natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Следователно, що се отнася до оплакването на жалбоподателя, според което незаконното прекратяване на производство за установяване на неизпълнение на задължения от държавачленка е довело до пропускане на ползи и до значителни финансови загуби за него, достатъчно е да се установи, че жалбоподателят не е предявил искане за обезщетение в рамките на настоящия иск.
Moreover, concerning the applicant’s claim that unlawful closure of the proceedings for failure to fulfil obligations caused it loss of opportunity and significant financial loss, it is sufficient to note that the applicant has not made a claim for compensation as part of its action.
Следователно не е необходимо Първоинстанционният съд да се произнася по този въпрос.
Therefore, there is no need to rule in that respect .
Относно достъпа до документите
Access to documents
Жалбоподателят изтъква, че в съответствие с нарочния доклад на Омбудсмана предвиденото в член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 изключение не се прилага в конкретния случай, тъй като Директива 95/46 не задължава Комисията да пази в тайна имената на лицата, които ѝ съобщават мнения и данни.
The applicant submits that, in accordance with the conclusions drawn by the Ombudsman’s Special Report, the exception contained in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 does not apply to this case, since Directive 95/46 does not oblige the Commission to withhold the names of persons who submit views or information to it .
В тази връзка жалбоподателят се позовава на изпратено на 30 септември 2002 г от Омбудсмана до председателя на Комисията писмо, посочено в точка 32 по-горе, в което той упреква Комисията в неправилно прилагане на Директива 95/46.
The applicant refers in that respect to the letter from the Ombudsman to the President of the Commission on 30 September 2002, to complain about misuse of Directive 95/46.
Освен това член 4, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 също не се прилага.
Nor, the applicant argues, does Article 4(3) of Regulation No 1049/2001 apply .
Събранието се провежда през 1996 г. и възможността процесът на вземане на решение от Комисията да се засегне от оповестяването е минимална, като се има предвид че от провеждането на събранието до подаването на иска са изминали седем години.
Given that the meeting took place in 1996, any potential undermining of the Commission’s decisionmaking process would be at best minimal, given that over seven years have passed since the holding of that meeting and the bringing of the action.
Въпреки това, дори тази разпоредба да се прилагаше, с нея Комисията не би могла да обоснове отказа си да оповести исканите данни, тъй като в конкретния случай съществува по-значим обществен интерес от това оповестяване.
Even if that provision did apply, the Commission could not rely on it to support its refusal to disclose the information requested, because of the overwhelming public interest in disclosure in this case .
Всъщност Омбудсманът и Парламентът са проявили особен интерес по настоящото дело във връзка с факта, че трети влиятелни лица биха могли да споделят тайно мнението си на Комисията, което би противоречало на принципа на прозрачността.
For example, the Ombudsman and the Parliament have taken a particular interest, in this case, in the high level of secrecy surrounding the way in which powerful third parties can make their views known to the Commission, which is contrary to the principles of open government.
В писмената си реплика жалбоподателят изтъква, че има нов елемент в защитата на ответника, а именно, че лицата, за които той иска оповестяване на имената им, били представители на КПОП и действали в съответствие с инструкциите на организацията, която представлявали.
In its reply, the applicant argues that there is a new element in the defence, namely that the persons whose names the applicant requested were employees of the CBMC and had acted in accordance with the instructions of the body which they represented .
Жалбоподателят изтъква, че след като Комисията е разкрила, че тези лица са представители на
The applicant argues that, since the Commission has revealed that
КПОП, а това твърдение е оповестено публично, то авторитетът на Комисията в областта на спазването на поверителността не би бил засегнат от оповестяването на имената на тези лица.
2007 — CASE T-194/04 those persons were representatives of the CBMC, that statement is now in the public domain, so that no further compromising of the Commission’s reputation for confidentiality would occur by disclosing their names .
Жалбоподателят напомня, че професионалните организации като КПОП представляват обикновено всички производители от определен пазар или по-голя-мата част от тях и са склонни да представят дадено виждане от името на всички икономически оператори в сектора.
