natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В това отношение жалбоподателите оспорват твърденията на ответника и на встъпилите страни, според които, от една страна, понятието за задължение за УОИИ и неговото прилагане подлежат на контрол само за наличие на явна грешка, а от друга страна, определението за обхвата на това понятие е въпрос основно от оперативната самостоятелност на държавитечленки.
In that regard, the applicants dispute the assertions of the defendant and the interveners that, first, the concept and application of an SGEI obligation are subject to control only for manifest error and, second, the definition of the scope of that concept is essentially a matter within the discretion of the Member States.
Освен това посочената от встъпилите страни съдебна практика (Решение на Съда от 21 септември 1999 г. по дело Albany, C-67/96, Recueil, стр.
Moreover, the caselaw on which the interveners rely (Case C-67/96 Albany [1999] ECR I-5751, paragraph 104, and Case T-106/95 FFSA and Others v Commission [1997] ECR II-229, paragraph 137) confirms, on the contrary, the applicants’ argument.
На последно място, според тях встъпилите страни не изтъкват нито един довод, който да постави под съмнение общностното определение на понятието за задължение за УОИИ.
Last, the applicants maintain that the interveners put forward no argument capable of calling in question the Community definition of the concept of an SGEI obligation.
Жалбоподателите считат, че в настоящия случай първото условие, изложено в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, не е изпълнено, поради факта че липсват задължения за УОИИ, свързани с RES.
The applicants contend that in the present case the first Altmark condition is not satisfied because there are no SGEI obligations connected with the RES.
Обратната преценка на Комисията, изложена в точка 49 от обжалваното решение, била неправилна на две основания.
The Commission’s finding to the contrary at recital 49 to the contested decision is incorrect in two respects.
От една страна, Комисията не била разгледала въпроса за това дали посочените от ирландските власти задължения за УОИИ, а именно изискванията за отворено присъединяване, за единна тарифна система, за пожизнено покритие и за минимални осигурителни плащания (наричани по-нататък „задълженията за ЧЗО“), действително и обективно представляват задължения за УОИИ.
The applicants first of all maintain that the Commission did not undertake an assessment of whether the SGEI obligations invoked by the Irish authorities, namely the requirements of open enrolment, community rating, lifetime cover and minimum benefits (‘the PMI obligations’) actually and objectively constituted SGEI obligations.
В действителност Комисията заобиколила този въпрос, считайки неправилно, че той попада в компетентността на ирландските власти и че нейният контрол по него се свеждал до допуснати от тези власти явни грешки при упражняването на
In reality, the Commission avoided that question by incorrectly taking the view that the matter came within the competence of the Irish authorities and that its control
BUPA И ДР./КОМИСИЯ тази компетентност.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION was limited to a control of manifest errors on the part of those authorities in the exercise of their competence.
Като е постъпила по този начин, Комисията не изпълнила изискването за стриктно и обективно общностно определение на задълженията за УОИИ и незаконосъобразно била делегирала на ирландските власти правомощието да определят какво представляват тези задължения.
By adopting that approach, the Commission ignored the need for a strict and objective Community definition of SGEI obligations and unlawfully delegated to the Irish authorities the power to define what constituted such obligations.
При това положение Комисията не била упражнила контрол в степента, изисквана от член 87, параграф 1 ЕО.
The Commission thus failed to exercise the degree of control required by Article 87(1) EC.
От друга страна, жалбоподателите изтъкват, че задълженията за ЧЗО нямат характер на задължение за УОИИ поради изложените по-долу причини.
The applicants further maintain that the PMI obligations are not in the nature of an SGEI obligation, for the reasons set out below.
На първо място, в съответствие със съдебната практика и практиката на Комисията по вземане на решения задълженията за ЧЗО отговаряли само на обикновените регулаторни задължения, свързани с разрешение за предоставянето на услуга и контрол от страна на публичноправните органи върху дейността на съответните оператори.
First, in accordance with the caselaw and the Commission’s practice in taking decisions, the PMI obligations are simply normal regulatory obligations attached to the authorisation to provide a service and to the control by the public authorities of the activity of the operators concerned.
Всъщност разглежданата правна уредба не налагала на съответните оператори задължението да предоставят ЧЗО услуги и още по-малко минимално ниво на тези услуги или универсална услуга.
The regulations in issue do not impose on the operators concerned the obligation to provide PMI services, still less a minimum level of those services or a universal service.
Ставало дума само за разрешение за предоставяне на такива услуги според търсенето на пазара, обвързано от условието съответният оператор да спазва принципите за отворено присъединяване, за пожизнено покритие, за определяне на единна тарифна система и за минимални осигурителни плащания.
It is merely a matter of an authorisation to provide such services according to market demand subject to the condition that the operator concerned observes the principles of open enrolment, community rating, lifetime cover and minimum benefits.
Това се отнасяло също и за VHI, което, с изключение на плана П, не било обвързано от никакво регулаторно задължение за предоставяне на специфични ЧЗО услуги.
That is also true for the VHI, which, with the exception of Plan P, is not subject to any regulatory obligation to provide specific PMI services.
На второ място, констатацията на Комисията, според която задълженията за ЧЗО имат за цел да осигурят определено ниво на ЧЗО услуги на всички живеещи в Ирландия лица, на достъпна цена и при сходни условия на качество, била явно погрешна предвид възможността от ЧЗО услугите да се изключат възрастните и вече болните лица.
Second, the Commission’s assertion that the PMI obligations seek to ensure a certain level of PMI services for all persons living in Ireland, at an affordable price and on similar quality conditions, is manifestly incorrect, as elderly persons and those suffering from pre-existing diseases may be excluded from PMI services.
В това отношение било неправилно твърдението на Комисията, според което изключването на тези лица се избягва чрез правилото за отвореното присъединяване.
In that regard, the Commission is incorrect to state that the ‘open enrolment’ rule avoids the exclusion of those persons.
Напротив, ЧЗ осигурителите имали правото да изключват лицата, навършили 65 години, или около 8 % от ирландското население, които искат да се присъединят за пръв път (точка 34, трето
On the contrary, PMI insurers are entitled to exclude persons over the age of 65, or approximately 8% of the Irish population, who are seeking cover for the first time (recital 34, third indent, to the contested decision)
Освен това, що се отнася до вече болните лица, ЧЗ осигурителите имали правото да ограничават покритието на разходите, като налагат, в зависимост от възрастта на засегнатите лица, от пет- до десетгодишен период на изчакване, преди те да могат да ползват покритието, възможност, която както VHI — с изключение на плана П — така и BUPA Ireland на практика използвали.
As regards persons suffering from pre-existing diseases, moreover, PMI insurers are entitled to limit cover by imposing ‘waiting periods’ of 5 to 10 years, depending on the age of the persons concerned, before they are covered, a possibility of which both VHI — except for Plan P — and BUPA Ireland make use in practice.
На последно място, съгласно текущите данни около 49 % от ирландското население не ползвало ЧЗО услуги.
Last, according to current figures, approximately 49% of the Irish population do not benefit from PMI services.
Освен това правната уредба в областта на минималните осигурителни плащания предвиждала толкова ниско ниво на покритие, че на практика била безполезна, тъй като това ниво е сериозно превишено от нивата на възможно най-опростените налични на пазара осигурителни полици, като тези, наречени „план А“ на VHI.
Furthermore, the regulations on minimum benefits provide for such a low level of cover that, in practice, they are immaterial, since the level specified is significantly exceeded even by the most basic plans on the market, such as the VHI’s ‘Plan A’.
На трето място, жалбоподателите оспорват твърдението, че задълженията за ЧЗО гарантират еднакво достъпни тарифи.
Third, the applicants deny that the PMI obligations ensure uniformly affordable rates.
Дори за лицата, които имат достъп до тези услуги и които по този начин могат да ползват единната тарифна система, цените — с изключение на тези по план П — били определяни изключително от пазарните сили.
Even for those persons for whom those services are available and who can thus benefit from community rating, rates, with the exception of those for Plan P, are exclusively fixed by market forces.
Така освобождавания или значителните намаления на вноските били възможни по-специално за лицата под 18 години или от 18 до 23 години.
Thus, waivers or significant premium reductions are available, in particular for persons under the age of 18 or aged between 18 and 23.
При това положение единната тарифна система давала възможност за уеднаквяване само на цени, свободно определени от осигурителите в зависимост от условията на пазара.
Accordingly, community rating allows only rates freely determined by insurers on the basis of market conditions to be made uniform.
На четвърто място, задълженията за ЧЗО във всеки случай не разкривали характер на задължение за УОИИ.
Fourth, the PMI obligations do not in any event display the characteristics of an SGEI obligation.
Всъщност тъй като са далеч от съответствие със създадена в общ интерес универсална услуга — като например услуга, заместваща обществената социалноосигурителна система — въпросните ЧЗО услуги били само незадължителни финансови услуги, предназначени да осигурят допълващо или допълнително покритие по отношение на универсалната услуга.
Far from corresponding to a universal service created in the general interest, such as a service that replaces the public social security system, the PMI services in issue are merely optional financial services designed to provide cover that is complementary or supplementary to the universal service.
В това отношение настоящото дело трябвало да бъде разграничено от положението, което е в основата на Решение на Съда от 16 март 2004 г. по дело AOK-Bundesverband и др. (C-264/01, C-306/01, C-354/01 и C-355/01, Recueil, стр.
In that regard, the present case must be distinguished from that in Joined Cases C-264/01, C-306/01, C-354/01 and C-355/01 AOK-Bundesverband and Others [2004] ECR I-2493, concerning the German health insurance system, which is compulsory for the great majority of German employees and which takes the place of the universal (public) healthcare provision (Opinion of Advocate General Jacobs in AOK-Bundesverband and Others, at [2004] ECR I-2495, and judgment in Albany, paragraph 101 above).
BUPA И ДР./КОМИСИЯ случай бил аналогичен по-скоро на положението в основата на Решение по дело Danske Busvognmænd/Комисия, точка 68 по-горе (точки 90—92), в което Първоинстанционният съд отхвърлил квалификацията УОИИ по повод транспортна услуга, поради факта че разглежданите транспортни дейности се конкурират с различните действащи на пазара транспортни предприятия и всички се намират в едно и също положение.
The applicants further submit that the present case bears more resemblance to the situation in Danske Busvognmænd v Commission, paragraph 68 above (paragraphs 90 to 92), where the Court of First Instance held that the transport service in question could not be characterised as an SGEI because the transport activities were open to competition between the various transport undertakings which were active in the market and were all in the same situation.
В това отношение жалбоподателите оспорват тезата на ответника, защитена основно в неговата писмена защита (точки 13 и 35—43), а не в обжалваното решение, според която по-скоро предоставянето на ЧЗО услуги, отколкото задълженията за ЧЗО, представлявало истинската задача за УОИИ и без RES ирландският пазар на ЧЗО не можел да функционира при икономически приемливи условия.
In that regard, the applicants dispute the defendant’s argument, raised essentially in the defence (paragraphs 13 and 35 to 43) and not in the contested decision, that it is the provision of PMI services — rather than PMI obligations — that constitutes the veritable SGEI mission and, without the RES, the Irish PMI market could not operate in economically acceptable conditions.
Всъщност случаят не бил такъв поради липсата на задължение за BUPA Ireland или за VHI, с изключение на плана П, да предоставят ЧЗО услуги.
That, in the applicant’s contention, is not the case, because of the lack of any obligations on BUPA Ireland or the VHI, with the exception of ‘Plan P’, to supply PMI services.
В действителност обжалваното решение имало предвид само изпълнението на задълженията за ЧЗО, които то неправилно квалифицирало като задължения за УОИИ.
In reality, the contested decision seeks only to implement the PMI obligations which it incorrectly qualifies as SGEI obligations.
Освен това, макар ЧЗО услугите като незадължителни финансови услуги да предоставят по-бърз достъп до покритие на разходите и по-добри медицински грижи, те не отговаряли на необходимост и както твърди Европейският комитет по застраховане били доброволни и не замествали обществената система.
Furthermore, although the PMI services, as optional financial services, provide cover that ensures faster and better access to healthcare, they do not respond to a need and, as the Comité européen des assurances states, are voluntary and not in substitution of the State system.
Ако все пак Комисията бе искала да установи, че правилата, които регулират ЧЗО услугите, представляват сами по себе си задължения за УОИИ — въпрос, който е илрелевантен в настоящото дело, тя трябвало да докаже — нещо, което не е направила, — че тези правила разкриват характер на задължение за УОИИ.
If the Commission had none the less wished to establish that the rules governing the PMI services were themselves SGEI obligations, a question which has no relevance to the present case, it ought to have demonstrated that the rules in question were in the nature of an SGEI obligation, which it failed to do.
В този контекст не можело да се приеме опитът на ответника в дупликата да прикрие противоречивия си подход с твърдението, че всъщност предоставянето на ЧЗО услуги като такова или съчетанието му със задълженията за ЧЗО представлявали релевантния УОИИ.
In that context, the defendant’s attempt in the rejoinder to remedy its contradictory approach by stating that it is in fact the provision of PMI services as such or a combination of the provision of those services and the PMI obligations that constitutes the relevant SGEI cannot succeed.
Единствените определени в обжалваното решение задължения, за които се предполага, че са задължения за УОИИ, приложими спрямо всички ЧЗ осигурители, и чиито разходи могат да бъдат компенсирани по смисъла на Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, били задълженията за ЧЗО, а не самите ЧЗО услуги, които нито един осигурител не бил длъжен да предоставя.
The only obligations defined by the contested decision which are deemed to be SGEI obligations applicable to PMI insurers and the costs of which are capable of being compensated within the meaning of Altmark are the PMI obligations and not the PMI services themselves, which no insurer is obliged to provide.
Тази теза впрочем била поддържана също и от VHI и Ирландия.
That position is also supported by the VHI and by Ireland.
На последно място, на съдебното заседание жалбоподателите допълват, че както било потвърдено от решението на High Court, в обжалваното решение Комисията основала своята обосновка на неточно разбиране на принципа за единната тарифна система и следователно на ирелевантни факти, като се позовава единствено на задължението за единна тарифна система за индивидуалните договори ЧЗО по смисъла на член 7 от изменения 1994 Health Insurance Act, докато в основата на изтъкнатите от Ирландия мотиви относно необходимостта от предвидената в RES компенсация стоял принципът за единната тарифна система, приложим към целия ирландски пазар на ЧЗО по смисъла на член 12 от посочения акт.
Last, at the hearing the applicants further submitted that, as confirmed by the judgment of the High Court, the Commission based its reasoning in the contested decision on a misunderstanding of the principle of community rating and, accordingly, on irrelevant facts, as it referred only to the community rating obligation for individual PMI contracts within the meaning of section 7 of the Health Insurance Act, 1994, as amended, whereas the justification put forward by Ireland with respect to the need for the compensation provided for by the RES was to be found in the principle of community rating applicable to the whole of the Irish PMI market within the meaning of section 12 of that Act.
3) По второто условие, свързано с обективни и прозрачни параметри за изчисляване на компенсацията
(3) The second condition, relating to objective and transparent parameters for the calculation of the compensation
Жалбоподателите напомнят, че второто условие, изложено в Решение по дело Altmark точка 89 по-горе (точка 90), според което параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат предварително установени по обективен и прозрачен начин, за да не се допусне предоставянето на икономическо предимство за предприятието получател, което да го постави в по-благоприятно положение спрямо конкурентни предприятия.
The applicants recall the second Altmark condition (paragraph 90), namely that the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner, to avoid it conferring an economic advantage which may favour the recipient undertaking over competing undertakings.
Според жалбоподателите определянето на компенсацията въз основа на стриктни, прозрачни, обективни и предварително определени критерии представлява съществена гаранция за конкурентите на предприятието получател, която им позволява да планират по-добре търговските си решения, като познават обхвата на компенсацията, която ще получи техният конкурент (Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, точка 59).
In the applicants’ submission, the determination of the compensation on the basis of strict, transparent, objective and predetermined criteria is an essential guarantee for competitors and potential competitors of the undertaking in receipt of the subsidy and enables them better to plan their commercial decisions with knowledge of the extent of the compensation which their rivals will receive (Altmark, paragraph 59).
Жалбоподателите поддържат, че в случая това второ условие също не е изпълнено поради липсата на обективни параметри за изчисляване на компенсацията на твърдените задължения за УОИИ.
The applicants maintain that this second condition is not satisfied either, owing to the absence of any objective parameters for calculating the compensation for the alleged SGEI obligations.
Според жалбоподателите възприетите параметри за определяне на RES плащанията не били нито обективни, нито прозрачни и зависели от упражняването на широко право на преценка от страна на HIA и министъра на здравеопазването.
According to the applicants, the parameters used when the RES payments are determined are neither objective nor transparent and depend on the exercise of a broad discretion by the HIA and the Minister for Health.
На първо място, HIA разполагал с широко право на преценка при определянето на разликата в рисковете между ЧЗО осигурителите въз основа на формулата, наречена „процент на изравняване на пазара“, което можело да влияе върху размера на RES плащанията.
First, the HIA has considerable latitude in determining the risk differential between PMI insurers on the basis of the so-called ‘market equalisation percentage’ formula, which is liable to influence the amount of the RES payments.
Този процент първо трябвало да бъде определен в зависимост от профила възраст и пол на осигурените лица за всеки ЧЗ осигурител, като можел да бъде коригиран от HIA предвид степента, в която тези осигурени лица действително търсят услуги по предоставяне на грижи (член 10 от RES, насоки за RES, стр. 14).
That percentage has first to be determined according to the age and sex profile of the persons covered by each PMI insurer, and is liable to be adjusted by the HIA to reflect the extent to which those persons actually make use of the health services (Article 10 of the RES; RES guide, page 14).
Този фактор на претегляне на здравословното състояние бил определен в RES като процент, който HIA „може да определя периодично“ (параграф 1 от приложение II към RES) и който може да варира от 0 % до 50 %.
That adjustment factor, know as the ‘health status weight’, is defined in the RES as a percentage which the HIA ‘may from time to time determine’ (paragraph 1 of the Second Schedule to the RES) and which may be between 0 and 50%.
Освен това Комисията изрично признавала, че HIA „има правомощието да определя степента, в която този фактор се взема предвид, в рамките на предписаните параметри и при условие, че HIA е установил, че това е обосновано от обстоятелства, свързани с разликите в рисковите профили между [ЧЗ] осигурителите и че това е изцяло в интерес на осигурителните компании“.
Moreover, the Commission explicitly recognises that the HIA ‘has the power to determine the extent to which this factor is taken into account, within prescribed parameters, subject to the HIA having established that this is warranted by circumstances relating to the differences in risk profiles between [PMI] insurers and is in the best overall interests of health insurance companies’.
На второ място, HIA бил длъжен да съобщи тази разлика в рисковете на министъра на здравеопазването, като в случай че тя е между 2 % и 10 %, разполага с оперативна самостоятелност да препоръча да бъде задействано изравняването на рисковете (член 10, параграф 4 от RES), оперативна самостоятелност, която също била призната изрично от Комисията.
Second, the HIA is required to report the deemed risk differential to the Minister for Health but has a discretion as to whether or not to recommend the commencement of risk equalisation if the differential is between 2 and 10% (Article 10(4) of the RES), a discretion which is also expressly recognised by the Commission.
На трето място, министърът на здравеопазването разполагал с правомощие да прецени дали да приеме такава препоръка на HIA, основана на разлика в рисковете между 2 % и 10 %.
Third, the Minister for Health has a discretion as to whether to accept the HIA’s recommendation where the deemed risk differential is between 2 and 10%.
Дори когато разликата в рисковете е над 10 % и по принцип би трябвало да се задейства изравняване на рисковете, министърът на здравеопазването все още имал възможност да упражни своята оперативна самостоятелност, като проучи дали са налице основателни причини да не се задейства изравняване на рисковете (член 10, параграфи 6 и 7 от RES).
Even if the deemed risk differential exceeds 10%, giving rise to the presumption that risk equalisation should be commenced, the Minister for Health could still exercise his discretion by considering whether there are good reasons for not commencing risk equalisation (Article 10(6) and (7) of the RES).