion a call for tenders and designate a new operator of that service.
От друга страна, на ASM Brescia се признава право на възстановяване на остатъчната стойност на амортизациите, изчислена въз основа на експертиза, равна на 926 000 EUR.
ASM Brescia was, on the other hand, recognised as being entitled to reimbursement of the written-down value of its investment, which was estimated, on the basis of an expert report, at EUR 926 000.
ASM Brescia обжалва това решение пред препращащата юрисдикция.
ASM Brescia brought an action against that decision before the referring court.
Впоследствие влиза в сила Декретзакон 273/2005, който в член 23 предвижда автоматичното отлагане на крайния срок на преходния период, посочен в член 15, параграф 5 от Законодателен декрет 164/2000, от 31 декември 2005 г. на 31 декември 2007 г., както и при определени условия — автоматичното отлагане на този период от 31 декември 2007 г. на 31 декември 2009 г.
Subsequently, Decree-Law 273/2005, Article 23 of which provides for the deferment of the end of the transitional period provided for by Article 15(5) of Legislative Decree 164/2000 from 31 December 2005 to 31 December 2007, and, under certain conditions, the automatic postponement of that period from 31 December 2007 to 31 December 2009, entered into force.
Поради съмнения относно съответствието на този текст с общностното право Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
Since the Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Lombardy Regional Administrative Court) is uncertain about the conformity of that law with Community law, it decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
ASM Brescia смята, че поставените от препращащата юрисдикция въпроси са недопустими, защото се основават на неточен анализ, според който италианското право позволявало удължаване на сроковете на съответните концесии за разпределение на газ.
ASM Brescia submits that the questions referred by the national court are inadmissible because they are based on an analysis, which is incorrect, but according to which Italian law effects the extension of the duration of the relevant gas-distrib-ution concessions.
ASM Brescia изтъква, че приложимото към спора по главното производство национално право не предвижда законово удължаване на сроковете на тези концесии, а напротив, налага тяхното предсрочно прекратяване, когато те са безсрочни или когато крайните им срокове по договор трябва да настъпят след преходния период, посочен в член 15, параграф 5 от Законодателен декрет 164/2000.
ASM Brescia maintains that the national law applicable to the main proceedings does not provide for the statutory extension of those concessions but, on the contrary, prescribes their early cessation where they are not for a fixed term or where they will expire contractually after the transitional period provided for by Article 15(5) of Legislative Decree 164/2000.
Anigas — Associazione Nazionale Industriali del Gas също изтъква, че първият въпрос, поставен от препращащата юрисдикция, се основава на погрешна предпоставка, доколкото разглежданата правна уредба по главното производство не предвижда автоматично и общо удължаване на сроковете на съответните концесии, а се ограничава до отлагане на датата на по-ранните им крайни срокове.
Anigas — Associazione Nazionale Industriali del Gas — also maintains that the first question raised by the referring court is based on a false premiss since the legislation at issue in the main proceedings does not provide for an automatic and generalised extension of the concessions concerned but is limited to deferring the date of their early expiry.
Препращащата юрисдикция иска Съдът да се произнесе по съответствието с общностното право на предвиденото в член 23 от Декретзакон 273/2005 удължаване на преходния период по член 15, параграф 5 от Законодателен декрет 164/2000.
The referring court has asked the Court to rule on the compatibility with Community law of the extension, by Article 23 of Decree-Law 273/2005, of the transitional period provided for by Article 15(5) of Legislative Decree 164/2000.
В рамките на производство по член 234 ЕО Съдът не е компетентен да се произнесе по съвместимостта на национална мярка с общностното право (вж. по-специално Решение от 11 юни 1987 г. по дело X, 14/86, Recueil, стр. 2545, точка 15).
In the context of proceedings brought under Article 234 EC, the Court does not have jurisdiction to rule on the compatibility of a national measure with Community law (see, in particular, Case 14/86 X [1987] ECR 2545, paragraph 15).
Преюдициалното запитване съдържа достатъчно индиции, които отговарят на тези изисквания, тъй като препращащата юрисдикция е посочила, че тълкуването на член 43 ЕО, член 49 ЕО, член 86, параграф 1 ЕО, както и на член 23, параграф 1 от Директива 2003/55, ѝ е необходимо, за да се произнесе по съответствието с общностното право на член 23 от Декретзакон 273/2005 и на член 15, параграфи 5 и 7 от Законодателен декрет 164/2000.
