natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В посочените точки Съдът заключава, като се основава на разглеждането на съображение 15 от Директива 97/55, че „член 3а, параграф 1, буква д) от Директива 84/450 допуска сравнителната реклама да възпроизвежда освен името на конкурента, и неговото съкращение, както и изображение на фасадата на магазина му, ако тази реклама отговаря на условията за разрешена реклама, определени от общностното право“.
The Court concluded in that case, from an examination of recital 15 in the preamble to Directive 97/55, that ‘Article 3a(1)(e) of Directive 84/450 does not prevent comparative advertising, in addition to citing the competitor’s name, from reproducing its logo and a picture of its shop front, if that advertising complies with the conditions for lawfulness laid down by Community law’.
За да се прецени дали член 3а от Директива 84/450 предвижда условие за необходимост при използването на чужда марка в рекламно сравнение, на първо място ще припомня, че този член изчерпателно хармонизира условията, при които подобно сравнение е разрешено (вж. точка 30 от настоящото заключение), и ще отбележа, че никоя от неговите разпоредби не поставя изрично условие за необходимост при употребата на чужда марка или чужд отличителен знак.
For the purpose of determining whether Article 3a of Directive 84/450 prescribes a requirement of indispensability with respect to the use of another’s trade mark in comparative advertising, I recall first that that article effects an exhaustive harmonisation of the conditions under which such advertising might be lawful (see paragraph 30 above) and I note that none of its provisions expressly lays down a requirement of indispensability with respect to the use of another’s trade mark or other distinguishing marks.
Тъй като обаче единствената цел на посочената по-горе разпоредба е да се забрани сравнителната реклама, която „води до дискредитиране или опетняване“ на марки или на други елементи, свързани с конкурента, то предходното заключение, до което стига Съдът, може само да означава обективно, че възпроизвеждането в рекламно съобщение, освен на името на конкурента, и на неговото съкращение и на изображението на фасадата на неговия магазин — с други думи, на елементи, които вероятно не са необходими за идентифициране на конкурента, който вече е означен с името си — не води само по себе си до дискредитиране или опетняване на последния.
Consequently, since that provision is intended solely to prohibit comparative advertising that ‘discredit[s] or denigrate[s]’ trade marks or other elements connected with a competitor, that conclusion reached by the Court can only mean, objectively, that the reproduction in an advertising message of the competitor’s logo and a picture of its shop front, in addition to the competitor’s name, — i.e. of elements which are probably not indispensable for the purpose of identifying a competitor who has already been mentioned by name — does not in itself discredit or denigrate that competitor.
Както отбелязва О2, това обаче не означава, че от други разпоредби
That does not however eliminate the possibility that, as O2 has pointed out, a requirement of indispensability with respect to the
Също така не смятам, че както твърди О2, подобно условие може да бъде изведено имплицитно от член 3а, параграф 1, буква ж) от посочената директива, която разпоредба забранява да се извлича нелоялно предимство от известността на търговската марка или друг отличителен знак на конкурент или от наименованията за произход на конкурентни стоки.
Nor does it seem to me that, as O2 contends, such a requirement can be deduced by implication from Article 3a(1)(g) of that directive, a provision which prohibits taking unfair advantage of the reputation of a trade mark or other distinguishing marks of a competitor or of the designation of origin of competing products.
Преди това той посочва, че тази граница би била премината чрез действия, вдъхновени единствено от желанието на рекламодателя да извлече предимство от известността на своя конкурент, за да благоприятства своята собствена дейност, но не би могло да се смята, че е налице злоупотреба с известността, когато съдържанието на сравнителната реклама може да бъде обосновано от определени изисквания 30.
He suggested, first, that that is the case where a step is taken by the advertiser only with a view to taking advantage of the reputation of his competitor for the benefit of his own activities, but that there could not truly be considered to be an unfair advantage where the content of the comparative advertising can be justified by reference to certain conditions. 30
Препратката на О2 към съображение 14 от Директива 97/55 не е достатъчна, за да подкрепи неговото тълкуване на посочената разпоредба.
O2’s reference to recital 14 in the preamble to Directive 97/55 does not serve to substantiate its interpretation of that provision.
