natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ограниченият клиничен опит предполага, че емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат имат анти- HBV активност, когато се прилагат като комбинирана антиретровирусна терапия за контролиране на инфекция с HIV.
Limited clinical experience suggests that emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate have anti-HBV activity when used in antiretroviral combination therapy to control HIV infection.
Прекратяването на лечението с Truvada при пациенти, коинфектирани с HIV и HBV, може да е свързано с тежко обостряне на хепатита.
Discontinuation of Truvada therapy in patients co-infected with HIV and HBV may be associated with severe acute exacerbations of hepatitis.
При пациенти коинфектирани с HIV и HBV, при които се прекрати лечението с Truvada, трябва да се следят внимателно клиничните и лабораторни показатели в продължение на поне няколко месеца след спиране на лечението.
Patients co-infected with HIV and HBV who discontinue Truvada should be closely monitored with both clinical and laboratory follow-up for at least several months after stopping treatment.
Не са проучени фармакокинетиките на Truvada и емтрицитабин при пациенти с чернодробно увреждане.
The pharmacokinetics of Truvada and emtricitabine have not been studied in patients with hepatic impairment.
Базирайки се на минималното метаболизиране на емтрицитабин в черния дроб и елиминирането му от бъбреците, е малко вероятно да се наложи адаптиране на дозата на Truvada при пациенти с чернодробно увреждане (вж. точка 5. 2).
Based on minimal hepatic metabolism and the renal route of elimination for emtricitabine, it is unlikely that a dose adjustment would be required for Truvada in patients with hepatic impairment (see section 5.2).
Пациенти с предварително съществуваща чернодробна дисфункция, вкл. активен хроничен хепатит, имат повишена честота на нарушения на чернодробната функция по време на прилагане на комбинирана антиретровирусна терапия и състоянието им трябва да се следи в
Patients with pre-existing liver dysfunction, including chronic active hepatitis, have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
5 съответствие със стандартната практика.
If there is evidence of worsening liver disease in such patients, interruption or discontinuation of treatment must be considered.
Пациенти, коинфектирани с хепатит С и лекувани с алфа- интерферон и рибавирин може да представляват особен риск.
Patients co-infected with hepatitis C and treated with alpha interferon and ribavirin may constitute a special risk.
За сега не са известни дългосрочните последствия от този процес.
The long-term consequences of these events are currently unknown.
Предполага се връзка между висцералната липоматоза и протеазните инхибитори и между липоатрофията и нуклеозидните инхибитори на обратната транскриптаза.
A connection between visceral 5 lipomatosis and protease inhibitors and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors has been hypothesised.
По- висок риск за липодистрофия се свързва с индивидуални фактори като напреднала възраст и фактори, свързани с лекарства, като голяма продължителност на антиретровирусното лечение и свързаните с това метаболитни нарушения.
A higher risk of lipodystrophy has been associated with individual factors such as older age, and with drug related factors such as longer duration of antiretroviral treatment and associated metabolic disturbances.
Липидните нарушения трябва да се лекуват подходящо (вж. точка 4. 8).
Lipid disorders should be managed as clinically appropriate (see section 4.8).
Тенофовир е структурно сходен на нуклеозидните аналози, следователно не може да бъде изключен рискът от липодистрофия.
Tenofovir is structurally related to nucleoside analogues hence the risk of lipodystrophy cannot be excluded.
Въпреки това данните от 144- седмично клинично проучване при пациенти без предварителна антиретовирусна терапия показват, че рискът от липодистрофия е по- нисък при тенофовир дизопроксил фумарат в сравнение със ставудин, когато се прилагат с ламивудин и ефавиренц.
However, 144-week clinical data from antiretroviral-naïve patients indicate that the risk of lipodystrophy was lower with tenofovir disoproxil fumarate than with stavudine when administered with lamivudine and efavirenz.
Доказано е in vitro и in vivo, че нуклеозидните и нуклеотидните аналози водят до увреждане на митохондриите в различна степен.
Nucleoside and nucleotide analogues have been demonstrated in vitro and in vivo to cause a variable degree of mitochondrial damage.
Понастоящем не е известно дали тези неврологични нарушения са преходни или постоянни.
Whether the neurological disorders are transient or permanent is currently unknown.
6 Синдром на имунна реактивация:
Immune Reactivation Syndrome:
Подходящи примери включват цитомегаловирусен ретинит, генерализирани и/ или фокални микобактериални инфекции, пневмония, причинена от Pneumocystis jiroveci.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterial infections, and Pneumocystis jiroveci pneumonia.
Едновременно приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин: не се препоръчва.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine: is not recommended.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин води до 40- 60% повишаване на системната експозиция на диданозин, което може да повиши риска от свързани с диданозин нежелани реакции (вж. точка 4. 5).
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine results in a 40-60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk of didanosine-related adverse events (see section 4.5).
Описани са редки случаи на панкреатит и лактатна ацидоза, понякога с фатален край.
Rare cases of pancreatitis and lactic acidosis, sometimes fatal, have been reported.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин в доза от 400 mg дневно е било свързано със значително намаляване на броя на CD4 клетките, дължащо се вероятно на вътреклетъчно взаимодействие, повишаващо фосфорилирания (т. е. активния) диданозин.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine at a dose of 400 mg daily has been associated with a significant decrease in CD4 cell count, possibly due to an intracellular interaction increasing phosphorylated (i. e. active) didanosine.
Намалената дозировка на 250 mg диданозин, приложена едновременно с терапията с тенофовир дизопроксил фумарат, е свързана със съобщения за по- висока честота на вирусологичен неуспех в рамките на няколко проучвани комбинации.
A decreased dosage of 250 mg didanosine co-administered with tenofovir disoproxil fumarate therapy has been associated with reports of high rates of virological failure within several tested combinations.
Следователно, пациентите с редки наследствени проблеми като непоносимост към галактоза, Lapp лактазна недостатъчност или глюкозо - галактозна малабсорбция не трябва да приемат този лекарствен продукт.
Consequently, patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency, or glucose-galactose malabsorption should not take this medicine.
Фармакокинетиката на емтрицитабин и тенофовир в стационарно състояние остават непроменени при едновременно приложение на емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат в сравнение с отделното прилагане на всеки лекарствен продукт.
6 The steady-state pharmacokinetics of emtricitabine and tenofovir were unaffected when emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate were administered together versus each medicinal product dosed alone.
Взаимодействия на емтрицитабин:
Interactions relevant to emtricitabine:
In vitro емтрицитабин не е довел до инхибиране на метаболизма, осъществен от никоя от следните човешки изоформи на CYP450:
In vitro, emtricitabine did not inhibit metabolism mediated by any of the following human CYP450 isoforms:
Няма клинично значими взаимодействия при едновременното приложение на емтрицитабин с индинавир, зидовудин, ставудин или фамцикловир.
There are no clinically significant interactions when emtricitabine is co-administered with indinavir, zidovudine, stavudine or famciclovir.
Едновременното приложение на Truvada заедно с лекарствени продукти, които се елиминират чрез активна
With the exception of famciclovir and tenofovir disoproxil fumarate, the effect of co-administration of emtricitabine with medicinal products that are excreted by the renal route, or other medicinal products known to affect renal function, has not been evaluated.
7 тубулна секреция, може да доведе до повишаване или на серумните концентрации на емтрицитабин или на другия едновременно прилаган лекарствен продукт поради конкуриране за пътя на елиминиране.
Co-administration of Truvada with medicinal products that are eliminated by active tubular secretion may lead to an increase in serum concentrations of either emtricitabine or a co-administered medicinal product due to competition for this elimination pathway.
Няма клиничен опит от едновременното приложение на емтрицитабин с цитидинови аналози.
There is no clinical experience with the co-administration of emtricitabine and cytidine analogues.
Следователно Truvada не трябва да се прилага в комбинация с ламивудин или залцитабин за лечението на инфекция с HIV (вж. точка 4. 4).
Consequently, Truvada should not be administered in combination with lamivudine or zalcitabine for the treatment of HIV infection (see section 4.4).
Взаимодействия на тенофовир:
Interactions relevant to tenofovir:
Едновременното приложение на ламивудин, индинавир, ефавиренц, нелфинавир или саквинавир (потенциран с ритонавир) с тенофовир дизопроксил фумарат не е довело до никакви клинично значими взаимодействия.
Co-administration of lamivudine, indinavir, efavirenz, nelfinavir or saquinavir (ritonavir boosted) with tenofovir disoproxil fumarate did not result in any clinically relevant interaction.
Когато тенофовир дизопроксил фумарат е бил приложен с лопинавир/ ритонавир не са наблюдавани промени във фармакокинетиката на лопинавир и ритонавир.
When tenofovir disoproxil fumarate was administered with lopinavir/ ritonavir, no changes were observed in the pharmacokinetics of lopinavir and ritonavir.
Когато тенофовир дизопроксил фумарат е бил приложен с лопинавир/ ритонавир е установено повишаване на AUC за тенофовир с около 30%.
Tenofovir AUC was increased by approximately 30% when tenofovir disoproxil fumarate was administered with lopinavir/ ritonavir.
По- високите концентрации на тенофовир могат да потенцират нежеланите реакции, свързани с тенофовир вкл. бъбречни нарушения.
Higher tenofovir concentrations could potentiate tenofovir associated adverse events, including renal disorders.
Когато диданозин под формата на стомашно- устойчиви капсули е бил приложен 2 часа преди или едновременно с тенофовир дизопроксил фумарат, AUC за диданозин се е повишил средно със съответно 48% и с 60%.
When didanosine gastro-resistant capsules were administered 2 hours prior to or concurrently with tenofovir disoproxil fumarate, the AUC for didanosine was on average increased by 48% and 60% respectively.
Средното повишаване на AUC за диданозин е било 44% при прилагане на буферираните таблетки 1 час преди тенофовир.
The mean increase in the AUC of didanosine was 44% when the buffered tablets were administered 1 hour prior to tenofovir.
И в двата случая фармакокинетичните параметри за тенофовир, приложен заедно с лека храна, остават непроменени.
In both cases the pharmacokinetic parameters for tenofovir administered with a light meal were unchanged.
Не се препоръчва едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин (вж. точка 4. 4).
The co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine is not recommended (see section 4.4).
При едновременно приложение на тенофовир дизопроксил фумарат с атазанавир е наблюдавано намаляване на концентрацията на атазанавир с 25% и 40% съответно за AUC и Cmin в сравнение с атазанавир 400 mg.
When tenofovir disoproxil fumarate was administered with atazanavir, a decrease in concentrations of atazanavir was observed (decrease of 25% and 40% of AUC and Cmin respectively compared to atazanavir 400 mg).
При прибавяне на ритонавир към атазанавир отрицателният ефект на тенофовир върху Cmin на атазанавир е намалял значително, докато намаляването на AUC остава от същия порядък (намаляване с 25% и 26% съответно за AUC и Cmin в сравнение с атазанавир/ ритонавир 300/ 100 mg).
When ritonavir was added to atazanavir, the negative impact of tenofovir on atazanavir Cmin was significantly reduced, whereas the decrease of AUC was of the same magnitude (decrease of 25% and 26% of AUC and Cmin respectively compared to atazanavir/ ritonavir 300/ 100 mg).
Едновременното прилагане на атазанавир/ ритонавир с тенофовир е довело до повишена експозиция на тенофовир.
The co-administration of atazanavir/ ritonavir with tenofovir resulted in increased exposure to tenofovir.
Тенофовир се екскретира от бъбреците чрез филтрация и активна секреция чрез човешки транспортер на органични аниони 1 (hOAT1 - human Organic Anion Transporter 1).
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate with other medicinal
Едновременното прилагане на тенофовир дизопроксил фумарат с други лекарствени продукти, които също се секретират активно чрез транспортера на аниони (напр. цидoфовир), може да доведе до повишена концентрация на тенофовир или на другия едновременно прилаган лекарствен продукт.
7 products that are also actively secreted via the anion transporter (e. g. cidofovir) may result in increased concentrations of tenofovir or of the co-administered medicinal product.
Не са оценени ефектите на тенофовир дизопроксил фумарат при пациенти, приемащи нефротоксични лекарствени продукти (напр. аминогликозиди, амфотерицин B, фоскарнет, ганцикловир, пентамидин, ванкомицин, цидофовир или интерлевкин- 2).
Tenofovir disoproxil fumarate has not been evaluated in patients receiving nephrotoxic medicinal products (e. g. aminoglycosides, amphotericin B, foscarnet, ganciclovir, pentamidine, vancomycin, cidofovir or interleukin-2).
Ако едновременното прилагане на Truvda с нефротоксично средство е неизбежно, бъбречната функция трябва да бъде следена седмично (вж. точка 4. 4).
If concomitant use of Truvada and nephrotoxic agents is unavoidable, renal function should be monitored weekly (see section 4.4).
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат с метадон, рибавирин, рифампицин, адефовир дипивоксил или хормонални контрацептивни средства (норгестимат/ етинил естрадиол) не води до фармакокинетични взаимодействия.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and methadone, ribavirin, rifampicin, adefovir dipivoxil or the hormonal contraceptive norgestimate/ ethinyl oestradiol did not result in any pharmacokinetic interaction.
8 Взаимодействия на Truvada:
Interactions relevant to Truvada:
Едновременното приложение на такролимус c кoмбиниpaния прoдукт eмтpицитабин / тeнoфoвиp дизопроксил фумарат не е довело до никакви клинично значими взаимодействия.
Co-administration of tacrolimus with the combination product emtricitabine/ tenofovir disoproxil fumarate did not result in any clinically significant interactions.
Данните относно влиянието на емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат за експозирани бременности са недостатъчни.
For emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, insufficient data on exposed pregnancies are available.
Експерименталните проучвания при животни не показват пряко или непряко вредно въздействие на емтрицитабин или тенофовир дизопроксил фумарат върху бременността, ембрионалното/ феталното развитие, раждането или постнаталното развитие (вж. точка 5. 3).
Animal studies do not indicate direct or indirect harmful effects of emtricitabine or tenofovir disoproxil fumarate with respect to pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition or postnatal development (see section 5.3).
Въпреки това Truvada не трябва да се използва по време на бременност, освен ако няма друга възможност.
However, Truvada should not be used during pregnancy unless no other alternative is available.
Приемът на Truvada трябва да се съпровожда от използването на ефективна контрацепция.
The use of Truvada must be accompanied by the use of effective contraception.
Не е известно дали емтрицитабин или тенофовир се екскретират с човешката кърма.
It is not known whether emtricitabine or tenofovir are excreted in human milk.
Препоръчва се инфектирани с HIV жени да не кърмят децата си при никакви обстоятелства, за да се избегне предаването на HIV на кърмачето.
It is recommended that HIV infected women do not breast-feed their infants under any circumstances in order to avoid transmission of HIV to the infant.
Във всеки случай пациентите трябва да бъдат предупредени, че има съобщения за замаяност по време на лечение както с емтрицитабин, така и с тенофовир дизопроксил фумарат.
However, patients should be informed that dizziness has been reported during treatment with both emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate.
В отворено рандомизирано клинично проучване при пациенти без предварителна антиретровирусна терапия (GS- 01- 934; вж. точка 5. 1) пациентите са получавали емтрицитабин, тенофовир дизопроксил фумарат и ефавиренц в продължение на 144 седмици (прилагани от седмица 96 като комбинирания продукт Truvada плюс ефавиренц).
In an open-label randomised clinical study in antiretroviral-naïve patients (GS-01-934; see section 5.1), patients received emtricitabine, tenofovir disoproxil fumarate and efavirenz for 144 weeks (administered as the combination formulation Truvada, plus efavirenz from week 96).
Профилът на безопасност на емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат е бил еднакъв с този от предишния опит с тези средства, когато всяко едно от тях е било прилагано с други антиретровирусни средства.
The safety profile of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate was consistent with the previous experience with these agents when each was administered with other antiretroviral agents.
Най- често съобщаваните нежелани реакции, считани за възможно или вероятно свързани с емтрицитабин и/ или тенофовир дизопроксил фумарат, са били гадене (12%) и диария (7%).
The most frequently reported adverse reactions considered possibly or probably related to emtricitabine and/ or tenofovir disoproxil fumarate were nausea (12%) and diarrhoea (7%).
По- долу са изброени нежеланите реакции, за които се приема, че е поне възможно да са свързани с лечението със съставките на Truvada, наблюдавани при клинични проучвания и при постмаркетинговия опит, подредени по системо- органни класове и абсолютна честота.
The adverse reactions considered at least possibly related to treatment with the components of Truvada from clinical trial and post-marketing experience are listed below by body system organ class and absolute frequency.
При всяко групиране в зависимост от честотата, нежеланите лекарствени реакции се изброяват в низходящ ред по отношение на тежестта.
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100, < 1/ 10),
Честотите им се определят като много чести (≥ 1/ 10), чести (≥ 1/ 100, < 1/ 10), нечести (≥ 1/ 1 000, < 1/ 100), редки (≥ 1/ 10 000, < 1/ 1 000) или много редки (< 1/ 10 000) вкл. изолирани съобщения, или честотата е неизвестна (установени при постмаркетинговото наблюдение за безопасността и честотата им не може да се прецени от наличните данни).
8 uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000) or very rare (< 1/ 10,000) including isolated reports, or not known (identified through post-marketing safety surveillance and the frequency cannot be estimated from the available data).
9 Нарушения на имунната система:
Immune system disorders:
Чести: алергични реакции
Common: allergic reaction
Много чести: хипофосфатемия Чести: хипергликемия, хипертриглицеридемия Редки: лактатна ацидоза С неизвестна честота: хипокалиемия
Very common: hypophosphataemia Common: hyperglycaemia, hypertriglyceridaemia Rare: lactic acidosis Not known: hypokalaemia
Чести: безсъние, абнормни сънища
Common: insomnia, abnormal dreams
Много чести: главоболие, замаяност
Very common: headache, dizziness
Много редки: диспнея
Very rare: dyspnoea
Много чести: диария, повръщане, гадене Чести: повишаване нивото на серумната липаза, повишено ниво на амилазата, вкл. повишено ниво на панкреатичната амилаза, абдоминална болка, диспепсия, флатуленция Редки: панкреатит
Very common: diarrhoea, vomiting, nausea Common: elevated serum lipase, elevated amylase including elevated pancreatic amylase, abdominal pain, dyspepsia, flatulence Rare: pancreatitis
Чести: повишени нива на трансаминазите, хипербилирубинемия Много редки: хепатит С неизвестна честота: чернодробна стеатоза
Common: increased transaminases, hyperbilirubinaemia Very rare: hepatitis Not known: hepatic steatosis
Чести: уртикария, везикулобулозен обрив, пустулозен обрив, макулопапулозен обрив, сърбеж, обрив и промяна на кожната пигментация (хиперпигментация)
Common: urticaria, vesiculobullous rash, pustular rash, maculopapular rash, pruritus, rash and skin discolouration (increased pigmentation)
Много чести: повишаване нивото на креатинкиназата С неизвестна честота: рабдомиолиза, остеомалация (проявяваща се с болки в костите и нечесто предразполагаща към фрактури), мускулна слабост, миопатия
Very common: elevated creatine kinase Not known: rhabdomyolysis, osteomalacia (manifested as bone pain and infrequently contributing to fractures), muscular weakness, myopathy
Редки: бъбречна недостатъчност (остра и хронична), проксимална бъбречна тубулопатия вкл. синдром на Fanconi, повишено ниво на креатинина, протеинурия Много редки: остра тубулна некроза С неизвестна честота: нефрит (вкл. остър интерстициален нефрит), нефрогенен безвкусен диабет.
Rare: renal failure (acute and chronic), proximal renal tubulopathy including Fanconi syndrome, increased creatinine, proteinuria Very rare: acute tubular necrosis Not known: nephritis (including acute interstitial nephritis), nephrogenic diabetes insipidus.
Чести: болка, астения
Common: pain, asthenia
Следните нежелани реакции, изброени по системо- органни класове, могат да се проявят като последствие от проксималната бъбречна тубулопатия: рабдомиолиза, остеомалация (проявяваща се с болки в костите и нечесто предразполагаща към фрактури), хипокалиемия, мускулна слабост, миопатия и хипофосфатемия.
9 The following adverse reactions, listed under the body system headings above, may occur as a consequence of proximal renal tubulopathy: rhabdomyolysis, osteomalacia (manifested as bone pain and infrequently contributing to fractures), hypokalaemia, muscular weakness, myopathy and hypophosphataemia.
Счита се, че тези събития нямат причинно - следствена връзка с лечението с тенофовир дизопроксил фумарат при липса на проксимална бъбречна тубулопатия.
These events are not considered to be causally associated with tenofovir disoproxil fumarate therapy in the absence of proximal renal tubulopathy.
10 В допълнение към това при прилагане на емтрицитабин на педиатрични пациенти анемиите са били чести, а промените на кожната пигментация (хиперпигментация) са били много чести.
In addition anaemia was common and skin discolouration (increased pigmentation) was very common when emtricitabine was administered to paediatric patients.
Пациенти, коинфектирани с HIV/ HBV или HCV:
HIV/ HBV or HCV co-infected patients:
В проучването GS- 01- 934 само ограничен брой пациенти са били коинфектирани с HBV (n=13) или HCV (n=26).
Only a limited number of patients were co-infected with HBV (n=13) or HCV (n=26) in study GS-01-934.
Профилът на нежеланите реакции на емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат при пациенти, коинфектирани с HIV/ HBV или HIV/ HCV, са били сходни с тези, наблюдавани при пациенти, инфектирани с HIV без коинфекция.
The adverse reaction profile of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate in patients co-infected with HIV/ HBV or HIV/ HCV was similar to that observed in patients infected with HIV without co-infection.
Въпреки това, както би трябвало да се очаква в тази група пациенти, по- често са се повишавали нивата на AST и ALT в сравнение с общата група пациенти, инфектирани с HIV.
However, as would be expected in this patient population, elevations in AST and ALT occurred more frequently than in the general HIV infected population.