The order for reference contains sufficient information to meet those requirements, since the referring court has stated that the interpretation of Articles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC and of Article 23(1) of Directive 2003/55 is necessary for it to rule on the conformity with Community law of Articles 23 of Decree-Law 273/2005 and 15(5) and (7) of Legislative Decree 164/2000.
Освен това в съответствие с постоянната съдебна практика, в рамките на въведеното с член 234 ЕО производство за сътрудничество между националните юрисдикции и Съда само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени предвид особеностите на делото както необходимостта от преюдициал- но решение, за да може да постанови решението си, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда.
Moreover, in accordance with settled caselaw, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts under Article 234 EC, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine, in the light of the particular circumstances of the case, both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
Следователно, след като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на общностното право, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе (вж. по-специално Решение от 10 май 2001 г. по дело Agorà и Excelsior, C-223/99 и C-260/99, Recueil, стр. I-3605, точка 18).
Consequently, where the questions submitted for a preliminary ruling concern the interpretation of Community law, the Court is, in principle, bound to give a ruling (see, particularly, Joined Cases C-223/99 and C-260/99 Agorà and Excelsior [2001] ECR I-3605, paragraph 18).
Важно е също да се напомни, че не е задължение на Съда да се произнася по тълкуването и по приложимостта на национални разпоредби или да установява релевантните факти за разрешаването на спора по главното производство.
It is also to be remembered that it is not for the Court of Justice to rule on the interpretation and applicability of provisions of national law or to establish the facts relevant to the decision in the main proceedings.
Всъщност в рамките на разпределянето на правомощията между общностните и националните юрисдикции Съдът трябва да вземе предвид фактическия и правен контекст, в който се вписва преюдициалният въпрос, така както е очертан с преюдициалното запитване (вж. по-специално Решение от 13 ноември 2003 г. по дело Neri, C-153/02, Recueil, стр. I-13555, точки 34 и 35).
The Court must take account, under the division of jurisdiction between the Community Courts and the national courts, of the factual and legislative context, as described in the order for reference, in which the question put to it is set (see, particularly, Case C-153/02 Neri [2003] ECR I-13555, paragraphs 34 and 35).
Доводът, според който преюдициалните въпроси били недопустими, тъй като се основавали на неправилно тълкуване на италианското право, следователно не може да се приеме.
The argument that since the questions referred for a preliminary ruling are based on an erroneous interpretation of Italian law they are inadmissible cannot, therefore, be accepted.
От това следва, че преюдициалното запитване е допустимо.
It follows that the reference for a preliminary ruling is admissible.
С третия си въпрос, който следва да се разгледа на първо място, препращащата юрисдикция иска по същество Съдът да установи дали член 10 ЕО, принципът на пропорционалност, член 23, параграф 1 от Директива 2003/55, както и съображения 4, 8, 10 и 18 от тази директива допускат правна уредба като разглежданата по главното производство, с която автоматично се удължава преходния период, в края на който настъпва предсрочно прекратяване на концесия за разпределение на природен газ като тази в главното производство, предоставена без провеждане на процедура за предоставяне на концесия.
By its third question, which it is appropriate to consider first, the referring court is, in essence, asking the Court to state whether Article 10 EC, the principle of proportionality, Article 23(1) of Directive 2003/55 and recitals 4, 8, 10 and 18 in the preamble to that directive preclude legislation such as that at issue in the main proceedings which automatically extends the length of the transitional period at the end of which occurs the early cessation of a concession for the distribution of natural gas such as that in question in those proceedings, granted without a competitive tendering procedure.
— Становища, представени на Съда
— Observations submitted to the Court
ASM Brescia изтъква, че нито Директива 98/30, транспонирана със Законодателен декрет 164/2000, нито Директива 2003/55 предвижда задължението за съкращаване на сроковете на концесиите за разпределение на природен газ, които са били предоставени без провеждане на процедура за предоставяне на концесия.
ASM Brescia maintains that neither Directive 98/30, implemented by Legislative Decree 164/2000, nor Directive 2003/55 imposes an obligation to abridge the dur -ation of concessions for the distribution of natural gas which were granted without competitive tendering.
То смята, че поради тази причина националният законодател, от една страна, свободно е решил, че тези концесии се прекратяват преди предвидения по договор краен срок, а от друга страна, е определил във връзка с това преходен период и условията за прилагането му.
It submits, therefore, that it was in the exercise of its discretion that the national legislature decided that those concessions would cease before their contractual expiry and fixed, for that purpose, a transitional period and the detailed rules for its application.
