natgillin/translations-raw huggingface dataset:
По този начин свободното движение на хора придобива собствена идентичност, пропита с първична материя с по-скоро конституционен, отколкото законов характер, като
Thus, the free movement of persons acquires its own identity, imbued with an essential nature that is more constitutional than statu-
I-6279) и Решение от 17 септември 2002 г. по дело Baumbast и R (C-413/99, Recueil, стр. I-7091).
9 — Case C-60/00 Carpenter [2002] ECR I-6279 and Case C-413/99 Baumbast and R [2002] ECR I-7091.
12 — Заключение, представено на 9 декември 1992 г. по дело Konstantinidis (Решение от 30 март 1993 г., C-168/91, Recueil, стр. I-1191), точка 46.
12 — Opinion in Case C-168/91 Konstantinidis [1992] ECR I-1191, point 46.
2 и 3 на списание Common Market Law Review издателите изследват развитието на съдебната практика в тази материя, като констатират, че различията между икономически активни и неактивни индивиди или между чисто вътрешни и общностни положения, както и логиката на дискриминацията по член 12 ЕО, са отслабнали.
45, 2008, pp. 2 and 3, the editors analyse the development of caselaw in this field and conclude that the differences between individuals who are economically active and those who are not, or between purely domestic and Community situations, together with the systematic aim of the principle of nondiscrimination in Article 12 EC, have become less marked.
17 — Решение по дело Tas-Hagen, посочено в бележка под линия 8.
The concept of citizenship, enshrined in Articles 17 EC and 18 EC, has gradually emerged as the new force behind integration.
11 — Заключение по делo Shingara и Radiom, по коeто е постановено Решение от 17 юни 1997 г. (C-65/95 и C-111/95, Recueil, стр.
11 — Opinions in Joined Cases C-65/95 and C-111/95 Shingara and Radiom [1997] ECR I-3343, point 34, and Case C-386/02 Baldinger [2004] ECR I-8411, point 25.
I-2703), както и точки 37—68 от заключението по дело Morgan и Bucher (решение, посочено по-горе в бележка под линия 7).
See also points 56 to 74 of my Opinion in Case C-138/02 Collins [2004] ECR I-2703, and points 37 to 68 of my Opinion in Morgan and Bucher (cited in footnote 7).
18 — Решение по дело Morgan, посочено в бележка под линия 7.
14 — Cited in footnote 9.15 — Cited in footnote 9.16 — Cited in footnote 7.17 — Cited in footnote 8.18 — Cited in footnote 7.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н RUIZ-JARABO — ДЕЛО C-228/07 се превръща в свобода, близка до динамиката на основните права 19.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-228/07 tory, transforming it into a freedom akin to the dynamics of the fundamental rights.
ност, предоставена на неограничено данъчнозадължените лица за данъка върху доходите, при условие че недвижимият имот се намира на германска територия.
19 liable to unlimited taxation on income, provided that the property was situated on German territory.
Съдът приема, че е налице неизпълнение на задължение по общностното право, но уточнява, че нарушението е двояко: от една страна, са нарушени членове 39 ЕО и 43 ЕО, когато неограничено данъчнозадължените лица упражняват икономическа дейност, от друга страна, член 17 ЕО е нарушен, ако частноправният субект не упражнява никаква възмездна дейност 21.
The Court held that there had been a breach of Community law and explained that that breach was twofold: on the one hand, there was an infringement of Articles 39 EC and 43 EC, where the persons liable to unlimited taxation pursued an economic activity; on the other hand, there was an infringement of Article 17 EC where such persons were not economically active.
Генералният адвокат Bot констатира в заключението си по това дело само нарушението на горецитираните членове 39 ЕО и 43 ЕО.
21In his Opinion in those proceedings, Advocate General Bot merely concluded that there had been an infringement of Articles 39 EC and 43 EC.
По негово мнение не е абсолютно необходимо да се разглеждат последиците, които в подобен случай имат нормите относно гражданството 22.
The Advocate General took the view that it was not necessary to consider the effects which the provisions on citizenship would have in a similar situation. 22 The Court did not share that view.
При този подход на съдебната практика не е изненадващо, че решенията на Съда относно движението на работници все по-често се опират на членове 17 ЕО и 18 ЕО.
In the light of that approach in caselaw, it is no surprise that decisions of the Court concerning the free movement of workers are increasingly based on Articles 17 EC and 18 EC.
Някои генерални адвокати, използвайки по-праволинеен подход, защитават изключителната приложимост на член 39 ЕО за целите на разрешаването на проблеми, които засягат работниците.
A number of Advocates General employ a more orthodox approach to maintain that only Article 39 EC is applicable for the purposes of resolving disputes relating to employed persons.
Въпреки това Съдът е потвърдил възможността да се прилагат едновременно принципите на гражданството и принципите, свързани с движението на работници.
However, the Court has raised the possibility of applying the provisions on citizenship and the provisions on the free movement of workers simultaneously.
Намирам, че този подход е в съответствие със съдебната практика в тази област на правото, но постигнатият резултат невинаги е ясен и убедителен.
To my mind, that approach is consistent with the caselaw formulated in that area of the law but the outcome reached is not always clear or convincing.
Тази липса се вижда при анализа на някои неотдавнашни решения на Съда.
That shortcoming is evident in an analysis of a number of recent judgments of the Court.
Решение по дело Gaumain-Cerri и Barth 23, отнасящо се за условие за преби-
In Gaumain-Cerri and Barth, 23the Court analysed a residence requirement for entitlement to a social security benefit for persons caring for a reliant person and found that Regulation No 1408/71 and accordingly the secondary legislation in the field of social security were applicable.
23 — Решение от 8 юли 2004 г. по дело Gaumain-Cerri и Barth (C-502/01 и C-31/02, Recueil, стр. I-6483).
22 — Opinion in Commission v Germany (cited in footnote 20).23 — Joined Cases C-502/01 and C-31/02 [2004] ECR I-6483.
20 — Решение от 17 януари 2008 г. по дело Комисия/Германия (C-152/05, Сборник, стр. I-39).
20 — Case C-152/05 [2008] ECR I-39.
PETERSEN да разгледа класифицирането, което би повлияло на решението, Съдът обявява незаконосъобразността на изискването за пребиваване, без да „[…] е необходимо да се произнесе […] по въпроса дали третите лица, за които става въпрос, имат качеството на работник по смисъла на член 39 ЕО или на Регламент № 1408/71.
PETERSEN within the meaning of Article 39 EC or of Regulation No 1408/71.
Член 18 ЕО, който прокламира правото на свободно движение и пребиваване на територията на всички държавичленки, е формулиран по също толкова широк начин.
Article 18 EC, which enshrines the right to move and reside freely within the territory of the Member States, is drafted in similarly broad terms.
Това правило, което се отнася основно за граждани, които се позовават на права пред държавичленки, различни от тази, чието гражданство притежават, постепенно се е включило в членове 39 ЕО, 43 ЕО и 49 ЕО.
That article, which is aimed essentially at individuals who assert rights against Member States other than their State of nationality, has gradually become entwined with Articles 39 EC, 43 EC and 49 EC.
Следователно е без значение дали лицата, предоставящи услуги на зависимите от грижи лица, са „работници“, тъй като закрилата на общностното право произтича от член 39 ЕО (и от нормите на вторичното право, които го доразвиват) или от член 17 ЕО.
It is immaterial, therefore, whether those who provide services to reliant persons are ‘workers’, since protection under Community law flows from Article 39 EC (and from the provisions of secondary law which implement it) or from Article 17 EC.
Както по дело Комисия/Германия, Съдът не приема тезата на генералния адвокат, който след подробно обсъждане на трудовото положение на лицата, предоставящи услуги на зависими от грижи лица, заема становището, че са „работници“ по смисъла на общностното право 25.
As in Commission v Germany, the Court did not accept the view of the Advocate General, who, after a detailed discussion of the employment status of persons who provide care services, concluded that they are ‘workers’ within the meaning of Community law. 25
Решението по дело Baumbast предоставя възможност на германец, възползвал се от свободите на движение в Обединеното кралство, да запази пребиваването си в тази държава на основание член 18 ЕО 26.
In Baumbast and R, the Court held that a German national who had exercised the right of freedom of movement in the United Kingdom was entitled to maintain his residence in that State under Article 18 EC.
По дело Trojani Съдът постановява, че ако французин, временно пребиваващ в Белгия, не е икономически активен (въпрос, който следва да се прецени от националния съд), той би могъл при всички случаи да се ползва от закрилата по цитирания член 18 ЕО 27.
26In Trojani, the Court found that if a French national residing temporarily in Belgium was not economically active (a matter which it left in the hands of the national court), he was still entitled to the protection afforded by Article 18 EC.
Решението по дело Gootjes-Schwarz отива още по-далеч в тази посока, като предоставя на националния съд прилагането на член 49 ЕО или на член 18 ЕО, но потвърждавайки и в двата случая наличието на нарушение 28.
27 The judgment in Schwarz and Gootjes-Schwarz went further in that regard and held that the application of Article 49 EC or Article 18 EC was the responsibility of the national court, although the Court ruled that there had been an infringement of both provisions.
В обобщение, макар и при известна стерилност на понятията по отношение на разграничаването на обхвата на
28In short, although there is a certain amount of conceptual sterility when it comes to differentiating between the scope of the articles on citizenship and the articles on freedom of
26 — Решение по дело Baumbast, посочено в бележка под линия 9.
The cases cited concerned individuals who invoked provisions of Community law against their States of nationality, thereby justifying the application of Article 17 EC,
24 — Решение по дело Gaumain-Cerri, посочено в предходната бележка под линия, точки 32 и 33.
24 — Gaumain-Cerri and Barth (cited in footnote 23), paragraphs 32 and 33.
27 — Решение от 7 септември 2004 г. по дело Trojani (C-456/02, Recueil, стр. I-7573).
26 — Judgment in Baumbast and R (cited in footnote 9).27 — Case C-456/02 Trojani [2004] ECR I-7573.
25 — Заключение на генералния адвокат Tizzano, представено на 2 декември 2003 г. по дело Gaumain-Cerri (решение, посочено в бележка под линия 23).
25 — Opinion of Advocate General Tizzano in Gaumain-Cerri and Barth (cited in footnote 23).
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н RUIZ-JARABO — ДЕЛО C-228/07 от държавитечленки в Учредителните договори през 1992 г.
the Member States inserted into the founding Treaties in 1992.
разпоредбите относно гражданството и тези относно свободното движение, това разграничаване не води до големи практически разлики.
There are two driving forces behind that evolution, which provide criteria for endowing the caselaw with coherence and pragmatic authority: on the one hand, the emergence of the fundamental rights and, on the other, the creation of a democratic identity in the European political community.
В този контекст следва да се обобщят някои съждения, за да се изработи теоретична основа, която да улесни решаването на това дело и да предложи ясни критерии за тези, които предстоят.
In those circumstances, it is appropriate to summarise a number of considerations with a view to formulating a theoretical basis which will enable the resolution of this case and provide clear guidelines for future ones.
Преюдициалното производство съчетава особеностите на конкретен случай с изискванията на съдебна практика, установена за общност от петстотин милиона жители, които изискват както индивидуални, така и универсални отговори.
The preliminary ruling proceedings combine the specific features of a particular case with the requirements of caselaw which has been laid down for a Community of 500 million citizens who seek responses that are both individual and universal.
За тази цел предлагам на Съда методология за нормите в областта на гражданството, която би могла да реши спора на г-н Petersen и да предостави насоки за много от споровете, които ще се породят в Съюза през следващите години.
With that aim in mind, I shall present to the Court a methodology for the provisions on citizenship which will resolve Mr Petersen’s case and provide guidance for many of the cases which will arise in the Union over the coming years.
Движението на свободни граждани в един правов Съюз
The movement of free citizens in a Union governed by the rule of law
В началото понятието за европейско гражданство, както се съдържа в част втора от Договора за ЕО, предоставя на разпоредбите, гарантиращи свободното движение, повече символично, отколкото реално покритие.
At the outset, the concept of citizenship of the Union, as it is framed in Part Two of the EC Treaty, provided a basis for the provisions guaranteeing freedom of movement which was more symbolic than real.
Създаването на процедури за участие в местните демократични процеси или дипломатическата и консулска защита даваха статут, предназначен да бъде ограничен до членове 17—22 ЕО 29.
The cre -ation of procedures for participating in local democratic processes and for diplomatic and consular protection provided a status with a tendency to be confined to Articles 17 EC to 22 EC.
Съдът обаче забелязва, че свободите на движение страдат от сериозни ограничения.
29 However, the Court noticed that the freedoms of movement suffered from serious restrictions.
Тези недостатъци често се изразяват в откровени несправедливости за адресатите на правата, предоставени от общностния правов ред.
Frequently, those shortcomings were reflected in clear injustices for the beneficiaries of the rights conferred by Community law.
Толкова известни дела като Martínez Sala, Baumbast или Carpenter поставят Съда пред трудна дилема: ако приложи стриктно нормите относно свободното движение, би се стигнало до нетърпим резултат за лицата, потърсили правосъдие; ако, обратно, разшири закрилата извън тези свободи,
Such well-known cases as Martínez Sala, Baumbast and R, and Carpenter placed the Court in a difficult situation: if the Court applied strictly the provisions on freedom of movement, it would achieve an outcome that
Съдът предизвиква важна промяна в понятието за гражданство, въведено
The Court has prompted a significant change in the definition of citizenship which
PETERSEN би могъл да разшири обхвата на Договорите в неизвестна посока.
PETERSEN in some cases, where a fundamental right is not at stake but a clear injustice has been committed, a stringent review of proportionality may be carried out.
За да избегне и двете възможности, Съдът прибягва до понятието за гражданство по членове 17 EО и 18 EО с цел да придаде на свободите усъвършенствано съдържание 30.
31That definition calls for the freedoms of movement to be reinterpreted where the individuals who are entitled to those freedoms hold the status conferred in Articles 17 EC and 18 EC.
случаи, когато не е засегнато основно право, но е извършена явна несправедливост, може да се упражни строг контрол за пропорционалност 31.
would be untenable for those seeking justice; however, if the Court increased the protection beyond those freedoms, it would extend the scope of the Treaties towards an uncertain destination.
Това определение задължава да се тълкуват отново свободите на движение, когато техните носители се ползват със статуса, признат в членове 17 EО и 18 EО.
To avoid both possibilities, the Court relied on the concept of citizenship in Articles 17 EC and 18 EC, in order to give the freedoms a more sophisticated subject-matter. 30
По този начин свободното движение на хора се превръща в движение на свободни граждани.
Thus, the free movement of persons becomes the movement of free citizens.
Тази промяна на гледната точка не е незначителна, понеже центърът на вниманието вече е изместен от понятието за движение към индивида.
That change of perspective is not insignificant, because, rather than falling on the concept of movement, the focus of attention has shifted to the individual.
Считам, че тази нова диалектика трябва да се схваща така: понятието за гражданство, което предполага правен статус за индивида, изисква от държавитечленки да обръщат специално внимание на индивидуалното правно положение.
I believe that that new dialectic must be interpreted as follows: the concept of citizenship, which entails a legal status for individuals, means that the Member States must pay particular attention to individual legal situations.
Основните права имат важна роля в изпълнението на тази задача.
The fundamental rights play a vital role in the performance of that task.
Като неразделна част от гражданския статус основните права подсилват правното положение на личността, въвеждайки решително измерение за решаването на делото по същество в конкретния случай.
As an integral part of the status of citizenship, the fundamental rights strengthen the legal position of the individual by introducing a decisive aspect for the purposes of substantive justice in the case concerned.
Представяйки основните си права като правомощия, свързани със свобода, европейският гражданин дава повече легитимност на своите претенции.
Holding their fundamental rights as prerogatives of freedom, citizens of the Union afford their claims greater legitimacy. Moreover,
Докато основните права въвеждат индивидуално измерение, демократичният елемент обръща повече внимание
While the fundamental rights introduce an individual dimension, the democratic element provides greater protection
Действително логиката на дискриминацията може да доведе по парадоксален начин до несправедливи последици.
Indeed, the systematic aim of the principle of nondiscrimination could lead, paradoxically, to unfair outcomes.
Именно това положение цели да избегне Съдът в най-новата си практика.
It is precisely that situation which the Court has sought to avoid in its most recent case-law.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н RUIZ-JARABO — ДЕЛО C-228/07 ство 33.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-228/07 the Union.
В съдебната практика се наблюдава намаляващо надмощие на отговорностите и на задълженията на държавите по произход в полза на отговорностите и на задълженията на приемащите държави 34.
33In caselaw, the importance of the responsibilities and obligations of States of origin is noticeably waning in favour of the responsibilities and obligations of host States. 34 Therefore, a Member State may not deprive a citizen of the Union of his rights on the ground that he does not officially reside on its territory if that individual carries on his personal and professional life inside that State’s borders.
По този начин една държавачленка не може да лиши европейски гражданин от защита, поради това че той формално на условията за принадлежност към една политическа общност.
35Similarly, even though it may become a burden on public funds, States to the conditions for membership of a political community.
Макар свободите на движение да са ограничени до отстраняването на пречките и до забраната на дискриминацията, се предполага, че индивидът, който се премества, принадлежи към общност по произход: държавата, на която е гражданин.
Although the freedoms of movement were restricted to the removal of barriers and the prohibition of discrimination, it was understood that an individual who exercised freedom of movement belonged to a community of origin, in other words, the State of his nationality.
Тази реалност би оправдала сама по себе си отговорността за гражданите да тежи върху съответните им държави, като насърчава по този начин политиките на солидарност да се ограничат до лицата, които допринасят със средства и участват във формирането на държавната структура 32.
That factor alone would be sufficient to justify responsibility for individuals falling on their respective States, thereby giving rise to policies of solidarity which are restricted to those who contribute resources and participate in the structure of the State. 32
33 — Най-представителният пример за този разрив с държавните елементи на демократична привръзка представлява Решението на Съда от 12 септември 2006 г. по дело Испания/Обединено кралство (C-145/04, Recueil, стр.
33 — The most representative example of that break with the elements of the State linked to democracy is supplied by the judgment in Case C-145/04 Spain v United Kingdom [2006] ECR I-7917, which concerned the lawfulness of United Kingdom electoral legislation pursuant to which nationals of third countries with ties of identity in the United Kingdom were entitled to vote in elections to the European Parliament.
Съдът потвърждава законността на тази мярка по общ начин, като постановява, че връзката на гражданина с държавата, на която е гражданин, не изключва други проявни форми на демократично участие в други политически общности.
The Court upheld the lawfulness of that measure in broad terms, finding that the link between an individual and his State of nationality does not exclude other manifestations of democratic participation in other political communities.
В точка 78 от решението Съдът се произнася категорично: „[…] определянето на притежателите на активно и пасивно избирателно право на избори за Европейския парламент е от компетентността на всяка държавачленка при спазване на общностното право; членове 189 ЕО, 190 ЕО, 17 ЕО и 19 ЕО допускат държавитечленки да признават това активно и пасивно избирателно право на някои лица, с които имат тясна връзка, различни от собствените им граждани или от гражданите на Съюза, пребиваващи на тяхна територия.“ Относно състоянието на въпроса на национално равнище, където демократичният процес може да обхване лица, които не са носители на представителен мандат, както и в обратния смисъл, вж. Presno Linera, M.A., El derecho de voto, Tecnos, Madrid, 2003, pp. 155—172.
At paragraph 78 of the judgment, the Court made its position categorically clear: ‘the definition of the persons entitled to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament falls within the competence of each Member State in compliance with Community law, and … Articles 189 EC, 190 EC, 17 EC and 19 EC do not preclude the Member States from granting that right to vote and to stand as a candidate to certain persons who have close links to them, other than their own nationals or citizens of the Union resident in their territory.’
34 — Следва да се отбележи, че Върховният съд на Съединените щати е приел същата идея в продължение на едновековна съдебна практика, особено отчетливо след приемането на 14-ата поправка, чието съдържание, както е добре известно, произтича от Решение по дело Dred Scott c. Sandford (60 U.S. [19 How.] 393 [1856]) и от последвалата го гражданска война, окървавила в периода между 1861 г. и 1865 г. младата федерация от щати. Посочената поправка гласи, че „all persons born or naturalized in the United States, and subject to the jurisdiction thereof, are citizens of the United States and of the State wherein they reside. No State shall make or enforce any law which shall abridge the privileges or immunities of citizens of the United States“.
34 — It is appropriate to point out that the United States Supreme Court took the same approach throughout a century of caselaw, most notably after the adoption of the 14th amendment, which, as is well known, derives its subjectmatter from Dred Scott v Sandford (60 U.S. (19 How.) 393 (1856)) and from the subsequent Civil War which bathed the young Federation of States in blood between 1861 and 1865.
Значимо е, че и днес, почти век и половина след приемането на тази разпоредба, Върховният съд продължава да се бори срещу щатските закони, които поставят условия за пребиваване на лицата, искащи да се ползват от дадено право.
It is significant that even now, nearly a century and a half after the adoption of that provision, the United States Supreme Court is still fighting against State laws which provide that those who seek to enforce a right must satisfy residence requirements.