natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Средно за 12- месечния период на лечение процента RFDs на асмата се увеличават от 61, 6 до 84, 0 в групата на монтелукаст и от 60, 9 до 86, 7 в групата на флутиказон.
Averaged over the 12-month treatment period, the percentage of asthma RFDs increased from 61.6 to 84.0 in the montelukast group and from 60.9 to 86.7 in the fluticasone group.
Разликата между двете групи в LS средно увеличение в процента RFDs на астмата е статистически значимо (- 2, 8 с 95% CI от - 4, 7, - 0, 9), но в границите да не се определи като клинично по- малко.
The between group difference in LS mean increase in the percentage of asthma RFDs was statistically significant (- 2.8 with a 95% CI of -4.7, -0.9), but within the limit pre-defined to be clinically not inferior.
ФЕО1 се увеличава от 1, 83 L до 2, 09 L в групата на монтелукаст и от 1, 85 L на 2., 14 L в групата на флутиказон.
FEV1 increased from 1.83 L to 2.09 L in the montelukast group and from 1.85 L to 2.14 L in the fluticasone group.
Разликата между двете групи в LS средно увеличение на ФЕО1 е - 0, 02 L с 95% CI от - 0, 06, 0, 02.
The between-group difference in LS mean increase in FEV1 was -0.02 L with a 95% CI of -0.06, 0.02.
Средното увеличение спрямо изходните в% предсказано ФЕО1 е 0, 6% в групата лекувана с монтелукаст, и 2, 7% в групата лекувана с флутиказон.
The mean increase from baseline in% predicted FEV1 was 0.6% in the montelukast treatment group, and 2.7% in the fluticasone treatment group.
Разликата между средните LS промяна спрямо изходните в% предсказано ФЕО1 е значителна: - 2, 2% с 95% CI от - 3, 6, - 0, 7.
The difference in LS means for the change from baseline in the% predicted FEV1 was significant: -2.2% with a 95% CI of -3.6, -0.7.
Процентът дни, в които се употребява β- агонист намаляват от 38, 0 на 15, 4 в групата на монтелукаст и от 38, 5 на 12, 8 в групата на флутиказон.
The percentage of days with β -agonist use decreased from 38.0 to 15.4 in the montelukast group, and from 38.5 to 12.8 in the fluticasone group.
Разликата между двете групи в средни LS за процента дни, в които се употребява β- агонист е значителна:
The between group difference in LS means for the percentage of days with β -agonist use was significant:
2, 7 с 95% CI от 0, 9, 4, 5.
2.7 with a 95% CI of 0.9, 4.5.
Процентът пациенти с астматични пристъпи (астматичния пристъп се определя като период на влошаване на астмата, които изисква лечение с перорални стероиди, непланирано посещение в лекарски кабинет, в спешен център или хоспитализация) е 32, 2 в групата на монтелукаст и 25, 6 в групата на флутиказон; разликата в отношението (95% CI) е значителна: равна на 1, 38 (1, 04, 1, 84).
The percentage of patients with an asthma attack (an asthma attack being defined as a period of worsening asthma that required treatment with oral steroids, an unscheduled visit to the doctor’ s office, an emergency room visit, or hospitalization) was 32.2 in the montelukast group and 25.6 in the fluticasone group; the odds ratio (95% CI) being significant: equal to 1.38 (1.04, 1.84).
Процентът пациенти използвали системни (предимно перорални) кортикостероиди през периода на изпитването е 17, 8% в групата на монтелукаст и 10, 5% в групата на флутиказон.
The percentage of patients with systemic (mainly oral) corticosteroid use during the study period was 17.8% in the montelukast group and 10.5% in the fluticasone group.
Разликата между двете групи в средни LS е значителна:
The between group difference in LS means was significant:
7, 3% с 95% CI от 2, 9; 11, 7.
7.3% with a 95%CI of 2.9; 11.7.
В 12- седмично, плацебо- контролирано изпитване при педиатрични пациенти от 2 до 5 годишна възраст, монтелукаст 4 mg еднократно дневно съществено подобрява параметрите за контрол 27 на астмата, независимо от използването на придружаваща терапия (инхалационни/ небулизирани кортикостероиди или инхалационен/ небулизиран натриев кромогликат), в сравнение с плацебо.
