natgillin/translations-raw huggingface dataset:
По този начин, като се основава на диапазона на пазарните дялове на японските производители, Hoechst счита, че за тях основният размер трябвало да бъде с 1,61 до 2,54 пъти по-голям от размера, определен за него.
Thus, on the basis of the bracket of the Japanese producers’ market shares, Hoechst contends that the basic amount for those producers ought to have been between 1.61 and 2.54 times higher than for Hoechst.
Това отговаряло, при допускане на подходяща глоба за японските производители (и като се включи Chisso), на основен размер между 10,4 и 16,65 милиона евро и следователно, при запазване на останалите фактори, на намаление на глобата между 16,58 милиона и 47,52 милиона евро за Hoechst.
That would have corresponded, assuming an appropriate fine for the Japanese producers (including Chisso), to a basic amount of between EUR 10.4 million and EUR 16.65 million and therefore — all other things remaining unaltered — to a reduction of between EUR 16.58 million and EUR 47.52 million in Hoechst’s fine.
Второ във всеки случай, и дори да се разглежда пазарният дял на всеки от японските производители, взети поотделно, изчисляването на глобата за 1 % пазарен дял съответствало на начален размер между 0,44 милиона и 0,7 милиона евро.
Second, in any event, and even if each Japanese producer’s market share were to be considered separately, the calculation of the fine per 1% market share would correspond to a starting amount of between EUR 0.44 million and EUR 0.7 million.
Hoechst било ощетено, защото ако Комисията бе приложила същите критерии спрямо него, началният размер за това предприятие трябвало да бъде между 10,38 милиона и 16,52 милиона евро.
Hoechst submits that it was at a disadvantage, since, if the Commission had applied the same criteria to it, its starting amount ought to have been between EUR 10.38 million and EUR 16.52 million.
Следователно при равни други условия глобата му била със 17,3—47,62 милиона евро по-голяма от необходимото.
All other things remaining equal, its fine was between EUR 17.3 million and EUR 47.62 million higher than it ought to have been.
Трето, сравнението с други по-нови решения показвало, че в конкретния случай Комисията се отклонила от принципите си относно определянето на глоби по категории.
Third, a comparison with other recent decisions shows that the Commission departed in this case from its principles relating to the fixing of fines by categories.
В това отношение Hoechst препраща към Решение 2006/460/ЕО на Комисията от 17 декември 2002 година относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП срещу SGL Carbon AG, Le Carbone-Lorraine SA, Ibiden Co., Ltd, Tokai Carbon Co., Ltd, Toyo Tanso Co., Ltd, GrafTech International, Ltd, NSCC Techno Carbon Co., Ltd, Nippon Steel Chemical Co., Ltd, Intech EDM BV и Intech EDM AG (Преписка COMP/E-2/37.667 — Специални графити), във връзка с което е постановено Решение на Първоинстанционния съд от 15 юни 2005 г. по дело Tokai Carbon и др./Комисия, T-71/03, точка 118 по-горе.
Hoechst refers in that regard to Commission Decision 2006/460/EC of 17 December 2002 relating to a proceeding pursuant to Article 81 of the EC Treaty and Article 53 of the EEA Agreement against SGL Carbon AG, Le Carbone-Lorraine SA, Ibiden Co., Ltd, Tokai Carbon Co., Ltd, Toyo Tanso Co., Ltd, GrafTech International, Ltd, NSCC Techno Carbon Co., Ltd, Nippon Steel Chemical Co., Ltd, Intech EDM BV and Intech EDM AG (Case COMP/E-2/37.667 — Specialty graphites), which forms the subjectmatter of the judgment of 15 June 2005 in Case T-71/03 Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above.
В това решение Комисията е определила по-специално глоби с начален размер от 20 милиона евро за предприятие с пазарен дял между 30 % и 40 % и 14 милиона евро за предприятие с пазарен дял между 21 % и 27 %.
In that decision, the Commission, inter alia, fixed fines with a starting amount of EUR 20 million for an undertaking with a market share of between 30 and 40% and at EUR 14 million for an undertaking with a market share of between 21 and 27%.
Освен това в същото решение поради наличието на друг картел относно специалния екструдиран графит на двете санкционирани предприятия с пазарен дял между 25 и 35 % са били наложени глоби, всяка от които с начален размер от 15 милиона евро.
