natgillin/translations-raw huggingface dataset:
За първия въпрос относими разпоредби са членове 87 и 89, член 218, параграф 1, членове 55 и 58, член 211, параграф 5 и член 42, параграф 1, буква b) от Конвенцията от Монтего Бей.
42 The rules relevant to the first question are laid down in Articles 87, 89, 218(1), 55, 58, 211(5) and 42(1)(b) of the Convention on the Law of the Sea.
От член 58, параграф 1 от Конвенцията от Монтего Бей следва, че в изключителната икономическа зона също се прилага свободата на корабоплаване.
Under Article 58(1) of the Convention on the Law of the Sea, the freedom of navigation applies also in the exclusive economic zone.
Суверенитетът на крайбрежната държава върху тази зона е функционален и съгласно член 55 от Конвенцията от Монтего Бей ограничен до правомощията, които ѝ предоставя Конвенцията 44.
The sovereignty of the coastal State over this zone is functional and under Article 55 of the Convention on the Law of the Sea is limited to the competence conferred on it by that convention.
Съгласно член 211, параграф 5 с обезпечаване изпълнението на предвиденото в раздел 6 от Конвенцията от Монтего Бей крайбрежните държави могат да приемат по отношение на изключителната си икономическа зона закони и правила за предотвратяване, намаляване и запазване под контрол замърсяването от плавателни съдове.
44 Under Article 211(5), coastal States, for the purpose of enforcement as provided for in Section 6 of the Convention on the Law of the Sea, may in respect of their exclusive economic zones adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution from vessels which conform and give effect to generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
Член 87, параграф 1, буква а) гарантира свободата на корабоплаване в открито море.
Article 87(1)(a) guarantees freedom of navigation on the high seas.
Член 89 принципно забранява на държавите да подчиняват която и да е част от откритото море на своя суверенитет.
Article 89 prohibits States in principle from subjecting any part of the high seas to their sovereignty.
Ако обаче плавателният съд се намира доброволно в едно от пристанищата или до един от крайбрежните терминали на някоя държава, то тази държава може да предприеме разследване в съответствие с член 218, параграф 1.
However, under Article 218(1), when a vessel is voluntarily within a port or at an off-shore terminal of a State, that State may undertake investigations.
Условие е изхвърлянето да нарушава приложимите международни норми и стандарти, установени посредством компетентна международна организация или обща дипломатическа конференция 43.
Where the evidence so warrants, the harbour State may institute proceedings in respect of any discharge from that vessel outside the internal waters, territorial sea or exclusive economic zone of that State, on condition that the discharge violates applicable international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
Подобна процедура предполага
43Such proceedings presuppose that the State concerned is enti-
42 — Решение по дело Aktiebolaget NN (посочено по-горе в бележка под линия 39, точка 59).
42 — Aktiebolaget NN, cited in footnote 39, paragraph 59.
По отношение на проливи, използвани за международното корабоплаване, предвид тази функция се прилагат специалните разпоредби на част III от Конвенцията от Монтего Бей.
By reason of this function, straits used for international navigation are subject to special provisions set out in Part III of the Convention on the Law of the Sea.
Съгласно член 42, параграф 1, буква b) граничещите държави могат да приемат закони и подзаконови актове, отнасящи се до транзитното преминаване през пролива, и по-специално във връзка с предотвратяването, ограничаването и контролирането на замърсяването чрез въвеждането на приложими международни правила и норми относно изхвърлянето на нефт, нефтени отпадъци и други замърсяващи вещества в пролива.
Under Article 42(1)(b), States bordering straits may adopt laws and regulations relating to transit passage through straits in respect of, inter alia, the prevention, reduction and control of pollution, by giving effect to applicable international regulations regarding the discharge of oil, oily wastes and other noxious substances in the strait.
43 — Тази компетентност обаче очевидно все още не се използва или се използва рядко в практиката между държавите и е спорно дали тя се признава като обичайно международно право.
43 — However, this competence appears not yet or rarely to be utilised fully in practice between States and whether it is recognised as international customary law would appear to be a matter of dispute.
такова е положението в настоящия случай: следва да се разгледа дали на основание Конвенцията от Монтего Бей Общността има право да приема оспорваните разпоредби на Директива 2005/35.
