natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ответникът, подкрепен от VHI допълва, че RES плащанията не се изчислявали по отношение на всички осигурителни събития, уредени от ЧЗ осигурителите, а били ограничени само до осигурителните събития, обхванати от най-прода-ваните и най-евтини ЧЗО покрития.
The defendant, supported by the VHI, further submits that the RES payments are calculated not by reference to all claims settled by the PMI insurers, but only by reference to claims covered by the most widely-sold and the least expensive PMI covers.
Освен това корективът, изразяващ се във фактора на претеглянето на здравословното състояние, ограничен до 50 %, понастоящем не бил взет предвид от RES.
Furthermore, the corrective constituted by the health status weight, which is limited to 50%, is not currently taken into consideration by the RES.
Необходимостта от такъв коректив обаче следвала от факта, че възрастта и полът не можели да обяснят всички разлики в рисковите профили на ЧЗ осигурителите и следователно да отразят напълно произтичащата от това липса на равновесие.
The need for such a corrective factor, however, results from the fact that age and sex cannot explain all the differences between the risk profiles of the PMI insurers and, accordingly, cannot fully reflect the resulting disequilibrium.
2) По отношението между RES и разходите, породени от изпълнение на задълженията за ЧЗО
(2) The relationship between the RES and the costs generated by discharging the PMI obligations
Преди да се разгледат доводите на страните относно естеството на компенсацията, извършвана чрез RES плащанията, следва да се провери на първо място основателността на изтъкваната от жалбоподателите теза, според която такава компенсация не била необходима, тъй като ЧЗ осигурителите можели да избегнат всяка тежест, свързана със спазването по-специално на задължението за единна тарифна система, като разделят на части пазара на ЧЗО в зависимост от осигурения риск посредством търговски мерки, в частност посредством диференциация на ЧЗО покритията и съответстващите им вноски.
Before examining the parties’ arguments concerning the nature of the compensation made by the RES payments, in the first place, the Court will examine the merits of the applicants’ theory that such compensation is not necessary because the PMI insurers could avoid any burden linked with compliance with, inter alia, the community rating obligation by segmenting the PMI market according to the risk insured by adopting commercial measures, in particular by differentiating the PMI covers and the corresponding premiums.
Макар да е вярно, че при липса на национални разпоредби в обратния смисъл ЧЗ осигурителите по принцип са свободни да определят обхвата, качеството и цената на ЧЗО покритията според нуждите на различните групи осигурени лица и според собствената си търговска стратегия, тази свобода е силно ограничена от задълженията за ЧЗО щом ЧЗ осигурителят направи своя избор относно точното съдържание на дадена ЧЗО полица и реши да я предложи на пазара (вж. точка 192 по-горе).
While it is true that in the absence of national provisions to the contrary the PMI insurers are in principle free to determine the extent, the quality and the price of PMI cover according to the needs of the various groups of insured persons and according to their own commercial strategy, that freedom is severely restricted by the PMI obligations once the PMI makes its choice as to the precise terms of a PMI policy and decides to offer it on the market (see paragraph 192 above).
Всъщност задължението за единна тарифна система, предвидено в член 7 от изменения 1994 Health Insurance Act, според която всяко осигурено лице, независимо от своята възраст, пол и здравословно състояние трябва да се възползва от едни и същи вноски за едни и същи ЧЗО покрития, забранява да се извършва дискриминация в ущърб на осигурените лица, разкриващи висок риск, като им се налагат по-високи вноски за едно и също покритие или се намалява обхватът или качеството на покритие на договора за ЧЗО, при запазване на нивото на вноската.
In effect, the community rating obligation laid down in section 7 of the Health Insurance Act, 1994, as amended, which provides that any insured person, independently of his age, sex and state of health, must benefit from the same premiums for the same PMI cover, prohibits discrimination to the detriment of higher-risk insured persons in the form of higher premiums for the same cover or any reduction in the extent or the quality of cover under the PMI contract at the same level of premium.
