natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Когато данъчнозадължено лице придобива стоки и услуги, за да извършва както облагаеми, така и освободени дейности, член 17, параграф 5 и член 19 от Шеста директива целят да му позволят да приспада изцяло частта от начисления при придобиването на тези стоки и услуги ДДС, която се приема, че съответства на съотношението, в което те са използвани за облагаемите дейности.
Where a taxable person acquires goods and services to carry on both taxable and exempt activities, Articles 17(5) and 19 of the Sixth Directive seek to enable him to deduct wholly the portion of the VAT paid on the purchase of those goods and services which is deemed to correspond to the proportion in which they are used for taxable activities.
При липсата на решаващо указание в съдържанието на Шеста директива, както и в съдебната практика, именно отчитайки структурата на системата за приспадане, част от която е понятието за дълготрайни активи, и нейната цел, в съответствие с постоянната съдебна практика, следва да се определи смисълът и обхватът на това понятие, за да се реши спорът по главното производство 10.
In the absence of any conclusive guidance in the Sixth Directive or the caselaw, in order to resolve the dispute in the main proceedings the meaning and scope of the concept of capital goods must, under settled caselaw, be determined having regard to the scheme of the system of deductions, of which the concept of capital goods forms part, and to the objective thereof. 10
Като установява системата на подлежащата на приспадане част в член 17, параграф 5 и член 19 от Шеста директива, общностният законодател приема, че съотношението, в което се използват тези стоки и услуги с двойно предназначение, съответно за облагаемите и освободените дейности, е пропорционално на оборота от всяка от тези две категории дейности.
By establishing the system of the deductible proportion in Articles 17(5) and 19 of the Sixth Directive, the Community legislature presumed that the degree to which those goods and services assigned to mixed use are used respectively for taxable and exempt activities is in proportion to the turnover of each of those two categories of activity.
Съгласно постоянната съдебна практика установеният с Шеста директива
It is settled caselaw that the deduction system established by the Sixth Directive is intended to ensure the neutrality of the
В този смисъл член 19, параграф 1 от Шеста директива предвижда, че
Thus, Article 19(1) of the Sixth Directive provides that the deductible proportion of VAT on the purchase of the goods and
10 — Вж. по-специално, Решение от 15 юли 2004 г. по дело Harbs (C-321/02, Recueil, стр.
10 — See, inter alia, Case C-321/02 Harbs [2004] ECR I-7101, paragraph 28 and caselaw cited therein.
Вж. за по-скорошно приложение, Решение от 25 октомври 2007 г. по дело CO.GE.P (C-174/06, Сборник, стр. І-9359, точка 30).
For a recent application, see Case C-174/06 CO.GE.P [2007] ECR I-9359, paragraph 30.
11 — Решение от 22 юни 1993 г. по дело Sofitam (C-333/91, Recueil стр. I-3513, точка 10).
11 — Case C-333/91 Sofitam [1993] ECR I-3513, paragraph 10.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА Г-Н BOT — ДЕЛO C-98/07 подлежащата на приспадане част от ДДС, начислен при придобиването на такива стоки и услуги, представлява дробна величина с числител оборота от облагаемите сделки и със знаменател общия оборот.
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 services is made up of a fraction consisting of a numerator represented by the turnover relating to taxable transactions and of a denominator represented by the total turnover.
Следователно изключването на оборота от продажбата на дълготрайни активи, както и на оборота, получен от съпътстващи сделки, е обосновано от факта, че тези операции не съответстват на обичайната дейност на данъчнозадълженото лице.
The exclusion of turnover relating to the sale of capital goods in the same way as turnover generated by ancillary operations is therefore justified by the fact that such transactions do not form part of the taxable person’s normal business.
Изключването при това изчисляване на оборота, получен от продажбата на „дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност“, предвидено в член 19, параграф 2 от Шеста директива, тогава придобива пълния си смисъл.
The exclusion, in the context of this calculation, of the turnover attributable to the sale of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ provided for in Article 19(2) of the Sixth Directive then assumes its full meaning.
Оборотът от продажбата на такива стоки трябва да бъде изключен при това изчисляване, защото тази продажба по принцип има извънреден или най-малкото необичаен характер.
The proceeds of the sale of such goods must be excluded from that calculation because such a sale is in principle exceptional or at least unusual.
Следователно тя не изисква използването на стоките и услугите с двойно ползване по начин, който е пропорционален на получения от нея оборот.
Consequently, it does not require mixed use of the goods and services in a way that is proportionate to the turnover which it generates.
Включването на този оборот при изчисляването на подлежащата на приспадане част би довело до неправилен резултат, в смисъл че не би отразило съответната част, в която стоките или услугите с двойно предназначение се ползват за облагаемите и освободените дейности.