In a 12-week, placebo-controlled study in paediatric patients 2 to 5 years of age, montelukast 4 mg once daily improved parameters of asthma control compared with placebo irrespective of concomitant controller therapy (inhaled/ nebulized corticosteroids or inhaled/ nebulized sodium cromoglycate).
Монтелукаст също така значително намалява нуждата от използване на бета- агонисти "при нужда" и от животоспасяващи кортикостероиди в сравнение с плацебо.
Montelukast also decreased "as-needed" β -agonist use and 23 corticosteroid rescue for worsening asthma compared with placebo.
В 12- месечно, плацебо- контролирано изпитване при педиатрични пациенти от 2 до 5 годишна възраст с лека астма и епизодични екзаберации, монтелукаст 4 mg веднъж дневно значително (p ≤ 0. 001) намалява годишното ниво на астматични епизоди на екзаберация (EE) в сравнение с плацебо (1, 60 EE срещу 2, 34 EE, респективно), [EE дефинирано като ≥ 3 последователни с дневни симптоми, изискващи употреба на β- агонист или кортикостероиди (перорални или инхалационни) или хоспитализация, дължаща се на астмата].
2.34 EE, respectively), [EE defined as ≥ 3 consecutive days with daytime symptoms requiring β -agonist use, or corticosteroids (oral or inhaled), or hospitalization for asthma].
Процентът намаление на годишното ниво на EE е 31, 9%, с 95% CI на 16, 9, 44, 1.
The percentage reduction in yearly EE rate was 31.9%, with a 95% CI of 16.9, 44.1.
При педиатрични пациенти от 6 месеца до 2 години ефикасността на монтелукаст се подкрепя чрез екстраполация на демонстрираната ефикасност при пациенти с астма на 2 години и по - големи и на базата на подобни фармакокинетични данни, както и на допускането, че протичането на заболяването, патофизиологията и ефекта на лекарствения продукт са значително подобни сред тези популации.
Efficacy of montelukast is supported in paediatric patients 6 months to 2 years of age by extrapolation from the demonstrated efficacy in patients 2 years of age and older with asthma, and is based on similar pharmacokinetic data, as well as the assumption that the disease course, pathophysiology and the medicinal products’ s effect are substantially similar among these populations.
Значително намаление на индуцираната от усилие бронхоконстрикция (EIB) е демонстрирана при 12- седмично изпитване при възрастни (максимално понижение на ФЕО1 22, 33% за монтелукаст спрямо 32, 40% за плацебо; време за възстановяване до ниво около 5% от изходните стойности ФЕО1 44, 22 минути спрямо у 60, 64 минути).
Significant reduction of exercise-induced bronchoconstriction (EIB) was demonstrated in a 12-week study in adults (maximal fall in FEV1 22.33% for montelukast vs 32.40% for placebo; time to recovery to within 5% of baseline FEV1 44.22 min vs 60.64 min).
Този ефект е последователен през 12- седмичния период на проучването.
This effect was consistent throughout the 12- week study period.
Намалението на EIB също е демонстрирано в краткосрочно изпитване при педиатрични пациенти на възраст от 6 до 14 години (максимално понижение наФЕО1 18, 27% спрямо 26, 11%; време за възстановяване до ниво около 5% от изходното ФЕО1 17, 76 минути спрямо 27, 98 минути).
Reduction in EIB was also demonstrated in a short term study in paediatric patients 6 to 14 years of age (maximal fall in FEV1 18.27% vs 26.11%; time to recovery to within 5% of baseline FEV1 17.76 min vs 27.98 min).
При чувствителни към аспирин астматици получаващи едновременно инхалаторни и/ или перорални кортикостероиди, лечението с монтелукаст, сравнено с плацебо, води да значително подобрение в контрола на астмата (ФЕО1 8, 55% спрямо - 1, 74% промяна спрямо изходните стойности и понижение в общата употреба на β- агонисти - 27, 78% спрямо 2, 09% промяна спрямо изходните стойности).
In aspirin-sensitive asthmatic patients receiving concomitant inhaled and/ or oral corticosteroids, treatment with montelukast, compared with placebo, resulted in significant improvement in asthma control (FEV1 8.55% vs -1.74% change from baseline and decrease in total β -agonist use -27.78% vs 2.09% change from baseline).
