natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Г-н Occhetto е предявил в рамките на същото производство насрещен иск за пълна отмяна на своя отказ, резултат от противоречащо на закона според него съглашение и следователно нищожно.
Court) against Mr Occhetto seeking damages for the harm they allegedly suffered as a consequence of Mr Occhetto’s revocation of his withdrawal from appointment as Member of the Parliament . In the same proceedings, Mr Occhetto brought a counterclaim, pleading the absolute nullity of his withdrawal which stemmed from an agreement which, he maintained, was unlawful and therefore void.
Г-н Occhetto уточнява, че в изпълнение на посоченото по-горе съглашение на 6 юли 2004 г. той е подписал пред нотариус четири отказа от избор като депутат, сред които депозираният пред компетентните италиански органи на следващия ден.
Mr Occhetto states that, in fulfilment of that agreement, on 6 July 2004 he signed before a notary four declarations of withdrawal from appointment as Member of the Parliament, one of which was lodged with the competent Italian authorities on the following day.
Тези документи били позволили на г-н Di Pietro, избран в двата избирателни района, да се превърне в „господар“ и „арбитър“ на своята възможност за избор, контролирайки разпределянето на второто място във въпросната обща кандидатска листа.
Those documents enabled Mr Di Pietro, the candidate elected in the two constituencies concerned, to become ‘master’ and ‘arbiter’ of the consequences of the exercise of his option, since he controlled the allocation of the second seat attributed to the list in question.
Следователно според г-н Occhetto посоченото съглашение, предназначено да промени реда на класиране на кандидатите във въпросната листа, както следвал от вота на избирателите, противоречало на закона и било нищожно.
According to Mr Occhetto, the agreement in question, which was designed to alter the order of the candidates on the list concerned, as it resulted from the votes of the electors, is unlawful and void.
Поради това всеки отказ от изпълнение на такова съглашение също щял да бъде нищожен.
Therefore, any withdrawal declared pursuant to such an agreement is also void.
Освен това такъв отказ противоречал на член 3 от Допълнителния протокол към Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ), подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., според който договарящите държави са длъжни да организират свободни избори „в условия, които осигуряват свободното изразяване на мнение на народа за избора на законодателно тяло“, както и на член 4 от Акта от 1976 г.
Furthermore, such a withdrawal infringes Article 3 of the additional protocol to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR), signed in Rome on 4 November 1950, under which the contracting parties are required to hold free elections ‘under conditions which will ensure the free expression of the opinion of the people in the choice of the legislature’, and also Article 4 of the 1976 Act.
Освен това подобен отказ нарушавал не само „пасивните избирателни права“ на г-н Occhetto, но също и „активните избирателни права“ на избирателите, гласували за него.
Such a withdrawal also infringes not only Mr Occhetto’s ‘passive electoral rights’ but also the ‘active electoral rights’ of the electors who voted for him.
Г-н Occhetto посочва, че доводът, изведен от абсолютната недействителност на отказа му поради противоречащо на закона съглашение, не бил представен пред италианските административни юрисдикции, защото не можел да бъде предмет на разглеждане от тях.
Mr Occhetto states that the argument that his withdrawal, since it was effected pursuant to an unlawful agreement, was absolutely null and void was not raised before the Italian administrative courts because it could not be examined by those courts.
Италианската правораздавателна система предвиждала разделение на компетентностите между административните и
The Italian legal system provides for a division of powers between the administrative courts and the ordinary courts, and since the Consiglio di Stato is an
DONNICI/ПАРЛАМЕНТ гражданските юрисдикции, а Consiglio di Stato като административна юрисдикция не бил компетентен по въпроса за недействителността на отказа от избор на г-н Occhetto, който е в компетентността на италианските граждански юрисдикции.
DONNICI v PARLIAMENT administrative court, it cannot hear and decide the matter of the nullity of Mr Occhetto’s withdrawal from election, which falls within the jurisdiction of the Italian civil courts.
Следователно Парламентът правилно е приел обжалваното решение, като е упражнил собствените си правомощия, признати му с Акта от 1976 г. и с Правилника за дейността на Парламента.
The Parliament was therefore entitled to adopt the contested decision, in the exercise of its own powers, recognised by the 1976 Act and by the Parliament’s Rules of Procedure.
Всъщност задължение на Парламента било в крайна сметка да се увери относно наличието на съответствие на националните процедури с основните принципи на една конституционна демокрация.
Indeed, it is the Parliament’s task to ensure that national procedures comply with the fundamental principles of a constitutional democracy.
Във връзка с това от разпоредбите на Акта от 1976 г. и от ЕКПЧ следвало, че класирането на кандидатите в изборите по броя на гласовете било неприкосновено и не можело да се изменя с частни волеизявления.
In that regard, it is apparent from the provisions of the 1976 Act and from the ECHR that the listing of candidates for election according to number of votes is inviolable and cannot be altered by private statements of intent.
Следователно единственият момент, в който компетентните органи в областта на изборите биха могли да вземат предвид евентуален отказ на кандидата, класиран на първо място, бил този на откриване на производството по обявяване на избраните, тъй като заинтересованият кандидат имал възможността да оттегли евентуален направен по-рано отказ или евентуално да го потвърди дори мълчаливо.
Therefore, the only time at which the competent electoral authorities may take account of a possible withdrawal of the candidate placed in top position is when the procedure for proclaiming the elected candidates is commenced, since the candidate concerned is entitled to revoke any withdrawal effected previously or, if appropriate, to confirm it, even tacitly.
Да са отрече на заинтересования кандидат тази възможност, както прави Consiglio di Stato в решението си (вж. точка 14 по-горе), би означавало, че отказът не може да бъде оттеглен дори когато се дължи на пороци на съглашения или на договаряне и политически или избирателни машинации.
To deny that power to the candidate, as the Consiglio di Stato did in its judgment (see paragraph 14 above), would mean that the withdrawal is not revocable even if it is the consequence of lack of consent or political or electoral haggling and fraud.
Следователно посоченото по-горе решение на Consiglio di Stato нарушавало ЕКЧП и г-н Occhetto бил предявил иск пред Европейския съд за защита правата на човека след това решение.
The aforementioned judgment of the Consiglio di Stato therefore infringed the ECHR and, following that judgment, Mr Occhetto brought an action before the European Court of Human Rights .
Най-накрая, г-н Occhetto смята, че посочената от жалбоподателя резолюция на Парламента относно оспорване на действителността на парламентарните мандати във връзка със „системата tourniquet“ (вж. точка 46 по-горе) не е
Finally, Mr Occhetto considers that the Parliament’s resolution on disputes concerning the validity of appointments in connection with the ‘tourniquet-system’, referred to by the applicant (see paragraph 46 above), is irrelevant, since that
ОПРЕДЕЛЕНИЕ ОТ 15.11.2007 г. — ДЕЛО T-215/07 R меродавна, тъй като в посочения случай се касае за факти, настъпили в рамките на на същата политическа партия, а не както в конкретния случай — в рамките на кандидатската листа, обединяваща различни политически формации.
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R particular case relates to events occurring within one political party and not, as in the present case, to an electoral list combining several political groups.
Освен това не става въпрос за договорно съглашение, нито за натиск, упражнен върху кандидат, а просто за избор, целящ гарантиране на широката и равнопоставена представителност на субектите, съставляващи въпросната партия, без да се изключват правата на представяне на някой кандидат, като се изхожда от принципа, че това е същият политически проект, който е бил изразен.
Moreover, it is not a matter of a contractual agreement or of any pressure exerted on a candidate, but of a simple choice designed to ensure that the different components of the party concerned were represented broadly and evenly, without precluding the right of representation of any candidate, on the assumption that it was the same political programme which had been set out .
Поради тези причини г-н Occhetto смята, че условието, свързано със съществуването на fumus boni juris, не е изпълнено в конкретния случай.
Mr Occhetto therefore considers that the condition for establishing a prima facie case is not satisfied in this case .
В началото следва да се напомни, че в съответствие с член 7, параграф 1, втора алинея ЕО и член 189, първа алинея ЕО Парламентът осъществява правомощията си и осъществява предоставените му с договорите функции.
It should be noted at the outset that, under the second subparagraph of Article 7(1) EC and the first paragraph of Article 189 EC, the Parliament exercises the powers conferred upon it by the Treaties and acts within the limits of those powers.
Член 190, параграф 4 ЕО предвижда, че Европейският парламент изготвя предложение за избиране чрез всеобщи преки избори, съгласно уеднаквена процедура във всички държавичленки или в съответствие с принципите, общи за всички държавичленки, и че след като получи съгласието на Европейския парламент, който се произнася с мнозинството от съставляващите го членове, Съветът с единодушие постановява подходящи разпоредби, чието приемане препоръчва на държавитечленки в съответствие с предвидените в техните конституции изисквания.
Article 190(4) EC provides that the Parliament is to draw up a proposal for elections by direct universal suffrage in accordance with a uniform procedure in all Member States or in accordance with principles common to all Member States, and that the Council acting unanimously after obtaining the assent of the Parliament, which is to act by a majority of its component Members, is to lay down the appropriate provisions, which it is to recommend to Member States for adoption in accordance with the irrespective constitutional requirements .
Тези разпоредби са възпроизведени с Акта от 1976, член 8, първа алинея от който гласи, че без да се засягат разпоредбите на споменатия акт, избирателната процедура се урежда във всяка държавачленка с национални разпоредби.
Those provisions were adopted by the 1976 Act, the first paragraph of Article 8 of which states that, subject to the provisions of that act, the electoral procedure is to be governed in each Member State by its national provisions.
Следователно в съответствие с този член избирателната процедура за избори на членове на Парламента, проведени на 12 и 13 юни 2004 г., се урежда във всяка държавачленка със съответните национални разпоредби, в конкретния случай с италианския закон № 18 от 24 януари 1979 г. за избор на членове на Европейския парламент от Италия (GURI № 29 от 30 януари 1979 г., стр. 947).
Therefore, in accordance with that article, the electoral procedure for electing Members of the Parliament which took place on 12 and 13 June 2004 was still governed, in each Member State, by the relevant national provisions, in the present case Italian Law No 18 of 24 January 1979 concerning the election of Italian representatives to the European Parliament (GURI No 29 of 30 January 1979, p. 947).
За да се уточни контекстът, в който се вписва настоящият спор, следва да се напомни, че италианският закон № 18 предоставя възможността да се издигне едновременно кандидатура в няколко избирателни района.
In order to define the context of this dispute, it should be pointed out that Italian Law No 18 offers the opportunity to present a candidacy simultaneously in several electoral constituencies.
По този начин г-н Di Pietro е могъл да издигне кандидатурата си в общата кандидатска листа „Società Civile — Di Pietro Occhetto“ едновременно в избирателния район на Южна Италия и този на Северозападна Италия.
That is how Mr Di Pietro was able to be a candidate on the ‘Società Civile — Di Pietro Occhetto’ list, in both the Italy South and Italy North-West constituencies.
Както вече беше посочено, въпросната листа получава две места — по едно в тези два избирателни района.
As has already been pointed out, the list in question won two seats, one in each of those two constituencies.
Г-н Di Pietro, начело в двата района, избира на 6 юли 2004 г. мястото в района на Южна Италия, а в същия ден г-н Occhetto, който към този момент също е имал национален парламентарен мандат, се отказва „безвъзвратно“ и пред нотариус от получаване на европейски парламентарен мандат и в единия, и в другия район.
Mr Di Pietro, who came out top in both constituencies, opted, on 6 July 2004, for the Italy South constituency seat and, on the same day, Mr Occhetto — who at the time also had a seat in the National Parliament — ‘irrevocably’ withdrew, before a notary, from appointment as Member of the European Parliament in both constituencies.
В резултат на това развитие на събитията на 12 ноември 2004 г. италианското избирателно бюро предава на Парламента официалните резултати от изборите за Европейски парламент със списъка на избраните кандидати и техните заместници.
Following this development, on 12 November 2004 the National Electoral Office forwarded to the Parliament the official results of the European elections with the list of the elected candidates and their substitutes.
Италианското избирателно бюро обявява за избрани г-н Chiesa в района на Северозападна Италия, г-н Di Pietro в района на Южна Италия, като жалбоподателят е първият от неизбраните в последния избирателен район.
The National Electoral Office declared Mr Chiesa the elected candidate in the Italy North-West constituency and Mr Di Pietro in the Italy South constituency; the applicant became the first of the unelected candidates in the latter constituency.
Г-н Occhetto не фигурира във въпросния списък.
Mr Occhetto did not appear on the list in question.
Въпреки това, след като е избран в италианския парламент по време на изборите от 9 и 10 април 2006 г., г-н Di Pietro предпочита националния мандат и оставя свободно мястото в Парламента.
However, Mr Di Pietro, having been elected to the Italian Parliament in the elections held on 9 and 10 April 2006 and having opted in favour of a seat in the National Parliament, left vacant his seat in the European Parliament .
Тъй като оттегля отказа си, г-н Occhetto е
After Mr Occhetto had
ОПРЕДЕЛЕНИЕ ОТ 15.11.2007 г. — ДЕЛО T-215/07 R обявен за избран от италианското избирателно бюро в избирателния район в Южна Италия.
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R revoked his withdrawal, the National Electoral Office declared him the elected candidate for the Italy South constituency.
Това обявяване е предмет на спор пред компетентните италиански юрисдикции, в рамките на който е изтъкнат и обсъден отказът на г-н Occhetto, който спор приключва с официалното обявяване на жалбоподателя за избран, което е съобщено на Парламента от италианското избирателно бюро на 29 март 2007 г.
That declaration was contested before the competent Italian courts; during those proceedings, the matter of Mr Occhetto’s withdrawal was raised and discussed and the proceedings culminated in the official proclamation of the election of the applicant, of which the Parliament was notified by the National Electoral Office on 29March 2007 .
Настоящият спор се вписва в рамките на проверка на пълномощията на жалбоподателя от Парламента, извършена в приложение на член 12 от Акта от 1976 г. и в резултат на оспорването от страна на г-н Occhetto по силата на същия член, който представлява правното основание за компетентността на Парламента в тази област.
This present dispute is in connection with a verification of the applicant’s credentials carried out pursuant to Article 12 of the 1976 Act and in response to the contestation lodged by Mr Occhetto, pursuant to the same article, which constitutes the legal basis of the Parliament’s jurisdiction in the matter.
От текста на член 12 от Акта от 1976 г. следва, че Парламентът по принцип не разполага с никаква компетентност да бди за спазването на общностното право от държавитечленки, независимо дали става въпрос за обща такава или по-специално за компетентност в избирателната област.
It is apparent from the wording of Article 12 of the 1976 Act that the Parliament has no fundamental jurisdiction to ensure compliance with Community law, either generally or, more particularly, in the context of elections.
Напротив от съдържанието на разпоредбата става ясно, че правомощието за проверка, с което разполага Парламентът, поне на пръв поглед изглежда ограничено.
On the contrary, the wording of that provision shows that the Parliament’s power of verification is, at least prima facie, limited .
Ако Парламентът правилно твърди в точка П от съображенията от обжалваното решение, че единствено и само той има право да проверява пълномощията на членовете си, то той пропуска да спомене второто изречение от член 12 от Акта от 1976 г., което е неразделно от първото, като го пояснява чрез въвеждането на втори ограничител по отношение на правомощието за проверка, с което разполага Парламентът.
Although the Parliament correctly states, in recital P of the contested decision, that it is for the European Parliament, and the European Parliament alone, to verify the credentials of its Members, it omits to mention the second sentence of Article 12 of the 1976 Act, which is inseparable from the first, inasmuch as it clarifies it, by introducing a dual restriction on the Parliament’s power of verification .
От една страна, за тази цел Парламентът „се запознава с официално прокламираните [да се чете: „обявените“] от държавитечленки резултати“.
First, the Parliament, for that purpose, ‘shall take note of the results declared officially by the Member States’.
Във връзка с това следва да се напомни, че в съответствие с член 8 от Акта от 1976 г. „избирателната процедура се урежда във всяка държавачленка с националните разпоредби“ при спазване на разпоредбите от Акта от 1976 г.
In that regard, it should be pointed out that, under Article 8 of the 1976 Act, ‘the electoral procedure shall be governed in each Member State by its national provisions’, subject to the provisions of the 1976 Act.
Следователно ако държавитечленки са длъжни да спазват разпоредбите от Акта от 1976 г., доколкото те предвиждат определени избирателни способи, не остава съмнение, че в крайна сметка тяхно задължение е да организират изборите според определената в националните им разпоредби процедура, както и да преброят гласовете и обявят официалните резултати от изборите.
Therefore, although the Member States are required to comply with the provisions of the 1976 Act insofar as they lay down certain electoral procedures, the fact none the less remains that, in the end, they have the task of organising the elections, in accordance with the procedure laid down by their national provisions, and also, in that connection, of counting the votes and making the official declaration of the electoral results.
Актът, състоящ се в „запознаване“ с посочените резултати, означава, че ролята на Парламента се ограничава до запознаване с вече направената от националните органи констатация на избраните кандидати, а именно с вече съществуващо правно положение, последица единствено от решение на тези органи, което подчертава пълната липса на свобода на преценка от страна на Парламента в тази област.
‘Taking note’ of those results seems to mean that the Parliament’s role is merely to take note of the declaration, already made by the national authorities, of the persons elected, that is, of a pre-existing legal situation arising exclusively from a decision of those authorities, which highlights the Parliament’s total lack of discretion in the matter.
Следователно е изключено Парламентът да може в този контекст да постави под въпрос самата действителност на съответния национален акт и да откаже да се запознае с него, ако счита, че е налице нередност (вж. в тази връзка случай, в който Парламентът се запознава с акт за изгубване на място, постановен от компетентната национална власт, Решение от 7 юли 2005 г. по дело Le Pen/Парламент, точка 42 по-горе, точки 49 и 56 и Решение от 10 април 2003 г. по дело Le Pen/Парламент, точка 42 по-горе, точки 90—92).
It therefore appears that, in this context, the Parliament is precluded from calling in question the actual regularity of the national measure concerned and from refusing to take note of it, if it considers that there is an irregularity (see, regarding a case in which the Parliament took note of a disqualification declared by the competent national authority, Case C-208/03 PLe Pen v Parliament, cited in paragraph 42 above, paragraphs 49 and 56, and Case T-353/00 Le Pen v Parliament, cited in paragraph 42 above, paragraphs 90 to 92).
От друга страна, особената компетентност на Парламента да разглежда оспорвания, повдигнати по повод на проверката на пълномощията, също е ограничена ratione materiae единствено до оспорванията, „които евентуално биха могли да бъдат повдигнати въз основа на разпоредбите на [Акта от 1976 г.], с изключение на националните разпоредби, към които той препраща“.
Secondly, the Parliament’s special power to rule on disputes arising at the time of the verification of credentials is also restricted ratione materiae only to disputes ‘which may arise out of the provisions [of the 1976 Act] other than those arising out of the national provisions to which the Act refers’.
Следователно поне на пръв поглед изглежда, че Парламентът не зачита приложното поле на член 6 от Акта от 1976 г., след като го прилага към положение, което не се включва в неговото приложно поле.
It appears, at least prima facie, that the Parliament failed to have regard to the scope of Article 6 of the 1976 Act, by applying it in a situation which it does not cover.
Всъщност тази разпоредба има предвид единствено членовете на Парламента, които трябва да
That article relates only to the Members of the Parliament, who must be able to exercise their rights and powers independently, not to elected candidates whose
ОПРЕДЕЛЕНИЕ ОТ 15.11.2007 г. — ДЕЛО T-215/07 R могат да упражняват правомощията си независимо, а не избраните кандидати, чиито правомощия все още не са били проверени от Парламента в съответствие с член 12 от Акта от 1976 г.
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R credentials have not yet been verified by the Parliament, in accordance with Article 12 of the 1976 Act.
Потвърждаването на мандат на такова лице от Парламента в рамките на производството по проверка на пълномощията им представлява предварително и необходимо условие, за да се приложи спрямо него член 6 от Акта от 1976 г.
The Parliament’s validation of the mandate of such a person, in the procedure to verify his credentials, is an essential prerequisite for Article 6 of the 1976 Act to become applicable to him.
Член 3, параграф 2, първа алинея, последно изречение от Правилника за дейността на Парламента не поставя под съмнение този извод.
The final sentence of the first subparagraph of Rule 3(2) of the Parliament’s Rules of Procedure does not affect that conclusion.