natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Предвид гореизложеното Първоинстанционният съд заключава, че по този начин BUPA Ireland установява съществуването на всички елементи от фактическия състав на особено положение, което с оглед на обжалваното решение го обособява по отношение на всеки друг икономически оператор (вж. в този смисъл Решение по дело Extramet Industrie/Съвет, точка 64 по-горе, точка 17).
The Court concludes from the foregoing that BUPA Ireland has thus established the existence of a set of facts constituting a special situation which distinguishes it, from the viewpoint of the contested decision, from any other economic operator (see, to that effect, judgment of 16 May 1991 in Extramet Industrie v Council, paragraph 64 above, paragraph 17).
От това следва, че обжалваното решение индивидуализира BUPA Ireland като свой адресат.
It follows that the contested decision distinguishes BUPA Ireland as an addressee.
BUPA И ДР./КОМИСИЯ б) По прякото засягане на жалбоподателите
BUPA AND OTHERS v COMMISSION
Що се отнася до повдигнатия от ответника въпрос за прякото засягане, съгласно постоянната съдебна практика оспорваната мярка трябва да има преки последици върху правното положение на заинтересованата страна, нейното изпълнение трябва да има чисто автоматичен характер и да произтича от самата общностна правна уредба, без да се прилагат други правила с опосредяващ характер.
As to the issue of direct concern raised by the defendant, it has consistently been held that the contested measure must directly produce effects on the legal situation of the person concerned and its implementation must be purely automatic and follow solely from the Community rules, without the application of other intermediate measures.
В настоящия случай от събитията, предшестващи приемането на обжалваното решение, и по-специално от постъпките, предприети след либерализацията на ирландския пазар на ЧЗО, в това число и създаването на HIA (вж. точка 18 и сл. по-горе) е видно, че ирландските власти са имали твърдото намерение да въведат RES, чийто диспозитив е разискван и ревизиран многократно, като единствените открити въпроси са точната начална дата на прилагането на RES и на задействане на RES плащанията, както и определянето на размера на тези плащания.
In the present case, it follows from the events preceding the adoption of the contested decision, and in particular from the steps taken following the liberalisation of the Irish PMI market, including the setting-up of the HIA (see paragraph 18 et seq. above), that the Irish authorities firmly intended to implement the RES, the mechanism of which was rediscussed and revised on a number of occasions, the only questions that remain open being the precise date on which the RES would become applicable and the RES payments commence together with the determination of the amounts of those payments.
При това положение към момента на приемане на обжалваното решение възможността ирландските власти да решат да не въвеждат RES е била чисто теоретична, като закъснението в нейното въвеждане се дължи на подадените от жалбоподателите пред High Court искове срещу мерките по прилагането, предвидени от приложимото национално законодателство.
Therefore, at the time of adoption of the contested decision, the possibility that the Irish authorities would decide not to implement the RES was purely theoretical, as the delay in implementing it was attributable solely to the actions brought by the applicants before the High Court against the implementing measures provided for in the relevant national legislation.
В резултат на това следва да се отхвърли доводът на ответника, според който приемането на обжалваното решение не води непременно до прилагане на RES, тъй като ирландските власти е трябвало да вземат определени мерки с опосредяващ характер, подлежащи на обжалване.
Consequently, it is appropriate to reject the defendant’s argument that the adoption of the contested decision did not necessarily have as a consequence the application of the RES, on the ground that the Irish authorities had to take certain intermediate measures that were amenable to appeal.
От това следва, че жалбоподателите са пряко и лично засегнати по смисъла на член 230, четвърта алинея ЕО от обжалваното решение и че жалбата трябва да бъде обявена изцяло за допустима.
It follows that the applicants are directly and individually concerned, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, by the contested decision and that the application must be declared admissible in its entirety.
При това положение повдигнатото от ответника възражение за липса на процесуална предпоставка следва да се отхвърли.
The plea of inadmissibility raised by the defendant must therefore be rejected.
II — По съществото на спора
II — Substance
А — Предварителна бележка
A — Preliminary observation
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите се позовават на седем правни основания, а именно, на първо място, правно основание, изведено от неправилното прилагане на член 87, параграф 1 ЕО, на второ място, правно основание, изведено от неправилното прилагане на член 86, параграф 2 ЕО, на трето място, правно основание, изведено от грешка при прилагане на правото, която се състои в пропуск да се разгледа законосъобразността на RES предвид член 86, параграф 1 във връзка с член 82 ЕО, на четвърто място, правно основание, изведено от грешка при прилагане на правото, състояща се в пропуск да се разгледа законосъобразността на RES предвид членове 43 ЕО и 49 ЕО, на пето място, правно основание, изведено от грешка при прилагане на правото и от липса на мотиви поради пропуск да се разгледа надлежно законосъобразността на RES предвид Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане, на шесто място, правно основание, изведено от незаконосъобразното въздържане от започването на официална процедура по разследване на основание член 88, параграф 2 ЕО, и на седмо място, правно основание, изведено от нарушението на задължението за мотивиране съгласно член 253 ЕО.
The applicants raise seven pleas in law in support of their application, namely, first, misapplication of Article 87(1) EC; second, misapplication of Article 86(2) EC; third, an error of law in failing to examine the legality of the RES under Article 86(1) EC in conjunction with Article 82 EC; fourth, an error of law in failing to examine the legality of the RES under Articles 43 EC and 49 EC; fifth, an error of law and a failure to state reasons regarding the failure to carry out a proper examination of the legality of the RES in the light of the third non-life insurance directive; sixth, unlawful failure to open a formal investigation procedure under Article 88(2) EC; and, seventh, breach of the obligation to state reasons under Article 253 EC.
В самото начало Първоинстанционният съд установява, че доводите, изтъкнати от страните в рамките на първото и второто правно основание, до голяма степен съвпадат.
The Court notes, by way of preliminary observation, that the arguments which the parties put forward in connection with the first and second pleas overlap to a significant extent.
В частност те поставят въпроса за наличието на задача за УОИИ, както и за необходимостта от RES за изпълнението на тази задача и за нейния пропорционален характер.
They raise, in particular, the question of the existence of an SGEI mission and also the question whether the RES is necessary for the purpose of discharging that mission and whether it is proportionate.
При това положение следва да се обобщи на първо място същността на всички тези доводи, за да могат надлежно да се вземат предвид впоследствие, при разглеждането на тези две правни основания.
It is therefore appropriate to begin by setting out the substance of all of those arguments so that they can properly be taken into account in the examination of those two pleas.
Б — По първото и второто правно основание
B — First and second pleas
Доводи на страните а) По правното основание, изведено от неправилното прилагане на член 87, параграф 1 ЕО i) Доводи на жалбоподателите
(a) The plea alleging misapplication of Article 87(1) EC
1) Общи бележки
(1) General observations
В самото начало жалбоподателите посочват, че с първото си правно основание те оспорват член 1 от обжалваното решение, според който RES „не включва държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 [ЕО]“.
The applicants submit, by way of preliminary observation, that by their first plea they take exception to Article 1 of the contested decision, which states that the RES ‘does not involve State aids in the sense of Article 87(1) EC’.
Те отбелязват, че ответникът не представя доводи за защита срещу това правно основание, така че обжалваното решение трябвало да бъде отменено само въз основа на това съображение.
They observe that the defendant puts forward no defence to that plea, so that the decision ought to be annulled on that ground alone.
Жалбоподателите допълват, че Комисията правилно е обявила в точка 39 от обжалваното решение, че по принцип RES отговаря на критериите по член 87, параграф 1 ЕО и че при това положение тя може да бъде квалифицирана като държавна помощ.
The applicants further observe that the Commission correctly stated, at recital 39 to the contested decision, that in principle the RES satisfies the criteria set out in Article 87(1) EC and could therefore be qualified as State aid.
В точки 61 и 62 от това решение обаче Комисията неправилно приела, че при все това RES не представлява държавна помощ, поради това че тя обезщетява задълженията за УОИИ.
At recitals 61 and 62 to the contested decision, however, the Commission wrongly considered that the RES nevertheless did not constitute State aid within the meaning of that provision because it compensated for SGEI obligations.
В настоящия случай обаче условията за компенсиране на задълженията за УОИИ, изложени от Съда (Решение по дело Ferring, точка 41 по-горе, точка 27 и Решение на Съда от 24 юли 2003 г. по дело Altmark Trans и Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00, Recueil, стр.
However, in this case the conditions for financial compensation for SGEI obligations, as recognised by the Court of Justice (Ferring, paragraph 41 above, paragraph 27, and Case C-280/00 Altmark Trans und Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-7747, ‘Altmark’, paragraphs 87 to 93), are not satisfied.
I-7747, наричано по-нататък „Решение по дело Altmark“, точки 87—93), не били изпълнени. В частност в Решение по дело Altmark Съдът постановил, че доколкото една намеса от страна на държавата трябва да се счита за компенсация срещу услугите, извършени от предприятията получатели при изпълнението на задълженията им за предоставяне на обществена услуга, така че тези предприятия не се възползват реално от финансово предимство и дадената намеса не води до поставянето им в по-благоприятна конкурентна позиция спрямо предприятията, които са му конкуренти, една такава намеса не попада в обхвата на член 87, параграф 1 ЕО (Решение по дело Altmark, посочено по-горе, точка 87).
In particular, in Altmark the Court of Justice held that where a State measure must be regarded as compensation for the services provided by the recipient undertakings in order to discharge public service obligations, so that those undertakings do not enjoy a real financial advantage and the measure thus does not have the effect of putting them in a more favourable competitive position than the undertakings competing with them, such a measure is not caught by Article 87(1) EC (Altmark, paragraph 87).
Освен това според Съда за тази цел трябвало да са изпълнени четири кумулативни условия (Решение по дело Altmark, посочено по-горе, точки 88—93), какъвто не бил настоящият случай.
Furthermore, according to the Court of Justice, in that connection four cumulative conditions must be satisfied (Altmark, paragraphs 88 to 93; ‘the Altmark conditions’), and they are not satisfied in this case.
В това отношение опитът на ответника да избегне отмяната на обжалваното решение, като се основава единствено на член 86, параграф 2 ЕО, не можел да се приеме, при положение че диспозитивът на посоченото решение не се позовава на член 86, параграф 2 ЕО и че мотивите за това, изложени в точка 61 от решението, не са достатъчни.
In that regard, the defendant’s attempt to avoid annulment of the contested decision by relying solely on Article 86(2) EC cannot succeed since the operative part of that decision makes no reference to Article 86(2) EC and the reason stated in that regard, at recital 61 to that decision, is not sufficient.
Дори доколкото условията за прилагане на член 86, параграф 2 ЕО са еквивалентни на тези по член 87, параграф 1 ЕО, което ответникът не оспорвал, неговите доводи не можело да се приемат, тъй като във всеки случай той не доказва наличието на задължение за УОИИ, което да оправдае RES и пропорционалния характер на RES по смисъла както на Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, така и на член 86, параграф 2 ЕО.
Even to the extent to which the conditions for the application of Article 86(2) EC are equivalent to those applicable to Article 87(1) EC, which the defendant does not dispute, the defendant’s argument cannot succeed since it does not in any event demonstrate the existence of an SGEI obligation which would justify the RES or that the RES is proportionate within the meaning of Altmark and Article 86(2) EC.
В този контекст жалбоподателите освен това изтъкват, че за разлика от ответника и Кралство Нидерландия, Ирландия и VHI се опитват да защитават законосъобразността на обжалваното решение с твърдението, че са изпълнени
In that context, the applicants further claim that, unlike the defendant and the Kingdom of the Netherlands, Ireland and the VHI seek to defend the legality of the contested decision by asserting that the Altmark conditions are satisfied.
BUPA И ДР./КОМИСИЯ условията, изложени в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION
По силата на член 116, параграф 3 от Процедурния правилник обаче встъпилите страни трябвало да са обвързани от спора в състоянието, в което той се намира в момента на встъпването, така че те не можели да променят рамката на спора (Решение на Първоинстанционния съд от 24 октомври 1997 г. по дело British Steel/Комисия, T-243/94, Recueil, стр. II-1887, точка 70), така както е определен в документите на жалбоподателите и ответника.
Under Article 116(3) of the Rules of Procedure, however, interveners must accept the case as they find it at the time of their intervention and thus cannot alter the framework of the dispute (Case T-243/94 British Steel v Commission [1997] ECR II-1887, paragraph 70) as defined by the applicants and the defendant in their pleadings.
Като се има предвид обаче, че ответникът е отказал да представи доводи, изведени от член 87, параграф 1 ЕО, към момента на встъпването рамката на спора се отнасяла единствено до член 86, параграф 2 ЕО.
However, since the defendant has failed to submit argument based on Article 87(1) EC, the framework of the dispute at the time of the intervention related only to Article 86(2) EC.
Според жалбоподателите от това следва, че доводите на Ирландия и VHI относно член 87, параграф 1 ЕО трябва да бъдат обявени за недопустими.
In the applicants’ submission, it follows that the arguments of Ireland and the VHI concerning Article 87(1) EC must be declared inadmissible.
II-4381, точки 255, 271 и 282; Заключение на генералния адвокат г-н Fennelly във връзка с Решение на Съда от 19 октомври 2000 г. по дело Италия и Sardegna Lines/Комисия, C-15/98 и C-105/99, Recueil, стр. I-8855, I-8894, точка 70).
In any event, the defects in the reasoning in the contested decision cannot be cured retroactively in the course of the proceedings by new legal and factual arguments put forward by the interveners (Case T-5/02 Tetra Laval v Commission [2002] ECR II-4381, paragraphs 255, 271 and 282; Opinion of Advocate General Fennelly in Joined Cases C-15/98 and C-105/99 Italy and Sardegna Lines v Commission [2000] ECR I-8855, at I-8894, point 70).
Поради това доводите на Ирландия и VHI трябвало във всеки случай да бъдат отхвърлени като неоснователни.
On that ground, the arguments put forward by Ireland and the VHI must in any event be rejected as unfounded.
II-2081, точки 31 и 34), доводите по същество, съдържащи се в приложения 4, 7, 9 и 10 към това становище при встъпването, са допустими само доколкото са изложени в самото становище.
Last, with respect to Ireland’s statement in intervention, the applicants maintain that, under Article 116(4)(b) of the Rules of Procedure and the caselaw (Case T-84/96 Cipeke v Commission [1997] ECR II-2081, paragraphs 31 and 34), the substantive arguments in Annexes 4, 7, 9 and 10 to that statement in intervention are admissible only in so far as they are set out in the statement in intervention itself.
Жалбоподателите подчертават, че що се отнася до RES в настоящия случай четирите кумулативни условия, изложени в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе, не са изпълнени.
The applicants maintain that in the present case the four cumulative Altmark conditions are not satisfied so far as the RES is concerned.
Впрочем Комисията напълно била пропуснала да разгледа второто, третото и четвъртото условие, след като без да е извършила собствена преценка, е приела позицията на ирландските власти относно първото условие.
They contend, moreover, that the Commission completely failed to examine the second, third and fourth conditions, after having accepted, without making a proper evaluation, the Irish authorities’ position on the first condition.
2) По първото условие, свързано с действителните и ясно определени задължения за УОИИ
(2) The first condition: there must be actual and clearlydefined SGEI obligations
Жалбоподателите напомнят първото условие, изложено от Съда в Решение по дело Altmark, точка 89 по-горе (точка 89), според което предприятието получател трябва действително да е натоварено с изпълнението на задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно определени.
The applicants refer to the first condition laid down by the Court of Justice in Altmark (paragraph 89), namely that the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and those obligations must be clearly defined.
I-9069, точки 51 и 60 и Заключение на генералния адвокат г-н Jacobs във връзка с Решение на Съда от 20 ноември 2003 г. по дело GEMO, C-126/01, Recueil, стр. I-13769, I-13772).
The applicants maintain that, owing in particular to the close connection between Article 87(1) EC and Article 86(2) EC, the concept of public service obligation used by the Court of Justice is equivalent to that of an SGEI obligation (Opinion of Advocate General Tizzano in Ferring, paragraph 41 above, ECR I-9069, points 51 and 60, and Opinion of Advocate General Jacobs in Case C-126/01 GEMO [2003] ECR I-13769, at I-13772).
Самата Комисия признала в обжалваното решение еквивалентния характер на тези две понятия.
The Commission itself recognised in the contested decision that those two concepts are equivalent.
Освен това тя обяснила публично, че тези две понятия се отнасят до услуги с характерни особености, които отговарят на нуждите на широката общественост (Доклад на Комисията за състоянието на процесите относно насоките за държавните помощи, свързани с [УОИИ], раздел 2), от които не се ползват специфични категории ползватели (неофициален документ на Комисията относно УОИИ и държавните помощи от 12 ноември 2002 г., стр.
Moreover, the Commission has explained publicly that those two concepts refer to services with special characteristics which the public needs (Commission report on the state of play in the work on the guidelines for State aid and [SGEIs], section 2) which do not benefit specific categories of service users (Commission non-papers on services of general economic interest and State aid, 12 November 2002, p.
21) и които при това положение имат следните общи елементи: универсална услуга, непрекъснатост, качество на услугата, достъпни тарифи, защита на ползвателя и потребителя (Зелена книга на Комисията относно услугите от общ интерес от 21 май 2003 г., COM (2003) 270 окончателен, точка 49).
21) and which, therefore, have the following common elements: universal service, continuity, quality of service, affordability, as well as user and consumer protection (Commission Green Paper on services of general interest, 21 May 2003, COM(2003) 270 final, paragraph 49).
Освен това жалбоподателите поддържат, че предвид специфичното и ограничено определение на понятието за задължения за УОИИ, макар и всяка национална уредба, която възлага задължения на предприятия, да може да се счита като приета в общ или обществен интерес, от това не следвало, че всички тези задължения представляват задължения за УОИИ в тесен смисъл, за изпълнението на които държавата може с право да обезщети засегнатите предприятия.
The applicants further maintain that, in light of the specific and limited definition of the concept of an SGEI obligation, while any State regulation which imposes obligations on an undertaking may be regarded as being in the general or public interest, it does not follow that all such obligations are SGEI obligations in the strict sense, for which the State may legitimately compensate the undertakings concerned.
483, точки 31 и 32 и Решение на Съда от 13 декември 1991 г. по дело GB-Inno-BM, C-18/88, Recueil, стр. I-5941, точка 22; Решение 97/606/ЕО на Комисията от 26 юни 1997 година по член [86, параграф 3 ЕО] относно изключителното право за излъчване на телевизионна реклама във Фландрия, OВ L 244, стр.
In accordance with the caselaw and the Commission’s practice when taking decisions, a distinction must be drawn between the creation of SGEI obligations and the control and regulation of the activities of undertakings (Case 7/82 GVL v Commission [1983] ECR 483, paragraphs 31 and 32, and Case C-18/88 GB-Inno-BM [1991] ECR I-5941, paragraph 22; Commission Decision 97/606/EC of 26 June 1997 pursuant to Article [86(3) EC] on the exclusive right to broadcast television advertising in Flanders (OJ 1997 L 244, p.
18, съображение 14; и Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 1999 г. по дело Vlaamse Televisie Maatschappij/Комисия, T-266/97, Recueil, стр. II-2329).
18); and Case T-266/97 Vlaamse Televisie Maatschappij v Commission [1999] ECR II-2329).
709, точка 13 и Решение на Съда от 16 май 2000 г. по дело Франция/Ladbroke Racing и Комисия, C-83/98 P, Recueil, стр. I-3271, точка 25; заключение на генералния адвокат г-н Jacobs във връзка с Решение по дело GEMO, точка 96 по-горе, точка 73).
The applicants submit that the concept of an SGEI obligation is a concept of Community law which must be interpreted objectively in the same way as the concept of State aid within the meaning of Article 87(1) EC, of which it forms an integral part (Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 13, and Case C-83/98 P France v Ladbroke Racing and Commission [2000] ECR I-3271, paragraph 25; and Opinion of Advocate General Jacobs in GEMO, paragraph 96 above, point 73).
I-5699, точка 37), за да се предотврати опасността държавитечленки да могат лесно да избягват прилагането на правилата, установени в областта на държавните помощи.
That is confirmed by the caselaw according to which the concept of an SGEI within the meaning of Article 86(2) EC is to be interpreted strictly (GT-Link, paragraph 97 above, paragraph 50, and Case C-157/94 Commission v Netherlands [1997] ECR I-5699, paragraph 37), in order to ensure that the Member States cannot easily escape the application of the rules on State aid.
Макар държаватачленка да била свободна при упражняване на своето право на преценка да вземе решение относно начина, по който предвижда да осигури и
Although a Member State is free to determine, in the exercise of its discretion, the way in which it proposes to provide and regulate the provision of an SGEI (Report