Както Комисията твърде уместно отбелязва, в това съображение общностният законодател изглежда е искал само да подчертае, че като цяло за осъществяването на ефективна сравнителна реклама е неизбежно позоваването на марка или търговско име на конкурента, без при това да определя на този етап условие, че подобно позоваване трябва да е разрешено.
As the Commission rightly observes, in that recital the Community legislature seems merely to have wished to make it clear that, in general, for comparative advertising to be effective reference will inevitably be made to a competitor’s trade mark or trade name, but has not prescribed a condition subject to which such a reference might be lawful.
Впрочем условията за това подобно позоваване да е разрешено се посочват отделно веднага по-нататък, в съображение 15 („в случаите, когато се спазват условията, заложени в настоящата директива“), което посочвайки „подобна употреба на търговска марка“, всъщност се позовава на използването на марката, целящо да идентифицира стоките или услугите на конкурента, а не на използване на марката, което да е необходимо за тази цел.
Moreover, the conditions on which such a reference might be permitted are mentioned separately in the following recital 15 (‘where it complies with the conditions laid down by this Directive’) which, when it mentions ‘such use of another’s trade mark’, is referring to use of a trade mark to identify the goods or services of a competitor, not to use of a trade mark which is indispensable for that purpose.
Съдът вече е имал повод да тълкува член 3а, параграф 1, буква ж) от Директива 84/450.
The Court has already had occasion to interpret Article 3a(1)(g) of Directive 84/450.
Във връзка с последното въз основа на съображения 14 и 15 от Директива 97/55 генералния адвокат Léger стига до извода, че „конкурентът може да използва изключителното право на даден икономически оператор върху неговата марка или други отличителни знаци, ако така направеното позоваване е обосновано от изискванията на сравнителната реклама“ и че „рекламодател[ят] има право да използва тези позовавания, ако сравнението между съответните качества и недостатъци на конкуриращите се стоки е невъзможно или просто ще пострада от липсата на идентифициране на конкурента“.
In this connection, Advocate General Léger held that it follows from recitals 14 and 15 in the preamble to Directive 97/55 that ‘a competitor may use an economic operator’s exclusive right to his trade mark or other distinguishing marks if the reference in question is justified by the requirements of comparative advertising’ and that ‘[t]he advertiser may make these references if the comparison of the merits and deficiencies of the competing products is made impossible or, more simply, would be impaired by a failure to identify the competitor’.
Колкото до „условията, при които е възможно да се използват отличителните знаци на конкурента“, той отбелязва, че „тъй като изключенията се тълкуват стриктно, дерогирането на защитените права на притежателите би трябвало да се допуска само в рамките на това, което е строго необходимо за преследване на целта на директивата да се направи възможно сравнението между обективните характеристики на стоките“.
As to ‘the ways in which it is permissible to use the distinguishing marks of the competitor’, he observed that ‘[s]ince exceptions must be interpreted narrowly, derogations from the protected rights of proprietors should only be allowed within limits which are strictly necessary to achieve the object of the directive, which is to make possible a comparison of the objective characteristics of the products’.
„Следователно [продължава генералният адвокат] налице е извличане на нелоялно предимство от
‘It follows’, continues the Advocate General, ‘that unfair advantage is taken of a competitor’s reputation when the reference to the competitor
30 — Точки 79 и 80 от заключението, представено на 8 февруари 2001 г. по делото, по което е постановено посоченото по-горе Решение по дело Toshiba Europe.
30 — Opinion delivered on 8 February 2001 in Toshiba, points 79 and 80.
Генералният адвокат Léger предлага на Съда схема на разсъждение, насочена към
In Toshiba it was asked by the national court, among other things, to clarify the criteria to be used when assessing whether comparative advertising takes unfair advantage of the reputation of a distinguishing mark of a competitor within the meaning of that provision.
Като препраща към тези положения, съдържащи се в Решение по дело Toshiba Europe, генералният адвокат Tizzano известността на конкурента, когато позоваването на последния или начинът на позоваване не са необходими за информиране на клиентите относно съответните качества на сравняваните стоки. Обратно, не може да се приеме, че е налице такова нарушение, когато елементите, обхванати от сравнението, не могат да бъдат описани, без рекламодателят да прибегне към позовавания на своя конкурент, независимо че би могъл да извлече някаква полза от това“.
