natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Всъщност в рамките на компетентността, която му е призната с член 18, параграф 2 ЕО, членове 40 ЕО, 44 ЕО и 52 ЕО — въз основа на които по-конкретно е приета Директива 2004/38 — общностният законодател може да урежда условията за влизане и за пребиваване на членовете на семейството на гражданин на Съюза на територията на държавитечленки, когато невъзможността за гражданина на Съюза да бъде придружаван от своето семейство или то да се присъедини към него в приемащата държавачленка може да накърни неговата свобода на движение, като го разубеди да упражнява своите права на влизане и пребиваване в тази държавачленка.
Within the competence conferred on it by Articles 18(2) EC, 40 EC, 44 EC and 52 EC — on the basis of which Direct- ive 2004/38 inter alia was adopted — the Community legislature can regulate the conditions of entry and residence of the family members of a Union citizen in the territory of the Member States, where the fact that it is impossible for the Union citizen to be accompanied or joined by his family in the host Member State would be such as to interfere with his freedom of movement by discouraging him from exercising his rights of entry into and residence in that Member State.
Впрочем да се признае на държавитечленки изключителна компетентност да предоставят или отказват влизането или пребиваването на тяхна територия на гражданите на трети страни, членове на семейството на граждани на Съюза, които преди това не са били законно пребиваващи в друга държавачленка, би имало за последица свободата на движение на гражданите на Съюза в една държавачленка, на която не са граждани, да се различава от една държавачленка в друга в зависимост от разпоредбите на националното право в областта на имиграцията, като някои държавичленки позволяват влизането и пребиваването на членовете на семейството на гражданин на Съюза, а други ги отказват.
Indeed, to allow the Member States exclusive competence to grant or refuse entry into and residence in their territory to nationals of nonmember countries who are family members of Union citizens and have not already resided lawfully in another Member State would have the effect that the freedom of movement of Union citizens in a Member State whose nationality they do not possess would vary from one Member State to another, according to the provisions of national law concerning immigration, with some Member States permitting entry and residence of family members of a Union citizen and other Member States refusing them.
Подобен резултат би бил несъвместим с посочената цел в член 3, параграф 1, буква в) ЕО за изграждане на вътрешен пазар, характеризиращ се с отмяната между държавитечленки
The refusal of the host Member State to grant rights of entry and residence to the family members of a Union citizen is such as to discourage that citizen from moving to or residing in that Member State, even if his family members are not
Впрочем отказът на приемащата държавачленка да предостави права на влизане и на пребиваване на членовете на семейството на гражданин на Съюза може да разубеди последния да се придвижва или да живее в тази държавачленка, включително и
That would not be compatible with the objective set out in Article 3(1)(c) EC of an internal market characterised by the abolition, as between Member States, of obstacles to the free movement of
на Съюза, се ползва от разпоредбите на посочената директива независимо от мястото и от датата на сключването на техния брак, както и от начина, по който този гражданин на трета страна е влязъл в приемащата държавачленка.
METOCK AND OTHERS or joins that Union citizen benefits from the provisions of that directive, irre -spective of when and where their marriage took place and of how the national of a nonmember country entered the host Member State.
на пречките за свободно движение на хора.
persons. Establishing an internal market implies that the conditions of entry and residence of a Union citizen in a Member State whose nationality he does not possess are the same in all the Member States.
Изграждането на вътрешен пазар налага условията за влизане и за пребиваване на гражданин на Съюза в държавачленка, на която той не е гражданин, да са еднакви във всички държавичленки.
Freedom of movement for Union citizens must therefore be interpreted as the right to leave any Member State, in particular the Member State whose nationality the Union citizen possesses, in order to become established under the same conditions in any Member State other than the Member State whose nationality the Union citizen possesses.
Всъщност, на първо място, нито една от разпоредбите на Директива 2004/38 не изисква към момента, в който се премества в приемащата държавачленка, гражданинът на Общността вече да е създал семейство, за да могат членовете на неговото семейство, граждани на трети страни, да се ползват от установените с посочената директива права.