Furthermore, in the same decision, because they had participated in a different cartel relating to extruded specialty graphite, the two undertakings concerned, whose market shares were between 25 and 30%, were given fines with a starting amount of EUR 15 million.
Hoechst представя като доказателство неповерителния вариант на това решение (след публикуването му), както и свидетелски показания на длъжностно лице на Комисията.
By way of proof, Hoechst offers the nonconfidential version of that decision (after publication) and also the testimony of a Commission official.
Като има предвид тези принципи Hoechst счита, че основният размер, определен по отношение на него в настоящото дело, трябвало да бъде много по-нисък (24,75 милиона или 29,7 милиона евро, в зависимост от това дали началният размер е 14 милиона или 15 милиона евро при равни други условия).
In the light of those principles, Hoechst contends that its basic amount in the present case ought to have been much lower (EUR 24.75 million or EUR 29.7 million, depending on whether the starting amount was EUR 14 million or EUR 15 million, all other things being equal).
— Относно коефициента на увеличение на размера на глобата с оглед отчитане на размера и общите ресурси на Hoechst
— The increase to take account of Hoechst’s size and worldwide resources
Комисията отново подложила Hoechst на неравно третиране, като увеличила началния му размер от 20 милиона евро с групов коефициент, равен на две.
The Commission again subjected Hoechst to unequal treatment when it multiplied its starting amount of EUR 20 million by a group factor of 2. Other undertakings
Други засегнати от Решението предприятия били и продължавали да бъдат големи предприятия, осъществяващи дейност на международно равнище.
2008 — CASE T-410/03 concerned by the Decision were and still are large undertakings operating at international level.
Освен това сериозното намаляване на размера на Hoechst, настъпило междувременно и довело оборота му като група до около 9 милиарда евро за референтната 2002 г., както и ограничаването му до холдингова дейност и продажбата на трето лице на частта от дейността му, свързана със сорбатите, лишавали от сила обосновката за крайно увеличаване на глобата.
Furthermore, the significant reduction in Hoechst’s size which has taken place in the meantime and which reduced its group turnover to approximately EUR 9 billion for the reference year 2002, together with the fact that it is restricted to holding activities and has sold its sorbates business to third parties, renders void the justification for a steep increase in its fine.
Във всеки случай като мултипликатор според Hoechst не трябвало да се използва коефициент от две.
In any event, a factor of 2 should not have been used as a multiplier.
Относно продължителността на нарушението
The duration of the infringement
Hoechst счита, че определеното от Комисията увеличение от 175 % поради продължителност на нарушението е прекомерно и несъразмерно.
Hoechst contends that the increase of 175% decided upon by the Commission to reflect the duration of the infringement is exorbitant and disproportionate.
Първо, увеличенията поради продължителността на нарушението, които надвишават 100 %, били в основно противоречие с метода за изчисляване на глобите, установен от Комисията в Насоките.
First, increases for the duration of the infringement which exceed 100% are fundamentally contrary to the method for calculating fines established by the Commission in the Guidelines.
Hoechst отбелязва, че факторите, свързани с тежестта на нарушението, позволяват да се определи основен размер, който впоследствие се коригира според продължителността на нарушението.
Hoechst notes that the factors associated with the gravity of the infringement enable a basic amount to be fixed, which, in the second stage, is adjusted according to the duration of the infringement.
По този последен аспект точка 1 Б от Насоките предвижда обаче само „заплащане на много по-голяма глоба“ [другаде в текста „голямо увеличение“] върху основния размер, а не определяне на изцяло нова сума, която е напълно различна от тази на основния размер.
Under the latter aspect, Section 1 B of the Guidelines provides only for a ‘heavy increase’ in the basic amount, and not for the fixing of an entirely new amount of a size completely different from that of the basic amount.
Второ, увеличението поради продължителността на нарушението отчитало повторно тежестта на нарушението.
Second, the increase for the duration of the infringement takes account, for a second time, of the gravity of the infringement.
В това отношение Hoechst подчертава, че картелите относно цени и обеми обикновено са нарушения за дълъг период.
Hoechst contends, in that regard, that cartels on prices and volumes are typically infringements of long duration.
Следователно ако Комисията поставяла тези картели в най-висшата категория „много сериозни нарушения“, тя не можела да отчете повторно тази тежест на нарушението при преценката на продължителността на нарушението.
Consequently, if the Commission places those cartels in the highest category of ‘very serious infringements’ it cannot take the serious nature of the infringement into account for a second time when assessing the duration of the infringement.
Трето, Hoechst поначало поставя под съмнение обстоятелството, че пряко пропорционално увеличение, което възлиза неизменно на 10 % годишно, може да се приложи в дългосрочен план за санкционирането на картел.
Third, Hoechst fundamentally challenges the fact that a directly proportionate increase, at a flat rate of 10% per annum, can be applied over a long period for the purpose of penalising a cartel.
В това отношение Hoechst подчертава, че при дългосрочни нарушения, считани за едноединствено нарушение, всички санкционни системи предвиждат коефициенти на увеличение на наказанието, чието равнище намалява значително с нарастване на продължителността. Този подход впрочем бил в съответствие с принципа на пропорционалност.
Hoechst emphasises in that regard that in the context of longterm infringements regarded as a single infringement, all sanctions systems provide for facteurs de majoration of the penalty at a rate which reduces exponentially as the duration increases.
Всъщност ако е справедливо противоправното поведение, осъществено преди много време, да се погасява по давност в определен момент, мярката за санкцията не можело да не спазва същия принцип.
If it is fair that offences committed in the distant past become time-barred at a given time, then the sanction imposed cannot ignore the same principle.
Hoechst добавя, че макар „принципът на връзката на непрекъснатост“, закрепен в член 1, параграф 2 от Регламент № 2988/74, все още да се прилагал в общностното право, той не можел да доведе до безкрайни увеличения на налаганите глоби.
Hoechst further submits that even if the ‘principle of the link of continuity’ enshrined in Article 1(2) of Regulation No 2988/74 were still applied in Community law, it could not lead to endless increases in the fines imposed.
Накрая приложеното увеличение било несъразмерно в сравнение с по-ранната практика на Комисията.
Last, the increase is disproportionate by comparison with the Commission’s previous practice.
Най-напред Hoechst препраща към Решение 98/273/ЕО на Комисията от 28 януари 1998 г. относно производство съгласно член 85 от Договора за ЕО (IV/35.733 — VW) (ОВ L 124, стр.
Hoechst refers first of all to Commission Decision 98/273/EC of 28 January 1998 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/35.733 — VW) (OJ 1998 L 124, p.
60), в което Комисията приемала, че увеличение от 10 % за всяка година от нарушението е подходящо само ако тежестта на нарушението остава еднаква през цялата му продължителност.
60), where the Commission decided that an increase of 10% for each year of the infringement is appropriate only if the gravity of the infringement remains the same throughout the infringement period.
В конкретния случай не бил изтъкнат нито един елемент, доказващ или установяващ подобно обстоятелство, което противоречало на задължението за мотивиране на Комисията.
In this case, nothing to prove or demonstrate such a fact has been put forward, which is contrary to the Commission’s obligation to state reasons.
След това Hoechst препраща към няколко решения, в които Комисията увеличила основния размер едва от втората година, доколкото Насоките предвиждат увеличение само за периоди на нарушението, които надвишават дадена продължителност, считана за „средна“.
Hoechst refers, next, to a number of decisions in which the Commission increased the basic amount from the second year only, since the Guidelines make provision for an increase only for infringement periods in excess of what is regarded as an ‘average’ duration.
По-специално Hoechst се позовава на увеличението, извършено в Решение 1999/60/ЕО на Комисията от 21 октомври 1998 г. относно производство съгласно член 85 от Договора за ЕО (IV/35.691/E-4 — Топлоизолационни тръби) (ОВ L 24, 1999 г., стр.
In particular, Hoechst refers to the increase applied in Commission Decision 1999/60/EC of 21 October 1998 relating to a proceeding under Article 85 of the EC Treaty (IV/35.691/E.4 — Pre-insulated pipes) (OJ 1999 L 24, p.
1), и препраща също към Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2003 г. по дело Cheil Jedang Corporation/Комисия (T-220/00, Recueil, стр. II-2473, точка 137).
1), and refers also to the judgment in Case T-220/00 Cheil Jedang Corporation v Commission [2003] ECR II-2473, paragraph 137).
От това Hoechst заключава, че в конкретния случай било мислимо само увеличение от 165 %.
Hoechst concludes that only an increase of 165% was foreseeable in this case.
В началото, за да отговори на доводите на Hoechst, развити като въведение към петото му правно основание, Комисията подчертава, че сравнението между глобата и общия оборот от сорбати на пазара на ЕИП през 1995 г. не е приемливо.
As a preliminary observation, and in response to the arguments developed by Hoechst by way of introduction to its fifth plea, the Commission submits that the comparison between the fine and the overall turnover of sorbates on the EEA market in 1995 is not valid.
В действителност реализираният оборот на пазара за една година не бил показателен за отрицателните последици, които е могъл да окаже картел, просъществувал повече от 17 години.
The turnover achieved on the market in one year does not reveal the negative impact which a cartel that has lasted more than 17 years may have had.
Освен това размерът на глобата, преди да се вземе предвид сътрудничеството на Hoechst, се обяснявал в конкретния случай с цяла поредица фактори.
Furthermore, the amount of the fine before Hoechst’s cooperation is taken into account may be explained in this case by a whole range of factors.
При това 20 милиона евро съответствали на минималния начален размер, предвиден в Насоките за случаите на много сериозни нарушения.
In addition, EUR 20 million corresponds to the minimum starting amount envisaged in the Guidelines for very serious infringements.
Тази сума била съобразена и с практиката на Комисията при вземане на решения.
That sum is also consistent with the Commission’s practice in taking decisions.
Накрая Комисията подчертава, че специфичният начален размер представлява само междинен размер, който при прилагане на определения в Насоките метод впоследствие подлежи на приспособяване в зависимост от продължителността на нарушението и на установените отегчаващи или смекчаващи отговорността обстоятелства (Решение по дело Cheil Jedang Corporation/Комисия, точка 318 по-горе, точка 95).
Last, the Commission emphasises that the specific starting amount is merely an intermediate amount which, when the method defined by the Guidelines is applied, is then adapted to reflect the duration of the infringement and any aggravating or attenuating circumstances (Cheil Jedang Corporation v Commission, paragraph 318 above, paragraph 95).
Относно последиците от нарушението
The effects of the infringement
Според Комисията тя можела да счита за неоспорено обстоятелството, че наложените от картела цени били по принцип най-малко по-високи от пазарните, във всеки случай що се отнася до Hoechst.
The Commission contends that it was entitled to assume that the prices charged by the cartel were in principle at least higher than market prices, in any event so far as Hoechst was concerned.
Комисията подчертава в това отношение, че Hoechst имало възможност да изрази становище по изводите, съдържащи се в съображения 105, 109 и 288 от Решението, съответстващи на точки 78, 82 и 265 от изложението на възраженията.
The Commission emphasises in that regard that Hoechst had the opportunity to comment on the conclusions set out at recitals 105, 109 and 288 to the Decision, which correspond to paragraphs 78, 82 and 265 of the statement of objections.
В това изложение на възраженията Комисията посочвала също, че ще вземе предвид „последиците върху пазара“ в съответствие с Насоките (точки 291 и 295).
In the statement of objections, the Commission also indicated that it would take account of the ‘impact on the market’, in accordance with the Guidelines (paragraphs 291 and 295).
В отговора си на изложението на възраженията Hoechst се ограничило да заяви по отношение на тези последици, че те били неотносими за установяване на нарушението.
In its response to the statement of objections, Hoechst merely stated, concerning that impact, that it was of no relevance to the establishment of the existence of the infringement.
В отговора си то изрично заявило също, че не оспорва съществените обстоятелства, касаещи картела относно сорбатите, както били описани в изложението на възраженията на Комисията (съображения 29 и 451 от Решението).
Hoechst thus expressly stated in its response that it did not substantially contest the facts of the sorbates cartel, as described in the Commission’s statement of objections (recitals 29 and 451 to the Decision).
След това Комисията подчертава, че в конкретния случай засегнатите предприятия определили целеви цени, които клиентите били склонни да заплатят (съображение 120 от Решението).
The Commission emphasises, next, that in this case the undertakings concerned had discussed target prices that customers would accept to pay (recital 102 to the Decision).
Тези цени не били свободно определяните от всеки член на картела.
Those prices do not correspond to a free determination by each member of the cartel.
Освен това Hoechst не можело да отрече, че въведените механизми за надзор действително позволили целевите цени да бъдат като цяло постигнати или най-малко, че страните активно се стремили да ги постигнат (съображения 331 и 334 от Решението).
Nor does Hoechst seriously deny that the monitoring mechanisms actually allowed the target prices to be reached generally or at least that the parties actively endeavoured to achieve them (recitals 331 and 334 to the Decision).
Според Комисията целевите цени трябвало да бъдат използвани систематично като основа за преговори (съображение 104 от Решението).
In the Commission’s submission, the target prices had to be used systematically as a basis for negotiation (recital 104 to the Decision).
Понякога участниците изрично установявали, че целевите цени са постигнати (съображение 205 от Решението).
Sometimes the participants expressly stated that the target prices had been achieved (recital 205 to the Decision).
Комисията обаче оставила открит въпроса за разликата между наложените от картела цени и тези, които можело да се очакват при нормално конкурентно положение (съображения 333 и 340—342 от Решението).
However, the Commission left open the question of the differential between the prices imposed by the cartel and those that might have been achieved in a situation of normal competition (recitals 333 and 340 to 342 to the Decision).
В Решението не се посочвало, че цените се увеличавали постоянно, а само че целевите цени били определени така, че да могат да се достигнат по-високи от пазарните цени.
The Decision does not state that prices had increased continuously, but only that the target prices had been fixed in such a way as to enable prices higher than market prices to be achieved.
Според Комисията това можело да включва намаляване на цените, последица от което обаче било само смекчаване на последиците от намаляване на пазарните цени по отношение на членовете на картела (съображение 224 от Решението).
In the Commission’s submission, that could include price reductions, the effect of which, however, was only to attenuate the impact of the reduction of market prices for members of the cartel (recital 224 to the Decision).
Що се отнася до последиците от картела върху обема на продажбите, Hoechst не оспорвало конкретно цифрите, посочени в таблица II от Решението.
As regards the cartel’s consequences for sales volumes, Hoechst does not specifically challenge the figures in Table II in the Decision.
Твърдението на Hoechst (обратно на съображение 419 от Решението), че съществували „сиви количества“, по-големи при други производители отколкото при Ueno, и по-специално при самото Hoechst, било изцяло неточно.
Hoechst’s assertion (contrary to recital 419 to the Decision) that there were higher sales of ‘grey quantities’ by other producers than by Ueno, notably by Hoechst, is wholly inaccurate.
Освен това проблемът със сивите количества възникнал едва в края на 1992 г., следователно към края на съществуването на картела (съображения 112 и 193 от Решението).
Furthermore, the problem of grey quantities became apparent only at the end of 1992, and therefore towards the end of the cartel (recitals 112 and 193 to the Decision).
Комисията напомня също, че в конкретния случай предлагането било адаптирано спрямо търсенето и препраща към съображения 108 и 109 от Решението.
The Commission also observes that in this case supply was adjusted to demand, and refers to recitals 108 and 109 to the Decision.
По отношение на бележките на Hoechst относно разглежданите пазари Комисията уточнява, че в съображение 336 от Решението само напомнила, че сорбатите са най-често използваните консерванти и че никой друг консервант не можел да ги замести напълно.
As regards Hoechst’s comments on the markets in question, the Commission states that it merely observed, at recital 336 to the Decision, that sorbates were the mostused preservatives and that no other preservative constituted a perfect substitute.
Следователно имало основание да се направи изводът, че производителите на сорбати са в състояние да контролират „в голяма степен“ и отрасъла на консервантите.
It was therefore permissible to conclude that sorbates manufacturers were in a position to control the preservatives sector ‘to a great extent’.
Комисията добавя, че
The Commission further
Дори последното да било вярно, нейният извод оставал валиден.
Even if that were so, the Commission’s finding would remain valid.
Накрая, що се отнася до значението на вредоносните последици от нарушението за определяне на размера на глобата, хипотезата на Hoechst, че тези последици имат значение, равняващо се точно на една трета, била напълно необоснована.
Last, as regards the significance of the harmful consequences of the infringement for the determination of the amount of the fine, Hoechst’s argument that those consequences account for exactly one third is wholly unfounded.
Прессъобщението на Комисията, на което се позовава Hoechst, съдържало само кратко представяне на Решението и не следвало да се тълкува в смисъл, че въпросното въздействие е изиграло решаваща роля при изчисляване на глобите.
The Commission’s press release to which Hoechst refers contains merely an abridged presentation of the Decision and must not be taken to mean that the impacts in question played a decisive role in the calculation of the fines.
Този аспект дори не бил споменат в частта от прессъобщението, озаглавена „Изчисляване на глобите“.
That aspect is not even mentioned in the part of the press release entitled ‘Calculation of the fines’.