natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Посоченото ограничение се прилага в определени морски пространства, и по специално в проливите, в изключителната икономическа зона и в открито море.
This restriction applies in specific areas of the sea, namely in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
Предмет на първия въпрос са само посочените морски пространства, но не и принадлежащото към територията на крайбрежните държави териториално море, което ще разгледам по-долу във
The first question covers only these areas of the sea and not the territorial sea to be classified as territory of the coastal States, which
а) По отговорността на други лица, различни от капитана или собственика връзка с втория и третия въпрос.
(a) Liability of persons other than the master and the owner
Този въпрос се разпростира основателно и върху действителността на член 4, тъй като сама по себе си отмяна на член 5, параграф 2 не би гарантирала, а само би намалила в още по-голяма степен действието на съответните правила на Marpol.
I will deal with below in connection with the second and third questions. However, this question rightly also extends to the validity of Article 4, since any repeal of Article 5(2) in isolation would not safeguard the effectiveness of the Marpol regulations concerned but rather reduce it further.
Въз основа на тълкуване, основано единствено на текста, Директивата не излиза извън обхвата на Marpol 73/78, когато предвижда, че в случай на повреда поведението на други лица, различни от капитана или собственика, е достатъчно да задейства забраната за изхвърляния.
On the basis of an interpretation founded solely on its wording, the directive goes further than Marpol 73/78 when it provides that, in the event of damage, the acts of persons other than the master or owner are sufficient to activate the prohibition on discharge.
Отчасти се твърди, че не било съвместимо с международните задължения на Общността да се предвижда отговорност на такива други лица за изхвърляния.
It has been argued by some that it is incompatible with the Community’s international obligations to provide for the liability of these other persons in respect of discharges.
Правило 9 от приложение I към Marpol 73/78, съответно правило 5 от приложение II към нея забраняват изхвърляния.
Regulation 9 of Annex I and Regulation 5 of Annex II to Marpol 73/78 prohibit discharges.
Посочените забрани обаче не са приложими, когато се прилагат изключенията, визирани в правило 11, съответно в правило 6 от приложенията.
However, these prohibitions do not apply where the exceptions laid down re- spectively in Regulations 11 and 6 of the annexes apply.
Съгласно буква б), подточка ii) съответно от тези правила забраните не се прилагат при изхвърляне в резултат на повреда на кораба или неговото оборудване, освен ако собственикът или капитанът е действал или с намерението да причини вреда, или със самонадеяност и със съзнанието, че може да причини вреда.
Under subparagraph (b)(ii) of each of these regulations, the prohibitions are not to apply to discharge resulting from damage to a ship or its equipment except if the owner or the master acted either with intent to cause damage, or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Наистина, подобно на Парламента, би могло да се изтъква, че Marpol 73/78 не предвижда нищо по отношение на други лица.
It may, admittedly, be pointed out, as the Parliament does, that Marpol 73/78 is silent as regards other persons.
По този начин обаче само би бил изключен конфликт с Marpol 73/78.
However, that would merely rule out conflict with Marpol 73/78.
Директивата би останала все така обвързана от разпоредбите на Конвенцията от Монтего Бей, които в морските пространства, разглеждани в настоящия случай, по отношение на всички лица разрешават само правила за прилагането на стандартите на защита от Marpol 73/78.
The Community would still be bound by the provisions of the Convention on the Law of the Sea, which, in the sea areas under consideration here, permits in respect of all persons only rules which give effect to the standard of protection laid down in Marpol 73/78.
Поради това Общността не би имала свободата да регламентира по своя преценка други фактически положения в посочените пространства, а би била възпрепятствана да направи това.
Therefore, the Community would not be free to lay down rules on other cases in these areas at its own discretion but would rather be precluded from doing so.
Все пак позоваването единствено на текста на Marpol 73/78 би довело — както по-специално подчертават Дания, Франция, Съветът и Комисията — до абсурдни изводи.
However, as Denmark, France, the Council and the Commission in particular correctly point out, basing oneself strictly on the wording of Marpol 73/78 would lead to absurd results.
Ако се сравни само текстът на посочените разпоредби с Директива 2005/35, се установяват две съществени разлики.
When the wording of these provisions is compared in isolation with Directive 2005/35, two essential differences appear.
Първо, съгласно Marpol 73/78 поведението на други лица, освен на собственика или на капитана, изглежда абсолютно неотносимо в случай на изхвърляне в резултат на повреда.
Firstly, under Marpol 73/78 the acts of persons other than the owner or master appear to be completely irrelevant in the case of discharge resulting from damage.
Очевидно изхвърлянето е забранено, когато едно от тези две лица е действало с умисъл или поради самонадеяност и със съзнанието, че може да причини повреда.
Discharge would appear to be prohibited only where one of these two persons acted with intent or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
За разлика от това по силата на член 4 от Директивата по принцип всяко лице може да бъде отговорно за изхвърляне.
By contrast, under Article 4 of the directive anyone can in principle be liable in respect of a discharge.
Второ, по своя текст критерият за личната отговорност по смисъла на член 4 от Директивата, а именно умисъл, самонадеяност или груба небрежност, не съответства на критерия от Marpol 73/78.
Secondly, the criterion of personal liability under Article 4 of the directive, namely intent, recklessness or serious negligence, does not, in terms of its wording, correspond with the Marpol 73/78 criterion.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-308/06 собственикът действат с умисъл или поради самонадеяност.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 resulting from intentional damage to a ship or its equipment would be permitted as long as neither the master nor the owner acted with intent or recklessly.
Съответните разпоредби на Конвенцията от Монтего Бей също имат за цел да позволят ефективно опазване на морската среда.
The relevant provisions of the Convention on the Law of the Sea are also intended to facilitate effective protection of the marine environment.
То следва да се постигне въз основа на общи международни стандарти с оглед изискванията към корабоплаването да бъдат предвидими.
This is to be achieved on the basis of common international standards in order to make the requirements imposed on shipping predictable.
За тази цел не е необходимо отговорността да се ограничава до капитана и собственика.
It is not necessary to restrict liability to the master and owner in order to do so.
Следователно е необходимо Marpol 73/78 да се тълкува не само единствено въз основа на нейния текст, но и като се вземат превид нейните цели и функция в рамките на Конвенцията от Монтего Бей.
It is thus necessary not only to interpret Marpol 73/78 in isolation on the basis of its wording, but also to take account of its objectives and its function within the framework of the Convention on the Law of the Sea.
Всеобхватната цел на Marpol 73/78 съгласно четвърто съображение от нея е пълното премахване на умишленото замърсяване и намаляване на случайното замърсяване.
According to the fourth paragraph of the preamble thereto, the overarching objective of Marpol 73/78 is to achieve the complete elimination of intentional pollution and the minimisation of accidental pollution.
Освен това изключването на всякаква отговорност на други лица би довело до резултат, съвсем различен от този по член III, параграф 4, второ изречение от Международната конвенция от 29 ноември 1969 г. за гражданска отговорност за щети от замърсяване с нефт 59, изменена с протокола от 1992 г. 60, отнасящ се до нея.
Moreover, the exclusion of all liability on the part of other persons would lead to a completely different result to that of the second sentence of Article III(4) of the International Convention of 29 November 1969 on Civil Liability for Oil Pollution Damage, 59as amended by the 1992 Protocol.
За разлика от Marpol 73/78 посочената разпоредба изрично предвижда, че по принцип само собственикът носи гражданска отговорност, но не и редица други лица, като например членове на екипажа, чартьори или доставчици на услуги за кораба.
60 Unlike Marpol 73/78, this provision expressly provides that in principle the owner alone bears civil liability and a number of other persons such as, for example, the crew, charterers or servants and agents, do not.
Въпреки това обаче посочените лица са отговорни, когато са действали с умисъл или поради самонадеяност и със съзнанието, че могат да причинят вреди.
These persons are, however, liable if they act with intent or recklessly and with the knowledge that damage would probably result.
Изключенията, предвидени в правило 11, буква b), подточка ii) от приложение I и правило 6, буква b), подточка ii) от приложение II към Marpol 73/78, преди всичко следва да определят критерия за полагане на грижа, който трябва да се спазва с цел избягване на инцидентното замърсяване.
The exceptions under Regulation 11(b)(ii) of Annex I and Regulation 6(b)(ii) of Annex II to Marpol 73/78 are intended primarily to establish the standard of care to be met in order to avoid accidental pollution.
Ако се приеме, че всяка държава може да определя собствен критерий за вина и че тези стандарти ще се прилагат дори кумулативно в открито море, за корабоплаването би било трудно да преценява съответната им отговорност.
If each State established its own standard of fault and these standards even applied cumulatively on the high seas, it would be difficult for shipping to assess its respective liability.
Изложеното по-горе се проявява по два начина.
This is demonstrated in two ways.
На първо място, изключването на отговорността на определени лица за замърсяване с нефт следва да се приеме,
Firstly, the exclusion of certain persons from liability for oil pollution must be assumed only where such exclusion is expressly laid down
60 — Протоколът е публикуван в ОВ L 78, 2004 г., стр.
60 — The Protocol is printed in OJ 2004 L 78, p. 32.
Целият текст на Конвенцията може да бъде намерен например на интернет адрес: http://www.iopefunds.org/npdf/Conventions%20English.pdf.
A complete version of the convention is to be found at, for example, http://www.iopcfunds.org/npdf/Conventions%20English.pdf.
От друга страна, Marpol 73/78 изглежда няма за цел да изисква или дори само да пояснява защо единствено капитанът или собственикът трябва да избягва инцидентното замърсяване.
On the other hand, it is not possible to discern any objective of Marpol 73/78 which would require that, or even merely explain why, the master and owner alone should avoid accidental pollution.
Въпреки това по принцип не може да бъде изключена възможността и за други лица да носят също отговорност и да причиняват повреди, водещи до изхвърляне.
Although both these persons bear responsibility for the vessel as a whole, it cannot be ruled out in general that other persons will also bear responsibility and cause damage resulting in discharge.
когато е изрично установена, и на второ място, в случай на умишлено или самонадеяно поведение със съзнанието, че може да се причини повреда, отговорността не се ограничава до собственика и капитана.
INTERTANKO AND OTHERS and, secondly, liability in the event of intentional or reckless acts in the knowledge that damage will probably occur is not restricted to the owner and the master.
други лица, различни от собственика, капитана или действащия на отговорността на капитана екипаж, да не се преценяват с оглед на това дали са действали или с умисъл да причинят повреда, или поради самонадеяност и със съзнанието, че могат да причинят повреда, довела до замърсяване.
persons other than the owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility are not judged by whether they acted with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage leading to discharge would probably result.
По-скоро тяхната отговорност се преценява по силата на член 4 от Директивата с оглед на това дали са причинили замърсяване умишлено, поради самонадеяност или поради груба небрежност.
Rather, their liability under Article 4 of the directive is determined by whether they caused a discharge with intent, recklessly or by serious negligence.
Според жалбоподателите и някои държавичленки посоченият критерий е по-строг в сравнение с Marpol 73/78.
In the view of the claimants and some Member States, this standard of liability is stricter than Marpol 73/78.
Ако по изключение други лица са отговорни за изхвърляне в резултат на повреда, спрямо тях се прилагат същите условия както по отношение на капитана и собственика.
Where, in exceptional circumstances, other persons also are responsible for discharges resulting from damage, the same conditions apply to them as apply to the master and the owner.
Следователно Директива 2005/35 не нарушава нито Marpol 73/78, нито Конвенцията от Монтего Бей, когато ангажира отговорността на други лица, различни от капитана и собственика, за изхвърляния в резултат на повреда.
Therefore, Directive 2005/35 infringes neither Marpol 73/78 nor the Convention on the Law of the Sea by making persons other than the master and the owner liable for discharges resulting from damage.
б) По критериите за личната отговорност
(b) Criteria relating to personal liability
Както вече се посочи 61, Конвенцията от Монтего Бей забранява на Общността да определя по-строги критерии за отговорност във въпросните морски пространства.
As has been shown, 61 the Convention on the Law of the Sea prohibits the Community from laying down in the sea areas concerned stricter standards of liability that those provided for in Marpol 73/78.
Това следва да важи по-специ-ално за други лица, различни от капитана и собственика.
This must apply in particular to persons other than the master and the owner.
Последните имат специал- на отговорност да избягват повреди на кораба, които могат да доведат до изхвърляне на замърсяващи вещества.
The latter have a particular responsibility to avoid damage to the vessel which could result in the discharge of polluting substances.
Ако те са отговорни единствено в случай на умисъл и самонадеяност със съзнанието, че могат да причинят повреда, тогава спрямо други лица не може да се прилага режим на по-строга отговорност.
If they are liable only for intent and recklessness in the knowledge that damage was probable, other persons could not be subject to stricter liability.