Inclusion of that turnover in the calculation of the deductible proportion would therefore distort the resultant figure in the sense that it would no longer reflect the division of use of goods and services assigned to mixed use as between taxable and exempt activities respectively.
Тази обосновка, както подчертават жалбоподателите в спора по главното производство, е била впрочем ясно изразена при излагането на мотивите в предложението за Шеста директива от Съвета, представено от Комисията на 29 юни 1973 г. 13
As the appellants in the main proceedings point out, that justification also found unambiguous expression in the statement of reasons for the proposed Sixth Council Directive, submitted by the Commission on 29 June 1973.
13 — Предложение за Шеста Директива на Съвета относно хармонизиране на законодателствата на държавитечленки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (Бюлетин на Европейските общности, притурка 11/73).
13 — Proposal for a Sixth Council Directive on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (Bulletin of the European Communities, supplement 11/73).
Съгласно това предложение, член 19, параграф 2 се обосновава по следния начин:„Посочените в този параграф елементи трябва да се изключат при изчислението на подлежащата на приспадане част с цел да се избегне изкривяване на действителното значение, доколкото такива елементи не отразяват стопанската дейност на данъчнозадълженото лице.
Under that proposal, Article 19(2) was justified in the following terms:‘The factors mentioned in this paragraph must be excluded from the calculation of the proportion lest, being unrepresentative of the taxable person’s business activity, they should deprive the amount of any real significance.
Такъв е случаят при продажби на дълготрайни активи и при сделки с недвижими имоти или при финансови сделки, които са извършени само като съпътстващи, т.е. които имат само второстепенно или случайно значение по отношение на общия оборот на предприятието.
Such is the case with sales of capital items and real estate and financial transactions which are only ancillary operations, that is to say are only of secondary importance in relation to the total turnover of the business.
Впрочем тези сделки се изключват само ако не са свързани с обичайната стопанска дейност на данъчнозадълженото лице“ (стр. 20).
These factors are only excluded if they are not part of the usual business activity of the taxable person’ (p. 19).
Броят на продадените от Erhvervsfinans превозни средства през 1998 г., както посочва Комисията, потвърждава този анализ.
The number of vehicles sold by Erhvervsfinans in 1998, as the Commission points out, confirms that analysis.
Следователно посоченото в член 19 от Шеста директива понятие „дълготрайни активи“ не трябва да включва стоки, чието придобиване и впоследствие продажба са неразделна част от облагаемата с ДДС обичайна дейност на данъчнозадълженото лице.
The concept of ‘capital goods’, mentioned in Article 19 of the Sixth Directive, may not therefore include goods the acquisition and subsequent sale of which form an integral part of the taxable person’s normal business activity liable for VAT.
Действително когато придобиването и разпореждането са част от тази обичайна дейност, те изискват придобитите от данъчнозадълженото лице стоки и услуги да бъдат използвани при осъществяване на неговата облагаеми дейности.
When such acquisition and sale form part of that usual activity, they require goods and services to be used that have been acquired by the taxable person for carrying on his taxable activities.
Ето защо оборотът от разпореждането с тези стоки трябва да се вземе предвид при изчисляването на подлежащата на приспадане част, за да може тя да отрази обичайните дейности на данъчнозадълженото лице и следователно частта при ползването на стоките и услугите с двойно предназначение за облагаемите дейности.
The turnover relating to disposal of such goods must therefore be taken into account in calculating the deductible proportion in order that the latter can reflect the normal activities of the taxable person and, thus, the share of use for taxable activities of the goods and services assigned to mixed use.
В противен случай тази част при ползването не би позволила на данъчнозадълженото лице да получи възстановяването на ДДС, което то има право да претендира, и целта за неутралност на общностната система на ДДС не би била постигната.
Failing that, that share of use would not enable the taxable person to obtain the VAT refund which it is entitled to claim and the objective of ensuring the neutrality of the Community system of VAT would not be met.
При това положение изглежда неоспоримо, че направените от това предприятие общи разходи за помещенията, в които упражнява стопанската си дейност, офисното оборудване, компютърното оборудване, телефония, одитиране на сметките и др. също са послужили за извършването на тези продажби.
Under those circumstances, it appears to be beyond dispute that the overall expenses incurred by that undertaking for its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, the auditing of its accounts, and so on, likewise served in bringing about those sales.
Следователно изглежда оправдано полученият от тях оборот да бъде взет предвид при изчисляването на подлежащата на приспадане част, така че данъчнозадълженото лице да бъде действително облекчено от частта от ДДС, която е начислило върху общите разходи, послужили за осъществяването на тази облагаема дейност.
It therefore appears justified that the turnover relating to them should be taken into account in calculating the deductible proportion, in order for the taxable person to be relieved of the portion of VAT relating to the overall costs incurred in connection with the performance of that taxable activity.
