natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тези изисквания са посочени много ясно в практическите указания към страните 46.
Those requirements are set out very clearly in the Practice Directions to Parties. 46
Точка I, А, параграфи 2 и 3 от тези указания гласи:
Paragraph I(A)(2) and (3) of those directions states:
Съгласно член 7, параграф 1 от указанията за секретаря на Първоинстанцион- ния съд на Европейските общности 47 секретарят следи за спазването на тези изисквания.
Under Article 7(1) of the Instructions to the Registrar of the Court of First Instance of the European Communities, 47 it is for the Registrar of the Court of First Instance to ensure compliance with those requirements.
„При изпращане по електронната поща се приема само сканирано копие на подписания оригинал.
‘In the case of transmission by email, only a scanned copy of the signed original will be accepted.
Изпращането на обикновен компютърен файл или на файл с електронен подпис или с компютърно създадено точно копие на подпис не отговаря на изискванията на член 43, параграф 6 от Процедурния правилник. […]
A document despatched in the form of an ordinary electronic file which is unsigned or bears an electronic signature or a facsimile signature generated by computer will not be treated as complying with Article 43(6) of the Rules of Procedure. …
В настоящото дело,секретарят на Първоинстанционния съд е приел, че версията на жалбата, получена в секретариата на Първоинстанционния съд по факс на 11 февруари 2005 г., не е идентично копие на оригинала, подаден на 18 февруари 2005 г., тъй като подписът на последната страница на тази версия не е точно на същото място като подписа на оригинала.
The Registrar of the Court of First Instance took the view, in this case, that the version of the application received at the Registry of the Court of First Instance by fax on 11 February 2005 was not an identical copy of the original lodged on 18 February 2005, because the signature on the last page of that version was not in exactly the same place as the signature on the original.
В писмо от 16 март 2005 г. адвокатът на жалбоподателя обяснява, че тази разлика се дължи на обстоятелството, че последната страница на оригинала на жалбата е била повредена по време на изпращането по факса, така че се е наложило да я замени.
The appellant’s lawyer, in correspondence dated 16 March 2005, explained that that difference was due to the fact that the last page of the original of the application had been damaged while being faxed, with the result that he had had to replace it.
Безспорно версията на
It is common ground that the version of the
ATHINAÏKI TECHNIKI/КОМИСИЯ жалбата, получена на 11 февруари 2005 г., се различава с оригинала само по това изместване на мястото на подписа на адвоката на последната страница.
ATHINAÏKI TECHNIKI v COMMISSION application received on 11 February 2005 differs from the original only in the pos -itioning of the lawyer’s signature on the last page.
Следователно член 43, параграф 6 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд има за цел да позволи на жалбоподателя да изпрати жалбата си по факс в секретариата на Първоинстанционния съд в срок от два месеца и десет дни, без тази възможност всъщност да му предоставя допълнителен срок за подобряване на жалбата или изменението ѝ по какъвто и да е начин.
Article 43(6) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance therefore seeks to enable an applicant to send his application to the Registry of the Court of First Instance by fax within the period of 2 months and 10 days, without that possibility in fact resulting in his being granted an additional period to improve his application or amend it in any way whatsoever.
За разлика от Комисията и Athens Resort Casino, считам, че условието за идентичност на изпратената по факс версия и оригинала на жалбата, подадена в секретариата на Първоинстанционния съд, което произтича от член 43, параграф 6 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, трябва да се счита за изпълнено.
Unlike the Commission and Athens Resort Casino, I take the view that the requirement laid down in Article 43(6) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance that the version sent by fax should be identical to the original of the application lodged with the Registry of the Court of First Instance must be regarded as satisfied.
Според мен обхватът на това условие трябва да се преценява с оглед неговите две цели, по същество и с оглед на формата.
The scope of that requirement must, in my view, be assessed in the light of its two objectives, which are substantive and formal in nature.
В настоящото дело обаче не считам, че самото изместване на подписите в изпратената по факс версия и подадения в секретариата на Първоинстанционния съд оригинал, застрашава двете цели на това условие.
However, in this case, I do not believe that the mere difference in the signatures on the version sent by fax and the original lodged with the Registry of the Court of First Instance undermines the two objectives of that requirement.
Посоченото условие има за цел по същество да гарантира, че възможността за сезиране на общностния съд чрез някой от новите начини за комуникация, предвидена в член 43, параграф 6 от Процедурния правилник на Първоинстан -ционния съд, не поставя под съмнение императивния характер на процесуалните срокове, нито изискванията за правна сигурност и равенство между правните субекти, които тези срокове имат за цел да осигурят.
The purpose of that requirement, from a substantive standpoint, is to ensure that the possibility of bringing an action before the Community Courts by one of the new means of communication, provided for in Article 43(6) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, does not call into question the obligatory nature of the pro -cedural timelimits or the requirements of legal certainty and equality among litigants, which those timelimits are intended to safeguard.
Всъщност е безспорно, че посочените срокове и тяхното стриктно прилагане имат за цел да осигурят правната сигурност и да предотвратят всякаква дискриминация или произволно третиране при правораздаването 48.
It is not in dispute that those timelimits and their strict application have the purpose of safeguarding legal certainty and avoiding any discrimination or arbitrary treatment in the administration of justice. 48
I-9757, точка 16 и цитираната съдебна практика).
48 — See, in particular, the order in Case C-242/07 P Belgium v Commission [2007] ECR I-9757, paragraph 16 and caselaw cited.
От една страна, тази разлика не засяга съществото на жалбата, изпратена в сроковете за обжалване.
First, that difference does not relate to the substance of the application sent within the timelimit for the action.
От друга страна, не става въпрос и за изменение, внесено в печатния текст на документа, което би могло да породи съмнение относно идентичността на двете представени версии и да задължи секретариата на Първоинстанционния съд да проверява подробно идентичността страница по страница.
Secondly, neither is there any question of any amendment having been made to the typewritten content of the document, which might have raised doubts as to whether the two versions in question were identical and obliged the Registry of the Court of First Instance to verify in detail whether this was so, page by page. The mere difference in the positioning
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛO C-521/06 P счита, че срокът за обжалване е започнал да тече найкъсно от деня, в който може да се установи, че жалбоподателят вече е знаел за това. 50.
OPINION OF MR BOT — CASE C-521/06 P of the signature on the last page of the original of the application was not capable of casting doubt on the whole of it.
В случая установихме, че писмото от 2 декември 2004 г., с което се уведомява жалбоподателят за прекратяването на преписката по оплакването му, не е изпратено с препоръчано писмо с обратна разписка.
We have seen that, in the present case, the letter of 2 December 2004 informing the appellant of the closure of the file on its complaint was not sent to it by registered letter with a form for acknowledgment of receipt.
Датата, на която жалбоподателят действително е получил това писмо, не е известна и е трудно тя да се установи точно от писмото, изпратено на 16 март 2005 г. от жалбоподателя до секретаря на Първоинстанционния съд.
The date on which it actually received that letter is not known and it appears difficult to infer it exactly from the correspondence sent by the appellant to the Registrar of the Court of First Instance on 16 March 2005.
При това положение считам, че жалбоподателят не е нарушил предписанията на член 43, параграф 6 от Процедурния правилник на Първоинстанцион- ния съд и че изпращането на версията на жалбата по факс на 11 февруари 2005 г. следва да бъде взето предвид при определяне на датата на жалбата.
In those circumstances, I take the view that the appellant has not infringed the requirements of Article 43(6) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance and that the sending of the version of the application by fax on 11 February 2005 must be taken into consideration in determining the date of the action.
Следователно е видно, че жалбата е подадена в срока от два месеца и десет дни след 2 декември 2004 г., поради което тя е допустима, независимо от датата, на която жалбоподателят е получил писмото на Комисията от същата дата.
It therefore seems that the latter was brought within the period of 2 months and 10 days following 2 December 2004, with the result that it is admissible, whatever the date on which the appellant received the letter from the Commission dated on the same day.
Поради това жалбата за отмяна, подадена от Athinaïki Techniki, е допустима, дори при положение че датата на внасяне на жалбата следва да бъде определена на 18 февруари 2005 г.
For that reason, the action for annulment brought by Athinaïki Techniki is admissible, even if the date on which the action was brought should be determined as 18 February 2005.
На второ място, смятам, че моментът, от който започва да тече срокът за обжалване, не може да бъде определен на 6 декември 2004 г. найкъсно, както твърди Комисията.
Secondly, I think that the starting point of the timelimit for the action of 2 months and 10 days cannot be determined as 6 December 2004 at the latest, as the Commission argues.
Предвид тези съображения считам, че повдигнатото от Комисията възражение за недопустимост на жалбата следва да бъде отхвърлено.
Having regard to those considerations, I take the view that the objection of inadmissibility raised by the Commission must be dismissed.
Приканвам също така Съдът да върне делото на Първоинстанционния съд, за да се произнесе последният по искането на Athinaïki Techniki за отмяна на решението на Комисията от 2 юни 2004 г. относно прекратяването на преписката по неговото оплакване и да не се произнася по съдебните разноски 51.
I also invite the Court to refer the case back to the Court of First Instance for judgment on Athinaïki Techniki’s form of order seeking annulment of the Commission’s decision of 2 June 2004 relating to the closure of the file on its complaint and to order that the costs be reserved. 51
От съдебната практика следва, че страната, която се позовава на просрочване на дадена жалба, трябва да докаже на коя дата започва да тече срокът 49.
It is clear from the caselaw that it is for the party pleading that the action is out of time to provide evidence of the date on which time began to run.
От съдебната практика следва също, че когато не е възможно да се определи със сигурност датата, на която жалбоподателят е узнал точното съдържание и мотивите на акта, който обжалва, когато този акт нито е публикуван, нито е съобщен, следва да се
49It also follows from this that, where it is not possible to ascertain with any certainty the date on which the applicant first knew exactly what was in the measure that he is contesting and what were the reasons on which it was based, where that measure was neither published nor notified, it must be held that the period
50 — Решение от 10 януари 2002 г. по дело Plant и др./Комисия и South Wales Small Mines (С-480/99 Р, Recueil, стр. I-265, точка 49).
50 — Case C-480/99 P Plant and Others v Commission and South Wales Small Mines [2002] ECR I-265, paragraph 49.
51 — Вж. относно съдебните разноски Решение от 15 май 2003 г. по дело Pitsiorlas/Съвет и ЕЦБ (С-193/01 Р, Recueil, стр. I-4837).
49 — Joined Cases 193/87 and 194/87 Maurissen and Union Syndicale v Court of Auditors [1989] ECR 1045, paragraph 46, and order in Case T-263/97 Gal Penisola Sorrentina v Commission [2000] ECR II-2041, paragraph 47.
49 — Решение на Съда от 11 май 1989 г. по дело Maurissen и Union syndicale/Сметна палата (193/87 и 194/87, Recueil, стр.
51 — See, with regard to costs, Case C-193/01 P Pitsiorlas v Council and ECB [2003] ECR I-4837.
С оглед изложените по-горе съображения предлагам на Съда да се произнесе по следния начин:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court:
— да отмени Определение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 26 септември 2006 г. по дело Athinaïki Techniki/Комисия (Т-94/05);
— set aside the order of the Court of First Instance of the European Communities of 26 September 2006 in Case T-94/05 Athinaïki Techniki v Commission;
— да отхвърли като неоснователно възражението за недопустимост, направено от Комисията на Европейските общности пред Първоинстанционния съд на Европейските общности;
— dismiss as unfounded the objection of inadmissibility raised by the Commission of the European Communities before the Court of First Instance of the European Communities;
— да върне делото на Първоинстанционния съд на Европейските общности, за да се произнесе по искането на Athinaïki Techniki АЕ за отмяна на решението на Комисията от 2 юни 2004 г. относно прекратяването на преписката по неговото оплакване;
— refer the case back to the Court of First Instance for judgment on Athinaïki Techniki’s form of order seeking annulment of the Commission’s decision of 2 June 2004 relating to the closure of the file on its complaint;
— да не се произнася по съдебните разноски.
— order that the costs be reserved.
По дело C-521/06 P с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда, подадена на 18 декември 2006 г.,
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 18 December 2006,
S. Pappas, dikigoros, жалбоподател, като другите страни в производството са:
Athinaïki Techniki AE, established in Athens (Greece), represented by S. Pappas, dikigoros, appellant, the other parties to the proceedings being:
Комисия на Европейските общности, за която се явява г-н D. Triantafyllou, в качеството на представител, със съдебен адрес в Люксембург, ответник в първоинстанционното производство,
Commission of the European Communities, represented by D. Triantafyllou, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance,
Athens Resort Casino AE Symmetochon, установено в Marrousi (Гърция), за което се явява г-жа F. Carlin, barrister, и адв.
Athens Resort Casino AE Symmetochon, established in Marrousi (Greece), represented by F. Carlin, Barrister, and N. Korogiannakis, dikigoros, intervener at first instance,
N. Korogiannakis, dikigoros, встъпила страна в първоинстанционното производство,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, J. Malenovský (Rapporteur) and T. von Danwitz, Judges,
СЪДЪТ (четвърти състав), състоящ се от: г-н K. Lenaerts, председател на състав, г-н G. Arestis, г-жа R. Silva de Lapuerta, г-н J. Malenovský (докладчик) и г-н T. von Danwitz, съдии, генерален адвокат: г-н Y. Bot, секретар: г-н R. Grass, предвид изложеното в писмената фаза на производството, след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 3 април 2008 г.,
Advocate General: Y. Bot, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 3 April 2008,
С жалбата си Athinaïki Techniki AE (наричано по-нататък „Athinaïki Techniki“) иска отмяна на Oпределение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 26 септември 2006 г. по дело Athinaïki Techniki/Комисия (T-94/05, наричано по-нататък „обжалваното определение“), с което същият е отхвърлил като недопустима жалбата на Athinaïki Techniki за отмяна на Решение на Комисията на Европейските общности от 2 юни 2004 г. за прекратяване на преписката по оплакването му относно държавна помощ, за която дружеството твърди, че е предоставена от Република Гърция на консорциума Hyatt Regency в рамките на обществена поръчка относно прехвърляне на 49 % от капитала на казиното „Mont Parnès“, за което жалбоподателят узнава от писмото от 2 декември 2004 г. (наричано по-нататък „спорното писмо“).
By its appeal, Athinaïki Techniki AE (‘Athinaïki Techniki’) is seeking to have quashed the order of the Court of First Instance of the European Communities of 26 September 2006 in Case T-94/05 Athinaïki Techniki v Commission (‘the order under appeal’), by which the Court of First Instance dismissed as inadmissible Athinaïki Techniki’s action seeking annulment of the decision of the Commission of the European Communities of 2 June 2004 to take no further action on its complaint concerning alleged State aid granted by the Hellenic Republic to the Hyatt Regency consortium in connection with the public contract for the disposal of 49% of the capital of Casino Mont Parnès, of which the appellant was made aware by letter of 2 December 2004 (‘the letter in dispute’).
Според член 87, параграф 1 ЕО:
Article 87(1) EC provides:
Член 88, параграф 2, първа алинея ЕО гласи:
The first paragraph of Article 88(2) EC provides:
„Ако Комисията, след като е уведомила всички заинтересовани страни да представят своите мнения, установи, че помощта, предоставена от държавата или чрез ресурси на държавата, е несъвместима с общия пазар в съответствие с член 87, или че тази помощ е била използвана не по предназначение, тя взема решение, че съответната държавачленка е задължена да отмени или измени тази помощ в срок, който Комисията определя.“
‘If, after giving notice to the parties concerned to submit their comments, the Commission finds that aid granted by a State or through State resources is not compatible with the common market having regard to Article 87, or that such aid is being misused, it shall decide that the State concerned shall abolish or alter such aid within a period of time to be determined by the Commission.’
Член 88, параграф 3 ЕО има следното съдържание:
Article 88(3) EC states:
„Комисията следва да бъде информирана в разумен срок, който да ѝ даде възможност да представи своето становище по отношение на всякакви планове за предоставянето или изменението на помощта.
‘The Commission shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aid.
Ако тя счита, че такъв план е несъвместим с вътрешния пазар, като се позовава на член 87, тя без забавяне започва процедурата, предвидена в параграф 2.
If it considers that any such plan is not compatible with the common market having regard to Article 87, it shall without delay initiate the procedure provided for in paragraph 2.
Заинтересованата държавачленка не може да започне прилагането на предложените мерки, докато тази процедура не доведе до постановяването на окончателно решение.“
The Member State concerned shall not put its proposed measures into effect until this procedure has resulted in a final decision.’
Както следва от съображение 2 от Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88] от Договора за ЕО (OВ L 83, стp.
As is clear from the second recital in the preamble to Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88] of the EC Treaty (OJ 1999 L 83, p.
41), той кодифицира и заздравява практиката по въпросите на изследването на държавните помощи, установена от Комисията в съответствие с практиката на Съда.
1), that regulation codifies and reinforces the practice, with regard to examining State aid, established by the Commission in accordance with the caselaw of the Court.
Член 4 от глава II от този регламент, озаглавена „Процедура относно помощ, за която е отправено уведомление“, гласи:
Chapter II of that regulation is entitled ‘Procedures regarding notified aid’, and includes Article 4 which provides:
Без да се засяга член 8, Комисията взема решение съгласно параграфи 2, 3 или 4.
Without prejudice to Article 8, the Commission shall take a decision pursuant to paragraphs 2, 3 or 4.
Когато Комисията след предварително разглеждане установи, че мярката, за която е уведомена не представлява помощ, тя отбелязва тази констатация посредством решение.
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that the notified measure does not constitute aid, it shall record that finding by way of a decision.
Когато Комисията след предварително разглеждане констатира, че никакви съмнения не са се породили по отношение на съвместимостта с Общия пазар на мярката, за която е отправено уведомление, доколкото попада в рамките на приложното поле на член [87], параграф 1 от Договора, тя решава, че мярката е съвместима с Общия пазар (наричано по-долу „решение, което не повдига възражения“).
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that no doubts are raised as to the compatibility with the common market of a notified measure, in so far as it falls within the scope of Article [87](1) of the Treaty, it shall decide that the measure is compatible with the common market (hereinafter referred to as a “decision not to raise objections”).
Решението уточнява кое изключение съгласно Договора е било приложено.
The decision shall specify which exception under the Treaty has been applied.
Когато Комисията след предварителното разглеждане констатира, че са се породили съмнения по отношение на съвместимостта с Общия пазар на мярката, за която е отправено уведомление, тя решава да започне производството по член [88], параграф 2 от Договора (наричано по-долу „решение за започване на официална процедура по разследване“).
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that doubts are raised as to the compatibility with the common market of a notified measure, it shall decide to initiate proceedings pursuant to Article [88](2) of the Treaty (hereinafter referred to as a “decision to initiate the formal investigation procedure”).
Член 7 от Регламент № 659/1999 уточнява случаите, в които Комисията взима решение за закриване на официалната процедура по разследване, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО.
Article 7 of Regulation No 659/1999 specifies the cases in which the Commission takes the decision to close the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
Глава III от този регламент регламентира процедурата по отношение на неправомерна помощ.
Chapter III of Regulation No 659/1999 governs the procedure regarding unlawful aid.
Член 10, параграф 1 от тази глава гласи:
In that chapter, Article 10(1) states:
„Когато Комисията разполага с информация от какъвто и да е източник относно твърдения за неправомерна помощ, тя незабавно разглежда тази информация.“
‘Where the Commission has in its possession information from whatever source regarding alleged unlawful aid, it shall examine that information without delay.’
Член 13, параграф 1 от глава III предвижда:
Also in that chapter, Article 13(1) provides:
„Разглеждането на възможна неправомерна помощ завършва с решение съгласно член 4, параграфи 2, 3 или 4.
‘The examination of possible unlawful aid shall result in a decision pursuant to Article 4(2), (3) or (4).
В случаите на решения за започване на официална процедура по разследване производството се закрива посредством решение съгласно член 7.
In the case of decisions to initiate the formal investigation procedure, proceedings shall be closed by means of a decision pursuant to Article 7.
Ако дадена държавачленка не се съобрази с разпореждане за информация, това решение се взема на базата на наличната информация.“
If a Member State fails to comply with an information injunction, that decision shall be taken on the basis of the information available.’