natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Макар да смята, че Roby Profumi не е изпълнило задължението, предвидено в член 10, параграф 8 от Закон № 713/86, който тя приема за съответстващ на общностното право, тази юрисдикция частично уважа исканията му, като намалява размера на глобата на 5 000 000 ITL.
That court, while taking the view that the obligation under Article 10(8) of Law No 713/86 — which it considers compatible with Community law — had not been met by Roby Profumi, nevertheless partially upheld the appeal by reducing the amount of the fine to ITL 5 000 000.
Roby Profumi подава касационна жалба срещу решението на Tribunale di Parma.
Roby Profumi lodged an appeal on a point of law against the decision of the Tribunale di Parma.
То поддържа по-конкретно, че тази юрисдикция не трябвало да прилага посочената по-горе национална разпоредба, тъй като тя противоречала на член 28 ЕО и на член 7 от Директива 76/768.
It contends, inter alia, that that court should not have applied the aforementioned national provision on the ground that it is contrary to Article 28 EC and Article 7 of Directive 76/768.
Corte suprema di cassazione има съмнения относно съвместимостта на италианската разпоредба с посочените по-горе общностни разпоредби, поради което решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
The Corte suprema di cassazione (Supreme Court of Cassation) (Italy), having doubts as regards the compatibility of the Italian provision with the aforementioned Community law provisions, decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
„[Ч]лен 10, параграф 8 от Закон № 713/86, изменен с член 9, параграф 4 от Законодателен декрет № 126/1997, [в съответствие ли е] с член 28 ЕО и с член 7 от [Директива 76/768?]“
‘Is Article 10(8) of Law No 713/86, as amended by Article 9(4) of Legislative Decree No 126/1997, compatible with Article 28 EC and Article 7 of Directive 76/768?’
На първо място следва да се напомни, че макар съгласно установената съдебна практика да е вярно, че в рамките на производство по постановяване на преюдициално заключение Съдът не може да се произнася по въпроси от вътрешното право на държавитечленки, нито по съобразността на национални разпоредби с общностното право, той все пак може да предостави насоки за тълкуване на общностното право от такова естество, че да позволят на националната юрисдикция да реши спора, с който е сезирана (вж. по-специално Решение от 23 ноември 1989 г. по дело Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, C-150/88, Recueil, стр. 3891, точка 12, както и Решение от 21 септември 2000 г. по дело Borawitz, C-124/99, Recueil, стр. I-7293, точка 17). 12
First, it must be borne in mind that, in accordance with settled caselaw, although in a reference for a preliminary ruling the Court cannot give a ruling either on questions which fall within the national law of the Member States or on the compatibility of national provisions with Community law, it can, however, supply a ruling on the interpretation of Community law so as to enable the national court to decide the case before it (see, inter alia, Case C-150/88 Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711 [1989] ECR 3891, paragraph 12, and Case C-124/99 Borawitz [2000] ECR I-7293, paragraph 17). 12
Поради това следва да се приеме, че с поставения въпрос препращащата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 28 ЕО и член 7 от Директива 76/768 допускат национална разпоредба, която предвижда задължение за вносителя на козметични продукти да съобщава на Министерство на
It must also be remembered that, in the question referred, the national court is asking, in essence, whether Article 28 EC and Article 7 of Directive 76/768 preclude a national provision which requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region, inter alia, the name or corporate
ROBY PROFUMI здравеопазването и на областната управа по-специално наименованието или фирмата на предприятието, неговото седалище и това на производствената единица, както и пълния и подробен списък на използваните вещества и на веществата, съдържащи се в посочените продукти.
ROBY PROFUMI name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant and a full and detailed list of the substances used and contained in those products.
На второ място следва да се припомни също, че Директива 76/768 хармонизира по изчерпателен начин националните правила за опаковане и етикетиране на козметични продукти (вж. по-специално Решение от 28 януари 1999 г. по дело Unilever, C-77/97, Recueil, стр.
Secondly, it must also be borne in mind that Directive 76/768 provided exhaustively for the harmonisation of national rules on the packaging and labelling of cosmetic products (see, inter alia, Case C-77/97 Unilever [1999] ECR I-431, paragraph 24; Case C-220/98 Estée Lauder [2000] ECR I-117, paragraph 23, and Case C-99/01 Linhart and Biffl [2002] ECR I-9375, paragraph 17).
Както Съдът вече е постановил обаче, когато определен въпрос е предмет на хармонизация на общностно равнище, съответните национални мерки трябва да се разглеждат с оглед на предписанията на мярката за хармонизация, а не с оглед на разпоредбите на Договора за ЕО (вж. в този смисъл Решение по дело Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, посочено по-горе, точка 28, Решение от 12 октомври 1993 г. по дело Vanacker и Lesage, C-37/92, Recueil, стр. I-4947, точка 9, както и Решение от 13 декември 2001 г. по дело DaimlerChrysler, C-324/99, Recueil, стр. I-9897, точка 32). 15
As the Court has already held, when the question referred concerns harmonisation at Community level, the national measures relating thereto must be assessed in the light of the provisions of that harmonising measure and not those of the EC Treaty (see, to that effect, Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, paragraph 28; Case C-37/92 Vanacker and Lesage [1993] ECR I-4947, paragraph 9, and Case C-324/99 Daimler-Chrysler [2001] ECR I-9897, paragraph 32). 15
От посоченото следва, че за да отговори на преюдициалния въпрос, Съдът трябва да се ограничи до тълкуването на Директива 76/768.
It follows that, in order to reply to the question referred, the Court must restrict itself to the interpretation of Directive 76/768.
Отговор на Съда
Reply of the Court
Действително, както е видно от второто и третото съображение на Директива 76/768, като смята, че разликите между националните разпоредби относно козметичните продукти задължават производителите да променят продукцията си съобразно предназначението ѝ за една или друга държавачленка и че тези разлики възпрепятстват свободното движение на посочените продукти, общностният законодател все пак приема, че въпросните национални разпоредби целят защита на общественото здраве и че следователно общностната хармонизация в тази област трябва да се ръководи от същата цел. Последващите изменения на Директива 76/768 се ръководят от същите съображения (вж.
As is clear from the second and third recitals in the preamble to Directive 76/768, the Community legislature, although finding that the differences between national laws on cosmetic products obliged Community cosmetic producers to vary their production according to the Member State for which the products were intended and that those differences impeded free movement of those products, concluded that those national provisions had the aim of safeguarding public health and that, consequently, Community harmonisation in that area must pursue the same objective.
Решение по дело Schwarzkopf, посочено по-горе, точка 28).
The amendments subsequently made to Directive 76/768 were guided by those same considerations (see Schwarzkopf, paragraph 28).
Едно от предвидените в Директива 76/768 правила е и задължението, посочено в член 7, параграф 1, според което държавитечленки не могат да отказват, забраняват или ограничават достъпа до пазара на козметични продукти, съобразени с разпоредбите на настоящата директива и приложенията ѝ.
The rules laid down by Directive 76/768 include the obligation, laid down in Article 7(1), on Member States not to refuse, prohibit or restrict the marketing of any cosmetic products which comply with the requirements of that directive and the annexes thereto.
Тази разпоредба, включена в директива, чиято цел — както е видно по-специ-ално от второто и третото ѝ съображение — по-конкретно е да гарантира свободната търговия с козметични продукти, цели също така закрила на здравето на хората по смисъла на член 30 ЕО (вж. в този смисъл Решение по дело Estée Lauder, посочено по-горе, точка 25).
That provision, which is incorporated in a directive primarily designed (according to, in particular, the second and third recitals in its preamble) to ensure freedom of trade in cosmetic products, also seeks to protect human health, within the meaning of Article 30 EC (see, to that effect, Estée Lauder, paragraph 25).
Мерките, които държавитечленки следва да приемат с оглед на въвеждането на член 7, параграф 3 от Директива 76/768, трябва все пак да са приети при спазване на принципа на пропорционалност (вж. в този смисъл Решение по дело Unilever, посочено по-горе, точка 27, Решение по дело Estée Lauder, посочено по-горе, точка 26, както и Решение по дело Linhart и Biffl, посочено по-горе, точка 26).
The measures which the Member States are required to take for the implementation of Article 7(3) of Directive 76/768 must however be consistent with the principle of proportionality (see, to that effect, Unilever, paragraph 27; Estée Lauder, paragraph 26, and Linhart and Biffl, paragraph 26).
В конкретния случай, в главното производство, от националното законодателство е видно, че вносителите на козметични продукти трябва да съобщават на властите, отговарящи за защитата на здравето и живота на хората, наименованието или фирмата на производителя, неговото седалище и това на производствената единица, както и пълен и подробен списък на веществата, съдържащи се в пуснатия в продажба продукт.
In this instance, in the case in the main proceedings, it is clear from the national legislation that importers of cosmetic products are required to communicate to the authorities responsible for protection of health and life of humans the name or corporate name of the manufacturer, its registered office and that of the manufacturing plant and a full and detailed list of the substances contained in the product being marketed.
Това задължение за съобщаване позволява на компетентните власти при възникването на проблеми да предоставят възможно най-бързо на медицинските служби необходимата информация с оглед на бързо и подходящо лечение.
That obligation to provide information allows the competent authorities, in the event of difficulties, to send to the medical services as quickly as possible the necessary information for prompt and appropriate treatment.
Подобно задължение за съобщаване е пропорционално на целта за защита на здравето на хората, залегнала в член 7, параграф 3 от Директива 76/768, доколкото то гарантира, че компетентните национални власти ще имат на разположение подробна информация относно разглеждания продукт.
Such an obligation to provide information is proportionate to the objective of protecting human health, contained in Article 7(3) of Directive 76/768, since it ensures that the competent national authorities have at their disposal detailed information on the relevant product.
Действително, подходящо лечение може да се предпише само в зависимост от тази информация.
It is only on the basis of that information that appropriate treatment can be prescribed.
С оглед на изложените по-горе съображения следва да се отговори, че член 7 от Директива 76/768 допуска национална разпоредба, която в интерес на бързо и подходящо медицинско лечение при възникване на проблеми задължава вносителя на козметични продукти да съобщава на Министерство на здравеопазването и на областната управа наименованието или фирмата на предприятието, неговото седалище и това на производствената единица, както и пълния и подробен списък на използваните вещества и на веществата, съдържащи се в посочените продукти.
Having regard to the foregoing, the reply must be that Article 7 of Directive 76/768 does not preclude a national provision which, in the interests of prompt and appropriate medical treatment in the event of difficulties, requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region the name or the corporate name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant, and a full and detailed list of the substances used and the substances contained in those products.
Член 7 от Директива 76/768/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 година относно сближаването на законодателствата на държавитечленки, свързани с козметични продукти, изменена с Директива 93/35/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г., допуска национална разпоредба, която в интерес на бързо и подходящо медицинско лечение при възникване на проблеми задължава вносителя на козметични продукти да съобщава на Министерство на здравеопазването и на областната управа наименованието или фирмата на предприятието, неговото седалище и това на производствената единица, както и пълния и подробен списък на използваните вещества и на веществата, съдържащи се в посочените продукти.
Article 7 of Council Directive 76/768/EEC of 27 July 1976 on the approximation of the laws of the Member States relating to cosmetic products, as amended by Council Directive 93/35/EEC of 14 June 1993, does not preclude a national provision which, in the interests of prompt and appropriate medical treatment in the event of difficulties, requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region the name or the corporate name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant, and a full and detailed list of the substances used and the substances contained in those products.
The Queen, по искане на:Ezgi Payir и др.
The Queen, on the application of:Ezgi Payir and Others v Secretary of State for the Home Department
(Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) „Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Свободно движение на работници — Решение 1/80 на Съвета по асоцииране — Член 6, параграф 1, първо тире — Работник на редовния пазар на труда — Разрешение за влизане в качеството на студент или на лице „au pair“ — Отражение върху правото на пребиваване“
(EEC-Turkey Association Agreement — Freedom of movement for workers — Decision No 1/80 of the Association Council — First indent of Article 6(1) — Worker duly registered as belonging to the labour force — Leave to enter as a student or as an au pair — Effect on the right to remain)
Заключение на генералния адвокат г-жа J. Kokott, представено на 18 юли 2007 г. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Kokott delivered on 18 July 2007 . . . . . Judgment of the Court (Third Chamber), 24 January 2008 . . . . . . .
Международни споразумения — Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Свободно движение на хора — Работници — Право на турските граждани на продължаване на срока на действие на разрешението за пребиваване
International agreements — EEC-Turkey Association Agreement — Freedom of movement for persons — Workers — Right of Turkish nationals to an extension of their leave to remain
(член 6, параграф 1 от Решение 1/80 на Съвета по асоцииране между ЕИО и Турция)
(EEC-Turkey Association Council Decision No 1/80, Art. 6(1))
РЕЗЮМЕ — ДЕЛО C-294/06 параграф 1 от Решение 1/80, те не могат да бъдат лишени от преимуществото на правата, които тази разпоредба им предоставя по постепенен начин, в зависимост от продължителността на упражняване на тяхната дейност като заети лица.
SUMMARY — CASE C-294/06 in the three indents of Article 6(1) of Decision No 1/80, they cannot be deprived of the rights which that provision progressively grants them on the basis of the duration of their paid employment.
Обстоятелството, че на турски гражданин е било разрешено влизане на територията на държавачленка в качеството на лице „au pair“ или на студент, не може да го лиши от качеството „работник“ и да му попречи да принадлежи към „редовния пазар на труда“ на тази държавачленка по смисъла на член 6, параграф 1 от Решение 1/80 на Съвета по асоцииране между ЕИО и Турция.
The fact that a Turkish national was granted leave to enter the territory of a Member State as an au pair or as a student cannot deprive him of the status of ‘worker’ and prevent him from being regarded as ‘duly registered as belonging to the labour force’ of that Member State within the meaning of Article 6(1) of Decision No 1/80 of the EEC-Turkey Association Council.
Следователно това обстоятелство не може да попречи на този гражданин да се позове на тази разпоредба, за да получи подновяване на своето разрешително за работа и да се ползва от свързаното с него право на пребиваване.
Accordingly, that fact cannot prevent that national from being able to rely on that provision for the purposes of obtaining renewed permission to work and a corollary right of residence.
Всъщност при проверката дали турските граждани отговарят на условията по член 6, параграф 1 от разглежданото решение не се взема предвид целта, с която на заинтересованите лица е разрешено влизане на територията на съответната държавачленка, тъй като този член не поставя признаването на предоставените от него права на турските работници в зависимост от никакво условие относно основанието, на което първоначално са им предоставени право на влизане, право на труд и право на пребиваване.
In order to determine whether Turkish nationals meet the conditions laid down in Article 6(1) of the decision in question, no account is to be taken of the aim pursued in permitting the persons concerned to enter the Member State in question, since that article does not make recognition of the rights which it confers on Turkish workers subject to any condition connected with the reason for which the right to enter, work or reside was initially granted.
При тези обстоятелства не може да се поддържа, че студент или лице „au pair“ биха могли да заобиколят законодателството на приемащата държавачленка, за да получат постепенно неограничено право на достъп до пазара на труда на последната, щом те единствено упражняват право, което е изрично предвидено в Решение 1/80.
In those circumstances, it cannot be accepted that a student or au pair could circumvent the legislation of the host Member State, in order progressively to obtain an unlimited right of access to the labour market of that State, since they are merely exercising a right expressly provided for in Decision No 1/80.
Различно би било положението само ако последните са получили чрез измама право на влизане на територията на държавачленка, като лъжливо претендират, че имат намерение да следват или да упражняват дейност като лице „au pair“.
It would only be otherwise if they had fraudulently obtained a right of entry into the territory of a Member State by falsely claiming that they intended to study or act as an au pair.
Обратно, щом действителността на тяхното намерение се потвърди с ефективно посещаване на учебен курс или с упражняване на дейност като лице „au pair“, със законно получаване на работа в приемащата държавачленка и с изпълнение на необходимите условия по член 6, параграф 1 от разглежданото решение, заинтересованите лица могат да се позоват изцяло на правата, които тази разпоредба им предоставя.
On the contrary, provided that (i) the genuineness of their intention is confirmed by their actual pursuit of a course of studies or by acting as an au pair, (ii) they obtain work lawfully in the host Member State, and (iii) they satisfy the conditions laid down in Article 6(1) of the decision in question, the persons concerned can fully rely on the rights which that provision confers upon them.
Ако тези турски граждани успеят със своите качества да изпълнят предвидените условия в трите тирета на член 6,
If those Turkish nationals succeed, objectively, in fulfilling the conditions laid down
II — Правна уредба
KOKOTTdelivered on 18 July 2007
A — Общностна правна уредба
I — Introduction
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА KOKOTT — ДЕЛO C-294/06
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-294/06
В този смисъл Съветът по асоцииране приема Решение 1/80 от 19 септември 1980 г.
The Association Council accordingly adopted Decision No 1/80 of 19 September 1980 on the development of the Association. 3
— да се ползва със свободен достъп до всяка дейност като наето лице по свой избор в същата държавачленка след четири години легална заетост в тази държава-членка“. [неофициален превод]
— shall enjoy free access in that Member State to any paid employment of his choice, after four years of legal employment.’
Член 6, параграф 1 от Решение 1/80 предвижда:
Article 6(1) of Decision No 1/80 provides:
Б — Национална правна уредба
B — National law
Релевантните разпоредби за влизане в страната на лица „au pair“, съответно на студенти, се съдържат в House of Commons Paper 395 (наричан по-нататък „HC 395“).
The relevant provisions on entry for au pairs and students may be found in the Immigration Rules, House of Commons Paper 395 (‘HC 395’).
— на подновяване на разрешителното му за работа от неговия работодател, ако е нает на работа, след една година легална заетост в тази държавачленка,
— shall be entitled in that Member State, after three years of legal employment and subject to the priority to be given to workers of Member States of the Community, to respond to another offer of employment, with an employer of his choice, made under normal conditions and registered with the employment services of that State, for the same occupation;
„Споразумение за асоцииране и протоколи между ЕИО и Турция, както и други основни документи“, Люксембург 1992 г.
It is available in EEC-Turkey Association Agreement and Protocols and Other Basic Texts, Office for Official Publications of the European Communities, Brussels 1992.
Влизането в страната на лица „au pair“ е регламентирано в разпоредбите на № 88—93 от HC 395.
The entry of au pairs is governed by Rules 88 to 93 of HC 395.
В разпоредбата на № 88 работно място „au pair“ е дефинирано като договор, въз основа на който лице на възраст между 17 и 27 години идва в Обединеното кралство, за да изучава английски език.
Rule 88 defines an au pair placement as an arrangement whereby a person aged from 17 to 27 comes to the United Kingdom for the purpose of leaning the English language.
Съгласно този текст лицето „au pair“ живее през определен период като член на англоговорящо семейство, където се ползва от подходящи възможности за обучение, и работи в домакинството на семейството наймного до пет часа дневно срещу подходящо възнаграждение, като разполага с ежеседмична двудневна почивка.
An au pair lives for a time as a member of an Englishspeaking family with appropriate opportunities for study and helps in the family’s home for a maximum of five hours a day, with two free days a week, for a reasonable allowance.
Лицето, което моли за разрешение за влизане в Обединеното кралство в качеството на младеж, нает като „au pair“, трябва да не възнамерява съгласно разпоредбата на № 89 да пребивава в Обединеното кралство повече от 2 години, а напротив — да възнамерява да напусне Обединеното кралство с приключване на своето пребиваване в качеството на младеж, нает като „au pair“.
A person seeking leave to enter the United Kingdom as an au pair may not, under Rule 89, inter alia intend to stay in the United Kingdom for more than two years as an au pair, and must intend to leave the United Kingdom on completion of the stay as an au pair.
към глава 3 от Immigrations Directorate’s Instructions (Указания на дирекцията по имиграцията) са регламентирани допълнителни подробности.
Paragraph 4 of the Immigration Directorate’s Instructions.