Ето защо предлагам на разглеждания въпрос да се отговори, че изразът „дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност“, съдържащ се в член 19, параграф 2 от Шеста директива, трябва да се тълкува в смисъл, че той не обхваща активите, които дадено лизингово предприятие купува с цел, от една страна, да ги отдаде под наем, и от друга страна, да ги продаде след изтичането на срока на договорите за лизинг, тъй като продажбата на тези активи след края на наемането е неразделна част от обичайните икономически дейности на това предприятие.
That is why my proposed reply to the question under consideration is that the expression ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ in Article 19(2) of the Sixth Directive must be interpreted as not including goods purchased by a leasing undertaking with a view, first of all, to leasing them and, subsequently, to reselling them at the end of the leasing contracts, in the case where the sale of the goods at the end of the lease forms an integral part of the usual business activities of that undertaking.
В делото по главното производство, от предоставените от препращащата юрисдикция данни следва, че купуването и продажбата на отдаваните под наем превозни средства са били организирани по занятие и постоянно и очакваният от продажбата оборот е бил взет предвид при определянето на наемната цена.
In the main proceedings in the present case, the information provided by the national court indicates clearly that the purchase and sale of leased vehicles were organised professionally and systematically and that the expected sales proceeds were taken into account in determining the amount of the rental.
Предвид изложените по-горе съображения на поставения от Højesteret преюдициален въпрос предлагам да се отговори следното:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court reply as follows to the question referred for a preliminary ruling by the Højesteret:
„Изразът „дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност“, съдържащ се в член 19, параграф 2 от Шеста Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавитечленки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че той не обхваща активите, които дадено лизингово предприятие купува с цел, от една страна, да ги отдаде под наем и от друга страна, да ги продаде след изтичането на срока на договорите за лизинг, тъй като продажбата на тези активи след края на наемането е неразделна част от обичайните икономически дейности на това предприятие.“
‘The expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” in Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as not including goods purchased by a leasing undertaking with a view, first of all, to leasing them and, subsequently, to reselling them at the end of the leasing contracts, in the case where the sale of the goods at the end of the lease contracts forms an integral part of the usual business activities of that undertaking.’
По дело C-98/07 с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Højesteret (Дания) с акт от 19 февруари 2007 г., постъпил в Съда на 21 февруари 2007 г., в рамките на производство по дело
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Højesteret (Denmark), made by decision of 19 February 2007, received at the Court on 21 February 2007, in the proceedings
СЪДЪТ (четвърти състав), състоящ се от: г-н K. Lenaerts, председател на състав, г-н G. Arestis, г-жа R. Silva de Lapuerta, г-н E. Juhász и г-н J. Malenovský (докладчик), съдии, генерален адвокат: г-н Y. Bot, секретар: г-жа C. Strömholm, администратор,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and J. Malenovský (Rapporteur), Judges,
* Език на производството: датски.
Advocate General: Y. Bot, Registrar: C. Strömholm, Administrator,
— за датското правителство от г-жа B. Weis Fogh, в качеството на представител, подпомагана от адв. K. Lundgaard Hansen, advokat,
— the Danish Government, by B. Weis Fogh, acting as Agent, assisted by K. Lund-gaard Hansen, advokat,
— за Комисията на Европейските общности от г-н Triantafyllou и г-н S. Schønberg, в качеството на представители, след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 13 декември 2007 г., постанови настоящото
— the Commission of the European Communities, by D. Triantafyllou and S. Schøn-berg, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 December 2007, gives the following
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 19, параграф 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавитечленки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
Запитването е отправено в рамките на спор между Nordania Finans A/S (наричано понататък „Nordania Finans“) и BG Factoring A/S (наричано понататък „BG Factoring“), правоприемници на BG Erhvervsfinans A/S (наричано понататък „Erhvervsfinans“), като трите дружества са учредени по датското законодателство, и Skatteministeriet (Министерство на данъците и акцизите) относно правото на частично приспадане на данък върху добавената стойност (наричан понататък „ДДС“), което Erhvervsfinans може да претендира по отношение на общите си разходи.
The reference has been made in the course of proceedings between Nordania Finans A/S (‘Nordania Finans’) and BG Factoring A/S (‘BG Factoring’), successors in law to BG Erhvervsfinans A/S (‘Erhvervsfinans’), all three of which are companies governed by Danish law, and Skatteministeriet (Ministry of Fiscal Affairs) regarding the right to partial deduction of the value added tax (‘VAT’) on Erhvervsfinans’ overall costs.
Съгласно дванадесетото съображение от Шеста директива:
Under the 12th recital in the preamble to the Sixth Directive:
„[…] правилата за приспадане на данъка следва да бъдат хармонизирани в частта им, която влияе върху действително събираните суми; […] приспаданата част следва да бъде изчислявана по подобен начин във всички държавичленки“. [неофициален превод]
‘… the rules governing deductions should be harmonised to the extent that they affect the actual amounts collected; … the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States’.
