natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Поради това същите обстоятелства, които могат да обосноват ограничаването на основните права по изключение, изискват също съдилищата да преценяват внимателно дали тези ограничения не надхвърлят необходимото.
As I shall discuss below, the Court must verify whether the claim that extraordinarily high security risks exist is substantiated and it must ensure that the measures adopted strike a proper balance between the nature of the security risk and the extent to which these measures encroach upon the fundamental rights of individuals.
42 — Европейският съд по правата на човека приема, че „договарящите страни не могат, в името на борбата с тероризма […] да приемат всякакви мерки, които считат за подходящи.“ (дело Klass и др./Германия, Решение от 6 септември 1978 г., серия A № 28, § 49).
42 — The European Court of Human Rights has held that ‘the Contracting States may not, in the name of the struggle against … terrorism, adopt whatever measures they deem appropriate’ (Klass and Others, judgment of 6 September 1978, Series A no. 28, § 49).
Освен това в Решение по дело Bosphorus Airways същият съд надълго разглежда въпроса за собствената си компетентност, без ни наймалко да намеква за възможността, че може да не е в състояние да упражни контрол, тъй като оспорваните мерки прилагат резолюция на Съвета за сигурност (дело Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi (Bosphorus Airways) срещу Ирландия (№ 45036/98).
Moreover, in its judgment in Bosphorus Airways, the same Court discussed the issue of its jurisdiction at length, without even hinting at the possibility that it might not be able to exercise review because the impugned measures implemented a resolution of the Security Council (Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi (Bosphorus Airways) v. Ireland [GC], no. 45036/98).
Според Съвета, Комисията и Обединеното кралство обаче от решението за допустимост по дело Behrami следвало, че мерките, необходими за прилагането на резолюциите на Съвета за сигурност, са автоматично изключени от приложното поле на Конвенцията (вж.
Still, according to the Council, the Commission and the United Kingdom, it would follow from the admissibility decision in Behrami that measures that are necessary for the implementation of Security Council resolutions automatically fall outside the ambit of the Convention (Behrami and Behrami v. France and Saramati v. France, Germany and Norway (dec.)
Делото Behrami срещу Франция се отнася до твърдяно нарушение на основни права от силите за сигурност, разположени в Косово, действащи под покровителството на Организацията на обединените нации.
The Behrami case concerned an alleged infringement of fundamental rights by a security force deployed in Kosovo which operated under the auspices of the United Nations.
Европейският съд по правата на човека приема обаче, че не е компетентен ratione personae преди всичко, тъй като операцията за сигурност остава под ръководството и контрола на Съвета за сигурност и следователно отговорността за спорните действия и бездействия се носи от Организацията на обединените нации, а не от държавите ответници (вж. точки 121 и 133—135 от решението).
Yet, the European Court of Human Rights declined jurisdiction ratione personae mainly because the ultimate authority and control over the security mission remained with the Security Council and, therefore, the impugned actions and inactions were attributable to the United Nations and not to the respondent States (see §§ 121 and 133 to 135 of the decision).
Всъщност в това отношение Европейският съд по правата на човека грижливо разграничава това дело от делото Bosphorus Airways (вж. по-специално точка 151 от решението).
Indeed, in this respect the Court carefully distinguished the case from Bosphorus Airways (see, in particular, § 151 of the decision).
Следователно изглежда, че според Европейския съд по правата на човека, когато в съответствие с правилата на международното публично право отговорност за спорните действия носи Организацията на обединените нации, този съд не е компетентен ratione personae, тъй като Организацията на обединените нации не е договаряща страна по Конвенцията.
Thus, the position of the European Court of Human Rights seems to be that, where, pursuant to the rules of public international law, the impugned acts are attributable to the United Nations, the court has no jurisdiction ratione personae, since the United Nations are not a contracting party to the Convention.
От друга страна, когато органите на договаряща държава са предприели процедурни стъпки за прилагане на резолюция на Съвета за сигурност в националния правен ред, тази държава носи отговорност за така предприетите мерки и следователно те подлежат на съдебен контрол съгласно Конвенцията (вж. също точки 27—29 от решението по допустимост от 16 октомври 2007 г. по дело Beric и др. срещу Босна и Херцеговина).
By contrast, when the authorities of a contracting State have taken procedural steps to implement a Security Council resolution in the domestic legal order, the measures thus taken are attributable to that State and therefore amenable to judicial review under the Convention (see also §§ 27 to 29 of the admissibility decision of 16 October 2007 in Beric and Others v. Bosnia and Herzegovina).
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-402/05 P
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P that would be of consequence in the present case.
опитват да прокарат паралел точно там, където свършва аналогията между двете юрисдикции.
the Commission and the United Kingdom attempt to draw a parallel precisely where the analogy between the two Courts ends.
В съдебното заседание Съветът твърди, че като изпълнява своята задача да правораздава по отношение на актове на общностните институции, чиято основа са резолюции на Съвета за сигурност, Съдът превишавал собствените си функции и „се произнасял от името на международната общност“.
The Council asserted at the hearing that, by exercising its judicial task in respect of acts of Community institutions which have their source in Security Council resolutions, the Court would exceed its proper function and ‘speak on behalf of the international community’.
Това твърдение обаче явно стига твърде далеч.
However, that assertion clearly goes too far.
Разбира се, ако Съдът установи, че спорната резолюция не може да се приложи в общностния правен ред, това би могло да има известно отражение на международната сцена.
Of course, if the Court were to find that the contested resolution cannot be applied in the Community legal order, this is likely to have certain repercussions on the international stage.
Трябва да се отбележи обаче, че не е необходимо това отражение да е непременно отрицателно.
It should be noted, however, that these repercussions need not necessarily be negative.
То е непосредствена последица от факта, че при актуалното състояние на системата, регламентираща функционирането на Организацията на обединените нации, единствената възможност, с която разполагат правните субекти, които искат да имат достъп до независим съд, за да получат адекватна защита на своите основни права, е да оспорят националните мерки по прилагане пред национален съд 46.
They are the immediate consequence of the fact that, as the system governing the functioning of the United Nations now stands, the only option available to individuals who wish to have access to an independent tribunal in order to obtain adequate protection of their fundamental rights is to challenge domestic implementing measures before a domesticcourt.
В действителност за Съвета за сигурност възможността
46 Indeed, the possibility of a successful
Вярно е наистина, че като осигурява спазването на основните права в рамките на Общността, Съдът черпи вдъхновение от практиката на Европейския съд по правата на човека 43.
It is certainly correct to say that, in ensuring the observance of fundamental rights within the Community, the Court of Justice draws inspiration from the caselaw of the European Court of Human Rights.
Въпреки това обаче има съществена разлика между двете юрисдикции.
43None the less, there remain important differences between the two courts.
Задачата на Европейския съд по правата на човека е да гарантира спазването на ангажиментите, поети от договарящите държави по силата на Конвенцията.
The task of the European Court of Human Rights is to ensure the observance of the commitments entered into by the Contracting States under the Convention.
Макар целта на Конвенцията да е поддържането и по-нататъш-ното осъществяване на правата на човека и основните свободи на личността, тя е предназначена да се прилага преди всичко като междудържавно споразумение, което поражда задължения между договарящите страни на международно равнище 44.
Although the purpose of the Convention is the maintenance and further realisation of human rights and fundamental freedoms of the individual, it is designed to operate primarily as an interstate agreement which creates obligations between the Contracting Parties at the international level.
Това се илюстрира от междуправителствения механизъм за прилагане на Конвенцията 45.
44This is illustrated by the Convention’s intergovernmental enforcement mechanism.
За разлика от това, Договорът за ЕО създава самостоятелна правна система, в рамките на която държавите и правните субекти имат непосредствени права и задължения.
45The EC Treaty, by contrast, has founded an autonomous legal order, within which States as well as individuals have immediate rights and obligations.
Задължението на Съда е да действа като конституционен съд във вътрешния правен ред, какъвто е Общността.
The duty of the Court of Justice is to act as the constitutional court of the municipal legal order that is the Community.
Следователно Европейският съд по правата на човека и Съдът на Европейските общности се различават, що се отнася до тяхната компетентност ratione personae и до взаимоотношението на тяхната правна система с международното публично право.
The European Court of Human Rights and the Court of Justice are therefore unique as regards their jurisdiction ratione personae and as regards the relationship of their legal system with public international law.
43 — Вж. например Решение от 14 октомври 2004 г. по дело Omega (C-36/02, Recueil, стр. I-9609, точка 33).
43 — See, for instance, Case C-36/02 Omega Spielhallen [2004] ECR I-9609, paragraph 33.
44 — Вж. също преамбюла на Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, както и член 19 и член 46, параграф 1 от нея (наричана по-нататък „ЕКЗПЧОС“).
44 — See the Preamble to the European Convention on Human Rights and Fundamental Freedoms, as well as Article 19 ECHR and Article 46(1) ECHR.
46 — Вж. точка 39 от доклада от 16 август 2006 г. на специалния докладчик на ООН за насърчаване и защита на правата на човека и основните свободи в борбата с тероризма (A/61/267): „Като се има предвид, че последицата от включването [в списъка] е замразяването на средства, правото да се оспори това включване е абсолютно необходимо.
46 — See paragraph 39 of the Report of 16 August 2006 of the UN Special Rapporteur on the promotion and protection of human rights and fundamental freedoms while countering terrorism (A/61/267): ‘Given that the effect of inclusion [on the list] is the freezing of assets, the right to contest inclusion is a necessity.
Все пак такива производства съществуват на национално ниво.
They are present, in some instances, at the national level.
Специалният докладчик счита, че ако не е налице подходящо или адекватно международно средство за контрол, националните контролни производства, дори за националните списъци, са необходими и че държавата, която прилага санкцията, трябва да разполага с такова производство“.
The Special Rapporteur is of the view that if there is no proper or adequate international review available, national review procedures — even for international lists — are necessary. These should be available in the States that apply the sanctions’.
KADI/СЪВЕТ И КОМИСИЯ границите на общностния правен ред, е погрешно.
KADI v COUNCIL AND COMMISSION of the Community legal order is therefore misconceived.
за успешно оспорване не може да бъде напълно неочаквана, като се има предвид, че изрично е визирана от екипа за аналитична подкрепа и надзор към Комитета по санкциите 47.
challenge cannot be entirely unexpected on the Security Council’s part, given that it was expressly contemplated by the Analytical Support and Sanctions Monitoring Team of the Sanctions Committee. 47
Поради това стигам до извода, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не е компетентен да осъществи контрол върху спорния регламент в светлината на основните права, които са част от общите принципи на общностното право.
I accordingly conclude that the Court of First Instance erred in law in holding that it had no jurisdiction to review the contested regulation in the light of fundamental rights that are part of the general principles of Community law.
Следователно Съдът би трябвало да приеме за основателно второто правно основание на жалбоподателя и да отмени обжалваното съдебно решение.
In consequence, the Court should consider the appellant’s second plea well founded and set aside the judgment under appeal.
IV — Твърдяното основни права
IV — The alleged breaches of fundamental rights
Освен това правните последици от едно решение на Съда се ограничават до вътрешния общностен правен ред.
Moreover, the legal effects of a ruling by this Court remain confined to the municipal legal order of the Community.
Доколкото такова решение би попречило на Общността и на нейните държавичленки да приложат резолюциите на Съвета за сигурност, правните последици в рамките на международния правен ред следва да се определят от правилата на международното публично право.
To the extent that such a ruling would prevent the Community and its Member States from implementing Security Council resolutions, the legal consequences within the international legal order remain to be determined by the rules of public international law.
Макар да е вярно, че ограниченията, които общите принципи на общностното право налагат върху действията на институциите, могат да причинят неудобства на Общността и на нейните държавичленки в отношенията им на международната сцена, прилагането на тези принципи от Съда не засяга прилагането на международните правила относно държавната отговорност или на предвиденото от член 103 от Устава на ООН правило.
While it is true that the restrictions which the general principles of Community law impose on the actions of the institutions may inconvenience the Community and its Member States in their dealings on the international stage, the application of these principles by the Court of Justice is without prejudice to the application of international rules on State responsibility or to the rule enunciated in Article 103 of the UN Charter.
Следователно твърдението на Съвета, че осъществявайки контрол върху спорния регламент, Съдът упражнявал компетентност, която надхвърля
The Council’s contention that, by reviewing the contested regulation, the Court would assume jurisdiction beyond the perimeters
Вместо да връща делото на Първоинстанционния съд, предлагам на Съда да се възползва от възможността да постанови окончателно решение по делото 48.
Instead of referring the matter back to the Court of First Instance, I suggest that the Court make use of the possibility of giving final judgment in this case.
Мисля, че по съображения за целесъобразност би било подходящо в това отношение да се концентрирам върху основния аспект на делото, а именно въпроса дали спорният регламент нарушава основните права на жалбоподателя.
48 For reasons of expediency, I think it would be appropriate, in this regard, to concentrate on the principal aspect of the case, namely the issue whether the contested regulation infringes the appellant’s fundamental rights.
47 — Вж. по-специално втория доклад на екипа за аналитична подкрепа и надзор към Комитета посанкциите(S/2005/83), в чиято точка 54 се посочва, че„начинът, по който образуванията или частните лица се включват в поддържания от Съвета списък на терористите и липсата на производство за контрол и оспорване от страна на лицата, чиито имена са включени в списъка, поставя сериозни проблеми, свързани с отговорността, и вероятно нарушава нормите и конвенциите относно основните права на човека“ и в точка 58, че „преразглеждането на процедурата [за заличаване] би могло да помогне за намаляване на възможността за едно или повече потенциално негативни съдебни решения“.
47 — See, in particular, the Second Report of the Analytical Support and Sanctions Monitoring Team (S/2005/83), in which it is noted, in paragraph 54, that ‘the way entities or individuals are added to the terrorist list maintained by the Council and the absence of review or appeal for those listed raise serious accountability issues and possibly violate fundamental rights, norms and conventions’ and, in paragraph 58, that ‘revisions to the process could help to reduce the possibility of one or more potentially negative court decisions’.
В този контекст в доклада изрично се споменава Европейският съд по правата на човека.
In that connection, the Report specifically mentions the European Court of Justice.
Вж. също и приложение I към шестия доклад на екипа за аналитична подкрепа и надзор към Комитетапосанкциите (S/2007/132) за обзор на производствата за оспорване на аспекти от режима на санкции.
See also Annex I to the Sixth Report of the Analytical Support and Sanctions Monitoring Team (S/2007/132) for an overview of legal challenges to aspects of the sanctions programme.
48 — В съответствие с член 61 от Статута на Съда.
48 — In accordance with Article 61 of the Statute of the Court.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛO C-402/05 P в това отношение експертиза. По тези причини ответниците достигат до извода, че Съдът трябва да се отнася към преценките на Съвета за сигурност с най-голямо уважение и ако изобщо предприеме действия, да се ограничи до осъществяването на минимален контрол по отношение на актовете на Общността, които се основават на тези преценки.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P the respondents conclude that the Court should treat assessments made by the Security Council with the utmost deference and, if it does anything at all, should exercise a minimal review in respect of Community acts based on those assessments.
Жалбоподателят твърди, че са налице множество нарушения на неговите основни права и на това основание иска отмяна на спорния регламент в частта, в която се отнася до него.
The appellant alleges several breaches of his fundamental rights and, on those grounds, seeks the annulment of the contested regulation in so far as it concerns him.
Ответниците, по-специално Комисията и Обединеното кралство, поддържат, че доколкото спорният регламент може да нарушава основните права на жалбоподателя, това е оправдано по причини, свързани с премахване на международния тероризъм.
The respondents — in particular the Commission and the United Kingdom — argue that, to the extent that the contested regulation may interfere with the appellant’s fundamental rights, this is justified for reasons relating to the suppression of international terrorism.
В връзка с това те изтъкват също, че Съдът не трябва да прилага обичайните критерии за контрол, а вместо тях — предвид обстоятелството, че става дума за интерес, свързан с международната сигурност — да приложи не толкова строги критерии за защита на основните права.
In this connection, they also argue that the Court should not apply normal standards of review, but instead should — in the light of the international security interests at stake — apply less stringent criteria for the protection of fundamental rights.
Вярно е, че съдилищата не трябва да бъдат институционално слепи.
I disagree with the respondents. They advocate a type of judicial review that at heart is very similar to the approach taken by the Court of First Instance under the heading of jus cogens.
Така Съдът трябва да има предвид международния контекст, в който осъществява своята дейност, и да познава своите ограничения.
In a sense, their argument is yet another expression of the belief that the present case concerns a ‘political question’ and that the Court, unlike the political institutions, is not in a position to deal adequately with such questions.
Той трябва да осъзнава влиянието, което неговите решения могат да имат извън границите на Общността.
The reason would be that the matters at issue are of international significance and any intervention of the Court might upset globally-coordinated efforts to combat terrorism.
От това следва, че Съдът не може винаги да има монопол при определянето на начина, по който трябва да бъдат съчетани определени основни интереси.
The argument is also closely connected with the view that courts are ill equipped to determine which measures are appropriate to prevent international terrorism.
Не споделям мнението на ответниците.
It is true that courts ought not to be institutionally blind.
Те пледират за вид съдебен контрол, който по същество е много подобен на подхода, който възприема Първоинстанционния съд под наименованието jus cogens.
Thus, the Court should be mindful of the international context in which it operates and conscious of its limitations.
Този довод е тясно свързан и със схващането, че съдилищата не разполагат с подходящи средства, за да определят кои мерки са подходящи за предотвратяването на международния тероризъм.
It must, where possible, recognise the authority of institutions, such as the Security Council, that are established under a different legal order than its own and that are sometimes better placed to weigh those fundamental interests.
За разлика от това може да се предположи, че Съветът за сигурност разполага с необходимата
However, the Court cannot, in deference to the views of those institutions, turn its back on the fundamental values that lie at the basis of the Community legal order and which it has the duty to protect.
KADI/СЪВЕТ И КОМИСИЯ когато залогът са основни ценности на Общността, Съдът може да бъде призован да преразгледа и евентуално да отмени мерки, приети от общностните институции, дори когато тези мерки отразяват желанията на Съвета за сигурност.
KADI v COUNCIL AND COMMISSION where the Community’s fundamental values are in the balance, the Court may be required to reassess, and possibly annul, measures adopted by the Community institutions, even when those measures reflect the wishes of the Security Council.
Всяка водена от държавата битка срещу тероризма или всеки друг враг, трябва да се води по правилата и в съответствие със закона.
‘It is when the cannons roar that we especially need the laws … Every struggle of the state — against terrorism or any other enemy — is conducted according to rules and law.
Винаги има закон, с който държавата трябва да се съобразява.
There is always law which the state must comply with.
Няма „черни дупки“. […] Този подход не се основава само на прагматичната последица от политическата и нормативната реалност.
There are no “black holes”. … The reason at the foundation of this approach is not only the pragmatic consequence of the political and normative reality.
Неговите корени са далеч по-дълбоки.
Its roots lie much deeper.
Той е израз на разликата между една демократична държава, която се бори за своето оцеляване, и битката на терористите, които се изправят срещу нея.
It is an expression of the difference between a democratic state fighting for its life and the fighting of terrorists rising up against it.
Държавата се бори в името на закона и на неговото спазване.
The state fights in the name of the law and in the name of upholding the law.
Терористите се борят със закона като го нарушават.
The terrorists fight against the law, while violating it.
Войната срещу тероризма е и война за закона срещу тези които се изправят срещу него.“ 49
The war against terrorism is also law’s war against those who rise up against it.’ 49
Следователно в настоящия случай няма причина Съдът да се отклони от обичайното си тълкуване на основните права, на които се позовава жалбоподателят.
There is no reason, therefore, for the Court to depart, in the present case, from its usual interpretation of the fundamental rights that have been invoked by the appellant.