First, none of the provisions of Dir -ective 2004/38 requires that the Union citizen must already have founded a family at the time when he moves to the host Member State in order for his family members who are nationals of nonmember countries to be able to enjoy the rights established by that directive.
Напротив, като предвижда че членовете на семейството на гражданин на Съюза могат да се присъединят към последния в приемащата държавачленка, общностният законодател е приел възможността за гражданина на Съюза да създаде семейство едва след като е упражнил своето право на свободно движение.
By providing that the family members of the Union citizen can join him in the host Member State, the Community legislature, on the contrary, accepted the possibility of the Union citizen not founding a family until after exercising his right of freedom of movement.
Подобно тълкуване е съобразено с целта на Директива 2004/38, която се стреми да улесни упражняването на основното право на пребиваване на гражданите на Съюза в държавачленка, различна от тази, на която те са граждани.
That interpretation is consistent with the purpose of Directive 2004/38, which aims to facilitate the exercise of the fundamental right of residence of Union citizens in a Member State other than that of which they are a national.
Член 3, параграф 1 от Директива 2004/38 относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавитечленки, за изменение на Регламент № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 и 93/96, гласи, че се прилага за всички граждани на Съюза, които се движат или пребивават в държавачленка, различна от тази, на която са граждани, и за членовете на техните семейства, така както са определени в член 2, точка 2, които ги придружават или се присъединяват към тях, трябва да се тълкува в такъв смисъл, че гражданин на трета страна, съпруг на гражданин на Съюза, пребиваващ в държавачленка, на която не е гражданин, който придружава или се присъединява към този гражданин
Article 3(1) of Directive 2004/38 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation No 1612/68 and repealing Directives 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 and 93/96, which provides that the directive is to apply to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany or join them, must be interpreted as meaning that a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in a Member State whose nationality he does not possess and who accompanies
На второ място, с оглед на необходимостта да не се дава стеснително тълкуване на разпоредбите на Директива 2004/38 и те да не се лишават от полезното си действие,
Second, in the light of the necessity of not interpreting the provisions of Directive 2004/38 restrictively and not depriving them of their effectiveness, the words ‘family members [of Union
На трето място, както член 3, параграф 1, така и никоя друга разпоредба на Директива 2004/38 не съдържа изисквания относно мястото, където е сключен бракът на гражданина на Съюза и гражданина на трета страна.
Third, neither Article 3(1) nor any other provision of Directive 2004/38 contains requirements as to the place where the marriage of the Union citizen and the national of a nonmember country is solemnised.
(вж. точки 87—90, 93, 98 и 99; точка 2 от диспозитива) думите „членовете на семейство[то] [на гражданин на Съюза], които го придружават“, посочени в член 3, параграф 1 от тази директива, следва да се тълкуват като включващи едновременно членовете на семейството на гражданин на Съюза, които са влезли с последния в приемащата държавачленка, и тези, които пребивават с него в тази държавачленка, без в този втори случай да се прави разграничение дали гражданите на третите страни са влезли в тази държавачленка преди или след гражданина на Съюза, или преди или след като са станали членове на неговото семейство.
(see paras 87-90, 93, 98, 99, operative part 2) citizens] who accompany … them’ in Article 3(1) of that directive must be interpreted as referring both to the family members of a Union citizen who entered the host Member State with him and to those who reside with him in that Member State, without it being necessary, in the latter case, to distinguish according to whether the nationals of nonmember countries entered that Member State before or after the Union citizen or before or after becoming his family members.
СТАНОВИЩЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТГ-Н M. POIARES MADURO представено на 11 юни 2008 година 1
VIEW OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO of 11 June 2008 1 cases thus provide the Court with a good opportunity to clarify this matter.
I — Фактите по спора в главното производство и преюдициалните въпроси
I — The facts in the main proceedings and the questions referred
Настоящото запитване, което се разглежда по реда на бързото преюдициално производство по член 104а от Процедурния правилник на Съда, се отнася до обхвата на правото на пребиваване на гражданите на трети страни, членове на семейството на гражданин на Съюза.
