natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При лица с леко чернодробно увреждане (скор по Child- Pugh 5- 6) схема на приложение от фозампренавир 700 mg два пъти дневно с намалена честота на приложение на ритонавир 100 mg веднъж дневно осигурява малко по- висока плазмена Cmax на ампренавир (17%), малко по- висока плазмена AUC (0- 12) на ампренавир (22%), подобни плазмени C12 стойности на общия ампренавир и приблизително 117% по- високи C12 стойности на несвързания плазмен ампренавир, сравнени с тези при лицата с нормална чернодробна функция, получаващи стандартната схема на приложение фозампренавир / ритонавир 700 mg / 100 mg два пъти дневно.
In subjects with mild hepatic impairment (Child-Pugh score of 5-6), the dosage regimen of fosamprenavir 700 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily provided slightly higher plasma amprenavir Cmax (17%), slightly higher plasma amprenavir AUC(0-12) (22%), similar plasma total amprenavir C12 values and approximately 117% higher plasma unbound amprenavir C12 values compared to subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
При лица с умерено чернодробно увреждане (скор по Child- Pugh 7- 9) се предполага, че намалена доза на фозампренавир от 450 mg два пъти дневно с намалена честота на приложение на ритонавир 100 mg веднъж дневно осигурява подобна плазмена Cmax и AUC (0- 12) на ампренавир, но приблизително 35% по- ниски плазмени C12 стойности на общия ампренавир и приблизително 88% по- високи C12 стойности на несвързания плазмен ампренавир от тези, които се достигат при лицата с нормална чернодробна функция, получаващи стандартната схема на приложение фозампренавир / ритонавир 700 mg / 100 mg два пъти дневно.
In subjects with moderate hepatic impairment (Child-Pugh score of 7-9), a reduced dose of fosamprenavir 450 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily is 20 predicted to deliver similar plasma amprenavir Cmax and AUC(0-12), but approximately 35% lower plasma total amprenavir C12 values and approximately 88% higher plasma unbound amprenavir C12 values than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
При пациенти с тежко чернодробно увреждане (скор по Child- Pugh 10- 13), намалената доза на фозампренавир 300 mg два пъти дневно с намалена честота на приложение на ритонавир 100 mg веднъж дневно осигуряват 19% по- ниска плазмена Cmax на ампренавир, 23% по- ниска AUC( 0- 12) и 38% по- ниски C12 стойности, но подобни С12 стойности на несвързания плазмен ампренавир в сравнение с тези, които се достигат при пациенти с нормална чернодробна функция, получаващи стандартна схема от фозампренавир с ритонавир 700 mg / 100 mg два пъти дневно.
In subjects with severe hepatic impairment (Child-Pugh score of 10-13), a reduced dose of fosamprenavir 300 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily delivered 19% lower plasma amprenavir Cmax, 23% lower AUC(0-12), and 38% lower C12 values, but similar unbound plasma amprenavir C12 values than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
Въпреки намаляването на честотата на приложение на ритонавир, пациентите с тежко чернодробно увреждане имат 64% по- висока Cmax на ритонавир, 40% по- висок AUC( 0- 24) на ритонавир и 38% по- високи C12 стойности на ритонавир в сравнение с тези, които се достигат при пациенти с нормална чернодробна функция, получаващи стандартна схема от фозампренавир с ритонавир 700 mg / 100 mg два пъти дневно.
Despite reducing the dosing frequency of ritonavir, subjects with severe hepatic impairment had 64% higher ritonavir Cmax, 40% higher ritonavir AUC(0-24), and 38% higher ritonavir C12 than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
Фозампренавир с ритонавир обикновено се понасят добре при лицата с леко, умерено или тежко чернодробно увреждане, и тези схеми са с подобни профили на нежелани събития и клинична лаборатория като предишните проучвания с HIV- 1 инфектирани лица с нормална чернодробна функция.
Fosamprenavir with ritonavir was generally well-tolerated in subjects with mild, moderate, or severe hepatic impairment, and these regimens had similar adverse event and clinical laboratory profiles as previous studies of HIV-1 infected subjects with normal hepatic function.
Токсичността е била сходна с тази на ампренавир и е наблюдавана при нива на плазмена експозиция на ампренавир по- ниски от експозицията при хора след лечение с фозампренавир в комбинация с ритонавир в препоръчителните дози.
Toxicity was similar to that of amprenavir and occurred at amprenavir plasma exposure levels below human exposure after treatment with fosamprenavir in combination with ritonavir at the recommended dose.
В изследванията за токсичност при многократно приложение при възрастни плъхове и кучета фозампренавир е предизвикал гастро- интестинални нарушения (повишено слюноотделяне, повръщане и изпражнения с мека до течна консистенция) и чернодробни промени (повишено тегло на черния дроб, повишена активност на серумните чернодробни ензими и микроскопски промени, включително и хепатоцитна некроза).
In repeated dose toxicity studies in adult rats and dogs, fosamprenavir produced evidence of gastrointestinal disturbances (salivation, vomiting and soft to liquid faeces), and hepatic changes (increased liver weights, raised serum liver enzyme activities and microscopic changes, including hepatocyte necrosis).
При лечение на млади животни токсичността не
Toxicity was not aggravated when juvenile animals were treated as compared with adult animals, but the data did indicate a steeper dose response.
23 е била по- тежка в сравнение с възрастни животни, но данните са показали по- бърз дозов отговор.
In reproductive toxicity studies with fosamprenavir in rats, male fertility was not affected, but in females gravid uterine weights, numbers of ovarian corpora lutea and uterine implantation sites were reduced.
При зайци системната експозиция при високо дозово ниво е била 0, 3 пъти човешката експозиция при максимална доза, поради което токсичността на фозампренавир по отношение на развитието не е определена напълно.
In rabbits, systemic exposure at the high dose level was only 0.3 times human exposure at the maximum clinical dose and thus the developmental toxicity of fosamprenavir has not been fully determined.
При малки плъхове, подложени пре - и пост- натално на фозампренавир, са наблюдавани нарушено физическо и функционално развитие и намален растеж, както и намаляване на преживяемостта.
Pup survival was decreased.
Значението за хората на хепатоцелуларните находки при гризачите не е установено; въпреки това, няма данни от клиничните проучвания или употребата след пускането на пазара, които да показват, че тези находки имат клинична значимост.
In long-term carcinogenicity studies with fosamprenavir in mice and rats, there were increases in hepatocellular adenomas and hepatocellular carcinomas in mice at exposure levels equivalent to 0.1 to 0.3-fold those in humans given 700 mg of fosamprenavir plus 100mg ritonavir twice daily, and increases in hepatocellular adenomas and thyroid follicular cell adenomas in rats at exposure levels equivalent to 0.3 to 0.6-fold those in humans given 700 mg of fosamprenavir plus 100mg ritonavir twice daily.
Проучванията с многократно прилагане на фозампренавир при плъхове показват ефекти в съответствие с индукцията на чернодробните ензими, която предразполага плъховете към тумори на щитовидната жлеза.
The relevance of the hepatocellular findings in the rodents for humans is uncertain; however, there is no evidence from clinical trials or marketed use to suggest that these findings are of clinical significance.
Счита се, че тироидният туморогенен потенциал е видово специфичен.
Repeat dose studies with fosamprenavir in rats produced effects consistent with hepatic enzyme induction, which predisposes rats to thyroid neoplasms.
Клиничната значимост на тези находки не е известна.
The thyroid tumorigenic potential is regarded to be species-specific.
Само при плъхове е установено повишаване на интерстициалната клетъчна хипераплазия при мъжките плъхове при нива на експозиция, еквивалентни на 0, 5 пъти спрямо тези прилагани при хора, и повишаване на аденокарциномите на маточния ендометриум при женските плъхове при нива на експозиция, еквивалентни на 1, 1 пъти спрямо тези прилагани при хора.
In rats 21 only there was an increase in interstitial cell hyperplasia in males at exposure levels equivalent to 0.5- fold those in humans, and an increase in uterine endometrial adenocarcinoma in females at an exposure level equivalent to 1.1-fold those in humans.
Микрокристална целулоза Кроскармелоза натрий Повидон K30 Магнезиев стеарат Безводен колоиден силициев диоксид
Microcrystalline cellulose Croscarmellose sodium Povidone K30 Magnesium stearate Colloidal anhydrous silica
24 Филмово покритие на таблетката:
Tablet film-coat:
Хипромелоза Титанов диоксид (E171) Глицерол триацетат Червен железен оксид (E172)
Hypromellose Titanium dioxide (E171) Glycerol triacetate Iron oxide red (E172)
Неизползваният продукт или отпадъчните материали от него трябва да се изхвърлят в съответствие с местните изисквания.
Any unused product should be disposed of in accordance with local requirements..
Glaxo Group Ltd Greenford Road Greenford Middlesex UB6 0NN Великобритания
Glaxo Group Ltd Greenford Road Greenford
12 юли 2004
12 July 2004
Подробна информация за този лекарствен продукт е предоставена на уеб сайта на Европейската агенция по лекарствата (EMEA) http: // www. emea. europa. eu
Detailed information on this medicinal product is available on the website of the European Medicines Agency (EMEA) http: / /www. emea. europa. eu
Telzir 50 mg/ ml перорална суспензия.
Telzir 50 mg/ ml oral suspension.
При пациенти, вече лекувани с протеазен инхибитор (PI), изборът на Telzir трябва да се основава на изследване на индивидуалната резистентност на вируса и досегашното лечение на пациента (вж. точка 5. 1).
In protease inhibitor (PI) experienced patients, the choice of Telzir should be based on individual viral resistance testing and treatment history (see section 5.1).
26 Препоръчва се повишено внимание ако се превишат посочените по- долу препоръчителни дози Telzir с ритонавир (вж. точка 4. 4).
24 Caution is advised if the recommended dose of fosamprenavir with ritonavir detailed below are exceeded (see section 4.4).
Относно препоръките за дозиране при възрастни, моля, направете справка в таблицата по- долу.
Please refer to the table below for the dosing recommendations in adults.
При педиатрични пациенти пероралната суспензия трябва да се приема с храна с оглед подобряване на вкуса и подпомагане на къмплайънса (вж. точка 5. 2).
In paediatric patients, the oral suspension should be taken with food in order to aid palatability and assist compliance (see section 5.2).
Telzir перорална суспензия е препоръчваната възможност за по- прецизно дозиране при деца, основаващо се на телесното тегло.
Telzir oral suspension is the recommended option for the most accurate dosing in children based on body weight.
Относно препоръките за дозиране при педиатрични пациенти, моля, направете справка в таблицата по- долу.
Please refer to the table below for the dosing recommendations in paediatric patients.
27 Препоръки за дозиране на Telzir с ритонавир
Dosing recommendations for Telzir with ritonavir
Възрастни (> 18 години)
Adult (> 18
700 mg (1 таблетка или 14 ml суспензия)
700 mg (1 tablet or 14 ml suspension)
Пероралната суспензия трябва да се приема без храна
Oral suspension should be taken without food 6-17 years
> 39 kg
> 39 kg
33- 38 kg
33-38 kg
18 mg/ kg (0, 36 ml/ kg); максимум 700 mg или 14 ml
18 mg/ kg (0.36 ml/ kg); maximum 700 mg or 14 ml
25- 32 kg
25-32 kg
18 mg/ kg (0, 36 ml/ kg)
18 mg/ kg (0.36 ml/ kg)
3 mg/ kg
3 mg/ kg
< 25 kg
< 25 kg
< 6 years
< 6 years
28 Чернодробно увреждане
Hepatic impairment
7- 9) препоръчваната доза е 450 mg фозампренавир (т. е.
7-9) the recommended dose is 450 mg fosamprenavir (i. e.
При възрастни с тежко чернодробно увреждане (скор по Child- Pugh:
For adults with severe hepatic impairment (Child-Pugh score:
10- 15) фозампренавир трябва да се прилага с повишено внимание и в намалена доза от 300 mg фозампренавир два пъти дневно със 100 mg ритонавир веднъж дневно.
10-15): fosamprenavir should be used with caution and at a reduced dose of 300 mg fosamprenavir twice daily with 100 mg ritonavir once daily.
Дори с тези корекции на дозата за възрастни, някои пациенти с чернодробно увреждане може да имат по- високи или по- ниски от очакваните плазмени концентрации на ампренавир и/ или ритонавир в сравнение с пациенти с нормална чернодробна функция, поради повишена интериндивидуална вариабилност (вж точка 5. 2), затова се препоръчва внимателно проследяване на безопасността и вирусологичния отговор.
Even with these dose adjustments for adults with, some patients with hepatic impairment may have higher or lower than anticipated amprenavir and/ or ritonavir plasma concentrations as compared to patients with normal hepatic function, due to increased inter-patient variability (see section 5.2), therefore a close monitoring of safety and virologic response is warranted.
Не могат да бъдат направени препоръки за дозиране при деца и подрастващи с чернодробно увреждане, тъй като не са провеждани изпитвания при тези възрастови групи.
No dose recommendation can be made for children and adolescents with hepatic impairment as no studies have been conducted in these age groups.
Telzir не трябва да се прилага съвместно с лекарствени продукти с тясна терапевтична ширина, които са субстрати на цитохром P450 3A4 (CYP3A4), напр. амиодарон, астемизол, бепридил, цисаприд, дихидроерготамин, ерготамин, пимозид, квинидин, терфенадин, перорално приложен мидазолам (за предупреждения по отношение на парентерално приложен мидазолам вж. точка 4. 5), перорално приложен триазолам.
26 Telzir must not be administered concurrently with medicinal products with narrow therapeutic windows that are substrates of cytochrome P450 3A4 (CYP3A4), e. g. amiodarone, astemizole, bepridil, cisapride, dihydroergotamine, ergotamine, pimozide, quinidine, terfenadine, oral midazolam (for caution on parenterally administered midazolam, see section 4.5), oral triazolam.
Telzir в комбинация с ритонавир не трябва да се прилагат едновременно с лекарствени продукти с тясна терапевтична ширина, които са силно зависими от CYP2D6 метаболизма, напр. флекаинид и пропафенон (вж. точка 4. 5).
Telzir with ritonavir must not be co-administered with medicinal products with narrow therapeutic windows that are highly dependent on CYP2D6 metabolism e. g. flecainide and propafenone (see section 4.5).
29 Фозампренавир съдържа сулфонамидна съставка.
Fosamprenavir contains a sulphonamide moiety.
Telzir перорална суспензия съдържа пропил и метил парахидробензоат.
The Telzir oral suspension contains propyl and methyl parahydroxybenzoate.
Пациентите с хроничен хепатит B или C и лекувани с комбинирана антиретровирусна терапия са с повишен риск от тежки и потенциално фатални чернодробни нежелани реакции.
Telzir with ritonavir should be used with caution and at reduced doses in adults with mild, moderate or severe hepatic impairment (see section 4.2). Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
При пациенти с предшестваща чернодробна дисфункция, вкл. хроничен активен хепатит, честотата на чернодробните функционални нарушения по време на комбинирана антиретровирусна терапия е повишена и те трябва да бъдат проследявани съгласно стандартната практика.
Patients with pre-existing liver dysfunction, including chronic active hepatitis, have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
Не се препоръчва едновременната употреба на Telzir с халофантрин или лидокаин (системно) (вж. точка 4. 5).
The use of Telzir concomitantly with halofantrine or lidocaine (systemic) is not recommended.
Не се препоръчва едновременната употреба на Telzir с инхибитори на фосфодиестераза 5 (PDE5) (напр. силденафил и варденафил) (вж. точка 4. 5).
27 The use of Telzir concomitantly with PDE5 inhibitors (e. g. sildenafil and vardenafil) is not recommended (see section 4.5).
30 Антиконвулсанти (карбамазепин, фенобарбитал) трябва да се прилагат с внимание.
Anticonvulsants (carbamazepine, phenobarbital) should be used with caution.
Препоръчва се проследяване на терапевтичните концентрации на трицикличните антидепресанти (напр. дезипрамин и нортриптилин), когато се прилагат едновременно с Telzir (вж. точка 4. 5).
Therapeutic concentration monitoring is recommended for tricyclic antidepressants (e. g. desipramine and nortriptyline) when co-administered with Telzir (see section 4.5).
При едновременното приложение на Telzir с варфарин или други перорални антикоагуланти се препоръчва засилено проследяване на международното стандартизирано отношение (INR) (вж. точка 4. 5).
When warfarin or other oral anticoagulants are co-administered with Telzir a reinforced monitoring of INR (International normalised ratio) is recommended (see section 4.5).
Едновременната употреба на Telzir с ритонавир и флутиказон или други глюкокортикостероиди, които се метаболизират от CYP3А4 не се препоръчва, освен ако потенциалната полза от лечението надвишава риска от системни кортикостероидни реакции, вкл. синдром на Cushing и адренална супресия (вж. точка 4. 5).
Concomitant use of Telzir with ritonavir and fluticasone or other glucocorticoids that are metabolised by CYP3A4 is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects, including Cushing’ s syndrome and adrenal suppression (see section 4.5).
При пациенти, приемащи антиретровирусни лекарства, включително протеазни инхибитори, са съобщавани поява на захарен диабет, хипергликемия или влошаване на вече проявен захарен диабет.
28 New onset of diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbations of existing diabetes mellitus have been reported in patients receiving antiretroviral therapy, including protease inhibitors.
31 висцералната липоматоза и протеазните инхибитори (PIs), и липоатрофията и нуклеозидните инхибитори на обратната транскриптаза (NRTIs).
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors has been hypothesised.
Такива примери са цитомегаловирусният ретинит, генерализирани и/ или огнищни микобактериални инфекции и пневмония, причинена от Pneumocystis carinii.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterium infections, and Pneumocystis carinii pneumonia.
CYP3A4 субстрати с тесен терапевтичен индекс Telzir не трябва да се прилага едновременно с лекарствени продукти с тясна терапевтична ширина, съдържащи активни вещества- субстрати на цитохром P450 3A4 (CYP3A4).
29 Telzir must not be administered concurrently with medicinal products with narrow therapeutic windows containing active substances that are substrates of cytochrome P450 3A4 (CYP3A4).
Едновременната употреба може да доведе до конкурентно инхибиране на метаболизма на тези активни вещества и по този начин до повишаване на плазмените им нива и до сериозни и/ или животозастрашаващи нежелани реакции като сърдечна аритмия (напр. амиодарон, астемизол,
Co-administration may result in competitive inhibition of the metabolism of these active substances thus increasing their plasma levels and leading to serious and / or life-threatening adverse reactions such as cardiac arrhythmia (e. g. amiodarone, astemizole, bepridil, cisapride, pimozide, quinidine, terfenadine) or peripheral vasospasm or ischaemia (e. g. ergotamine, dihydroergotamine).
Жълт кантарион (Hypericum perforatum) Серумните нива на ампренавир и ритонавир могат да се понижат при едновременна употреба на растителни продукти, съдържащи жълт кантарион (Hypericum perforatum).
St John’ s wort (Hypericum perforatum) Serum levels of amprenavir and ritonavir can be reduced by concomitant use of the herbal preparation St John’ s wort (Hypericum perforatum).
Въз основа на данните, получени от тези клинични изпитвания и поради това, че не се очаква ритонавир да оказва значимо влияние върху фармакокинетиката на NRTIs, едновременното прилагане на фозампренавир и ритонавир с тези лекарствени продукти не би трябвало да променя значимо експозицията на активните им вещества.
Based on data derived from these studies and because ritonavir is not expected to have a significant impact on the pharmacokinetics of NRTIs, the co-administration of fosamprenavir and ritonavir with these medicinal products is not expected to significantly alter the exposure of the co-administered active substances.
Не е вероятно да се наблюдава клинично значимо взаимодействие поради повишаване на pH на стомашното съдържимо от антиацидната съставка на диданозин и не се счита за необходим отделен прием на двете лекарства или промяна на дозите когато фозампренавир и диданозин се прилагат едновременно (вж.
Clinically significant interaction resulting from an increase in the stomach pH due to the didanosine antacid component is unlikely and no dose separation or adjustment is considered necessary when fosamprenavir and didanosine are administered concomitantly (see chapter, Antacids).
Не се очаква значимо взаимодействие със стомашно- устойчиви капсули диданозин.
No significant interaction is expected with didanosine gastro-resistent capsule
Teнофовир: на този етап не могат да се направят препоръки за едновременното приложение на фозампренавир с ритонавир с тенофовир.
30 Tenofovir: no recommendations can be drawn at this stage on the co-administration of fosamprenavir with ritonavir with tenofovir.
Не са провеждани проучвания за взаимодействията между фозампренавир с ритонавир и протеазни инхибитори: индинавир, саквинавир, нелфинавир и атазанавир.
No interaction studies have been undertaken between fosamprenavir with ritonavir and the following protease inhibitors: indinavir, saquinavir, nelfinavir and atazanavir.
Кларитромицин: трябва да се обмисли намаляване на дозата на кларитромицин при едновременното му прилагане с Telzir с ритонавир при пациенти с бъбречно увреждане, тъй като се очаква умерено повишаване на концентрациите на кларитромицин при едновременен прием с Telzir с ритонавир.
Clarithromycin: a reduction in the clarithromycin dose should be considered when co-administered with Telzir with ritonavir in patients with renal impairment as moderate increases in clarithromycin concentrations are expected when coadministered with Telzir with ritonavir.
34 Други лекарствени продукти
Other medicinal products
AUC и Cmax на ампренавир са намалели съответно с 18% и 35%, докато Cmin (C12h) е останал сравним при едновременен прием на еднократна доза от 1 400 mg фозампренавир с еднократна доза от 30 ml антиацидна суспензия (еквивалентна на 3, 6 грама алуминиев хидроксид и 1, 8 грама магнезиев хидроксид).
The AUC and Cmax of amprenavir were decreased by 18% and 35% respectively, whilst the Cmin (C12h) was comparable, when a single 1400 mg dose of fosamprenavir was co-administered with a single 30 ml
AUC, Cmax и Cmin на фенитоин се намаляват съответно с 22%, 20% и 29%.
The AUC, Cmax and Cmin of phenytoin were decreased by 22%, 20% and 29% respectively.
При пациенти, приемащи ритонавир и флутиказон пропионат инхалаторно или интраназално, има съобщения за поява на системни кортикостероидни ефекти, включително синдром на Къшинг и подтискане на надбъбречните жлези; това може да се появи и при други кортикостероиди, които се 35 метаболизират по пътя на P450 3A, напр. будезонид.
Systemic corticosteroid effects including Cushing’ s syndrome and adrenal suppression have been reported in patients receiving ritonavir and inhaled or intranasally administered fluticasone propionate; this could also occur with other corticosteroids metabolised via the P450 3A pathway e. g. budesonide.