То добавя, че предсрочното прекратяване на съответните концесии и последващото обявяване на процедури за предоставяне на нови концесии не позволяват да се гарантира по-висока степен на конкуренция в сектора на разпределението на природен газ, тъй като всеки нов дистрибутор, който навлиза, може в случай на нужда да предпочете предприятието продавач, с което е свързан.
It adds that the early end of the concessions concerned and the consequent issue of invitations to tender for the award of new concessions are no guarantee of a higher degree of competition in the distribution of natural gas since any newly appointed distributor may, in some circumstances, favour the sales undertaking with which it is connected.
То смята, че тази трудност може да се преодолее единствено като се спазват задълженията на операторите на разпределителни мрежи за безпристрастност и неутралност, предвидени в Директива 2003/55, и по-специално чрез правото на трети лица на достъп до разпределителната мрежа, както и чрез юридическото, административно-функционално и счетоводно разделение по отношение на операторите в сектора на продажба на природен газ, които са част от същото вертикално интегрирано предприятие.
It submits that that difficulty can be resolved only by compliance with the distribution system operators’ duties of impartiality and neutrality laid down by Directive 2003/55 and, in particular, the right of access of third parties to the distribution system, as well as by the legal, administrative, operational and accounting separation as regards vendors of natural gas which are part of the same vertically integrated undertaking.
Комисията на Европейските общности смята също, че Директива 2003/55 не предвижда задължение за предсрочно прекратяване на концесиите за разпределение на природен газ, предоставени в нарушение на общностните изисквания.
The Commission also submits that Directive 2003/55 does not require the early cessation of concessions for the distribution of natural gas granted in breach of Community requirements.
Тя добавя, че дори разпоредбите на член 13, параграф 1 във връзка с член 33, параграф 2 от Директива 2003/55 да дават право на оператора на разпределителна мрежа на природен газ да упражнява също дейността по доставка на газ до 1 юли 2007 г., той въпреки това е длъжен по силата на член 12, параграф 2 от тази директива да третира безпристрастно различните оператори на пазара на природен газ.
It adds that, even if the combined provisions of Articles 13(1) and 33(2) of Dir -ective 2003/55 permitted the natural gas distribution system operator also to carry on the activity of supplying gas until 1 July 2007, that operator was none the less bound, under Article 12(2) of that directive, to treat with impartiality all the different operators on the natural gas market.
Anigas подчертава, че крайният срок за либерализиране на пазара на природен газ, определен за 1 юли 2007 г. по член 23, параграф 1 от Директива 2003/55, просто задължава държавитечленки да предвидят всички купувачи на природен газ да бъдат привилегировани клиенти и смята, че тази директива не налага прекратяването на концесиите за разпределение на природен газ, които са били отдадени, без предварително да бъде осигурена публичност.
Anigas points out that the deadline for the liberalisation of the natural gas market, fixed at 1 July 2007 by Article 23(1) of Directive 2003/55, simply imposes on the Member States the requirement that all purchasers of natural gas be eligible customers and Anigas submits that that directive does not require the termination of concessions for the distribution of natural gas which were granted without prior advertisement.
— Отговор на Съда
— The Court’s reply
Както от формулировката, така и от систематиката на Директива 2003/55 следва, че тя има за цел да се завърши вътрешният пазар в сектора на природния газ.
It is clear both from the terms and from the scheme of Directive 2003/55 that its purpose is the completion of the internal market in the natural gas sector.
Във връзка с това, както предвижда член 1, параграф 1, първо изречение от тази директива, тя установява общи правила за преноса, разпределението, доставката и съхранението на природен газ.
To that end, as the first sentence of Article 1(1) of that directive provides, it establishes common rules for the transmission, distribution, supply and the storage of natural gas.
Член 23, параграф 1 от Директива 2003/55 уточнява графика за отваряне на пазара за доставка на природен газ и предвижда по-специално държавитечленки да гарантират, че привилегировани клиенти или такива, които имат правото да се обърнат към доставчика по свой избор, считано от 1 юли 2007 г. са всички клиенти.
Article 23(1) of Directive 2003/55 sets out the calendar for the opening of the market for the supply of natural gas and provides, in particular, that the Member States must ensure that the eligible customers, that is to say those who are entitled to approach a supplier of their choice, are, from 1 July 2007, all customers.
Поради тези причини на третия въпрос следва да се отговори, че Директива 2003/55 допуска правна уредба на държавачленка като тази в главното производство, която при определените в нея условия предвижда удължаване на преходния период, в края на който трябва да настъпи предсрочното прекратяване на концесия за разпределение на природен газ като тази в главното производство.
The reply to the third question referred must therefore be that Directive 2003/55 does not preclude legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, from providing for the extension, on conditions which it lays down, of the length of the transitional period at the end of which the early cessation of a concession for the distribution of natural gas such as that in question in those proceedings must occur.
При тези условия е необходимо също да се приеме, че член 10 ЕО и принципът на пропорционалност допускат също една такава правна уредба.
In those circumstances, it must also be held that neither Article 10 EC nor the principle of proportionality precludes such legislation.
С първия и втория въпрос, които следва да се разгледат заедно, препращащата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 43 ЕО, член 49 ЕО и член 86, параграф 1 ЕО, както и принципите на равно третиране, на недопускане на дискриминация и на прозрачност допускат правна уредба, като тази в главното производство, която предвижда удължаването при определените в нея условия на преходния период, в края на който настъпва предсрочното прекратяване на концесия за разпределение на природен газ като тази в главното производство.
By its first and second questions, which it is appropriate to consider together, the referring court is asking, in essence, whether Articles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC and the principles of equal treatment, nondiscrimination and transparency preclude legislation, such as that at issue in the main proceedings, which provides for the extension, on the conditions which it lays down, of the length of the transitional period at the end of which occurs the early cessation of a concession for the distribution of natural gas, such as that in question in the main proceedings.
ASM Brescia смята, че прекратяването на концесиите за разпределение на природен газ като тази в главното производство е мярка, която може да бъде взета при условията на оперативна самостоятелност и независимо от националния законодател.
ASM Brescia submits that the termination of concessions for the distribution of natural gas such as that in question in the main proceedings is a measure which may be decided, in the exercise of its independent discretion, by the national legislature.
То добавя, че тази мярка позволява на Италианската република да се съобрази предварително с Директива 2003/55 чрез определянето на нови концесионери за обществената услуга, свързана с разпределение на природен газ.
It adds that the measure enables the Italian Republic to comply early with Dir -ective 2003/55 by designating new concession-holders of the public service of natural gas distribution.
ASM Brescia изтъква, че определянето на преходен период, в края на който настъпва предсрочното прекратяване на съответните концесии, е предназначено да съвмести изпълнението на целта за отваряне на пазара за конкуренцията
ASM Brescia argues that the fixing of the transitional period, at the end of which the early cessation of the concessions concerned occurs, is intended to reconcile the achievement of that objective of opening the market in the natural gas sector
Същото дружество напомня, че държавитечленки трябва да спазват принципа за защита на оправданите правни очаквания при упражняване на правомощия в процеса на прилагане на общностните директиви (вж. по-специално Решение от 26 април 1988 г. по дело Krücken, 316/86, Recueil, стр.
That company notes that the Member States must, in the exercise of the powers which they implement in order to apply Community directives, comply with the principle of the protection of legitimate expectations (see, particularly, Case 316/86 Krücken [1988] ECR 2213, paragraph 22) and that, in the legislative reform of certain institutions or legal regimes, the protection of the legitimate expectations of economic operators makes the introduction of transitional measures or transitional adaptation periods necessary, if there are no overriding public interests which preclude them (see, particularly, Case 74/74 CNTA v Commission [1975] ECR 533, paragraph 44).
ASM Brescia уточнява, че до влизане в сила на Законодателен декрет 164/2000 италианското право не подчинява предоставянето на концесии за разпределение на природен газ на принципа на публичност и позволява освен това предоставянето на концесии с много дълъг срок.
ASM Brescia points out that, until the entry into force of Legislative Decree 164/2000, Italian law did not make the grant of concessions for the distribution of natural gas subject to advertisement and permitted, moreover, the adoption of concessions of very long duration.
То добавя, че преди оповестяването на тълкувателното съобщение на Комисията относно концесиите в общностното право (ОВ C 121, 2000 г., стр.
It adds that, until the publication of Commission interpretative communication on concessions under Community law (OJ 2000 C 121, p.
2), както и на Решение от 7 декември 2000 г. по дело Telaustria и Telefonadress (C-324/98, стр. I-10745) общностното право не съдържа указания, въз основа на които да се счита, че по силата на общностното право на органите на публична власт са вменени задължения за прозрачност и публичност при предоставянето на концесии за обществена услуга.
2) and the judgment in Case C-324/98 Telaustria and Telefonadress [2000] ECR I-10745, Community law gave no indications that duties of transparency and publicity would be imposed on public authorities, by virtue of Community law, in the award of public service concessions.