Средната перорална бионаличност е 64%.
The mean oral bioavailability is 64%.
Средната перорална бионаличност е 73% и се намалява до 63% при стандартно хранене.
The mean oral bioavailability is 73% and is decreased to 63% by a standard meal.
28 След приложение на таблетките за дъвчене от 4 mg на педиатрични пациенти от 2 до 5 годишна възраст на гладно, Cmax се достига 2 часа след приложение.
After administration of the 4 mg chewable tablet to paediatric patients 2 to 5 years of age in the fasted state, Cmax is achieved 2 hours after administration.
Средната Cmax е 66% по- висока докато средната Cmin е по- ниска при възрастни получавали 10 mg таблетки.
The mean Cmax is 66% higher while mean Cmin is lower than in adults receiving a 10 mg tablet.
Монтелукаст се свързва с повече от 99% от плазмените протеини.
Montelukast is more than 99% bound to plasma proteins.
Обемът на разпределение на монтелукаст при равновесно състояние е средно 8- 11 литра.
The steady-state volume of distribution of montelukast averages 8-11 liters.
Изпитвания при плъхове с радиомаркиран монтелукаст показват минимално преминаване през кръвно - мозъчната бариера.
Studies in rats with radiolabeled montelukast indicate minimal distribution across the blood-brain barrier.
Биотрансформация.
24 Biotransformation.
Базирайки се на по - нататъшни in vitro резултати в човешки чернодробни микрозоми, терапевтичните плазмени концентрации на монтелукаст не потискат цитохроми Р450 3А4, 2С9, 1А2, 2А6, 2С19 или 2D6.
Based on further in vitro results in human liver microsomes, therapeutic plasma concentrations of montelukast do not inhibit cytochromes P450 3A4, 2C9, 1A2, 2A6, 2C19, or 2D6.
При здрави възрастни плазменият клирънс на монтелукаст е средно 45 mL/ min.
The plasma clearance of montelukast averages 45 ml/ min in healthy adults.
След перорална доза на радиомаркиран монтелукаст, 86% от радиоактивността е открита във фекалните маси от 5 дни и < 0, 2% - в урината.
Following an oral dose of radiolabeled montelukast, 86% of the radioactivity was recovered in 5-day fecal collections and < 0.2% was recovered in urine.
Няма клинични данни за фармакокинетиката на пациенти с тежка чернодробна недостатъчност (Child - Pugh степен > 9).
There are no data on the pharmacokinetics of montelukast in patients with severe hepatic insufficiency (Child-Pugh score > 9).
При високи дози монтелукаст (20 - и 60- пъти над препоръчителната доза при възрастни) се наблюдава намаление в плазмените концентрации на теофилин.
With high doses of montelukast (20- and 60-fold the recommended adult dose), a decrease in plasma theophylline concentration was observed.
Този ефект не е наблюдаван при препоръчителната доза от 10 mg дневно.
This effect was not seen at the recommended dose of 10 mg once daily.
Тези симптоми са наблюдавани при дози 17 пъти по- високи от клиничните.
These occurred at dosages which provided > 17-fold the systemic exposure seen at the clinical dosage.
При маймуни нежеланите лекарствени реакции са възниквали при дози от 150 mg/ kg/ дневно (> 232 пъти по- голяма доза от клиничната).
In monkeys, the adverse effects appeared at doses from 150 mg/ kg/ day (> 232-fold the systemic exposure seen at the clinical dose).
В проучване с плъхове за фертилността, е било наблюдавано леко намаляване на теглото при малките при доза 200 mg/ kg/ дневно (> 69 пъти клиничната доза).
A slight decrease in pup body weight was noted in the female fertility study in rats at 200 mg/ kg/ day (> 69-fold the clinical systemic exposure).
В проучвания със зайци, е наблюдавана по- висока честота на непълна осификация в сравнение със съответни контролни животни при приложение на доза 24 пъти над клиничната.
In studies in rabbits, a higher incidence of incomplete ossification, compared with concurrent control animals, was seen at systemic exposure > 24-fold the clinical systemic exposure seen at the clinical dose.