Жалбоподателите обаче в действителност не спорят, че спазването на това задължение влече допълнителни разходи за ЧЗ осигурителя, поради това, че му пречи да приспособява вноската в зависимост от осигурения риск и така да компенсира чрез по-високи вноски по-големите възстановявания, съответстващи на „лошите“ рискове.
However, the applicants have not really contended that compliance with that obligation entails additional burdens for the PMI insurer in that it prevents the insurer from adjusting the premium according to the risk covered and from thus offsetting, by charging higher premiums, the higher payments corresponding to ‘bad’ risks.
Освен това, въпреки че тезата им е оспорена от ответника и Ирландия, жалбоподателите не обясняват задоволително причините, поради които тези допълнителни тежести биха могли да бъдат компенсирани от каквато и да е практика на диференциация на покритията и на вноските, която би била позволена от закона предвид задължението за единна тарифна система.
In addition, in spite of the fact that their theory was disputed by the defendant and by Ireland, the applicants have not sufficiently explained the reasons why those additional burdens might be offset by any practice of differentiating cover and premiums that would be lawful by reference to the community rating obligation.
В това отношение единствено фактът, че действащите на ирландския пазар ЧЗ осигурители предлагат ЧЗО полици, които осигуряват отделни и приспособени към нуждите на отделните групи осигурени лица не е достатъчен, за да направи правдоподобна тезата на жалбоподателите, при положение че дори най-обик-новените покрития, като цяло предпочитани от младите хора и тези в добро здраве, остават и трябва да останат достъпни за рисковите лица, което отговаря на основната цел на задълженията за отворено присъединяване и за единна тарифна система.
In that regard, the mere fact that PMI insurers active on the Irish market offer PMI policies providing distinct cover and adjusted to the needs of the different groups of insured persons is not sufficient to render the applicants’ theory plausible, since even the most basic cover, which is generally preferred by young persons in good health, remains and must remain accessible to persons at risk, thus satisfying the essential objective of the open enrolment and community rating obligations.
Както обаче твърди Ирландия, жалбоподателите не изтъкват нито един елемент, който да докаже, че тези рискови лица повече нямат да искат или ще се оттеглят от тези обикновени покрития, чиято цена е особено привлекателна за тях, поради единната тарифна система, в отговор на евентуални промени на договорите за ЧЗО.
As Ireland asserts, the applicants have put forward no evidence to show that those ‘at risk’ persons will no longer request, or will give up, that basic cover, the price of which they find particularly attractive on account of the community rating, in response to any changes in the PMI contracts.
По същия начин жалбоподателите не оспорват подробната информация, предоставена от ответника в подкрепа на неговия довод, според който ЧЗО покритията, предлагани от BUPA Ireland и от VHI, били много сходни и осигурените лица, по-специално осигурените в VHI, останали по-скоро безучастни към диференциацията на преимуществата и вноските (вж. точка 147 по-горе).
Likewise, the applicants have not disputed the detailed information supplied by the applicant in support of its argument that the PMI cover offered by BUPA Ireland and that offered by the VHI are very similar and that the insured persons, notably those with VHI, remained rather indifferent to the differentiation of the benefits and premiums (see paragraph 147 above).
В това отношение не може да се подкрепи и доводът, според който ЧЗ осигурителите можели да се защитят срещу прекомерните тежести, дължащи се на направени от рискови лица искания за възстановяване, като не приемат да осигуряват лицата, достигнали 65 години, или като им налагат дълги периоди на първоначално изчакване.
In that regard, the Court rejects the argument that the PMI insurers could protect themselves against excessive burdens caused by claims by persons at risk by refusing to cover persons who have reached the age of 65 or by imposing long waiting periods.
От една страна, от съображенията, изложени в точка 198 по-горе следва, че възможността за отказ от осигуряване на лица над 65 или повече години на практика изглежда много ограничена, по-специално поради факта, че може да става дума само за лица, които никога не са сключвали договор за ЧЗО.
On the one hand, it follows from the considerations set out at paragraph 198 above that the possibility of refusing to cover persons aged 65 or over seems very limited in practice, owing in particular to the fact that this applies only to persons who have never subscribed to PMI cover.
От друга страна, периодите на първоначално изчакване, които представляват законосъобразно средство за защита на пазара на ЧЗО, обвързан от задълженията за отворено присъединяване и единна тарифна система (вж. точка 199 по-горе), дава възможност само временно да се избегнат тежестите, дължащи се на „лошите“ рискове, тъй като след изтичането на този период ЧЗ осигурителят се оказва изцяло изложен на исканията за възстановяване от страна на рисковите лица, които той трябва да приема по силата на отвореното присъединяване.
On the other hand, the initial waiting periods, which constitute a legitimate means of protecting the PMI market subject to open enrolment and community rating (see paragraph 199 above), allow only temporary avoidance of the burdens attributable to ‘bad’ risks, since, once that period has elapsed, the PMI insurer is fully exposed to the claims of the high-risk persons whom it is required to accept under the open enrolment obligation.
При това положение, обратно на мнението на жалбоподателите, тези ограничения не са достатъчни, за да компенсират допълнителните разходи, произтичащи от поемането на „лошите“ рискове, които ЧЗ осигурителите не могат да избегнат поради задълженията за ЧЗО.
Accordingly, contrary to the applicants’ contention, those restrictions do not suffice to offset the additional costs resulting from the assumption of the ‘bad’ risks which PMI insurers are unable to avoid because of the PMI obligations.
От това следва, че не може да бъде приет доводът, изведен от липсата на необходимост от компенсация поради оставената на ЧЗ осигурителите свобода да определят съдържанието на ЧЗО покритията и да разделят пазара на части в зависимост от осигурения риск.
It follows that the argument that there is no need for compensation because the PMI insurers remain free to determine the terms of PMI cover and to segment the market according to the risk insured cannot be upheld.
На второ място, следва да се разгледа доводът, според който, с оглед на третото условие, изложено в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, предвидената в RES система за компенсация трябвало да бъде пряко свързана с разходите, породени от спазването на задълженията за ЧЗО.
In the second place, the Court will examine the argument that, in the light of the third Altmark condition, the compensation system provided for by the RES should be directly linked with the costs occasioned by compliance with the PMI obligations.
В този контекст следва да се напомни, че разглежданата задача за УОИИ се състои в предоставянето на ЧЗО услуги при спазване на задълженията за ЧЗО (вж. точка 175 по-горе).
In that context, it must be borne in mind that the SGEI mission in question consists in the supply of PMI services in compliance with the PMI obligations (see paragraph 175 above).
При това положение не е обоснован доводът на жалбоподателите, според който компенсацията, която се дава посредством RES
Therefore the applicants’ argument that the compensation awarded by means of the RES payments could not be justified by the costs of supplying the
Освен това е безспорно, че разходите, взети предвид за целите на изчисляването на RES плащанията, са направени от ЧЗ осигурителите само при плащане по исканията за възстановяване от страна на осигурените лица (вж. точка 33 по-по-горе) и че следователно тези разходи са тясно свързани с предоставянето на разглежданите ЧЗО услуги.
It is common ground, moreover, that the costs taken into account for the purposes of calculating the RES payments are merely those incurred by the PMI insurers when settling members’ claims (see paragraph 33 above) and that, accordingly, those costs are closely linked with the supply of the PMI services in question.
Следователно жалбоподателите неправилно отричат наличието на връзка между разходите, свързани с предоставянето на ЧЗО услугите, и предвидената в RES компенсация.
The applicants are therefore wrong to deny the existence of a link between the costs associated with the supply of the PMI services and the compensation provided for by the RES.
Първоинстанционният съд обаче отбелязва, че при функционирането на системата за компенсация, установена с RES, не съществува пряка връзка между действително изплатените от ЧЗ осигурителя суми в резултат на искане за възстановяване и компенсацията, давана посредством RES плащанията.
The Court none the less observes that, in the functioning of the compensation system constituted by the RES, there is no direct relationship between the amounts actually paid by the PMI insurer following a claim and the compensation awarded by means of the RES payments.
Налага се извода, че RES плащанията нямат за цел да компенсират възможни разходи или допълнителни разходи, свързани с конкретното предоставяне на определени ЧЗО услуги, а единствено да изравни допълнителните тежести, за които се счита, че са резултат от отрицателна разлика в рисковия профил на ЧЗ осигурител по отношение на средния за пазара рисков профил (вж. точка 33 по-горе).
It must be emphasised that the RES payments do not aim to compensate any costs or additional costs associated with a specific supply of certain PMI services, but only to equalise the additional burdens which are supposed to result where a PMI insurer has a negative risk profile differential by comparison with the average market risk profile (see paragraph 33 above).
В това отношение действително възстановените през определен период от ЧЗ осигурителите суми служат само като основа за изчисляване на средния за пазара рисков профил, както и на отклонението между него и индивидуалния и действителен рисков профил на всеки от ЧЗ осигурителите, обвързани от RES.
In that regard, the amounts actually paid by the PMI insurers during a given period serve only as a basis for calculating the average market risk profile and the differential between that risk profile and the individual and actual risk profile of each of the PMI insurers subject to the RES.
Така индивидуалният и действителен рисков профил на даден ЧЗ осигурител представя средните разходи за възстановяване, направени от него през този период, размерът на които е толкова по-голям, колкото по-голям е броят на осигурените от този ЧЗ осигурител високорискови лица, които подават искания за възстановяване често и на голяма стойност.
Thus, a PMI insurer’s individual and actual risk profile represents the average payment costs borne by that insurer during that period, the amount of which rises in proportion to the large number of high-risk members submitting frequent claims for high amounts.
Този индивидуален и действителен рисков профил на всеки от ЧЗ осигурителите на следващо място се сравнява със средния за пазара рисков профил, който представя средните разходи, направени от всички ЧЗ осигурители при плащане по исканията за възстановяване, и това се прави с цел да се възпроизведе по възможно най-надеждния начин средната стойност на тежестите, създадени от всички осигурени лица на пазара на ЧЗО.
That individual and actual risk profile of each of the PMI insurers is then compared with the average market risk profile, which represents the average burdens borne by all PMI insurers when meeting claims, with the aim of reproducing, as faithfully as possible, the average of the burdens generated by all insured persons on the PMI market.
Както обаче изтъкват ответникът и Ирландия, основната цел на задълженията за отворено присъединяване и за единна тарифна система е да разпредели тези тежести справедливо върху целия ирландски пазар на ЧЗО, така че всеки ЧЗ осигурител да понася само тежестите, свързани със средния за пазара рисков
In fact, as the defendant and Ireland claim, the essential purpose of the open enrolment and community rating obligations is to spread those burdens fairly over the entire Irish PMI market, so that any PMI insurer bears only the burdens linked with the average market risk profile. If those burdens were not equalised, the functioning
Следователно допълнителните тежести, които даден ЧЗ осигурител трябва да понесе поради своя отрицателен рисков профил по отношение на средния за пазара рисков профил, представляват допълнителните разходи, които един ЧЗ осигурител трябва да направи на пазар на ЧЗО с отворено присъединяване и единна тарифна система поради задължението си да поеме отговорност за високорисковите лица, без да определя размера на вноските в зависимост от осигурения риск.
Consequently, the additional burdens which a PMI insurer must bear on account of its negative risk profile by comparison with the average market risk profile represent the additional costs which a PMI insurer must assume on a PMI market subject to open enrolment and community rating as a consequence of its obligation to cover high-risk persons without fixing the amount of the premiums according to the risk insured.
RES има за цел да компенсира само тези допълнителни разходи.
It is only those additional costs that the RES is designed to offset.
При тези обстоятелства не може да се приеме доводът на жалбоподателите, според който RES плащанията не били свързани с разходите, породени от спазването на задълженията за ЧЗО, и не можели да компенсират неравномерното разпределение на „лошите“ рискове на пазара на ЧЗО.
In those circumstances, the applicants’ argument that the RES payments are not linked with the costs occasioned by compliance with the PMI obligations and are not capable of compensating for the unequal allocation of the ‘bad’ risks on the PMI market cannot succeed.
В рамките на ограничения контрол, който се прилага в дадения случай (вж. точки 220—222 по-горе), валидността на целите, преследвани с установената с RES система за компенсация, както е описана в точка 235 по-горе, и законосъобразността на правилата, които уреждат нейното функциониране, не могат да бъдат поставени под съмнение.
In the context of the restricted control that applies in the present case (see paragraphs 220 to 222 above), the validity of the objectives pursued by the compensation system constituted by the RES as described at paragraph 235 above and the legality of the rules governing its operation cannot be called in question.
В това отношение несъмнено следва да се отбележи, че това функциониране се различава коренно от това на системите за компенсация, предмет на Решение по дело Ferring, точка 41 по-горе, и Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе.
In that regard, it is indeed appropriate to observe that the operation of that system is radically different from that of the compensation systems forming the subjectmatter of the judgments in Ferring, paragraph 41 above, and Altmark, paragraph 89 above.
При това положение не може стриктно да се спази третото условие, изложено в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, което изисква възможност за определяне на разходите, породени от изпълнението на задължение за УОИИ.
Accordingly, it cannot strictly fulfil the third Altmark condition, which requires that it be possible to determine the costs occasioned by the performance of an SGEI obligation.
Първоинстанционният обаче съд счита, че количественото определяне на допълнителните разходи посредством сравнение между действителния рисков профил на даден ЧЗ осигурител и средния за пазара рисков профил предвид сумите, изплащани от всички обвързани от RES ЧЗ осигурители, е в съответствие с целта и духа на третото условие, изложено в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, доколкото изчисляването на компенсацията се основава на обективни, конкретни, подлежащи на ясно идентифициране и контрол елементи (вж. точка 216 по-горе).
The Court considers, however, that the quantification of the additional costs by means of a comparison between the actual risk profile of a PMI insurer and an average market risk profile in light of the amounts paid by all PMI insurers subject to the RES is consistent with the purpose and the spirit of the third Altmark condition in so far as the compensation is calculated on the basis of elements which are specific, clearly identifiable and capable of being controlled (see paragraph 216 above).
Впрочем, въпреки че се позовават на неспазване на третото условие, изложено в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, жалбоподателите не оспорват, че изчисляването на RES плащанията отговаря на тези критерии.
Furthermore, although they assert failure to comply with the third Altmark condition, the applicants have not denied that the calculation of the RES payments satisfies those criteria.
Освен това те не успяват да поставят под съмнение наличието на връзка, като описаната в точка 235 по-горе, между спазването на задълженията за ЧЗО, в частност задълженията за отворено присъединяване и за единна тарифна система, и компенсацията, давана посредством RES плащанията.
Nor have they succeeded in calling in question the existence of a link, as described at paragraph 235 above, between compliance with the PMI obligations, in particular the open enrolment and community rating obligations, and the compensation granted by means of the RES payments.
От това следва, че жалбоподателите не са доказали, че RES е явно неподходяща, за да компенсира допълнителните разходи, породени от спазването на задълженията за ЧЗО.
It follows that the applicants have not demonstrated that the RES was a manifestly inappropriate means of compensating for the additional costs resulting from compliance with the PMI obligations.
При тези условия не е опорочена от явна грешка констатацията на Комисията, направена в точка 53 от обжалваното решение, според която по същество RES ограничава плащанията между ЧЗ осигурителите до нивото, което е стриктно необходимо за неутрализиране на отклонението между техните рискови профили и за компенсация на разходите, направени за покриване на „лошите“ рискове, които надвишават средната стойност на пазара, и това се прави с цел тези осигурители да се обезщетят за финансовите последици от задълженията за ЧЗО, които им забраняват да определят тарифи на вноските в зависимост от осигурения риск и да отхвърлят „лошите“ рискове.
In those circumstances, there is no manifest error in the Commission’s finding at recital 53 to the contested decision that, essentially, the RES limits payments between PMI insurers to the level strictly necessary to neutralise the differential between their risk profiles and to compensate for the costs incurred in covering the ‘bad’ risks in excess of the market average, in order to compensate those insurers for the financial consequences of the PMI obligations which prohibit them from setting premiums according to the risk insured and from rejecting the ‘bad’ risks.