INTERTANKO AND OTHERS necessary to examine whether the Community is entitled under the Convention on the Law of the Sea to adopt the contested provisions of Directive 2005/35.
Следователно от посочените разпоредби ясно следва, че Общността, упражнявайки поетите от държавитечленки компетентности, може да предвижда санкционирането на изхвърлянията в засегнатите от това морски зони, когато те нарушават общоприети международни правила.
Consequently, it is clear from these provisions that the Community, in the exercise of the powers assumed by Member States, may lay down penalties for discharges into the sea areas here in issue where they infringe generally recognised international rules.
Посочените разпоредби не са безусловни, доколкото предполагат приемането на съответни международни стандарти.
These provisions are not unconditional in so far as they require the adoption of corresponding international standards.
Комисията обаче правилно изтъква, че това условие е изпълнено от Marpol 73/78.
However, the Commission correctly points out that this condition is satisfied by Marpol 73/78.
Както следва по-специално от съображение 2 и член 1, параграф 1 от Директива 2005/35, по отношение на общоприетите международни правила става дума за изискванията на Marpol 73/78.
As is clear in particular from recital (2) in the preamble to Directive 2005/35 and from Article 1(1) thereof, the generally recognised international rules are the requirements laid down in Marpol 73/78.
Никоя от страните в производството не твърди, че тези изисквания не са достатъчно точни и безусловни.
None of the parties contends that these requirements are not sufficiently clear and unconditional.
Дори обаче да се приеме, че Съдът трябва да счита правата на частноправните субекти за императивно условие за прилагане на посочените по-горе разпоредби като критерий за законосъобразност, от това не би произтекло нищо друго.
However, even if the Court were to regard the rights of individuals as an essential prerequisite for the application of the abovementioned provisions as a test of legality, the situation would be no different.
Всъщност още в Решение по дело Puolsen и Diva Navigation 46, посочено по-горе, Съдът е приложил свободата на корабоплаване по силата на член 87, параграф 1, буква а) и член 58, параграф 1 от Конвенцията от Монтего Бей.
In Poulsen and Diva Navigation 46 it referred to the freedom of navigation under Article 87(1)(a) and Article 58(1) of the Convention on the Law of the Sea. The Community may encroach on these rights outside the territorial sea only in so far as the Convention on the Law of the Sea confers rule-making powers on it.
Дали въпросните разпоредби са пряко приложими и — във връзка с това — дали те пораждат права за частноправните субекти, не е от решаващо значение за отговора на преюдициалното запитване.
Whether or not the provisions in question are directly applicable and — correlatively — whether they confer rights on individuals is not conclusive for the purpose of responding to the request for a preliminary ruling.
Правните основания на Договорите също не са принципно пряко приложими в смисъл, че частноправните субекти могат да черпят от тях права или правни последици в тяхна полза.
Even the legal bases of the Treaties are in principle not directly applicable in the sense that individuals can derive from them rights or legal consequences to their benefit.
Все пак частноправните субекти могат да поставят под въпрос законосъобразността на разпоредбите на вторичното право, като оспорват тяхното правно основание 45. Точно
Nevertheless, individuals may question the legality of rules of secondary law by contesting the legal basis thereof.
46 — Посочено по-горе в бележка под линия 22, точка 25.
46 — Cited in footnote 22, paragraph 25.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-308/06 в) По прилагането на Marpol 73/78
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
По-специално жалбоподателите основават проверката на Директива 2005/35 с оглед на Marpol 73/78 на последно място и на това, че Директивата трябвало да хармонизира прилагането на Конвенцията в държавитечленки.
The claimants in particular relied for the examination of Directive 2005/35 on the basis of Marpol 73/78 also on the fact that the directive is designed to harmonise implementation of that convention in the Member States.
На този етап ще разгледам посочената хипотеза при условията на алтернативност в случай, че Съдът няма да приложи Конвенцията от Монтего Бей като критерий за преценка на законосъобразността на Директивата.
I will examine this argument at this juncture in the alternative in case the Court does not apply the Convention on the Law of the Sea as the criterion for the legality of the directive.
От друга страна, тезата на Италия, че въпреки посочените разпоредби извън териториалното море биха могли да се приемат и прилагат по-строги защитни мерки, не е убедителна.
By contrast, Italy’s view that more stringent protective measures could be adopted and applied outside the territorial sea in spite of these provisions is unconvincing.
Вярно е, че държавите трябва да опазват морската среда, така както е изложено по-специално в член 192 от Конвенцията от Монтего Бей.
It is true that States must protect the marine environment, as expressed in particular in Article 192 of the Convention on the Law of the Sea.
Извън териториалното море обаче това задължение се конкретизира от посочените по-горе разпоредби, които поставят в действие общите международни стандарти, приети в съответствие с член 211, параграф 1.
However, this duty is given concrete expression outside the territorial sea by the abovementioned provisions, which give effect to the common international standards developed pursuant to Article 211(1).
Тази препратка към общите стандарти е оправдана поради факта, че едностранни мерки биха могли да утежнят международното корабоплаване.
This reference to common standards is justified by the fact that unilateral measures could place an unreasonable burden on international shipping.
Това важи по-специално в открито море, където би било мислимо паралелното действие на множество различни стандарти на защита.
This is particularly true on the high seas, where it is possible to imagine a large number of different standards of protection applying in parallel.
Както подчертават жалбоподателите и правителствата на Дания, Гърция, Малта, Швеция и Кипър, има редица съображения в подкрепа на тезата, че Директива 2005/35 не може да дерогира Marpol 73/78.
As the claimants and the Danish, Greek, Maltese, Swedish and Cypriot Governments point out, there are a number of factors which suggest that Directive 2005/35 should not derogate from Marpol 73/78.
Съгласно член 1, параграф 1 нейната цел е да включи международните стандарти за замърсяване от кораби в правото на Общността.
According to Article 1(1), the purpose of the directive is to incorporate international standards for shipsource pollution into Community law.
Съгласно съображение 2 посочените стандарти произтичат от Marpol 73/78, на което Директивата се позовава в член 2, точка 1 48 под формата на динамична препратка.
According to recital (2) in the preamble, these standards are set out in Marpol 73/78, to which Article 2(1) 48 of the directive refers in the form of a dynamic reference.
Съгласно съображение 3 прилагането на Конвенцията от държавитечленки следва да бъде хармонизирано от Директивата.
According to recital (3) in the preamble, implementation of this convention by the Member States is to be harmonised by the directive.
Съгласно съображение 15 49 трябва да бъдат установени по-специално санкции за нарушения на посочените международни стандарти.
In particular, according to recital (15), 49penalties for violations of these international standards are to be established. However, no
48 — Текстът на немски език на посочената разпоредба е непълен и освен това почти неразбираем, тъй като липсва първият ред от дефиницията.
48 — In the German version this provision is incomplete and also barely comprehensible as the first line of the definition is missing.
49 — Текстът на немски език на Директивата погрешно посочва като съображение 14, тъй като в текста на немски език липсва действителното съображение 14 във връзка с комитологията.
49 — In the German version of the directive this is incorrectly designated recital (14) since the actual recital (14) on comitology is missing in the German version.
Следователно чрез препратката на посочените разпоредби на Конвенцията от Монтего Бей, сключена от Общността, извън териториалното море Marpol 73/78 става критерий за проверка по отношение на Директива 2005/35.
Consequently, through the reference in the above provisions of the Convention on the Law of the Sea concluded by the Community Marpol 73/78 is the test standard applicable to Directive 2005/35 outside the territorial sea.
В това отношение следва да се има предвид, че съгласно Конвенцията от Монтего Бей са разрешени само разпоредби, които са в съответствие с Marpol 73/78, т.е. правила, които поставят в действие установените там правила.
In this respect it should be borne in mind that under the Convention on the Law of the Sea only rules which comply with Marpol 73/78, that is to say, rules which implement the standard of protection laid down therein, are permitted.
За разлика от това, в посочените морски зони не са разрешени разпоредби, които излизат извън обхвата на действие на Marpol 73/78.
By contrast, rules which go beyond Marpol 73/78 are not permitted in these sea areas.
За разлика от това, по отношение на прилагането на Marpol 73/78 от Директива 2005/35 липсва задължение, което Общността е поела.
52By contrast, in the case of the implementation of Marpol 73/78 by Directive 2005/35 no obligation has been assumed by the Community.
Съдът все пак наймалкото е подсказал, че Директива 98/44 е трябвало да се преценява с оглед на Конвенцията за издаване на европейски патенти 53, въпреки че не Общността, а само нейните държавичленки са участвали в нея 54.
None the less, the Court has at least intimated that Directive 98/44 should be reviewed in the light of the Convention on the Grant of European Patents, 53even though it was only the Member States, and not the Community, that were parties to it. 54
Като основание да навлезе в такова разглеждане Съдът посочва доводә, че Директивата пораждала задължения на държавитечленки, чието изпълнение щяло да наруши техните международни задължения, въпреки че Директивата изрично декларира, че тя не засяга посочените задължения 55.
As grounds for embarking on the examination, the Court stated that it was argued that the directive imposed obligations on the Member States, fulfilment of which would breach their own obligations under international law, even though the directive itself claimed not to affect those obligations. 55
Презумпцията за обвързване на Общността от прилагането на международни задължения се основава също на съдебна практика, установена във връзка с ГАТТ.
The assumption that the Community is bound through the implementation of obligations under international law is also based on caselaw developed in connection with GATT.
Вярно е, че поради естеството и структурата си ГАТТ и споразуменията за СТО по принцип не принадлежат към нормите, с оглед на които Съдът преценява законосъобразността на актовете на общностните институции 50.
It is true that, given their nature and structure, GATT and the WTO Agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions.
Въпреки това ако Общността е искала да изпълни определени задължения, поети в техните рамки, или ако общностният акт препраща изрично към специални разпоредби на тези споразумения, Съдът трябва да прецени законосъобразността на въпросния общностен акт с оглед на това 51.
50 However, where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context thereof, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of those agreements, it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light thereof. 51
Посочената съдебна практика се основава обаче на това, че ГАТТ и споразуменията за СТО са част от общностното право и поради това сами по себе си принципно
However, this caselaw is based on the fact that GATT and the WTO Agreements form part of Community law and are therefore in principle binding on the Community
Не изглежда обаче да има правно основание за разглеждане на вторичното право въз основа на поети от Общността международни задължения на държавитечленки.
However, there is no discernible legal basis for examining secondary law on the basis of international-law obligations of the Member States which the Community has not itself assumed.
По-скоро то би било в противоречие с констатацията в решението по същото дело, посочено по-горе, че Общността не е обвързана от международните задължения на държавитечленки 56.
Rather, such an examination would run counter to the finding made in the judgment in Netherlands v Parliament and Council that the Community is not bound by the Member States’ obligations under international law. 56
52 — Решение по дело International Fruit Company (посочено по-горе в бележка под линия 25, точка 10, точка 13 и сл.).
52 — International Fruit Company, cited in footnote 25, paragraphs 10 and 13 et seq.
Понастоящем обвързаността следва от член 300, параграф 7 ЕО, тъй като Общността се е присъединила към споразуменията от СТО.
Today this binding effect arises from Article 300(7) EC, since the Community has acceded to the WTO Agreements.
I-79, точка 53), Решение от 30 септември 2003 г. по дело Biret International/Съвет (С-93/02 Р, Recueil, стр. I-10497, точка 52), Решение от 1 март 2005 г. по дело Van Parys (С-377/02, Recueil, стр.
53 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 61 and 62.
53 — Решение по дело Нидерландия/Парламент и Съвет (посочено по-горе в бележка под линия 21, точка 61 и сл.).
50 — International Fruit Company, cited in footnote 25, paragraph 21 et seq.; Case 266/81 SIOT [1983] ECR 731, paragraph 28; Case C-280/93 Germany v Council [1994] ECR I-4973, paragraph 109; Case C-149/96 Portugal v Council [1999] ECR I-8395, paragraph 47; Joined Cases C-27/00 and C-122/00 Omega Air and Others [2002] ECR I-2569, paragraph 93; Case C-76/00 P Petrotub and Republica v Council [2003] ECR I-79, paragraph 53; Case C-93/02 P Biret International v Council [2003] ECR I-10497, paragraph 52; Case C-377/02 Van Parys [2005] ECR I-1465, paragraph 39; and Case C-351/04 Ikea Wholesale [2007] ECR I-7723, paragraph 29.
54 — Решение по дело Нидерландия/Парламент и Съвет (посочено по-горе в бележка под линия 21, точка 51 и сл.).
54 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 51 and 52.
55 — Решение по дело Нидерландия/Парламент и Съвет (посочено по-горе в бележка под линия 21, точка 55 и сл.).