Член 17, параграф 5 от Шеста директива гласи:
Article 17(5) of the Sixth Directive provides:
„Що се отнася до стоките и услугите, предназначени да бъдат използвани от данъчнозадълженото лице както за сделки, попадащи в обхвата на параграфи 2 и 3, за които данъкът върху добавената стойност подлежи на приспадане, така и за сделки, за които данъкът върху добавената стойност не подлежи на приспадане, приспада се само частта от [ДДС], която се приписва на първата категория сделки.
‘As regards goods and services to be used by a taxable person both for transactions covered by paragraphs 2 and 3, in respect of which [VAT] is deductible, and for transactions in respect of which [VAT] is not deductible, only such proportion of the [VAT] shall be deductible as is attributable to the former transactions.
Тази част се определя в съответствие с член 19 за всички сделки, извършвани от данъчнозадълженото лице.
This proportion shall be determined, in accordance with Article 19, for all the transactions carried out by the taxable person.
Член 19 от Шеста директива, озаглавен „Изчисляване на подлежащата на приспадане част“, гласи както следва:
Article 19 of the Sixth Directive, headed ‘Calculation of the deductible proportion’, is worded as follows:
Подлежащата на приспадане част съгласно първата алинея от член 17, параграф 5 представлява дробна величина:
The proportion deductible under the first subparagraph of Article 17(5) shall be made up of a fraction having:
— с числител общата сума без данък върху добавената стойност на годишния оборот от сделки, за които [ДДС] подлежи на приспадане съгласно член 17, параграфи 2 и 3, и
— as numerator, the total amount, exclusive of [VAT], of turnover per year attributable to transactions in respect of which [VAT] is deductible under Article 17(2) and (3),
— знаменател общата сума без данък върху добавената стойност на годишния оборот от сделките, включени в числителя, и от сделките, за които [ДДС] не подлежи на приспадане.
— as denominator, the total amount, exclusive of [VAT], of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which [VAT] is not deductible.
Държавитечленки могат също да включват в знаменателя сумата на субсидиите освен посочените в член 11, част А, параграф 1, буква а).
The Member States may also include in the denominator the amount of subsidies, other than those specified in Article 11A(1)(a).
Частта се определя на годишна база в процентно изражение със закръгляне до цифра, която не превишава следващата единица.
The proportion shall be determined on an annual basis, fixed as a percentage and rounded up to a figure not exceeding the next unit.
Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1, от изчислението на подлежащата на приспадане част се изключват сумите от оборота, който може да се отнася за доставките на дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност.
By way of derogation from the provisions of paragraph 1, there shall be excluded from the calculation of the deductible proportion amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used by the taxable person for the purposes of his business.
Когато държавитечленки упражняват правото си съгласно член 20, параграф 5 да не изискват корекция относно дълготрайни активи, те могат да включват оборота от разпореждане с дълготрайни активи в изчислението на подлежащата на приспадане част.
Where Member States exercise the option provided under Article 20(5) not to require adjustment in respect of capital goods, they may include disposals of capital goods in the calculation of the deductible proportion.
Член 20 от Шеста директива, който определя някои правила, свързани с корекции на приспадането, предвижда:
Article 20 of the Sixth Directive, which sets out certain rules relating to adjustments of deductions, provides:
Първоначално определената сума за приспадане се коригира при условия и ред, определен от държавитечленки, […]
The initial deduction shall be adjusted according to the procedures laid down by the Member States, …
За дълготрайните активи корекциите се разпределят за период от пет години, включително годината на придобиване или производство на стоките. […]
In the case of capital goods, adjustment shall be spread over five years including that in which the goods were acquired or manufactured. …
За прилагане на разпоредбите на параграфи 2 и 3 държавитечленки могат
For the purposes of applying the provisions of paragraphs 2 and 3, Member States may:
Ако в някоя държавачленка практическият ефект от прилагането на параграфи 2 и 3 би бил незначителен, държаватачленка може при спазване разпоредбата на член 29 относно консултациите да се откаже от прилагането на тези параграфи, като вземе предвид необходимостта от това да бъде избегнато нарушаване на конкуренция, общия ефект от данъка в държаватачленка и необходимостта от избягване на излишни административни дейности.
If in any Member State the practical effect of applying paragraphs 2 and 3 would be insignificant, that Member State may, subject to the consultation provided for in Article 29, forego application of these paragraphs having regard to the need to avoid distortion of competition, the overall tax effect in the Member State concerned and the need for due economy of administration.
Съгласно член 38, алинея 1 от закона в редакцията от 18 май 1994 г.:
Under Article 38(1) of that Law, in the version applicable as at 18 May 1994: