natgillin/translations-raw huggingface dataset:
MIU = милиона международни единици; a: p- стойност, изчислена с χ2- теста по Cochran- Mantel Haenszel b: p- стойност, изчислена с χ2- теста c: пациенти с телесно тегло < 75 kg, получавали 100 µg/ седмично ПЕГ- интерферон алфа 2b, а пациенти с телесно тегло ≥ 75 kg, получавали ПЕГ- интерферон алфа- 2b в доза 150 µg/ седмично. d: дозировката на Rebetol е 800 mg за пациенти с телесно тегло < 60 kg, 1000 mg за пациенти с телесно тегло 60 - 75 kg и 1 200 mg за пациенти с телесно тегло > 75 kg.
Rebetol dosing was 800 mg for patients < 60 kg, 1,000 mg for patients 60-75 kg, and 1,200 mg for patients > 75 kg.
Хистологичен отговор В проучване 1 при 210 от общо 412- те пациенти (51%) са направени чернодробни биопсии преди началото и след края на лечението.
Histological response Liver biopsies were obtained before and after treatment in Study 1 and were available for 210 of the 412 subjects (51%).
При пациентите, лекувани с Rebetol в комбинация с ПЕГ- интерферон алфа- 2b, се понижават както METAVIR скора, така и степента по Ishak.
Both the Metavir score and Ishak grade decreased among subjects treated with Rebetol in combination with peginterferon alfa-2b.
При отговорилите на лечението това понижение беше сигнификантно (- 0, 3 за METAVIR и - 1, 2 за Ishak) и стабилно (- 0, 1 за METAVIR и - 0, 2 за Ishak) при неотговорилите.
This decline was significant among responders (-0.3 for Metavir and -1.2 for Ishak) and stable (-0.1 for Metavir and -0.2 for Ishak) among non- responders.
Пациенти с неуспех от предшестващо лечение Повторен терапевтичен курс при пациенти с неуспех от предшестващо лечение с ПЕГ - интерферон алфа- 2b в комбинация с Rebetol (пациенти с релапс или липса на повлияване) В несравнително проучване са включени 2 293 пациенти с умерена до тежка фиброза, с неуспех от предшестващо лечение с комбинация алфа интерферон/ рибавирин, при които е проведен повторен терапевтичен курс на лечение с ПЕГ- интерферон алфа- 2b 1, 5 микрограма/ kg подкожно, веднъж седмично, в комбинация с Rebetol, адаптиран според телесното тегло.
Previous treatment failure patients Retreatment of prior treatment failures (relapse and non-responder patients) with peginterferon alfa- 2b in combination with Rebetol In a non-comparative trial, 2,293 patients with moderate to severe fibrosis who failed previous treatment with combination alpha interferon/ribavirin were retreated with peginterferon alfa 2b, 1.5 microgram/kg subcutaneously, once weekly, in combination with weight adjusted Rebetol.
21 Таблица 10 Степен на повлияване от повторно лечение при пациенти с неуспех от предшестващо лечение
Table 10 Rates of Response to retreatment in prior treatment failures
Пациенти с неоткриваема HCV- РНК на 12- а седмица от началото на терапията и SVR от повторно лечение
Patients with undetectable HCV–RNA 19 at treatment Week 12 and SVR upon retreatement Overall
12- седмица% (n/ N)
Response Week 12% (n/N)
99% CI
SVR% (n/ N) 99% CI
12- седмица% (n/ N)
Response SVR% (n/N) Week 12% 99% CI (n/N)
99% CI
SVR% (n/N) 99% CI
99% CI
Overall Prior Response
Общо Предшестващо повлияване
38.6 (549/1,423) 59.4 (326/549) 54.0,64.8
38, 6 (549/ 1 423)
31.5 (272/863) 50.4 (137/272) 42.6, 58.2
59, 4 (326/ 549); 54, 0; 64, 8
21.7 (497/2,293) 19.5, 23.9
31, 5 (272/ 863)
Relapse
50, 4 (137/ 272) 42, 6; 58, 2
67.7 (203/300)
21, 7 (497/ 2 293) 19, 5; 23, 9
59.6 (121/203) 50.7, 68.5
Рецидив
58.1 (200/344)
67, 7 (203/ 300)
52.5 (105/200) 43.4, 61.6
59, 6 (121/ 203); 58, 1 (200/ 344) 50, 7; 68, 5
37.7 (243/645) 32.8, 42.6