In the light of those statements in Toshiba, Advocate General Tizzano took the view, in his Opinion in Pippig Augenoptik, 33 that ‘indication of the brand name of a competitor’s products is not contrary to Article 3a(1)(g) where such indication is justified by the objective requirement to identify the competitor’s products and highlight the qualities of the products that are being advertised (if necessary by a direct comparison between them) and that its sole aim is not therefore to take advantage of the reputation of the trade mark, trade name or other distinguishing marks of a competitor … unless, in view of the peculiarities of the case at issue, it is clear that such information is given in a manner that is likely to create an association in the public between the advertiser and his competitor, conferring the reputation of the latter’s products on the former’s’.
Последните съображения, които подкрепят защитавания от О2 тълкувателен подход, по мое мнение обаче са отхвърлени от Съда в Решение по дело Toshiba Europe.
In my view, however, those last considerations, which support the interpretation advocated by O2, were disregarded by the Court in Toshiba.
Точка 54 от това решение, посочена от О2, всъщност не подкрепя въпросния подход, след като, макар в нея Съдът да твърди, че „не може да се смята, че рекламодателят извлича нелоял -но предимство от известността, свързана с отличителните знаци на неговия конкурент, ако позоваването на тези знаци е условие за ефективна конкуренция на съответния пазар“, то нищо не сочи, че също така да е искал да каже, че, обратно, ако позоваването на подобни знаци не е условие за ефективна конкуренция на съответния пазар, това задължително ще доведе до извличане на нелоялно предимство от тяхната известност от страна на рекламодателя.
Paragraph 54 of that judgment, cited by O2, does not really support that interpretation since, although the Court stated in that paragraph that ‘an advertiser cannot be considered as taking unfair advantage of the reputation attached to distinguishing marks of his competitor if effective competition on the relevant market is conditional upon a reference to those marks’, there is no indication that it also meant to imply that, conversely, where effective competition on that market is not conditional upon a reference to those marks, a reference to them would necessarily imply that the advertiser was taking unfair advantage of their reputation.
В Решение по дело Toshiba Europe Съдът по-скоро приема, че използването на отличителните знаци на конкурент дава възможност на рекламодателя „да извлича нелоялно предимство от известността,
In Toshiba, the Court held on the contrary that use of the distinguishing marks of a competitor enables the advertiser ‘to take unfair advantage of the reputation attached to those marks only if the effect of the reference to them is to create, in the mind of the
В посоченото по-горе Решение по дело Pippig Augenoptik Съдът не се произнася по тълкуването на член 3а, параграф 1, буква ж), но се връща към него по-късно в посоченото по-горе Решение по дело Siemens, от което следва, че за да
The Court did not take a position on the interpretation of Article 3a(1)(g) in Pippig Augenoptik, but returned to it later in Siemens, from which it is to be deduced that in determining whether an advertiser’s use
32 — Решение по дело Toshiba Europe, посочено по-горе, точка 60 (вж. също точка 57). Курсивът е мой.
32 — Toshiba, paragraph 60 (see also paragraph 57).
31 — Пак там (точки 82, 84, 85 и 87).
31 — Ibid., points 82, 84, 85 and 87.
В точка 86 от посоченото заключение генерален адвокат Léger освен това подчертава, както прави и О2 в настоящото производство, че критерият за необходимост е допуснат и в разпоредбата на член 6, параграф 1, буква в) от Директива 89/104.
In point 86 Advocate General Léger also notes, as O2 has done in the present proceedings, that the same philosophy underlies the provisions of Article 6(1)(c) of Directive 89/104.
33 — Заключение, посочено по-горе, точка 32.