Смърт не настъпва при еднократен перорален прием на монтелукаст натрий в дози до 5 000 mg/ kg при мишки и плъхове, (15 000 mg/ m2 при мишки и 30 000 mg/ m2 съответно при 29 плъхове) максимално изпитана доза.
No deaths occurred following a single oral administration of montelukast sodium at doses up to 5,000 mg/ kg in mice and rats (15,000 mg/ m2 and 30,000 mg/ m2 in mice and rats, respectively), the maximum dose tested.
Тази доза отговаря на 25 000 пъти препоръчителната човешка дневна доза при възрастни (определена при възрастни пациенти с тегло 50 kg)
This dose is equivalent to 25,000 times the recommended daily adult human dose (based on an adult patient weight of 50 kg).
Установено е, че монтелукаст не е фототоксичен при мишки за УВА, УВБ или лъчите от видимия спектър при дози до 500 mg/ kg/ дневно (приблизително > 200 пъти над клиничната доза).
Montelukast was determined not to be phototoxic in mice for UVA, UVB or visible light spectra at doses up to 500 mg/ kg/ day (approximately > 200-fold based on systemic exposure).
ФАрмацевтични данни
PHARMACEUTICAL PARTICULARS
Манитол Хипромелоза (E 463) Магнезиев стеарат
Mannitol Hyprolose (E 463) Magnesium stearate
Съхранявайте в оригиналната опаковка, за да предпазите от светлина и влага.
Store in the original package in order to protect from light and moisture.
Опаковани в полиетиленови/ алуминиеви/ полиестерни сашета в:
Packaged in polyethylene/ aluminum/ polyester sachet in:
Кутии от 7, 20, 28 и 30 сашета.
Cartons of 7, 20, 28 and 30 sachets.
6. 6 Специални предпазни мерки при изхвърляне / и работа
6.6 Special precautions for disposal
[Да се попълни от съответната държава]
MARKETING AUTHORIZATION HOLDER [To be completed nationally.]
8. номер( а) на разрешението за употреба
MARKETING AUTHORIZATION NUMBER
[Да се попълни от съответната държава]
[TO BE COMPLETED NATIONALLY.]
9. дата на първо разрешаване/ подновявяне на разрешението за употреба
DATE OF first AUTHORIZATION/ RENEWAL OF the AUTHORIZATION
[Да се попълни от съответната държава] 30 10. дата на актуализиране на текста
[To be completed nationally.]
31 1.
26 1.
SINGULAIR 4 MG ТАБЛЕТКИ ЗА ДЪВЧЕНЕ
SINGULAIR 4 MG CHEWABLE TABLETS
ЕДНА ТАБЛЕТКА ЗА ДЪВЧЕНЕ СЪДЪРЖА МОНТЕЛУКАСТ НАТРИЙ (MONTELUKAST SODIUM), ЕКВИВАЛЕНТЕН НА 4 MG МОНТЕЛУКАСТ (MONTELUKAST).
ONE CHEWABLE TABLET CONTAINS MONTELUKAST SODIUM, WHICH IS EQUIVALENT TO 4 MG MONTELUKAST.
ПОМОЩНО ВЕЩЕСТВО:
EXCIPIENT:
АСПАРТАМ (E 951) 1, 2 MG В ТАБЛЕТКА.
ASPARTAME (E 951) 1.2 MG PER TABLET.
За пълния списък на помощните вещества, вижте. точка 6. 1.
FOR A FULL LIST OF EXCIPIENTS, SEE SECTION 6.1.
SINGULAIR е показан за лечение на астма като допълнително лечение при пациенти на възраст от 2 до 5 години с лека до умерена персистираща астма, при които контролът чрез инхалаторни кортикостероиди е недостатъчен, а предписваните "при нужда" краткодействащи β- агонисти не осигуряват достатъчен клиничен контрол на астмата.
SINGULAIR is indicated in the treatment of asthma as add-on therapy in those 2 to 5 year old patients with mild to moderate persistent asthma who are inadequately controlled on inhaled corticosteroids and in whom “ as-needed” short acting β -agonists provide inadequate clinical control of asthma.
SINGULAIR може освен това да се използва като терапевтична алтернатива инхалаторни кортикостероиди в ниска доза при пациенти на възраст от 2 до 5 години с лека персистираща астма, които нямат настояща анамнеза за сериозни пристъпи на астма, изискващи употреба на перорални кортикостероиди и които са показали, че не могат да използват инхалаторни кортикостероиди (вж. точка 4. 2).
SINGULAIR may also be an alternative treatment option to low-dose inhaled corticosteroids for 2 to 5 year old patients with mild persistent asthma who do not have a recent history of serious asthma attacks that required oral corticosteroid use, and who have demonstrated that they are not capable of using inhaled corticosteroids (see section 4.2).
SINGULAIR също така е показан за профилактика на астма, от 2 годишна възраст и при по - големи деца, при която преобладаващ компонент е бронхоконстрикция, предизвикана от усилие.
SINGULAIR is also indicated in the prophylaxis of asthma from 2 years of age and older in which the predominant component is exercise-induced bronchoconstriction.
За деца, които имат проблеми с приема на дъвчаща таблетка, подходяща е гранулирана форма (вж.
For children who have problems consuming a chewable tablet, a granule formulation is available (see SINGULAIR 4 mg granule SPC).
Дозировката при педиатрични пациенти на 2- 5 годишна възраст е една таблетка за дъвчене от 4 mg дневно, приета вечер.
The dosage for paediatric patients 2-5 years of age is one 4 mg chewable tablet daily to be taken in the evening.
SINGULAIR 4 mg дъвчащи таблетки не се препоръчва под 2 годишна възраст.
The SINGULAIR 4 mg chewable tablet formulation is not recommended below 2 years of age.
32 приемат SINGULAIR дори ако тяхната астма е под контрол, както и по време на периодите на влошаване на астмата.
Patients should be advised to continue taking SINGULAIR even if their asthma is under control, as well as during periods of worsening asthma.
Не е необходима корекция на дозата при пациенти с бъбречна недостатъчност или с леко до умерено увреждане на черния дроб.
No dosage adjustment is necessary for patients with renal insufficiency, or mild to moderate hepatic impairment.
SINGULAIR като алтернативен избор на лечение на ниско дозирани инхалаторни кортикостероиди при пациенти с лека персистираща астма:
27 SINGULAIR as an alternative treatment option to low-dose inhaled corticosteroids for mild, persistent asthma:
Употребата на монтелукаст като терапевтична алтернатива на инхалаторни кортикостероиди в ниска доза при деца с лека персистираща астма трябва да се вземе предвид при пациенти, които нямат настояща анамнеза за сериозни пристъпи на астма, изискващи употребата на перорални кортикостероиди и които са показали, че не могат да използват инхалаторни кортикостероиди (вж. точка 4. 1).
The use of montelukast as an alternative treatment option to low-dose inhaled corticosteroids for children with mild persistent asthma should only be considered for patients who do not have a recent history of serious asthma attacks that required oral corticosteroid use and who have demonstrated that they are not capable of using inhaled corticosteroids (see section 4.1).
Ако не се постигне задоволителен контрол на астмата след започване на лечението (обикновено в рамките на един месец), трябва да бъде преценена нуждата от допълнителна или различна противовъзпалителна терапия, базирана на системата "стъпка по стъпка" за лечение на астма.
If satisfactory control of asthma is not achieved at follow-up (usually within one month), the need for an additional or different anti-inflammatory therapy based on the step system for asthma therapy should be evaluated.
SINGULAIR за профилактика на астма за пациенти от 2 до 5 годишна възраст, при които преобладаващ компонент е бронхоконстрикция, предизвикана от физически усилия.
SINGULAIR as prophylaxis of asthma for 2 to 5 year old patients in whom the predominant component is exercise-induced bronchoconstriction.
При пациенти на възраст от 2 до 5 години бронхоконстрикцията, предизвикана от усилие може да е преобладаващ израз на персистираща астма изискваща лечение с инхалаторни кортикостероиди.
In 2 to 5 year old patients, exercise-induced bronchoconstriction may be the predominant manifestation of persistent asthma that requires treatment with inhaled corticosteroids.
При тези пациенти трябва да се направи оценка 2 до 4 седмици след лечението с монтелукаст.
Patients should be evaluated after 2 to 4 weeks of treatment with montelukast.
Предлагат се 5 mg таблетки за дъвчене за педиатрични пациенти от 6 до 14- годишна възраст.
5 mg chewable tablets are available for paediatric patients 6 to 14 years of age.
Предлагат се 4 mg гранули за педиатрични пациенти от 6- месечна до 5- годишна възраст.
4 mg granules are available for paediatric patients 6 months to 5 years of age.
Пациентите трябва да потърсят лекарски съвет колкото може по- рано, ако имат нужда от повече инхалации с бързодействащ β- агонист от обикновено.
Patients should seek their doctors’ advice as soon as possible if they need more inhalations of short-acting β -agonists than usual.
Няма данни, които да демонстрират, че пероралните кортикостероиди могат да се намалят, когато се вземат едновременно с монтелукаст.
There are no data demonstrating that oral corticosteroids can be reduced when montelukast is given concomitantly.
33 В редки случаи, при пациенти на лечение с антиастматични средства, включително монтелукаст може да настъпи системна еозинофилия, понякога изявяваща се с клинични прояви на васкулит съответстващи на синдрома на Churg- Strauss- състояние, което често се лекува със системни кортикостероиди.
In rare cases, patients on therapy with anti-asthma agents including montelukast may present with systemic eosinophilia, sometimes presenting with clinical features of vasculitis consistent with Churg- Strauss syndrome, a condition which is often treated with systemic corticosteroid therapy.
Вероятността левкотриеновият рецепторен антагонист да е свързан с възникването на синдрома на Churg - Strauss не може нито да бъде изключена, нито доказана.
The possibility that leukotriene receptor antagonists may be associated with emergence of Churg-Strauss syndrome can neither be excluded nor established.
Лекарите трябва да внимават за появата на еозинофилия, васкулитен обрив, влошаване на белодробните симптоми, усложнения от страна на сърцето, и/ или невропатия при пациентите.
Physicians should be alert to eosinophilia, vasculitic rash, worsening pulmonary symptoms, cardiac complications, and/ or neuropathy presenting in their patients.
При пациенти, с поява на тези симптоми трябва да бъде направена преоценка и да се преразгледат техните лечебни схеми.
Patients who develop these symptoms should be reassessed and their treatment regimens evaluated.
SINGULAIR съдържа аспартам, който е източник на фенилаланин.
28 SINGULAIR contains aspartame, a source of phenylalanine.
Пациенти с фенилкетонурия трябва да имат предвид, че всяка таблетка за дъвчене от 4 mg съдържа фенилаланин в количество, еквивалентно на 0, 674 mg фенилаланин за доза.
Patients with phenylketonuria should take into account that each 4 mg chewable tablet contains phenylalanine in an amount equivalent to 0.674 mg phenylalanine per dose.
Данни от клинични изпитвания за лекарствени взаимодействия, включващи монтелукаст и розиглитазон (проучван субстрат, представител на лекарствени продукти които се метаболизират основно чрез CYP 2C8) показват, че монтелукаст не инхибира CYP2C8 in vivo.
However, data from a clinical drug-drug interaction study involving montelukast and rosiglitazone (a probe substrate representative of medicinal products primarily metabolized by CYP 2C8) demonstrated that montelukast does not inhibit CYP 2C8 in vivo.
Ето защо не се допуска, че монтелукаст променя метаболизма на лекарствени продукти, метаболизиращи се от този ензим (например паклитаксел, розиглитазон и репаглинид).
Therefore, montelukast is not anticipated to markedly alter the metabolism of medicinal products metabolized by this enzyme (e. g., paclitaxel, rosiglitazone, and repaglinide.)
Ограничени данни от наличната база данни при бременност не предполагат причинна връзка между SINGULAIR и малформации (напр. дефекти на крайниците), които са съобщавани рядко в условия на пост- маркетингов опит по света.
Limited data from available pregnancy databases do not suggest a causal relationship between SINGULAIR and malformations (i. e. limb defects) that have been rarely reported in worldwide post marketing experience.
34 Проучвания при плъхове, показват, че монтелукаст се екскретира в млякото (вж. точка 5. 3).
Studies in rats have shown that montelukast is excreted in milk (see section 5.3).
Не се очаква монтелукаст да повлиява способността на пациентите да шофират автомобил или да работят с машини.
Montelukast is not expected to affect a patient’ s ability to drive a car or operate machinery.