The present reference, which is being dealt with under the accelerated procedure provided for in Article 104a of the Court’s Rules of Procedure, concerns the scope of the right of residence of nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen.
Въпросът е деликатен, тъй като предполага разграничаване между обхвата на разпоредбите относно свободното движение и пребиваване на гражданите на Съюза и обхвата на контрола върху имиграцията — област, в която държавитечленки запазват правомощията си, докато и доколкото Европейската общност не е извършила пълно хармонизиране.
The issue is a sensitive one because it involves drawing a dividing line between what is covered by the provisions on Union citizens’ freedom of movement and residence and what comes under immigration control, a matter over which the Member States retain competence in so far as and to the extent that the European Community has not brought about complete harmonisation.
Конституционната значимост на въпроса обяснява оживените разисквания, доколкото цели десет държави са встъпили в подкрепа на правителството ответник в главното производство, за да оспорят тълкуването, застъпвано от жалбоподателите в главното производство и Комисията на Европейските общности.
The constitutional significance of the subject explains the liveliness of the debate, with no less than 10 Member States intervening in support of the respondent in the main proceedings to challenge the interpretation put forward by the applicants in the main proceedings and the Commission of the European Communities.
Вярно е също така, че предходните становища на Съда подхранват тези разисквания, тъй като съгласуваността на възприетия в съдебната практика подход не е очевидна.
It is also true that the positions adopted previously by the Court have helped fuel the debate since there does not appear to be clear consistency in the line taken in case-law.
Ето защо поставените в настоящите дела преюдициални въпроси относно тълкуването на
The questions on the interpretation of Directive 2004/38/EC 2 which have been referred in the present
Настоящото преюдициално запитване е отправено от High Court (Ирландия) във връзка със спор, предмет на четири съединени дела, по оспорване на отказа да се издаде разрешение за пребиваване на гражданин на трета страна, женен за установена в Ирландия гражданка на Съюза.
The present reference for a preliminary ruling was made by the High Court (Ireland) in the course of proceedings on four applications for judicial review of the refusal to grant a residence card to a national of a nonmember country married to a Union citizen established in Ireland.
По всяко от четирите дела гражданин на трета страна влиза направо в Ирландия и подава молба за политическо убежище, която е отхвърлена.
In each of the four cases a national of a nonmember country entered Ireland directly and made an application for asylum which was refused.
След пристигането си в Ирландия заинтересованото лице сключва брак с гражданка на друга държавачленка, която се е установила и работи в Ирландия.
Following his arrival in Ireland, the applicant married a national of another Member State who was established and working in Ireland.
След сключването на брака той подава молба да му бъде издадена карта за пребиваване („residence card“) в качеството на съпруг на пребиваващ законно в Ирландия гражданин на държавачленка.
Following the marriage he applied for a residence card as the spouse of a national of a Member State lawfully resident in Ireland.
Молбата е отхвърлена от Министерството на правосъдието,
The applicant was refused such a card by the Minister for Justice on the ground that he was unable to provide evidence that he had been lawfully resident in another Member State prior to arrival in Ireland, as required by the Irish regulations adopted to transpose
СТАНОВИЩЕ НА Г-Н POIARES MADURO — ДЕЛО C-127/08
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
А — Съвместимост с Директива 2004/38 на изискването за предварително законно пребиваване в друга държавачленка тъй като молителят не бил в състояние да докаже, че преди пристигането си в Ирландия законно е пребивавал в друга държавачленка съгласно изискванията на ирландската правна уредба, приета с оглед на транспонирането на Директива 2004/38.
Directive 2004/38. The applicants therefore challenged those ministerial decisions to refuse them residence cards, claiming that the condition of prior lawful residence in another Member State imposed by the Irish legislation, noncompliance with which was the reason for the contested refusals, is contrary to Directive 2004/38.
Молителите обжалват решенията на министерството, с които се отказва да се издаде разрешение за пребиваване, като изтъкват, че условието за предварително законно пребиваване в друга държавачленка, което е предвидено в ирландската правна уредба и чието неспазване е обосновало обжалваните откази, противоречи на разпоредбите на Директива 2004/38.
A — Compatibility of the requirement of prior lawful residence in another Member State with Directive 2004/38
Въпросът дали Директива 2004/38 допуска ползването на правото на пребиваване, което тя предоставя на гражданите на трета страна, членове на семейството на гражданин на Съюза, да бъде обвързано в приемащата държавачленка с условието за предварително законно пребиваване в друга държавачленка, е свързан с приложното поле на посочения акт: прилага ли се същият само по отношение на семействата, които са били установени в държавачленка, преди да отидат в приемащата държава-членка?
The question whether Directive 2004/38 permits the benefit of the right of residence which it grants to non-EU nationals who are the family members of a Union citizen to be subject in the host Member State to the condition that they must have previously been lawfully resident in another Member State requires consideration of the scope of application of that legislation: does it apply only to families which were established in a Member State before moving to the host Member State?
С други думи не гарантира ли Директива 2004/38 само свободното движение на членовете на семейството на гражданин на Съюза, които са граждани на трета страна, на територията на Съюза или в някои случаи гарантира и достъпа на последните до територията на Съюза?
In other words, does Dir ective 2004/38 guarantee for non-EU nationals who are family members of a Union citizen only freedom of movement within the territory of the Union or also, in certain cases, access for them to the territory of the Union?
Директива 2004/38 не дава изричен отговор.
Directive 2004/38 does not provide an explicit answer.
В членове 6, 7 и 16 тя признава само право на пребиваване на членовете на семейството на гражданин на Съюза, които не са граждани на държавачленка „и които придружават или се присъединяват към гражданина на Съюза“.
It merely confers, in Art -icles 6, 7 and 16 thereof, a right of residence on a Union citizen’s family members who are not nationals of a Member State, ‘accompanying or joining the Union citizen’.
Тъй като тълкуването на посочения текст не изяснява въпроса, следва да се опрем на неговите цели.
Since an analysis of the text provides no assistance, it is necessary to refer to its objectives.
Целта на Директива 2004/38 е да гарантира на всеки гражданин на Съюза предоставеното пряко по силата
Dir -ective 2004/38 seeks to guarantee the ‘primary and individual right to move and reside freely
Ето защо, за да може да се произнесе по основателността на жалбите срещу спорните решения за отказ да се издаде разрешение за пребиваване, препращащата юрисдикция счита, че е необходимо да поиска от Съда да установи по същество дали възможността съпругът на гражданин на Съюза, който е гражданин на трета страна, да се ползва от разпоредбите на Директива 2004/38, и по-точно от правото на пребиваване, може да бъде обвързана с условието преди пристигането си в приемащата държавачленка този съпруг да е пребивавал законно в друга държавачленка.
Therefore, in order to be able to examine the merits of the proceedings brought against the refusals to grant residence cards, the referring court considers that it is necessary essentially to ask the Court of Justice whether the benefit of the provisions of Directive 2004/38, or more specifically of the right of residence for the non-EU national spouse of a Union citizen, can be subject to the condition that he must have been lawfully resident in another Member State before coming to the host Member State.
Това е предметът на първия преюдициален въпрос.
This forms the subject of the first question referred.
Дори хипотезата да не е такава, ще трябва да се прецени дали въпреки това на гражданите на трети страни в случая може да бъде отказано да се ползват от разпоредбите на Директива 2004/38, доколкото съгласно член 3, параграф 1 от посочената директива право да се позоват на нейните разпоредби имат само членовете на семейството, които „придружават“ или „се присъединяват към“ гражданин на Съюза, докато въпросните граждани са сключили брак едва след пристигането си на ирландска земя.
Even if the answer were no, it would remain to be determined whether the nationals of nonmember countries could, in the present case, nevertheless be refused the benefit of the provisions of Directive 2004/38, since Article 3(1) thereof reserves the right to rely on its provisions to family members who ‘accompany’ or ‘join’ a Union citizen, and the nationals in question did not marry until after they arrived in Ireland.
Оттам и вторият и третият преюдициален въпрос, които по същество се отнасят до значението на датата на сключване на брак за приложимостта на Директива 2004/38.
Hence the second and third questions referred which essentially concern the effect of the date of the marriage on the applicability of Directive 2004/38.
Ще разгледам последователно тези два аспекта.
I will examine these two points in turn.
съдебна практика държавитечленки трябва да упражняват своите национални правомощия при спазване на общностното право, и по-конкретно на основните свободи на движение 5.
5 It has thus been expressly ruled that requirements relating to compliance with Union citizens’ right to freedom of movement and residence could constrain the Member States’ exercise of their powers, 6 in particular those which they have in relation to immigration control.
на член 18 ЕО 3„основно и индивидуално право да се движи и пребивава свободно на територията на държавите-членки“.
7 within the territory of the Member States’ conferred on Union citizens directly by Article 18 EC.
Ето защо разпоредбите на посочената директива трябва да се тълкуват с оглед на основното право на движение и пребиваване на гражданите на Съюза.
3It is therefore in the light of the fundamental right of Union citizens to move and reside that the provisions of that directive must be interpreted.
Правата, които споменатата директива предвижда, следва да бъдат разглеждани от функционална гледна точка, така че да бъде признат не само техният обхват, но и целият необходим обхват, за да могат гражданите на Съюза ефективно да упражняват своето право на движение и пребиваване.
The rights that it provides for must be understood in functional terms in such a way that they are given the full scope necessary to ensure the effectiveness of Union citizens’ right to move and reside, but no more.
С други думи трябва да се прецени дали пълното упражняване на правото на пребиваване от страна на гражданина на Съюза изисква правото на пребиваване на членовете на семейството на този гражданин, които са граждани на трети страни — производно право, зависещо от това на гражданина на Съюза 4 — да включва и право на влизане на територията на Съюза.
In other words, it is a question of determining whether full and complete enjoyment by a Union citizen of his right of residence means that the right of residence of non-EU national members of a Union citizen’s family, which is a right consequential to and dependent on that of the Union citizen, 4includes a right to enter the territory of the Union.
За да се оспори приложимостта на Директива 2004/38 към влизането на територията на Общността на членове на семейството на гражданин на Съюза, които са граждани на трети страни, не може основателно да се изтъква и начинът, по който са разпределени общностните правомощия съгласно различните правни основания, предвидени в Договора за ЕО.
In order to contest the applicability of Directive 2004/38 to the entry of non-EU national members of the family of a Union citizen into the territory of the Community, it is equally not possible to refer legitimately to the organisation of Community powers under the various legal bases provided for in the EC Treaty.
Несъмнено единствено дял IV от Договора за ЕО позволява приемането на общностни законодателни актове в областта на имиграцията и контрола на външните граници 8, докато Директива 2004/38 се основава на дял III от Договора за ЕО.
Admittedly, only Title IV of the EC Treaty permits the adoption of Community legislation on immigration and external border controls, 8whilst Dir -ective 2004/38 is based on Title III of the EC Treaty.
Последната обаче урежда пряко само правата на гражданите на Съюза, а тези на членовете на техните семейства — само доколкото те са акцесорни на първите.
However, the directive directly governs only the rights of Union citizens, and those of their family members are covered only in so far as they are accessories to the former rights. The fact that the directive may thereby have an effect on immigration
Решение от 13 декември 2005 г. по дело Marks & Spencer (C-446/03, Recueil, стр. I-10837, точка 29). 6 — Вж.
5 — See Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29. 6.
Решение от 23 ноември 2000 г. по дело Elsen (C-135/99, Recueil, стр. I-10409, точка 33), Решение от 2 октомври 2003 г. по дело Garcia Avello (C-148/02, Recueil, стр.
The intervening Member States cannot validly invoke against this approach, and the response which may result from it, the vertical constitutional division of competences.