52, 5 (105/ 200) 43, 4; 61, 6
Genotype 1/4
37, 7 (243/ 645) 32, 8; 42, 6
59.7 (129/216)
Генотип 1/ 4
51.2 (66/129) 39.8, 62.5
59, 7 (129/ 216)
48.6 (122/251)
44, 3 (54/ 122) 32, 7; 55, 8
44.3 (54/122) 32.7, 55.8
73, 6 (53/ 72); 83, 7 (77/ 92) 60, 2; 87, 0
73.6 (53/72) (60.2, 87.0)
64, 9 (50/ 77) 50, 9; 78, 9
83.7 (77/92)
61, 3 (106/ 173) 51, 7; 70, 8
64.9 (50/77) 50.9, 78.9
Липса повлияване
61.3 (106/173) 51.7, 70.8
на 28, 6 (258/ 903)
28.6 (258/903)
63, 5 (61/ 96) 50, 9; 76, 2
75.6 (96/127) 63.5 (61/96) 50.9, 76.2
50, 0 (6/ 12) 12, 8; 87, 2
44.4 (12/27) 50.0 (6/12) 12.8, 87.2
Скор на фиброза по METAVIR
METAVIR Fibrosis score
Изходно вирусно натоварване Високо вирусно 32, 4 (280/ 864) натоварване (> 600 000 IU/ ml)
Baseline Viral Load HVL (> 600,000 IU/ml)
Ниско вирусно 48, 3 (269/ 557) натоварване (≤ 600 000 IU/ ml)
LVL (≤600,000 IU/ml)
НСV- РНК в плазмата е измервана с количествена РСR за изследователски цели в централна лаборатория.
Plasma HCV-RNA is measured with a research-based quantitative polymerase chain reaction assay by a central laboratory * Intent to treat population includes 7 patients for whom at least 12 weeks of prior therapy could not be confirmed.
Общо при приблизително 36% (821/ 2 286) от пациентите на 12 седмица от започване на лечението с използван за изследователски цели тест (чувствителност 125 IU/ ml) в плазмата не се открива НСV- РНК.
Overall, approximately 36% (821/2,286) of patients had undetectable plasma HCV-RNA levels at Week 12 of therapy measured using a research-based test (limit of detection 125 IU/ml).
Неотговорилите на предшестващо лечение с пегилиран интерферон алфа/ рибавирин са с по- малка вероятност за повлияване на 12- а седмица при повторен терапевтичен курс в сравнение с неотговорилите на лечение с непегилиран интерферон алфа/ рибавирин (12, 4% срещу 28, 6%).
20 Non-responders to prior therapy with pegylated interferon alpha/ribavirin were less likely to achieve a Week 12 response to retreatment than non-responders to nonpegylated interferon alpha/ribavirin (12.4% vs.
Повторен терапевтичен курс с комбинация Rebetol и интерферон алфа- 2b при релапсирали пациенти Комбинираното лечение с Rebetol и интерферон алфа- 2b е проучено при две клинични проучвания за лечение на релапсирали пациенти с хроничен хепатит (C95- 144 и I95- 145); 345 пациенти с хроничен хепатит и релапс след предшестващо лечение с интерферон бяха лекувани в продължение на 6 месеца с 6- месечен период на проследяване.
Retreatment of relapse patients with Rebetol and interferon alfa-2b combination treatment Two trials examined the use of Rebetol and interferon alfa-2b combination treatment in relapse patients (C95-144 and I95-145); 345 chronic hepatitis patients who had relapsed after previous interferon treatment were treated for six months with a six month follow-up.
Комбинираното лечение с Rebetol и интерферон алфа- 2b доведе до 10 пъти по- висок траен вирусологичен отговор в сравнение с постигнатия с монотерапия с интерферон алфа- 2b (49% срещу 5%, p < 0, 0001).
Combination therapy with Rebetol and interferon alfa-2b resulted in a sustained virological response that was ten-fold higher than that with interferon alfa-2b alone (49% vs 5%, p < 0.0001).
Това предимство не зависи от стандартните прогностични фактори за отговор на лечението с интерферон алфа- 2b като вирусен товар, HCV генотип и хистологичен стадий.
This benefit was maintained irrespective of standard predictors of response to interferon alfa-2b such as virus level, HCV genotype and histological staging.
Данни за дългосрочна ефикасност В две мащабни изпитвания с проследяване са били включени 1 071 пациенти и 567 пациенти, лекувани преди това в изпитвания, съответно с непегилиран интерферон алфа- 2b (със или без Rebetol) и пегилиран интерферон алфа- 2b (със или без Rebetol).
Long-term efficacy data Two large long-term follow-up studies enrolled 1,071 patients and 567 patients after treatment in prior studies with nonpegylated interferon alfa-2b (with or without Rebetol) and pegylated interferon alfa- 2b (with or without Rebetol), respectively.
Осъществено е поне 5- годишно проследяване при съответно 462- ма и 327 пациенти.
At least 5 years of long-term follow-up was completed after treatment in 462 patients and 327 patients, respectively.
Съответно 12 от 492- ма пациенти с траен отговор и само 3 от 366 пациенти с траен отговор, са получили рецидив в хода на проучванията.
12 out of 492 sustained responders and only 3 out of 366 sustained responders relapsed, respectively, in the studies.
Според анализа на Каплан- Майер очакваният траен отговор за период от 5 години е 97% (95% доверителен интервал:
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years is 97% (95% CI:
95- 99%) за пациенти на лечение с пегилиран интерферон алфа- 2b (със или без Rebetol).
95-99%) for patients receiving nonpegylated interferon alfa-2b (with or without Rebetol), and is 99% (95% CI:
Трайният вирусологичен отговор след лечение на хроничен хепатит С с интерферон алфа- 2b (пегилиран или непегилиран, със или без Rebetol) води до дълготрайно изчистване от вируса, което позволява възстановяване на черния дроб от инфекцията и клинично „ излекуване ” от хроничния вирусен хепатит С.
SVR after treatment of chronic HCV with interferon alfa-2b (pegylated and nonpegylated,with or without Rebetol) results in long-term clearance of the virus providing resolution of the hepatic infection and clinical'cure' from chronic HCV.
Клинични проучвания на Rebetol при деца и юноши:
Rebetol clinical trials in children and adolescents:
В две многоцентрови проучвания бяха включени деца и юноши на възраст от 3 до 16 години с компенсиран хроничен хепатит С и HCV РНК, доказана чрез RT- PCR (изследвана в централна лаборатория с PCR анализ в реално време, Real Time PCR за научни цели), като получаваха Rebetol 15 mg/ kg дневно плюс интерферон алфа- 2b 3 MIU/ m2 три пъти седмично в продължение на 1 година с период на проследяване 6 месеца след края на лечението.
Children and adolescents 3 to 16 years of age with compensated chronic hepatitis C and detectable HCV-RNA (assessed by a central laboratory using a research-based RT-PCR assay) were enrolled in two multicentre trials and received Rebetol 15 mg/kg per day plus interferon alfa-2b 3 MIU/m2 3 times a week for 1 year followed by 6 months follow-up after treatment.
Бяха включени общо 118 пациенти:
A total of 118 patients were enrolled:
57% момчета, 80% от кавказката раса, 78% инфектирани с генотип 1, 64% ≤ 12- годишна възраст.
57% male, 80% Caucasian, and 78% genotype 1, 64% ≤ 12 years of age.
Основната част от включените пациенти бяха с лек до умерено тежък хепатит С.
The population enrolled mainly consisted in children with mild to moderate hepatitis C.
Трайният вирусологичен отговор при деца и юноши беше сходен с този при възрастни.
Sustained virological response rates in children and adolescents were similar to those in adults.
Поради липсата на данни при деца с напреднала болест, както и риска от нежелани лекарствени реакции, в тази група пациенти съотношението полза/ риск от комбинираното
Due to the lack of data in children with severe progression of the disease, and the potential for undesirable effects, the benefit/risk of the combination of ribavirin and interferon alfa-2b needs to be carefully considered in this population (see sections 4.1, 4.4 and 4.8).
23 лечение с рибавирин и интерферон алфа- 2b трябва да се оцени внимателно (вж. точки 4. 1, 4. 4 и 4. 8).
Study results are summarized in Table 11.
Резултатите от проучването са обобщени в Таблица 11
Table 11.
Таблица 11 Вирусологичен отговор: нелекувани деца и юноши Rebetol 15 mg/ kg/ дневно + интерферон алфа- 2b 3 MIU/ m2 3 пъти седмично Общ отговор1 (n=118)
Virological response in previously untreated children and adolescents Rebetol 15 mg/kg/day + interferon alfa-2b 3 MIU/m2 3 times a week
Генотип 2/ 3/ 4 (n=26) * Брой (%) пациенти
21 Genotype 2/3/4 (n=26) * Number (%) of patients
Дефиниран като недоловима с RT- PCR за научни цели HCV РНК проследяване
Defined as HCV-RNA below limit of detection using a research based RT-PCR assay at end of treatment and during follow-up period
След перорален прием на единична доза, рибавирин се абсорбира бързо (средно Tmax= 1, 5 часа), последвано от бърза фаза на разпределение и удължена фаза на елиминиране (времената на полурезорбция, полуразпределение и полуелиминиране на единична доза са съответно 0, 05, 3, 73 и 79 часа).
Ribavirin is absorbed rapidly following oral administration of a single dose (mean Tmax= 1.5 hours), followed by rapid distribution and prolonged elimination phases (single dose half-lives of absorption, distribution and elimination are 0.05, 3.73 and 79 hours, respectively).
Абсорбира се във висок процент, като приблизително 10% от маркираната с изотоп доза се екскретира с фецеса.
Absorption is extensive with approximately 10% of a radiolabelled dose excreted in the faeces.
Въпреки това, абсолютната бионаличност е приблизително 45% - 65%, което изглежда се дължи на first pass метаболизъм.
However, absolute bioavailability is approximately 45 %-65%, which appears to be due to first pass metabolism.
При рибавирин са доказани големи фармакокинетични вариации след единична перорална доза както между отделните индивиди, така и при един и същи индивид (приблизително 30% вариации на AUC и Cmaxр при един и същи индивид), което може да се дължи на интензивен first pass метаболизъм и на преминаването както в, така и извън кръвния компартмент.
Ribavirin has been shown to produce high inter- and intra-subject pharmacokinetic variability following single oral doses (intrasubject variability of approximately 30% for both AUC and Cmax), which may be due to extensive first pass metabolism and transfer within and beyond the blood compartment.
Транспортът на рибавирин в неплазмения компартмент е проучен най- подробно при еритроцитите и е установено, че се осъществява основно от равновесен нуклеозиден преносител от es- тип.
Ribavirin transport in non-plasma compartments has been most extensively studied in red cells, and has been identified to be primarily via an es-type equilibrative nucleoside transporter.
Съотношението между концентрациите му в кръвта и плазмата е приблизително 60: 1; по- голямото количество в кръвта се дължи на намиращия се в еритроцитите рибавирин под формата на рибавиринови нуклеотиди.
The ratio of whole blood:plasma ribavirin concentrations is approximately 60: 1; the excess of ribavirin in whole blood exists as ribavirin nucleotides sequestered in erythrocytes.
Рибавиринът се метаболизира по два пътя:
Ribavirin has two pathways of metabolism:
1) чрез обратимо фосфорилиране; 2) чрез разграждане, което включва дерибозилиране и амидна хидролиза, при което като метаболит се получава триазолна карбоксилна киселина.
1) a reversible phosphorylation pathway; 2) a degradative pathway involving deribosylation and amide hydrolysis to yield a triazole carboxyacid metabolite.
При многократно дозиране рибавиринът кумулира в плазмата, като AUC12hr при многократно дозиране е шест пъти по- голяма, отколкото при еднократен прием.
Upon multiple dosing, ribavirin accumulates extensively in plasma with a six-fold ratio of multiple-dose to single-dose AUC12hr.
След перорален прием на 600 mg два пъти дневно, стационарно състояние се достига след приблизително 4 седмици, със средни стационарни плазмени концентрации приблизително 2 200 ng/ ml.
Following oral dosing with 600 mg BID, steady-state was reached by approximately four weeks, with mean steady state plasma concentrations approximately 2,200 ng/ml.
Въздействие на храната:
Food effect:
Бионаличността след прием на единична перорална доза рибавирин се повишава при приемането ù с богата на мазнини храна (AUCtf и Cmax се увеличават със 70%).
The bioavailability of a single oral dose of ribavirin was increased by co-administration of a high fat meal (AUCtf and Cmax both increased by 70%).
24 Възможно е увеличената бионаличност при това проучване да се е дължала на по- бавната абсорбция на рибавирина или на промененото pH.
It is possible that the increased bioavailability in this study was due to delayed transit of ribavirin or modified pH.
При пилотно клинично проучване на клиничната ефикасност пациентите бяха инструктирани да приемат рибавирина с храната, за да се постигне максимална плазмена концентрация.
In the pivotal clinical efficacy trial, patients were instructed to take ribavirin with food to achieve the maximal plasma concentration of ribavirin.
При пациенти с нарушена бъбречна функция фармакокинетиката на рибавирин след еднократен перорален прием е различна (увеличени AUCtf и Cmax) в сравнение с фармакокинетиката при здравите контроли (креатининов клирънс > 90 ml/ минута).
Single-dose ribavirin pharmacokinetics were altered (increased AUCtf and Cmax) in patients with renal dysfunction compared with control subjects (creatinine clearance > 90 ml/minute).
Това изглежда се дължи на намалението на тоталния телесен клирънс при тези пациенти.
This appears to be due to reduction of apparent clearance in these patients.
Фармакокинетиката на рибавирин след еднократен прием при пациенти с лека, умерена или тежка чернодробна недостатъчност (съответно клас А, В и С по Child- Pugh) са сходни с тези при здрави контроли.
Single-dose pharmacokinetics of ribavirin in patients with mild, moderate or severe hepatic dysfunction (Child-Pugh Classification A, B or C) are similar to those of normal controls.
Пациенти в старческа възраст (≥ 65 годишна възраст):
Elderly patients (≥ 65 years of age):
Популационен фармакокинетичан анализ беше направен въз основа на концентрациите в случайно взети проби от серум от четири клинични проучвания.
Population pharmacokinetic analysis was performed using sparsely sampled serum concentration values from four controlled clinical trials.
При мъже клирънсът беше с около 20% по- висок, отколкото при жени.
For males, clearance was approximately 20% higher than 22 for females.
Фармакокинетичните свойства при многократен прием на Rebetol капсули и интерферон алфа- 2b при деца и юноши между 5 и 16 годишна възраст с хроничен хепатит С са обобщени в Таблица 12.
Multiple-dose pharmacokinetic properties for Rebetol capsules and interferon alfa-2b in children and adolescents with chronic hepatitis C between 5 and 16 years of age are summarized in Table 12.
Фармакокинетиката на Rebetol и интерферон алфа- 2b (отнесена към дозата) е сходна при възрастни и деца и юноши.
The pharmacokinetics of Rebetol and interferon alfa-2b (dose-normalized) are similar in adults and children or adolescents.
Таблица 12 Средни (% CV) фармакокинетични параметри при многократно приложение на интерферон алфа- 2b и Rebetol капсули при деца и юноши с хроничен хепатит C ПАРАМЕТЪР
Mean (% CV) multiple-dose pharmacokinetic parameters for interferon alfa-2b and Rebetol capsules when administered to children or adolescents with chronic hepatitis C
Интерферон алфа- 2b
Interferon alfa-2b
3 MIU/ m2
3 MIU/m2
3 пъти седмично (n = 54)
3 times a week (n = 54)
Tmax (часове) Cmax (ng/ ml)
Cmax (ng/ml)
1, 9 (83) 3, 275 (25)
3,275 (25)
5, 9 (36) 51 (48)
51 (48)
AUC *
AUC*
29, 774 (26)
29,774 (26)
622 (48)
622 (48)
Тотален телесен клирънс l/ h/ kg
clearance l/hr/kg
* AUC12 (ng. h/ ml) за Rebetol; AUC0- 24 (IU. h/ ml) за интерферон алфа- 2b
*AUC12 (ng.hr/ml) for Rebetol; AUC0-24 (IU.hr/ml) for interferon alfa-2b
При всички животински видове, при които са правени проучвания, рибавирин е показал ембриотоксични и/ или тератогенни ефекти при дози, значително по- ниски от препоръчаните за хора дози.
Ribavirin is embryotoxic or teratogenic, or both, at doses well below the recommended human dose in all animal species in which studies have been conducted.
Наблюдавани са малформации на черепа, небцето, очите, челюстта, крайниците, скелета и стомашно- чревния тракт.
Malformations of the skull, palate, eye, jaw, limbs, skeleton and gastrointestinal tract were noted.
Честотата и тежестта на тератогенните ефекти се повишават с повишаване на дозата, а преживяемостта на зародишите и новородените намалява.
Survival of foetuses and offspring was reduced.
25 При проучване за ювенилна токсичност, проведено с новородени плъхове, получавали от 7- и до 63- и ден след раждането си по 10, 25 и 50 mg/ kg рибавирин, е установено доза- зависимо забавяне на темпа на растеж, което впоследствие води до малко по- ниско телесно тегло, по - малка дължина на тялото и по- малка дължина на костите.
In a juvenile rat toxicity study, pups dosed from postnatal day 7 to 63 with 10, 25 and 50 mg/kg of ribavirin demonstrated a dose-related decrease in overall growth, which was subsequently manifested as slight decreases in body weight, crown-rump length and bone length.
В края на възстановителния период преценените по тибията и фемора разлики са били минимални, но общо взето статистически значими в сравнение с контролните екземпляри – за мъжки при всички дози, а при женски - при получавалите двете най- високи дози.
At the end of the recovery period, tibial and femoral changes were minimal although generally statistically significant compared to controls in males at all dose levels and in females dosed with the two highest doses compared to controls.
Постигнатите при новородени плъхове плазмени концентрации са по - ниски от плазмената концентрация при хора в терапевтична доза.
Plasma concentrations achieved in rat pups were below human plasma concentrations at the therapeutic dose.
При 3 - и 6- месечни проучвания при мишки за изследване на индуцираните от рибавирин ефекти върху тестисите и спермата, отклонения от страна на спермата бяха установени при дози от 15 mg/ kg и по- големи.
In 3- and 6-month studies in mice to investigate ribavirin-induced testicular and sperm effects, abnormalities in sperm, occurred at doses of 15 mg/kg and above.
При животни подобна доза води до системна експозиция, значително по - ниска от тази при хора при терапевтична доза.
These doses in animals produce systemic exposures well below those achieved in humans at therapeutic doses.
При спиране на приложението на рибавирин на практика пълно възстановяване от рибавирин- индуцираната тестикуларна токсичност се наблюдава след един или два цикъла на спераматогенеза (вж. точка 4. 6).
Upon cessation of treatment, essentially total recovery from ribavirin-induced testicular toxicity occurred within one or two spermatogenic cycles (see section 4.6).
При трансформационно изследване с клетъчна линия Balb/ 3T3 рибавирин показва in vitro активност.
Ribavirin was active in the Balb/3T3 in vitro Transformation Assay.
Генотоксична активност е установена с миша лимфомна клетъчна линия и при дози от 20 до 200 mg/ kg при микронуклеарен тест при мишки.
Genotoxic activity was observed in the mouse lymphoma assay, and at doses of 20-200 mg/kg in a mouse micronucleus assay.
Стандартните проучвания за канцерогенност при гризачи при ниска експозиция в сравнение с експозицията при хора при терапевтични дози (фактор 0, 1 за плъхове и 1 за мишки) не показват канцерогенност на рибавирин.
Conventional carcinogenicity rodent studies with low exposures compared to human exposure under therapeutic conditions (factor 0.1 in rats and 1 in mice) did not reveal tumorigenicity of ribavirin.
В допълнение, при 26- седмично проучване на канцерогенността при хетерозиготна по p53( + / -) миша линия, рибавирин не води до развитието на тумори при максималната толерирана доза от 300 mg/ kg (фактор на плазмена експозиция приблизително 2, 5 в сравнение с експозицията при хора).
In addition, in a 26 week carcinogenicity study using the heterozygous p53(+/-) mouse model, ribavirin did not produce tumours at the maximally tolerated dose of 300 mg/kg (plasma exposure factor
Рибавирин плюс интерферон алфа- 2b:
Ribavirin plus interferon alfa-2b:
При приложение в комбинация с ПЕГ- интерферон алфа- 2b или интерферон алфа- 2b, рибавирин не дава нежелани реакции, които не са наблюдавани преди това при самостоятелно приложение на която и да е от двете активни съставки.
When used in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b, ribavirin did not cause any effects not previously seen with either active substance alone.
Основната свързана с лечението промяна е обратима лека до умерена анемия, чиято тежест е по- голяма в сравнение с предизвиканата при самостоятелно приложение на която и да е от двете активни съставки.
The major treatment-related change was a reversible mild to moderate anaemia, the severity of which was greater than that produced by either active substance alone.
Капсулата съдържа:
Capsule contents:
Обвивката на капсулата съдържа:
Microcrystalline cellulose, Lactose monohydrate, Croscarmellose sodium, Magnesium stearate.
Желатин, Титанов диоксид.
Gelatine, Titanium dioxide.
26 Надпис върху капсулата:
Capsule imprint:
Шеллак, Пропиленгликол, Амониев хидроксид, Оцветител (E 132).
Shellac, Propylene glycol, Ammonium hydroxide, Colouring agent (E 132).