The applicant points out that trade associations, such as the CBMC, usually represent all or most of the participants in a market, and thus tend to expound views on behalf of an industry as a whole.
Авторитетът на Комисията не би могъл да бъде засегнат, ако се окаже, че на събранието от 11 октомври 1996 г. представителите на КПОП са защитавали интересите на определена група пивовари с цел поддържане на затворения характер на пазара на бира, продавана в заведенията за консумация на място в Обединеното кралство.
The Commission’s reputation could be damaged only if it were to transpire that, at the meeting on 11 October 1996, the CBMC representatives represented a specific group of brewers with an interest in maintaining foreclosure in the United Kingdom market for beer sold in pubs and bars.
Според жалбоподателя загубата на поверителност не представлява никакъв риск, когато данните са били съобщени от служители на такава професионална организация, освен ако тя не отразява правилно гледната точка на всичките си членове.
The applicant argues that, where the information providers are employees of such a trade association, there is no risk emanating from the loss of that confidentiality, unless the trade association is not accurately reflecting the views of all of its members.
Жалбоподателят заключава, че член 2 от Регламент № 1049/2001 задължава Комисията да оповести изцяло имената на участниците в събранието, както и предадените в рамките на производство за установяване на неизпълнение на задължения от държавачленка становища, и че в конкретния случай не се прилага никое от предвидените в член 4 от Регламент № 1049/2001 изключения.
The applicant concludes that Article 2 of Regulation No 1049/2001 obliges the Commission to make full disclosure of the attendees of the meeting and the submissions made with respect to the procedure for failure to fulfil obligations, and that none of the exceptions contained in Article 4 of Regulation No 1049/2001 apply to this case .
Въз основа на доводите, които представя в хода на заседанието, ЕНОЗД изтъква, че Комисията е нарушила член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001.
The EDPS argued at the hearing that the Commission has infringed Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001.
В тази връзка той се позовава на документ, озаглавен „Публичен достъп до документите и защита на данните“ (Справочни документи юли 2005 г. № 1, ЕНОЗД — Европейски надзорен орган по защита на данните), които се намират на интернет страницата му.
He refers in that regard to a document entitled ‘Public access to documents and data protection’ (Reference documents, July 2005 No 1, EDPS — European Data Protection Supervisor), which can be found on the EDPS internet site.
ЕНОЗД подчертава необходимостта от установяване на оптимално равновесие между защитата на личните данни, от една страна, и основното право на европейския гражданин на достъп до документите на институциите, от друга страна.
The EDPS stresses the need to establish an optimal balance between, on the one hand, the protection of data of a private nature, and, on the other, the fundamental right of the European citizen to have access to documents of the institutions.
Аргументът на Комисията не отчитал правилно това равновесие, което ясно е уредено с член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001.
The Commission’s reasoning did not correctly take account of that balance, which is explicitly governed by Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001.
Всъщност дадено заявление за достъп до документи се основава на демократични принципи и не следва по необходимост да се посочват причини, поради които се изискват документите, и следователно прилагането на член 8 от Регламент № 45/2001 не било релевантно в случая.
Since a request for access to documents is based on democratic principles, it is not necessary to state the reasons why the documents are requested, so that Article 8 of Regulation No 45/2001 does not apply in this case .
Освен това ЕНОЗД смята, че правилата за защита на данните не позволяват да се изведе универсално право на анонимно участие в обществени дейности.
Similarly, the EDPS considers that data protection rules do not allow the inference of a general right to participate, anonymously, in public activities .
Според ЕНОЗД защитеният в член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 интерес е личният живот, а не защитата на личните данни — концепция, много по-обширна от тази за личния живот.
According to the EDPS, the interest protected in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 is private life and not the protection of personal data, which is a much broader concept .
Ако имената на участници, споменати в протокол от събрание, се считат за лични данни, тъй като се разкрива самоличността на тези лица, и ако концепцията за защита на личните данни се прилага спрямо тези данни, независимо дали те се обхващат от понятието за личен живот, то ЕНОЗД напомня, че оповестяването на име в рамките на професионалната дейност по принцип не е свързано с личния живот.
Whilst the name of a participant, mentioned in the minutes of a meeting, falls within the scope of personal data, since the identity of that person would be revealed and the concept of the protection of personal data applies to those data, whether or not they fall within the scope of private life, the EDPS points out that, in the area of professional activities, the disclosure of a name does not normally have any link to private life.
От това следва, че Комисията не може да се позовава на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001, за да откаже оповестяването на имената на засегнатите лица.
The EDPS concludes that the Commission cannot rely on Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 in order to refuse to disclose the names of the persons concerned.
ЕНОЗД заключава, че във всеки случай член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че правото на отказ от оповестяване не е абсолютно и предполага значимо и важно засягане на личния живот, което следва да се прецени във връзка с правилата и принципите на защита на личните данни.
The EDPS concludes that, in any case, on a proper interpretation of Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001, the right to refuse disclosure is not an absolute right, but implies that private life must be affected to an important or considerable extent, which must be assessed having regard to the rules and principles on the protection of personal data.
Няма предоставено на засегнатото лице универсално право да се противопостави на оповестяването.
No general right is conferred on the person concerned to oppose disclosure.
Засегнатото лице, което се противопоставя на оповестяването трябва да представи възможна причина, която да обяснява защо оповестяването може да му причини вреда.
A person concerned who opposes disclosure must put forward a plausible reason, explaining why disclosure might be harmful to him.
Комисията изтъква, че искането за отмяна на обжалваното решение не е обосновано.
The Commission argues that the application for annulment of the contested decision is unfounded.
Тя установява, че в конкретния случай става въпрос за взаимодействието на две права, а именно правото на публичен достъп до документите и правото на защита на личния живот и на данните.
It notes that, in this case, what is at issue is the interaction of two rights, namely the right of the public to have access to documents and the right to the protection of private life and data.
От една страна, в съответствие с Регламент № 1049/2001 правото на публичен достъп до документите най-общо е без ограничения и пряко, като не зависи от особения интерес на заявителя да получи достъп до документ.
On the one hand, the right of public access to documents under Regulation No 1049/2001 is generally unrestricted and automatic and is not dependent on the demonstration of any special interest peculiar to the person requesting access .
Лицето, което предявява това искане, обикновено не е задължено да посочва причини.
The person making the request is not normally obliged to state reasons justifying it .
От друга страна, личните данни могат да се оповестяват по коректен и законосъобразен начин само при спазване на основните принципи в областта на правото на личен живот и на особените разпоредби, приложими в областта на обработване на лични данни.
On the other hand, personal data may only be disclosed lawfully and legitimately according to the basic principles governing the right to privacy and the specific provisions governing the processing of personal data.
Комисията се позовава на член 8 от ЕКЧП, на член 286 ЕО и на членове 7 и 8 от Хартата.
The Commission refers to Article 8 of the ECHR, Article 286 EC and Articles 7 and 8 of the Charter.
Разпоредбите на Регламент № 45/2001 предвиждат, че лицето, които иска достъп до лични данни, трябва да докаже необходимостта от оповестяването на данните, както и че Комисията трябва да се увери, че легитимните интереси на засегнатото лице няма да бъдат нарушени.
The provisions of Regulation No 45/2001 require that the person making a request for personal data must establish the necessity for disclosure of such data and the Commission must be satisfied that the data subject’s interests will not be prejudiced.
Комисията отбелязва, че жалбоподателят не предоставя правни доводи в подкрепа на тезата си, според която предвиденото в член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 и впоследствие от Регламент № 45/2001 изключение не е приложимо, а се задоволява да са позове на проект за препоръка на Омбудсмана и на резолюция на Парламента в подкрепа на проекта.
The Commission notes that the applicant does not present any legal arguments in support of its contention that the exception of Article 4(1)(b) of Regulation 1049/2001, and subsequently Regulation No 45/2001, does not apply, but has merely relied on the Ombudsman’s draft recommendation and the resolution of the European Parliament supporting it .
Изводите на Омбудсмана се основават на тълкуване на Директива 95/46 и на Кодекса за поведение, което Съдът впоследствие не е одобрил (Решение на Съда от 6 март 2003 г. по дело Interporc/Комисия, C-41/00 P, Recueil, стр.
However the Ombudsman’s conclusion was based on an interpretation of Directive 95/46, and of the Code of Conduct, which was subsequently disproved by the Court (Case C-41/00 P Interporc v Commission
BAVARIAN LAGER/КОМИСИЯ от 16 октомври 2003 г. по дело Co-Frutta/Комисия, T-47/01, Recueil, стр. II-4441, точки 63 и 64).
BAVARIAN LAGER v COMMISSION
Освен това, тъй като жалбоподателят подава последното заявление за достъп преди влизането в сила на Регламенти № 1049/2001 и № 45/2001, то отказът на Комисията да оповести исканите данни следва да се разглежда в светлината на тези правила.
Since the applicant’s latest request for access was made after Regulations Nos 45/2001 and 1049/2001 came into force, the Commission’s decision to withhold the names should be examined under those rules .
Във всеки случай нито Омбудсманът, нито Парламентът имат задължение да правят окончателно тълкуване на закона.
In any event, the conclusive interpretation of the law is not within the remit of either the Ombudsman or the Parliament .
Комисията изтъква, че Съдът е потвърдил позицията си по отношение на приложното поле на правилата за защита на личните данни.
The Commission argues that the Court has confirmed the position taken by the Commission with regard to the scope of the data protection rules .
Съдът е установил, че правилата за защита на личните данни, и по-специално принципът на пропорционалността, се прилагат при публикуване на имената на физически лица, дори когато става въпрос за служители от публичния сектор и когато обработването е направено в общ интерес (Решение на Съда от по дело Österreichischer Rundfunk и др., C-465/00, C-138/01 и C-139/01, Recueil, стр. I-4989, точка 64).
The Court has ruled that the data protection rules, and in particular the principle of proportionality, apply to the publication of individuals’ names even when the individuals a republic employees and the processing is for a public purpose (Joined Cases C-465/00, C-138/01 and C-139/01 Österreichischer Rundfunk and Others [2003] ECR I-4989, paragraph 64).
I-12971, точка 24), според което понятието „лични данни“ включва със сигурност името на лицето, заедно с телефонни координати или данни, свързани с условията му на работа или забавленията му.
That approach, in relation to Directive 95/46, was subsequently confirmed by the Court in Case C-101/01 Lindqvist [2003] ECR I-12971, paragraph 24, according to which the term ‘personal data’ undoubtedly covers the name of a person in conjunction with his telephone number or information about his working conditions or hobbies.
Комисията подчертава, че особеният метод, позволяващ да се съчетаят правото на публичен достъп до документите и правото на личен живот и на защита на данните, е предвиден в член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001, който трябва да се тълкува във връзка със съображение 11 от въпросния регламент, според който „[п]ри оценка на изключенията институциите следва да отчитат принципите на законодателството на Общността по отношение на защитата на личните данни във всички области на дейността на Съюза“.
The Commission argues that the specific means to reconcile the rights of public access and of privacy and data protection is enshrined in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001, which should be read in the light of recital 11 of that regulation, which explains that ‘[i]n assessing the exceptions, the institutions should take account of the principles in Community legislation concerning the protection of personal data, in all areas of Union activities’.
Това изключение не може да бъде равнопоставено на по-значимия обществен интерес, който оправдава оповестяването на посочения документ по силата на Регламент № 1049/2001, но изисква от европейските институции да откажат достъп до документ, ако съобщаването му би засегнало защитата на личния живот и на личните данни.
That exception does not have to be balanced with any overriding public interest in disclosure, but specifically requires the Community institutions to refuse access to a document where disclosure would undermine the protection of privacy and the protection of personal data.
Регламент № 45/2001 не възпрепятства оповестяването или всякакво друго обработване на лични данни от Комисията, а предоставя средство да се прецени във всеки конкретен случай дали дадена институция може законно да обработва лични данни и дали такова обработване не засяга защитата на данните.
Regulation No 45/2001 does not preclude disclosure or other processing of personal data by the Commission, but provides the means of assessing on a case-by-case basis whether it is lawful and legitimate for an institution to process personal data, and hence whether such processing would not undermine data protection .
Комисията подчертава, че ако в конкретен случай и в съответствие с Регламент № 45/2001 обработката се извършва законно, не може да се изтъква предвиденото в член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 изключение от правото на публичен достъп, а съдържащият лични данни документът трябва да бъде оповестен.
The Commission argues that, where processing is lawful and legitimate under Regulation No 45/2001 in a particular case, the exception to the right of public access in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 does not apply and a document containing personal data must be disclosed.
Обратно, ако исканата обработка е незаконна и заявителят не може да оправдае необходимостта от оповестяването, Комисията не е длъжна да оповести данните.
Where, however, the processing requested is not lawful and legitimate and the applicant has been unable to demonstrate why disclosure is necessary, the Commission is not required to disclose those data.
Комисията подчертава, че двете въпросни права са от едно и също естество, с едно и също значение и от една и съща степен, че те трябва да се прилагат съвместно и следва да се намери равновесие във всеки отделен случай на заявление за достъп до обществен документ, който съдържа лични данни.
Since, the Commission argues, both rights are of the same nature, importance and degree, they have to be applied together, and, where a request is made for access to a public document containing personal data, a balance must be sought on a case-by-case basis .
Комисията се позовава на доклад за състоянието на основните права в Европейския съюз и държавитечленки, съставен през 2002 г. от Европейска мрежа от независими експерти в областта на основните права CFR—CDF, според който „като се държи сметка за възможността да се предостави само частичен достъп до определени документи, дадена институция на Общността не е длъжна да предоставя право на достъп до документи, когато интересът на заявителя няма никаква разумна и пропорционална връзка със засягането на правото на защита на личен живот на засегнатото лице във връзка с обработката на лични данни.“
The Commission refers in that regard to a report on the situation of Fundamental Rights in the European Union and its Member States, drawn up in 2002 by the EU Network of Independent Experts on Fundamental Rights, according to which ‘while taking into account the possibility of granting only partial access to certain documents, it is essential that the Community institution does not grant right of access to documents when the interests of the applicant do not have any reasonable relationship of proportionality with the resulting violation of the right of the person concerned to protect his privacy regarding the processing of personal data’.
Необходимостта от такъв уравновесен подход става очевидна от Становище 5/2001 от 17 май 2001 г. на работната група за защита на данните, създадена по член 29 от Директива 95/46 относно нарочния доклад на Омбудсмана:
The need for such a balanced approach has also been highlighted by the Data Protection Working Party established under Article 29 of Directive 95/46, in its Opinion 5/2001 of 17 May 2001 on the European Ombudsman Special Report . According to that Opinion:
„Следва да се напомни […], че задължението за оповестяване, наложено от законодателството в областта на публичния достъп до административни документи, не установява абсолютното задължение за прозрачност.
‘It should be noted … that the obligation to public disclosure imposed by the legislation on public access to administrative documents does not establish an absolute obligation of openness.
Напротив, законодателството подчинява задължението за гарантиране на достъп до документите на спазването правото на личния живот и следователно не оправдава неограниченото оповестяване на личните данни.
It rather makes the obligation to grant access to documents subject to due regard being made of the right to privacy . Therefore, it does not justify unlimited or unfettered disclosure of personal data.
В допълнение, ако се направи справка в законодателството относно публичен достъп до документите и до законодателството относно защита на данните, изглежда ще трябва да се извърши анализ на обстоятелствата […] за всеки конкретен случай, за да се намери правилното равновесие между тези права.
On the contrary, a joint reading of legislation on public access and on data protection normally imposes that an analysis of the circumstances surrounding each situation is made on a case-by-case basis, in order to strike a balance between those two rights .