33 — Opinion delivered on 12 September 2002, point 32.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н MENGOZZI — ДЕЛO C-533/06 се провери дали с използването на марка или друг отличителен знак на конкурента в сравнителна реклама рекламодателят извлича нелоялно предимство от известността на въпросната марка или знак, е уместно, от една страна, да се провери дали е възможно като последица от това използване потребителите, към които е насочена рекламата, да свържат конкурента с посочения рекламодател, при положение че посочените потребители прехвърлят репутацията на стоките на първия върху стоките на втория 34, и от друга страна, да се вземе под внимание преимуществото, което представлява за потребителите разглежданата сравнителна реклама 35.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06 of a competitor’s trade mark or other distinguishing marks in comparative advertising takes unfair advantage of the reputation of the trade mark or other distinguishing marks, it is necessary, on the one hand, to determine whether such use could cause the public at whom the advertising is directed to associate the competitor with the advertiser, since the public might associate the reputation of the former’s products with the products distributed by the latter 34 and, on the other, to take into account the benefit to consumers of the comparative advertising in question. 35
Критерият, който Съдът избира да приложи в посочените решения и който се основава върху анализ на впечатленията, създадени у потребителите за отношенията между предприятията, идентифицирани в рекламата, е доста благоприятен за рекламодателя, тъй като разрешава позоваване на чужд отличителен знак дори и когато става ясно, че посоченото позоваване не задоволява никакво законно изискване, свързано с рекламната операция, при положение че потребителите не правят конкретно свързването с прехвърляне на репутация, за което се говори в тези решения.
The criterion chosen by the Court in those judgments, based on an analysis of the impressions created in the public as to the relations between the undertakings identified in the advertising, tends to favour the advertiser by permitting a reference to another’s distinguishing marks, even where it does not appear to serve any legitimate requirement connected with the advertisement, if it does not actually create in the minds of the public that association with the transfer of reputation mentioned in those judgments.
Лично аз смятам, че подход, основан на наличието на подобно изискване, който изглежда и генералният адвокат Léger предвижда в изложените в точка 51 от настоящото заключение предварителни съображения към неговите разсъждения, може да доведе до по-балан-сирано съчетаване на противоположните интереси на рекламодателя и неговия конкурент, доколкото би позволило да се разглежда като забранено позоваването на чужд отличителен знак, когато рекламното сравнение се оказва всъщност само претекст за паразитно използване на известността на разглеждания знак, независимо дали посоченото по-горе свързване е осъществено.
I personally take the view that an approach that calls for the existence of such a requirement, as Advocate General Léger too appeared to foreshadow in the introduction to the line of reasoning reported in point 51 above, may achieve a more balanced reconciliation between the conflicting interests of the advertiser and his competitor, in that it would prohibit reference to another’s distinguishing marks where it is clear that comparative advertising is in reality merely a pretext to exploit the reputation of that mark in a parasitical manner, quite apart from creating the aforesaid association.
Според посочените решения се касае за последица, която в конкретния случай очевидно трябва да бъде преценявана при абстрахиране от съображения, свързани с необходимостта на позоваването на отличителния знак на конкурента.
If, as legal commentators generally observe, the subject-matter of comparative advertising is in most cases a comparison with a more established competitor and therefore involves the establishment of a certain ‘link’ with the competitor’s reputation or the reputation of the distinguishing marks concerned, the advantage gained by the establishment of such a link would be unfair, on the basis of Toshiba and Siemens, only if it results, in the minds of the persons to whom it is addressed, in an association between the advertiser and his competitor that might cause the public to associate the reputation of the former’s products with the latter’s.
34 — Решение по дело Siemens, посочено по-горе (точки 18—20).
This is, according to those judgments, a matter that must be determined in each specific case, a process that clearly excludes considerations relating to the indispensability of a reference to the competitor’s distinguishing marks.
35 — Решение по дело Siemens, посочено по-горе (точки 22—24).
34 — Judgment in Siemens, paragraphs 18 to 20.35 — Ibid., paragraphs 22 to 24.
Независимо от всичко и без да е необходимо за целите на настоящото преюдициално производство да се определят общо критерии, които да се спазват при прилагането на член 3а, параграф 1, буква ж) от Директива 84/450, достатъчно е да се отбележи, че Решение по дело Toshiba Europe и Решение по дело Siemens, посочени по-горе, не утвърждават и дори имплицитно изключват критерия за необходимост (или нужда) във връзка с използването на марка или друг отличителен знак на конкурента в рекламно сравнение.
In any case, for the purposes of the present reference for a preliminary ruling there is no need for a general explanation of the criteria to be used when applying Article 3a(1)(g) of Directive 84/450; it is enough to say that Toshiba and Siemens do not admit, but on the contrary exclude by implication, the criterion of indispensability (or necessity) with regard to the use of a competitor’s trade mark or other distinguishing mark in comparative advertising.
Не може да се твърди, подобно на О2, че след като това използване не е необходимо за идентифициране на конкурента или на стоките или услугите
That is to say, it cannot be maintained, as O2 argues, that when such use is not indispensable for the purpose of identifying the competitor or
O2 HOLDINGS И O2 (UK) който е идентичен, или на такъв, който е само подобен на марката на конкурента.
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) tive of whether it concerns the use of a sign which is identical or a sign which is merely similar to the competitor’s trade mark.
на последния, сравнителната реклама ipso facto може да предостави на рекламодателя нелоялно предимство, извлечено от известността на въпросните марка или знак.
the goods or services concerned, the comparative advertising is ipso facto such as to enable the advertiser to take unfair advantage of the reputation of that trade mark or distinguishing mark.
Както отбелязва Комисията, подобно нелоялно предимство следва, напротив, да се проверява in concreto, без да може да се прави презумпция за липсата на необходимост от позоваването на въпросната марка или знак в рекламното сравнение.
As the Commission points out, it would instead have to be established whether or not such unfair advantage had been taken, which cannot be assumed to follow from the fact that the reference to that trade mark or distinguishing mark in the comparative advertising is not indispensable.
Както впрочем отбелязват и H3G, и Court of Appeal в своя акт за препращане, постоянно утвърждаваното в практиката на Съда в тази област изискване за тълкуване в най-благоприятния за сравнителната реклама смисъл на условията, на които тя трябва да отговаря, за да бъде разрешена 36, се противопоставя на твърдението за съществуване на такова условие за необходимост.
Moreover, as rightly observed both by H3G and by the Court of Appeal in the order for reference, the requirement that the conditions required of comparative advertising must be interpreted in the sense most favourable to it argues against asserting that there exists a condition of indispensability of that kind. 36
Ще добавя освен това в конкретен план, който обаче се простира по-далеч от необходимото, за да се отговори на първата част от втория преюдициа- лен въпрос 37, че изглежда трудно да си представим, че H3G е могло да извлече нелоялно предимство от използването в спорната реклама на изображения на мехурчета, подобни на марките с мехурчета на О2, ако се вземе под внимание, че разглежданата реклама изрично идентифицира и конкурента чрез позовавания на марката О2, чиято разрешена употреба вече не се оспорва от О2, и че както следва от акта за препращане, в контекста на мобилната телефония потребителите свързват изображенията на мехурчета с О2.
I would, moreover, add that as a matter of fact going, however, far beyond what is necessary to answer the first part of the second question, 37it is difficult to imagine that H3G can have taken unfair advantage of the use in the advertisement at issue of bubbles similar to O2’s bubbles trade marks, in view of the fact that the advertising in question also explicitly identifies the competitor by means of references to the O2 trade mark, the lawfulness of the use of which is no longer disputed by O2, and that, as is clear from the order for reference, consumers associate images of bubbles in the context of mobile phones with O2.
Така ако последицата на свързване с конкурента вече е настъпила при позоваването на марката О2, без в това отношение да е налице оспорване от страна на О2, не виждам какво нелоялно предимство за H3G би могло да бъде свързано с използването в спорната реклама и на знаци, подобни на марките с мехурчета, притежавани от О2.
So if a link with the competitor is already established by means of the reference to O2’s trade mark, without any objection on the subject from O2, I do not see what unfair advantage H3G could gain from the additional use in the advertisement at issue of signs similar to the bubbles trade marks likewise owned by O2.
Правният въпрос, поставен пред Съда във връзка със съществуването, по силата на член 3а от Директива 84/450, на условие за разрешаване, свързано с необходимостта от използване на знак, предназначен да идентифицира конкурента, по мое мнение се поставя по един и същи начин независимо дали се касае за използване на знак,
As I consider that the use of a competitor’s trade mark or of a sign similar to a competitor’s trade mark in comparative advertising is not prohibited under Article 3a of Directive 84/450 solely on the ground that it is not indispensable for the purpose of identifying the competitor or the goods or services ces