Член 5, параграф 2 от Директива 2005/35 обаче изглежда има за последица
The effect of Article 5(2) of Directive 2005/35, however, appears to be that
61 — Вж. точка 60 и сл. по-горе.
61 — See point 60 et seq. above.
Този прочит съответства и на задължението разпоредбите на вторичното общностно право по възможност да се тълкуват в съответствие с международните договори на Общността 64.
This reading is also consistent with the requirement that provisions of secondary law must, so far as is possible, be interpreted in a manner that is consistent with international agreements concluded by the Community.
Доколкото текстът на Директивата на други езици използва други понятия, те трябва да се разбират също по този начин.
64Where the directive uses different terms in other language versions, they must also be construed in this manner.
Режимът на отговорност за извършени поради самонадеяност действия, предвиден в член 4 от Директивата, би могъл да бъде дори по-строг в сравнение с Marpol 73/78, тъй като член 4 не предвижда съзнанието, че може да се причини повреда.
Liability for reckless acts under Article 4 of Directive 2005/35 could be stricter than Marpol 73/78, since Article 4 makes no reference to knowledge that damage will probably result.
Следва да се добави, че текстовете на Директивата на отделните езици не съвпадат по отношение на посоченото понятие.
Furthermore, the language versions of the directive do not tally as regards this term.
По-специално изглежда, че наймалкото текстовете на гръцки, малтийски и португалски език очевидно говорят за „обикновена небрежност“ 62, т.е. за по-лека форма на вина в сравнение с грубата небрежност.
In particular, at least the Greek, Maltese and Portuguese versions seem to speak of simple negligence, 62that is to say, a lower form of fault than serious negligence.
Впрочем понятията за „самонадеяност“, използвани в съответните правни системи, невинаги са прецизно определени.
In addition, the terms used for recklessness in the respective legal systems are not always defined precisely.
Въпреки несъответствията между текстовете на член 4 от Директива 2005/35 на отделните езици, посоченият член трябва да се тълкува във всички държавичленки по еднакъв начин в зависимост от общата структура и целта на правната уредба 63.
However, in spite of the differences in the language versions, Article 4 of Directive 2005/35 must be interpreted uniformly in all the Member States by reference to the purpose and general scheme of the rules concerned. 63
Съгласно Marpol 73/78 отговорността за неумишлено причинено изхвърляне се характеризира с два елемента, и по-специално, от една страна, със съзнанието, че може да се причини повреда, и от друга страна, със самонадеяност.
Under Marpol 73/78, liability for unintentional discharge is characterised by two features, that is to say, first, knowledge that damage would probably result and, second, recklessness.
Изискването за съзнание уточнява, че деятелят — какъвто е принципно случаят при прилагане на самонадеяността като критерий за отговорност в англо-амери-канското правно пространство — трябва да е осъзнал рисковете от поведението си.
The requirement relating to knowledge makes it clear that the perpetrator must have been aware of the risks posed by his actions, as is generally the case where the standard of liability in regard to recklessness is applied in common-law jurisdictions.
Не е достатъчно той да е трябвало да е осъзнал тези рискове 65.
It is not sufficient that he ought to have been aware of those risks. 65
Следователно понятието „самонадеяност“ в член 4 от Директива 2005/35
Consequently, the term ‘recklessly’ in Article 4 of Directive 2005/35 must be con-
Поради факта че член 4 от Директива 2005/35, наймалкото в текста на английски, френски и испански език, т.е. на трите езика на Общността, на които Marpol 73/78 е обвързваща, възприема терминологията, използвана в Marpol 73/78, следва да се подразбира, че понятието „самонадеяност“ включва критерия b’mod
Since Article 4 of Directive 2005/35 adopts the terminology used in Marpol 73/78, at least in the English, French and Spanish versions, that is to say, in the three Community languages in which Marpol 73/78 is binding, it must be concluded that the term ‘recklessly’ is intended to incorporate the standard of liability in Marpol 73/78 for unintentional acts.
I-4355, точка 20), Решение по дело Bellio F.lli (посочено по-горе в бележка под линия 33, точка 33) и Решение от 7 декември 2006 г. по дело SGAE (С-306/05, Recueil, стр. I-11519, точка 35).
64 — Commission v Germany, cited in footnote 33, paragraph 52; Case C-341/95 Bettati [1998] ECR I-4355, paragraph 20; Bellio F.lli, cited in footnote 33, paragraph 33; and Case C-306/05 SGAE [2006] I-11519, paragraph 35.
63 — Вж. например Решение от 12 ноември 1969 г. по дело Stauder (29/69, Recueil, стр.
65 — However, this does not rule out the possibility of deducing the perpetrator’s knowledge from objective circumstances indicating that he was aware of the risk.
I-11169, точка 16) и Решение от 14 юни 2007 г. по дело Euro Tex (С-56/06, Сборник, стр. I-4859, точка 27).
63 — See, for example, Case 29/69 Stauder [1969] ECR 419, paragraph 3; Case C-300/05 ZVK [2006] ECR I-11169, paragraph 16; and Case C-56/06 Euro Tex [2007] ECR I-4859, paragraph 27.
задължение, както и опитът и полагането на грижа от икономическия оператор 68.
68 strued as meaning that, for recklessness to exist, there must be knowledge that damage would probably result.
Така тълкувано, то не противоречи на Marpol 73/78 или на Конвенцията от Монтего Бей.
Interpreted thus, it is not contrary to Marpol 73/78 or to the Convention on the Law of the Sea.
Следователно „грубата небрежност“ описва особено тежко нарушение на задълженията за полагане на грижа.
Therefore, serious negligence describes a particularly grave breach of the duties of care.
За сметка на това съзнанието, че може да се причини повреда, не е абсолютно необходимо за „грубата небрежност“.
Knowledge that damage will probably result, however, is not essential for there to be serious negligence.
Така тълкуван, посоченият критерий за отговорност би могъл да е по-строг в сравнение с Marpol 73/78.
Interpreted thus, this standard of liability would be stricter than Marpol 73/78.
Би могло обаче да възникне противоречие с Marpol 73/78, доколкото член 4 от Директива 2005/35 предвижда отговорност за поведение, което съставлява груба небрежност.
There could, however, be conflict with Marpol 73/78 in so far as Article 4 of Directive 2005/35 provides for liability in respect of serious negligence.
Следва да се предположи, че това тълкуване, в смисъл на строг критерий, е в съответствие с целите на законодателя във връзка с приемането на Директива 2005/35.
It must be assumed that this interpretation, in the sense of a strict criterion, is consistent with the legislature’s objectives in adopting Directive 2005/35.
Поради факта че законодателят е въвел „грубата небрежност“ допълнително към критериите за отговорност, посочени в Marpol 73/78, намерението е било по този начин да се създаде допълнително основание за отговорност 70.
Since the legislature introduced serious negligence in addition to the two standards of liability referred to in Marpol 73/78, the intention was therefore to create a further basis for liability. 70
В подкрепа на тезата за установяване на по-строг критерий е и изключeнието от отговорността по член 5, параграф 2 от
The establishment of a stricter criterion is also suggested by the exception from liability laid down in Article 5(2) of
Понятието „груба небрежност“ може да има твърде различно значение в правните системи на различните държавичленки 66.
The concept of ‘serious negligence’ may take on significantly different meanings within the legal systems of the various Member States.
Не ми е известно да има общностно определение.
66I am unaware of a definition in Community law.
Съдът обаче е установил критерии за прилагането на понятието „очевидна небрежност“ по смисъла на член 239, параграф 1, второ тире от Митническия кодекс 67.
However, the Court has developed criteria for application of the term ‘obvious negligence’ within the meaning of the second indent of Article 239(1) of the Customs Code.
Тези критерии са: сложността на разпоредбите, чието неизпълнение поражда митническо
67These are the complexity of the provisions noncompliance with which has resulted in the customs debt being
68 — Решение от 11 ноември 1999 г. по дело Söhl & Söhlke (С-48/98, Recueil, стр. I-7877, точка 56). 69 — Вж. прилагането в Решение от 13 март 2003 г. по дело Нидерландия/Комисия (С-156/00, Recueil, стр. I-2527, точка 99).
68 — Case C-48/98 Söhl & Söhlke [1999] ECR I-7877, paragraph 56. 69 — See the application in Case C-156/00 Netherlands v Commission [2003] ECR I-2527, paragraph 99.
66 — Заключение на генералния адвокат Léger, представено на 11 октомври 2005 г. по дело Traghetti del Mediterraneo (С-173/03, Recueil, стр. I-5177, точка 100).
66 — Opinion of Advocate General Léger in Case C-173/03 Traghetti del Mediterraneo [2006] ECR I-5177, point 100.