55 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 55 and 56.
Вж. член 1, параграф 2 от Директива 98/44.
See Article 1(2) of Directive 98/44.
51 — Решение от 22 юни 1989 г. по дело Fediol/Комисия (70/87, Recueil, стр. 1781, точка 19 и сл.), Решение от 7 май 1991 г. по дело Nakajima/Съвет (С-69/89, Recueil, стр.
51 — Case 70/87 Fediol v Commission [1989] ECR 1781, paragraph 19 et seq.; Case C-69/89 Nakajima v Council [1991] ECR I-2069, paragraph 31; and Germany v Council, paragraph 111, Portugal v Council, paragraph 49, Biret International, paragraph 53, and Van Parys, paragraph 40, all cited in footnote 50.
56 — Решение по дело Нидерландия/Парламент и Съвет (посочено по-горе в бележка под линия 21, точка 51 и сл.).
56 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 51 and 52.
Обвързване на Общността в по-голям обхват обаче не може да последва от непоети от нея споразумения на държавитечленки.
Nevertheless, more extensive binding effects on the Community cannot arise from agreements of the Member States which the Community has not adopted.
Следователно и целта на Директива 2005/35 във връзка с прилагането не може да има за последица прилагането на Marpol 73/78 като критерий за преценка на нейната законосъобразност.
Therefore, the implementation objective of Directive 2005/35 also does not mean that Marpol 73/78 can be used as a criterion for determining the legality of that directive.
По съвместимостта на член 4, във връзка с член 5, параграф 2 от Директива 2005/35, с Конвенцията от Монтего Бей, във връзка с Marpol 73/78
Compatibility of Article 4 of Directive 2005/35, in conjunction with Article 5(2) thereof, with the Convention on the Law of the Sea, in conjunction with Marpol 73/78
Първият въпрос се отнася до съвместимостта на член 5, параграф 2 от Директива 2005/35 с Marpol 73/78.
The first question concerns the compatibility of Article 5(2) of Directive 2005/35 with Marpol 73/78.
Конфликтът между общностното право и международните задължения на държавитечленки обаче води винаги до проблеми и е от естество да засегне полезното действие на съответните разпоредби на общностното и/или на международното право.
A conflict between Community law and Member States’ obligations under international law will, however, always give rise to problems and is likely to undermine the practical effectiveness of the relevant provisions of Community law and/or of international law.
Поради това е уместно и необходимо с оглед на лоялността към Общността да се положат усилия за избягване на конфликти, по-специално по отношение на тълкуването на съответните разпоредби.
It is therefore sensible and dictated by the principle of cooperation between Community institutions and Member States that efforts be made to avoid conflicts, particularly in the interpretation of the relevant provisions.
Това важи особено когато съответната общностна мярка — както е в конкретния случай — има за цел хармонизираното прилагане на международни задължения на държавитечленки.
This applies in particular where the Community measure concerned — as in this case — seeks to achieve the harmonised implementation of Member States’ obligations under international law.
57 — Решение от 4 юли 2000 г. по дело Комисия/Португалия (С-84/98, Recueil, стр. I-5215, точка 58).
57 — Case C-84/98 Commission v Portugal [2000] ECR I-5215, paragraph 58.
58 — Решение от 5 ноември 2002 г. по дело Комисия/Обеди-нено кралство (open skies) (С-466/98, Recueil, стр. I-9427, точка 26 и сл.).
58 — Case C-466/98 Commission v United Kingdom (‘open skies’) [2002] ECR I-9427, paragraphs 26 and 27.
На първо място, член 4 от Директива 2005/35 установява общи критерии за отговорност, действащи по отношение на всички лица, между които по-специал-но отговорността за поведение поради груба небрежност.
Firstly, Article 4 of Directive 2005/35 lays down general standards of liability applicable to all, including, in particular, liability for serious negligence.
В член 5, параграф 2 обаче, позовавайки се изрично на съответните разпоредби на Конвенция Marpol 73/78, Директивата ограничава посочения критерий за отговорност до собственика на кораба, капитана или екипажа, когато се действа на отговорността на капитана.
However, in Article 5 it restricts this standard of liability with express reference to the relevant provisions of the Marpol 73/78 Convention relating to the vessel’s owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility.