natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Като твърдя това, аз приемам, че този принцип може да се приложи (както вертикално, така и хори-
In so saying, I accept that such a principle can apply (both vertically and horizontally) to the extent that it
86 — Вж. изложеното в точки 69—76 по-горе.
86 — See the discussion at points 69 to 76 above.
Считам, че дело Mangold е било такъв случай.
On my reading, Mangold was such a case.
87 — Вж. точка 136 от неговото заключение по дело Palacios de la Villa, посочено в бележка под линия 20.
87 — At point 136 of his Opinion in Palacios de la Villa, cited in footnote 20.
BARTSCH за дерогация, а оттам и в рамките на свободата на преценка, предоставена на държаватачленка 88.
88 general principle of equality, and specific -ally equal treatment irrespective of age, operating through the directive will apply to ‘all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies, in relation to … (c) employment and working conditions, including … pay’.
Съгласна съм и с Обединеното кралство, че не е уместно да се очаква от частния работодател да упражни, без общи насоки, социалния и политически избор, който лежи в основата на дерогацията, предвидена в член 6, параграф 1.
I also agree with the United Kingdom that it is not appropriate to expect a private employer to make, without guidance, the social and policy choices that lie behind the Article 6(1) derogation.
Изрично на държаватачленка е предоставено да упражни този избор и да понесе отговорността за него.
It is explicitly for the Member State to make those choices and to bear the responsibility for them.
Изборът, направен от държавитечленки при транспонирането на Директивата, следва да се оценява на тази основа.
The choices that Member States have made in implementing that directive will fall to be assessed against that background.
Бързам да добавя, че от момента, в който държавачленка е имплементирала Директива 2000/78, както приетите в законодателството на държаватачленка разпоредби, така и прилагането от индивидуалния работодател на тези разпоредби в частноправните му отношения с неговите работници или служители стават предмет на съдебен контрол от националните юрисдикции и, ако е необходимо, от този Съд.
I add immediately that, once a Member State has implemented Directive 2000/78, both the rules that the Member State puts in place through its legislation and an individual employer’s application of those rules within his private law arrangements with his employees will be subject to judicial control by the national courts and, as appropriate, by this Court.
Член 3, параграф 1 от Директива 2000/78 безспорно установява, че общият
Article 3(1) of Directive 2000/78 makes it clear beyond doubt that the
В съответствие с гореизложеното предлагам (ако е необходимо) Съдът да отговори на втория въпрос на националната юрисдикция, че общият принцип за равенство, и по-специално равно
Accordingly, I suggest that (if necessary) the Court should rule in answer to the second question referred by the national court that the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age,
Решение по дело Mangold, посочено в бележка под линия 2, точка 63 и Решение по дело Palacios de la Villa, посочено в бележка под линия 20, точка 68.
88 — Member States ‘unarguably enjoy broad discretion in their choice of the measures capable of attaining their object -ives in the field of social and employment policy’: see Mangold, cited in footnote 2, paragraph 63, and Palacios de la Villa, cited in footnote 20, paragraph 68.
В Решение по дело Mangold Съдът е приел, че разглежданите мерки не отговарят на изискването за пропорционалност (точка 65).
In Mangold, the Court concluded that the measures in question failed the proportionality test (paragraph 65).
В Решение по дело Palacios de la Villa обаче Съдът приема, че не е необосновано властите на държавачленка да считат, че оспорваната мярка може да бъде необходима и подходяща (точка 72).
In Palacios de la Villa, however, it considered that the national authorities were not unreasonable in taking the view that the contested measure might be necessary and appropriate (paragraph 72).
89 — За Германия това е станало на 2 декември 2006 г.: вж. точка 12.
89 — For Germany, that happened on 2 December 2006: see point 12.
SHARPSTON — ДЕЛO C-427/06 третиране независимо от възрастта?
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 of age?
От друга страна, какво е целял да обхване общностният законодател с формулирането на принципа за равно третиране независимо от възрастта в Директива 2000/78?
On the other, what did the Community legislator intend to cover by the principle of equal treatment irrespective of age formulated in Directive 2000/78?
третиране независимо от възрастта, не може да се прилага в отношението между частни работодатели, от една страна, и техните активни или пенсионирани работници или служители или преживелите ги лица, от друга страна, като основание за оспорване на частноправна разпоредба, която не е била приета с оглед на изпълнението на задължение по общностното право или възползването от позволена от него дерогация, и когато няма друга материалноправна разпоредба на общностното право, приложима на друго основание.
cannot be applied between private employers on the one hand and their employees or pensioners and their survivors on the other as a ground for challenging a rule of private law that was not enacted in order to implement a Community law obligation or take advantage of a permissible derogation under Community law, and where there is no substantive rule of Community law that is otherwise applicable.
Запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали разпоредба като клаузата за разлика във възрастта в пенсионна схема на предприятие попада в приложното поле на общия принцип за равенство, и по-специално равно третиране независимо от възрастта.
The referring court essentially asks whether a provision such as an age-gap clause in an occupational pension scheme falls within the scope of the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age.
Възможни са два подхода за анализиране на този въпрос.
There are two possible approaches to the analysis of that question.
От една страна, какви форми на дискриминация, основана на възраст, се обхващат от общия принцип за равенство, и по-специално равно
On the one hand, what types of age-related discrimination are covered by the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective
Първият въпрос е дали общият принцип обхваща както относително определената, така и абсолютно определената възраст.
The first issue is whether the general principle covers relative as well as absolute ages.
Отговорът на този въпрос зависи от това какво се разбира под „дискриминация, основана на относително определена възраст“.
The answer to that question depends on what is understood under ‘discrimination on grounds of relative age’.
Терминът би могъл да се разбира като обхващащ само по-малко благоприятно третиране на А (физическо лице), поради това че е с определен брой години по-възрастно (или по-младо) от Б (друго физическо лице) или В (група физически лица).
The term might be taken to cover only less favourable treatment of A (an individual) because he is a particular number of years older (or younger) that B (another individual) or C (a group of individuals).
В по-широк смисъл терминът би могъл също да се разбира като обхващащ по-малко благоприятно третиране на Г и Д (двойка физически лица, взети заедно), поради това че разликата във възрастта между тях като двойка е по-голяма или по-малка от разликата във възрастта между други подобни двойки физически лица (Е и Ж, З и И, и т.н.).
More broadly, it might also be taken to cover less favourable treatment of E and F (a pair of individuals, taken together) because the age difference between them as a pair is greater or less than the age difference between other comparable pairs of individuals (G and H, I and J, and so on).
BARTSCH на възрастов критерий (разлика във възрастта повече от 15 години) за определяне правото на пенсия.
BARTSCH from application of an age-related criter- ion (an age-gap of more than 15 years) to determine pension entitlement.
Г-жа Bartsch е неблагоприятно засегната от това, че не получава пенсия.
Mrs Bartsch is adversely affected by not receiving the pension.
Личната автономия 90на г-н Bartsch е неблагоприятно засегната от невъзможността да вземе подходящи мерки за обезпечаване на съпругата си след своята смърт и от санкциониране упражняването на свободата му да си избере съпруга, която е по-млада от него с повече от 15 години.
The personal autonomy 90of Mr Bartsch has been adversely affected by the inability to make proper provision for his spouse after his death, and by penalising the exercise of his freedom to choose a spouse who is more than 15 years his junior.
Според мен дискриминацията, основана на относително определена възраст, обхваща и двете посочени ситуации.
In my view, discrimination on grounds of relative age encompasses both those situations.
И при двете възрастта е възприета за критерий, обосноваващ различно неблагоприятно третиране, и не виждам правдоподобна причина за разграничаване между тях.
Both make use of age as the criterion justifying differential adverse treatment and I cannot see a plausible reason for distinguishing between them.
Същата логика ме води до заключението, че няма причина за изключването на дискриминацията, основана на относително определена възраст, от приложното поле на общия принцип за равенство, и по-специално равно третиране независимо от възрастта.
The same logic leads me to the conclusion that there is no reason to exclude discrimination based on relative ages from the scope of the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age.
Макар и изразена в относителни, вместо в абсолютни граници, възрастта на лицето остава в основата на решението, което има неблагоприятни последици за него.
A person’s age, albeit expressed in relative rather than absolute terms, is still the basis for the decision which has an adverse effect on them.
Прилагането по аналогия на съдебната практика на Съда за пряката дискриминация, основана на различията в пола, би довело до заключението, че тъй като пряката дискриминация не може да бъде обективно оправдана (вж. например Решение по дело Dekker) 91, всяко трети- ране, което създава пряко разграничение, основано на възраст, е забранено.
An application by analogy of the Court’s caselaw on direct discrimination based on sex would lead to the conclusion that, since direct discrimination cannot be objectively justified (see, for example, Dekker), 91all treatment that differentiates directly on grounds of age is prohibited.
Въпреки това общностният законодател изглежда ясно е предвидил в Директива 2000/78, че някои категории такова третиране би трябвало да могат да бъдат обективно оправдани 92.
Nevertheless, the Community legislator appears clearly to have envisaged, in Directive 2000/78, that certain categories of such treatment should be capable of objective justification.
Това според мен потвърждава анализа, който изложих по повод отговора на втория въпрос.
92 That, to my mind, reinforces the analysis that I have put forward in respect of the answer to question 2.
90 — За важността на правото на избор за личната автономия вж. заключението на генералния адвокат Poiares Madurо, представено по дело Coleman, посочено в бележка под линия 43, точки 9—11, както и посочените в бележките под линия към тях произведения.
90 — On the importance of choice for personal autonomy, see the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Coleman, cited in footnote 43, points 9 to 11, and the works cited in the footnotes thereto.
Този подход отговаря и на въпроса дали единствено дискриминацията, породена от клаузата за разлика във възрастта, която засяга починалия работник или служител, се обхваща от забраната, или дискриминацията, която засяга преживелия съпруг (в този случай г-жа Bartsch), също се покрива.
This approach also resolves the issue as to whether only discrimination arising from the age-gap clause that affects the deceased employee falls under the prohibition, or whether discrimination affecting the surviving spouse (in this case, Mrs Bartsch) is also caught.
Дискриминацията (в сравнение с други двойки, при които разликата във възрастта не е толкова голяма) произтича от общите им характеристики и е явно свързана с възрастта.
The discrimination (as compared with couples who are closer to each other in age) derives from their combined characteristics and is clearly agerelated.
Очевидно е, че г-жа Bartsch, която е с повече от 15 години по-млада от починалия си съпруг, е третирана по-малко благоприятно, отколкото би била, ако беше в подобна ситуация (а именно вдовица), но бе по-млада от починалия си съпруг с по-малко от 15 години.
It is evident that someone like Mrs Bartsch, who is more than 15 years younger than her deceased spouse, is being treated less favourably than she would be if she were in a comparable situation (namely, a widow) but were less than 15 years younger than her deceased spouse.
Неблагоприятната последица произтича пряко от прилагането
Such treatment is directly discriminatory as between different categor- ies of widows of employees in respect of receipt of, or exclusion from, pension rights.
92 — Вж. точки 109 и 110 по-долу.
The adverse result follows straightforwardly
Анализ въз основа на Директива 2000/78 същите аргументи, които бяха приложени в анализа съгласно общия принцип.
Analysis under Directive 2000/78 the general principle.
Те се потвърждават от редица специфични характеристики на Директивата.
They are confirmed by a number of specific characteristics of the directive.
Съгласно член 3, параграф 1 Директивата се прилага „към всички лица от публичния и частния сектор, включително публични органи, във връзка с […] в) условия за наемане и условия на труд, включително […] заплащане“.
Article 3(1) applies the directive to ‘all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies, in relation to … (c) employment and working conditions, including … pay’.
Според постоянната съдебна практика наследствената пенсия попада в обхвата на понятието за „заплащане“ по смисъла на член 141 ЕО като придобивка, произтичаща от трудовото правоотношение на починалия съпруг 93.
According to established caselaw, a survivor’s pension falls within the concept of ‘pay’ under Article 141 EC as a benefit deriving from the deceased spouse’s employment relationship. 93
Трудовият договор е създал трудово правоотношение между г-н Bartsch и BSH.
The contract of employment created an employment relationship between Mr Bartsch and BSH.
Наследствената пенсия е „заплащане“ по смисъла на член 141 ЕО и следователно е „заплащане“ за целите на член 3, параграф 1 от Директива 2000/78.
The survivors’ pension is ‘pay’ under Article 141 EC and therefore ‘pay’ for the purposes of Article 3(1) of Directive 2000/78.
След изтичане на срока за транспониране на Директива 2000/78 валидността на клаузата за разлика във възрастта ще трябва следователно да бъде преценявана съгласно предвиденото в Директивата.
After the expiry of the period for transposing Directive 2000/78, the validity of the age-gap clause would therefore fall to be assessed under the directive.
Първо, от съображение 25 става ясно, че дискриминацията, основана на възраст, по смисъла на Директивата е широко понятие.
First, recital 25 makes it clear that age discrimination within the meaning of the Directive is a broad concept.
Това е в съответствие и с общоприетите принципи за тълкуване, съгласно които понятието за дискриминация, формулирано в член 2, следва да се тълкува разширително, докато условията за оправдаване и дерогациите по член 2, параграф 2, буква б), подточка i) и по член 6 следва да се тълкуват стеснително.
That is also consistent with standard principles of interpretation, which dictate that the concept of discrimination in Article 2 should be read broadly, while the justifications and derogations under Article 2(2)(b)(i) and under Article 6 should be construed narrowly.
Да се приеме, че член 2 се прилага само по отношение на абсолютно определената възраст („работодателят третира петдесетгодишно лице по-малко благоприятно от четиридесетгодишно лице“), би означавало принципът, формулиран в този член, да се тълкува стеснително.
To read Article 2 as applying only to absolute ages (‘the employer treats a 50-year-old less favourably than a 40-year-old’), would be to interpret the principle in that article narrowly.
Не така е тълкувал Съдът дискриминация, основана на различията в пола 94, или някоя основна свобода, предвидена в Договора.
That is not the way in which the Court has interpreted sex discrimination, 94or any fundamental Treaty-based freedom.
Що се отнася до въпроса какви форми на дискриминация, основана на възраст, се обхващат, струва ми се, че съгласно Директивата са приложими
It seems to me that, as regards the question what types of age-related discrimination are covered, the same arguments apply under the directive as applied in the analysis under
I-2143, точки 17—20) и Решение от 27 април 2006 г. по дело Richards (С-423/04, Recueil, стр. I-3585, точка 24).
See Case C-13/94 P. v S. [1996] ECR I-2143, paragraphs 17 to 20, and Case C-423/04 Richards [2006] ECR I-3585, paragraph 24.
BARTSCH на член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2000/78 97по отношение както на г-н Bartsch, така и на преживялата го съпруга г-жа Bartsch.
BARTSCH ive 2000/78, 97 in respect of both Mr Bartsch and the survivor, Mrs Bartsch.
Не трябва обаче да се забравя, че към момента на настъпване на релевантните факти срокът за транспониране на Директива 2000/78 в националното право все още не е бил изтекъл за Германия.
It must, however, be remembered that at the material time the period for transposing that dir -ective into national law in Germany had not yet expired.
Второ, както посочва Комисията, да се приеме, че член 2 се прилага само по отношение на абсолютно определената възраст, би означавало да се улесни заобикалянето на забраната за дискриминация, която той съдържа.
Secondly, as the Commission observes, reading Article 2 as applying only to absolute ages would make it easier to evade the pro -hibition on discrimination that it contains.
Един находчив работодател би могъл да заобиколи забраната, като преформулира съществуващите дискриминационни практики по-скоро в относителни възрастови граници, отколкото в абсолютни възрастови граници.
An astute employer might get round the prohibition by recasting his existing discriminatory practices in terms of relative, rather than absolute, ages.
Затова считам, че Директивата забранява дискриминация, основана както на абсолютно определена, така и на относително определена възраст.
I therefore read the directive as prohibiting discrimination based both on absolute and relative age.
В анализа ми на общия принцип съм посочила, че „дискриминация, основана на относително определена възраст“ покрива както дискриминационно третиране на починалия работник или служител, така и дискри- минационно третиране, което засяга преживялото лице 95.
In my analysis of the general principle, I have suggested that ‘discrimination on grounds of relative age’ would cover both discriminatory treatment affecting the deceased employee and discriminatory treatment affecting the survivor.
Не мога да приема, че принципът, формулиран в член 2 от Директива 2000/78, който има за цел да „въведе в действие“ принципа за равно третиране 96, следва в това отношение да се тълкува по-тясно от общия принцип.
95I cannot conceive that the principle contained in Article 2 of Directive 2000/78, which is intended to ‘put into effect’ the principle of equal treatment, 96is to be construed more narrowly in this respect than that general principle.
Запитващата юрисдикция иска да се установи дали ако разпоредба като клаузата за разлика във възрастта поражда различно третиране, тази дискриминация може да бъде оправдана от обстоятелството, че работодателят има интерес да ограничава рисковете, поети от доброволните пенсионни схеми (и целта му да направи тези рискове по-определяеми в количествено отношение) 98.
The referring court asks whether, if a provision like the age-gap clause gives rise to differential treatment, that discrimination can be justified by the employer’s interest in limiting risks assumed by voluntary pension schemes (and his desire to make those risks more quantifiable).
Струва ми се обаче, че след като рискът е веднъж определен в количествено отношение, той вече не е „риск“, а предвидимо задължение, за което могат да се вземат мерки.
98However, it seems to me that, once a risk is quantified, it is no longer a ‘risk’ but a foreseeable obligation for which provision can be made.
Ясно е също, че актюерският анализ ще определи в количествено отношение задълженията, които биха могли да възникнат от случаи на „разлики във възрастта“.
It also seems clear that actuarial analysis will quantify the obligations likely to arise as a result of ‘age gaps’.
Поради това продължавам изложението си на основата, че запитващата юрисдикция пита
I therefore proceed on the basis that the referring court essentially wishes to know whether discrimination can be justified by the employer’s interest in placing an overall
Поради това изхождам от принципа, че клауза за разлика във възрастта, като тази в производство пред националната юрисдикция, може да доведе до пряка дискриминация по смисъла
I therefore proceed upon the basis that an age-gap clause such as that at issue in the proceedings before the national court is capable of constituting direct discrimination for the purposes of Article 2(2)(a) of Direct-
97 — Съгласно тази разпоредба проява пряка дискриминация има, „когато едно лице е, било е, или би било третирано по-малко благоприятно от друго в сравнима ситуация“ въз основа, inter alia, на възраст. Непряката дискриминация е дефинирана в член 2, параграф 2, буква б). Вж. точка 109.
97 — Under this provision, direct discrimination is taken to occur ‘where one person is treated less favourably than another is, has been or would be treated in a comparable situation’ on grounds, inter alia, of age.
95 — Вж. точка 98.96 — Член 1 от Директива 2000/78.
95 — See point 98.96 — Article 1 of Directive 2000/78.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-ЖА Е. SHARPSTON — ДЕЛO C-427/06 по същество дали дискриминация може да бъде оправдана с интереса на работодателя да въведе общо ограничение на разходите, които понася доброволната пенсионна схема.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 limitation on the costs borne by a voluntary pension scheme.
На пръв поглед изглежда, че би могло да се приеме (a contrario), че дискриминацията, която попада в приложното поле на член 2, параграф 2, буква а), не може да бъде обективно оправдана.
is satisfied, no indirect discrimination shall be taken to have occurred (otherwise, it has). At first sight, that would appear to suggest (a contrario) that discrimination falling within Article 2(2)(a) is not capable of objective justification.
Очевидно обаче съществува припокриване между условията на член 2, параграф 2, буква б) и (широката) формулировка на посочените в член 6 възможности за оправдаване по обективни причини на дискриминацията, основана на възраст.
There is, however, obviously an overlap between the terms of Article 2(2)(b) and the framing of the (extensive) justification on objective grounds for age discrimination that is set out in Article 6.
Директива 2000/78 предоставя подходяща рамка за анализиране на този въпрос.
Directive 2000/78 provides a convenient analytical framework for approaching this question.
Ако фактите, породили настоящото преюдициално запитване, бяха настъпили след изтичането на срока за транспониране на Директива 2000/78, би ли могла клауза за разлика във възрастта, предвидена в частна пенсионна схема за допълнително осигуряване като управляваната от BSH, да бъде оправдана?
If the events giving rise to the present reference had occurred after the expiry of the transposition period for Dir -ective 2000/78, would an age-gap clause in a private supplementary pension scheme of the kind operated by BSH have been capable of justification?