natgillin/translations-raw huggingface dataset:
По силата на член 159 ЕО Европейската общност подкрепя осъществяването на целите за социално и икономическо сближаване, сред които e и регионалното развитие, чрез действията, които предприема посредством структурните фондове (Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство, частта за ръководство, Европейски социален фонд, Европейски фонд за регионално развитие (наричани по-нататък „структурните фондове“ или „фондовете“).
Under Article 159 EC, the European Community is to support the achievement of the objectives of economic and social cohesion, including regional development, by action through the Structural Funds (European Agricultural Guidance and Guarantee Fund, Guidance Section; European Social Fund; European Regional Development Fund; ‘the Structural Funds’ or ‘the Funds’).
По силата на член 161 ЕО Съветът определя задачите, приоритетните цели и организацията на структурните фондове, както и приложимите спрямо тези фондове общи правила.
Under Article 161 EC, the Council is to define the tasks, priority objectives and organisation of the Structural Funds, together with the general rules applicable to them.
Въз основа на последната разпоредба Съветът приема Регламент (ЕО) № 1260/1999 от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр.
On the basis of Article 161 EC, the Council adopted Regulation (EC) No 1260/1999 of 21 June 1999 laying down general provisions on the Structural Funds (OJ 1999 L 161, p.
1) (наричан по-нататък „общия регламент“), който урежда целите, организацията, функционирането и изпълнението на дейността на структурните фондове, както и ролята и правомощията на Комисията и на държавитечленки в тази област.
1; ‘the general regulation’), which governs the objectives, organisation, functioning and implementation of the Structural Funds, together with the respective roles and powers of the Commission and the Member States in that regard.
Разпоредби относно допустимостта на разходите за участието на фондовете
Provisions relating to the eligibility of expenditure for a contribution from the Funds
Член 30 от общия регламент уточнява условията за „допустимост“ на разходите за финансовото участие на фондовете.
Article 30 of the general regulation lays down the conditions for the ‘eligibility’ of expenditure for a financial contribution from the Funds.
По смисъла на параграф 3 от този член „релевантните национални правила се прилагат за допустимите разходи, освен ако, когато това е необходимо, Комисията изготвя общи правила за допустимост на разходите в съответствие с процедурата, посочена в член 53, параграф 2“. [неофициален превод]
Under Article 30(3), the ‘relevant national rules shall apply to eligible expenditure except where, as necessary, the Commission lays down common rules on the eligibility of expenditure in accordance with the procedure referred to in Article 53(2)’.
В съответствие с член 30, параграф 3 и член 53, параграф 2 от общия регламент Комисията приема Регламент (ЕО) № 1685/2000 от 28 юли 2000 година за приемане на подробни правила за изпълнението на общия регламент по отношение допустимостта на разходи за дейности, съвместно финансирани от структурните фондове (ОВ L 193, стр. 39; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 29).
Pursuant to Article 30(3) and Article 53(2) of the general regulation, the Commission adopted Regulation (EC) No 1685/2000 of 28 July 2000 laying down detailed rules as regards eligibility of expenditure of operations co-financed by the Structural Funds (OJ 2000 L 193, p. 39).
Този регламент влиза в сила на 5 август 2000 г.
That regulation entered into force on 5 August 2000.
Впоследствие е изменен с Регламент (ЕО) № 1145/2003 на Комисията от 27 юни 2003 година (ОВ L 160, стр.
It was subsequently amended — with effect from its entry into force, so far as concerns the provisions material to the present case — by Commission Regulation (EC) No 1145/2003 of 27 June 2003 (OJ 2003 L 160, p. 48).
Впоследствие Комисията приема Регламент № 448/2004 от 10 март 2004 година (ОВ L 72, стр.
Later, the Commission adopted Regulation (EC) No 448/2004 of 10 March 2004 (OJ 2004 L 72, p.
144), който отменя Регламент № 1145/2003 и изменя приложението към
66) withdrawing Regulation No 1145/2003 and amending the Annex to Regulation No 1685/2000 by replacing it with the text contained in the annex to the
ИТАЛИЯ/КОМИСИЯ
ITALY v COMMISSION amending regulation (‘the Annex to Regulation No 448/2004’).
Регламент № 448/2004 влиза в сила на 11 март 2004 г.
Regulation No 448/2004 entered into force on 11 March 2004.
Съгласно член 3 от този регламент той се прилага с обратна сила, считано от 5 юли 2003 г., дата на влизането в сила на Регламент № 1145/2003, освен що се отнася по-специално до точки 1.3., 2.1., 2.2. и 2.3. от правило № 1 от неговото приложение, които се прилагат, считано от 5 август 2000 г., дата на влизането в сила на Регламент № 1685/2000.
In accordance with Article 3 thereof, it was to apply retroactively from 5 July 2003, the date on which Regulation No 1145/2003 entered into force, except for points 1.3, 2.1, 2.2 and 2.3 of Rule No 1, which applied from 5 August 2000, the date on which Regulation No 1685/2000 entered into force.
Правило № 1 от приложението към Регламент № 448/2004, посветено на „[д]ействително направени[те] разходи“, уточнява какво следва да се разбира под „плащания, извършени от крайните бенефициери“.
Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004, which deals with ‘expenditure actually paid out’, defines what is meant by ‘payments effected by final beneficiaries’.
Според точка 1.2. от това правило:
Under point 1.2 thereof:
„При схемите за помощи по член 87 от Договора, както и помощ, предоставена от органите, определени от държавитечленки, „плащания, извършени от крайни бенефициери“ означава помощ, изплатена за индивидуални получатели [другаде в текста: „крайни получатели“] от страна на органите, които предоставят помощта.
‘In the case of aid schemes under Article 87 of the Treaty and aid granted by bodies designated by the Member States, ‘payments effected by final beneficiaries’ means aid paid to individual recipients by the bodies which grant the aid .
Изплащанията на помощта от крайните бенефициери трябва да бъдат оправдани в съответствие на условията и целите на помощта.“
Payments of aid by final beneficiaries must be justified by reference to the conditions and objectives of the aid.’
Съгласно точка 1.4. от същото правило:
Under point 1.4 of Rule No 1:
„В случаи, различни от тези по точка 1.2, „плащания, извършени от крайните бенефициери“ са плащания, направени от органите или държавни или частни предприятия от вида, дефиниран в допълнението към програмата в съответствие с член 18, параграф 3, буква б) от общия регламент, които са пряко отговарящи за възлагането на специфичната дейност.“
‘In cases other than those referred to in point 1.2, “payments effected by final beneficiaries” means payments effected by the bodies or public or private firms of the type defined in the programme complement in accordance with Article 18(3)(b) of the general regulation having direct responsibility for commissioning the specific operation.’
Правило № 1 освен това уточнява начините за „доказване на разходите“.
Rule No 1 also lays down the detailed rules for ‘proof of expenditure’.
Точка 2.1. от него гласи:
Under point 2.1 thereof:
„Като общо правило плащанията от крайни бенефициери, декларирани като междинни плащания и плащания по крайното салдо, са придружени от разходно-оправдателни документи [другаде в текста: „платени фактури“].
‘As a general rule, payments by final beneficiaries, declared as interim payments and payments of the final balance, shall be supported by receipted invoices.
Когато това не може да бъде постигнато, плащанията биват оправдавани със счетоводни документи с еквивалентна доказателствена стойност.“
Where this cannot be done, payments shall be supported by accounting documents of equivalent probative value.’
Точка 2.3. от Правило № 1 предвижда:
Point 2.3 of Rule No 1 provides as follows:
„В допълнение в случаите, когато дейностите се осъществява в рамките на процедури за обществени поръчки, плащанията от крайни бенефициери, декларирани като междинни плащания и плащания по крайното салдо, са подкрепени с разходно-оправдателни документи, издадени в съответствие с разпоредбите на подписаните договори.
‘In addition, where operations are executed in the framework of public procurement procedures payments by final beneficiaries, declared as interim payments and payments of the final balance, shall be supported by receipted invoices issued in accordance with the provisions of the signed contracts.
Във всички останали случаи, включително отпускането на държавни грантове, плащанията от крайните бенефициери, декларирани като междинни плащания или плащания по крайното салдо, се оправдават с действително направени разходи (включително разходите, посочени в точка 1.5) (амортизация, апортни вноски или административни разходи) от страна на органите или държавните или частни предприятия, участващи в осъществяването на дейността.“
In all other cases, including the award of public grants, payments by final beneficiaries, declared as interim payments and payments of the final balance, shall be justified by expenditure actually paid (including expenditure referred to in point 1.5) [that is to say, depreciation, contributions in kind and overheads] by the bodies or public or private firms concerned in implementing the operation.’
Разпоредби относно плащането на участието на фондовете
Provisions concerning payment of the contribution from the Funds
Член 32 от общия регламент урежда „[п]лащанията“ на участието на фондовете.
Article 32 of the general regulation governs ‘payments’ of the contribution from the Funds.
Съгласно член 32, параграф 1, трета и четвърта алинея:
The third and fourth subparagraphs of Article 32(1) provide as follows:
„Плащанията могат да приемат формата на авансови плащания, междинни плащания или плащане на крайното салдо.
‘Payments may take the form of payments on account, interim payments or payments of the final balance .
Междинните плащания и плащането на крайното салдо се отнасят до действително направени разходи, които трябва да съответстват на плащанията, извършени от крайните бенефициери и доказани с платени фактури или счетоводни документи с еквивалентна доказателствена стойност.
Interim payments and payments of the balance shall relate to expenditure actually paid out, which must correspond to payments effected by the final beneficiaries, supported by receipted invoices or accounting documents of equivalent probative value.
В зависимост от наличното финансиране Комисията извършва междинни плащания в срок не повече от два месеца, считано от получаването на допустимо заявление за плащане […]“. [неофициален превод]
Subject to available funding, the Commission shall make interim payments within no more than two months of receipt of an acceptable payment application …’
Според член 32, параграф 2 от общия регламент:
Under Article 32(2) of the general regulation:
„При одобряването на първия транш Комисията извършва авансово плащане към разплащателния орган.
‘When the first commitment is made, the Commission shall make a payment on account to the paying authority.
Това авансово плащане представлява 7 % от участието на фондовете в съответната помощ […].“ [неофициален превод]
This payment on account shall be 7% of the contribution from the Funds to the assistance in question. …’
Член 32, параграф 3 от общия регламент по-специално предвижда:
Article 32(3) of the general regulation provides, inter alia, that:
„Междинните плащания се извършват от Комисията за възстановяване на действително направените разходи по програмите на фондовете, заверени от разплащателния орган. […] Те се подчиняват на спазването на [определени] условия […] Ако някое от тези условия не е изпълнено и следователно заявлението за плащане не е допустимо, Комисията незабавно информира държаватачленка и разплащателния орган, които вземат мерки да поправят пропуска.“ [неофициален превод]
The Member State and the paying authority shall be informed immediately by the Commission if one of these conditions is not fulfilled and the payment application is therefore not acceptable and they shall take the necessary steps to remedy the situation.’
Съгласно член 32, параграф 4 от общия регламент:
Article 32(4) of the general regulation provides as follows:
„Плащането на крайното салдо от помощта се извършва, ако: а) в срок от шест месеца от срока за плащане, установен в решението за участие на фондовете, разплащателният орган е предоставил на Комисията заверен отчет за действително направените разходи;
(a) the paying authority submits to the Commission, within six months of the deadline for payment laid down in the decision granting a contribution from the Funds, a certified statement of expenditure actually paid;
Разпоредби относно заверката на разходите
Provisions concerning the certification of expenditure
На основание член 53, параграф 2 от общия регламент и за да осигури еднакво равнище на качеството в областта на заверката на разходите, за които се иска плащане от фондовете като междинно плащане или плащане на крайното салдо, Комисията приема Регламент (ЕО) № 438/2001 от 2 март 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на общия регламент по отношение на системите за управление и контрол на помощта, отпускана по структурните фондове (ОВ L 63, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр.
Pursuant to Article 53(2) of the general regulation, and in order to harmonise standards for the certification of expenditure for which interim payments or the final balance are claimed from the Funds, the Commission adopted — as part of Commission Regulation (EC) No 438/2001 of 2 March 2001 laying down detailed rules for the implementation of the general regulation as regards the management and control systems for assistance granted under the Structural Funds (OJ 2001 L 63, p.
39), в който се съдържат правила, уточняващи съдържанието на удостоверенията, свързани с отчетите за междинните и окончателните разходи, и характера и качеството на данните, върху които те се основават.
21) — rules which specify the content of certificates concerning statements of interim and final expenditure, as well as the nature and quality of the information on which those certificates are to be based .
Разпоредби относно финансовия контрол
Provisions concerning financial control
Финансовият контрол е уреден в членове 38 и 39 от общия регламент, като условията и редът за прилагането им са посочени в Регламент № 438/2001.
Financial control is governed by Articles 38 and 39 of the general regulation and by the detailed rules for their application contained in Regulation No 438/2001.
Член 38, параграф 1 от общия регламент предвижда, че в рамките на финансовия контрол, за който на първо място отговорност поемат държавитечленки, те „сътрудничат с Комисията за осигуряване на използването на фондовете на Общността съобразно принципа на стабилното финансово управление“. [неофициален превод]
Article 38(1) of the general regulation provides that, in the context of the financial control for which they are to take responsibility in the first instance, the Member States are to ‘[cooperate] with the Commission to ensure that Community funds are used in accordance with the principles of sound financial management’.
Член 7 от Регламент № 438/2001, който е част от разпоредбите относно „[с]истемите за управление и контрол“, гласи:
One of the provisions dealing with ‘management and control systems’, Article 7 of Regulation No 438/2001, provides as follows:
Системите за управление и контрол на държавитечленки осигуряват достатъчно проследяване на одита.
Member States’ management and control systems shall provide a sufficient audit trail.
Проследяването на одита се счита за достатъчно, когато позволява: a) равнение на заверени обобщени отчети, представени на Комисията, с индивидуалните отчети за разходите и оправдателните документи, държани както на различни административни нива, така и от крайните бенефициери (включително в случаите, когато последните не са крайните получатели на помощта), органите или фирмите, осъществяващи операциите […]“.
(a) reconciliation of the summary amounts certified to the Commission with the individual expenditure records and supporting documents held at the various administrative levels and by final beneficiaries including, where the latter are not the final recipients of funding, the bodies or firms carrying out operations …’
В частта, посветена на „[з]аверка[та] на разходите“, член 9, параграф 1 от Регламент № 438/2001 гласи:
In the part dealing with ‘Certification of expenditure’, Article 9(1) of Regulation No 438/2001 provides that:
„Удостоверенията, отнасящи се до отчетите за междинните и окончателните разходи, посочени в член 32, параграфи 3 и 4 от [общия] регламент […], се изготвят съгласно модела, описан в приложение II, от лице или служба от органа платец [другаде в текста: „разплащателния орган“], който е функционално независим от всички служби, одобряващи исканията.“
‘The certificates of statements of interim and final expenditure referred to in Article 32(3) and (4) of [the general regulation] shall be drawn up in the form prescribed in Annex II by a person or department within the paying authority that is functionally independent of any services that approve claims.’
Член 9, параграф 2, буква б) от Регламент № 438/2001 предвижда, че преди да завери отчета за разходите, разплащателният орган се уверява по-специално, че отчетът съдържа само разходи, които съответстват на „разходите, извършени от крайните бенефициери, по смисъла на точки 1.2, 1.3 и 2 oт правило № 1 от приложението към Регламент […] № 1685/2000 […], и които могат да бъдат доказани чрез изплатени фактури или счетоводни документи с еквивалентна доказателствена стойност“.
Article 9(2)(b)(i) of Regulation No 438/2001 provides that, before certifying a given statement of expenditure, the paying authority is to satisfy itself that the statement of expenditure includes only expenditure ‘in the form of expenditure by final beneficiaries, within the meaning of points 1.2, 1.3 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation … No 1685/2000, which can be supported by receipted invoices or accounting documents of equivalent probative value’.
С писмо от 7 септември 2001 г. Комисията изпраща на Италианската република бележка за тълкуване на член 32, параграф 1, трета алинея от общия регламент (наричана по-нататък „тълкувателната бележка“).
By letter of 7 September 2001, the Commission sent the Italian Republic a memorandum setting out an interpretation of the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation (‘the interpretative memorandum’).
Съгласно съпроводителното писмо тълкувателната бележка има „за цел да изясни някои отправени към Комисията въпроси относно понятията „действително направени разходи“ и „плащания, извършени от крайните бенефициери““.
The covering letter indicates that ‘the purpose of [the] memorandum is to clarify certain questions referred to the Commission on the meaning of “expenditure actually paid out” and “payments effected by the final beneficiaries”’.
В този контекст точка 8 от тълкувателната бележка определя с оглед на посочения по-горе член условията, при които се допуска съвместно финансиране от структурните фондове на авансови плащания, извършени от национални органи (наричани по-нататък „крайните бенефициери“) в рамките на схеми за държавни помощи по смисъла на
In that connection, point 8 of the interpretative memorandum set out, in regard to the abovementioned provision, the eligibility conditions for co-financing by the Structural Funds of advance payments made by national bodies (‘the final beneficiaries’) within the framework of State aid schemes for the purposes of Article 87 EC or in relation to the grant of aid (‘advance
ИТАЛИЯ/КОМИСИЯ член 87 ЕО или във връзка с предоставянето на помощи (наричани по-нататък „авансови плащания“), както следва: „В случаите, когато крайният бенефициер не съвпада с крайния получател на общностното финансиране, например при схемите за помощи, авансовите плащания по субсидиите се извършват от крайните бенефициери в полза на крайните получатели.
ITALY v COMMISSION payments’): ‘Where the final beneficiary is not the same as the individual recipient of the Community funds — for aid schemes, for example — advances on subsidies are paid to the individual recipients by the final beneficiaries.
Въпреки това разходите, отчетени от крайния бенефициер пред управителния или разплащателния орган или пред междинния орган, трябва да се отнасят до действителните разходи на крайните получатели, доказани с платени фактури или с документи с еквивалентна доказателствена стойност.
However, expenditure declared by the final beneficiary to the management or payment authority, or to the intermediary body, must match the expenditure actually paid out by the final recipients, as attested to by receipted invoices or by documents of equivalent probative value. That is why advance payments made by the final beneficiary cannot be included in the expenditure declared to the Commission unless that beneficiary was able to establish that the final recipient used the advance to reimburse expenditure actually paid out.’
Ето защо авансови плащания от крайния бенефициер не могат да се включат в отчитаните пред Комисията разходи, освен ако споменатият бенефициер може да докаже, че крайният получател е използвал тези авансови плащания за покриване на действителни разходи.“ Така според тълкувателната бележка авансовите плащания, които не са придружени от оправдателни документи за използването им от крайните получатели (наричани по-нататък „недоказани авансови плащания“), не са допустими за участието на фондовете (което ще бъде наричано по-нататък „спорното общо правило“).
Thus, according to the interpretative memorandum, advance payments not supported by proof of their use by the final recipients (‘unsupported advance payments’) are not eligible for a contribution from the Funds (‘the general rule at issue’).
С писмо от 20 януари 2003 г. Комисията уведомява Италианската република по повод разглеждането на отправено от последната заявление за плащане, че ще приспадне сумата на недоказаните авансови плащания.
By letter of 20 January 2003, the Commission informed the Italian Republic, in the context of processing a payment application made by the latter, that it would deduct the amounts corresponding to unsupported advance payments.
Тя приканва Италианската република да ѝ съобщи споменатата сума, като междувременно спира разглеждането на заявлението ѝ за плащане.
It called upon the Italian Republic to inform it of the amount of such advances, processing of the payment application being suspended in the meantime.
С писмо от 3 март 2003 г. Комисията уведомява Италианската република, че е наредила плащане на по-малка от заявената сума поради приспадането на сума, отговаряща на недоказаните авансови плащания.
By letter of 3 March 2003, the Commission informed the Italian Republic that it had ordered payment of a sum lower than that requested, having deducted the amount corresponding to the unsupported advance payments.
На 27 март 2003 г. Италианската република подава жалба за отмяна на двете посочени по-горе писма (дело C-138/03).
On 27 March 2003, the Italian Republic brought an action for annulment of the two abovementioned letters (Case C-138/03).
По същото време в Комитета за развитие и преобразуване на регионите (наричан по-нататък „Комитета“) се провеждат консултации за определяне на
At the same time as those events, a consultation procedure was under way within the Committee on the Development and Conversion of Regions (‘the Committee’)
В този контекст Комисията настоява пред Комитета да проучи възможността авансовите плащания да бъдат допустими за финансиране от фондовете, както и условията за такава допустимост.
In that context, the Commission had asked the Committee to examine the possibility that advance payments might be eligible for a contribution from the Funds and the conditions of eligibility in such a case .