natgillin/translations-raw huggingface dataset:
HBeAg сероконверсия и негативиране са оценени само при пациенти с откриваеми изходни нива на HBeAg. * p < 0, 0001
HBeAg seroconversion and loss assessed only in patients with detectable HBeAg at baseline. *p < 0.0001
Хистологично подобрение и промяна в скора за фиброза на Ishak на 52 - ра седмица (проучване NV- 02B- 007 GLOBE)
Histological improvement and change in Ishak Fibrosis Score at week 52 (NV-02B- 007 GLOBE study)
HBeAg- позитивни (n = 921) HBeAg- негативни (n = 446) Телбивудин Ламивудин Телбивудин Ламивудин 600 mg 100 mg 600 mg 100 mg (n = 384) 1 (n = 386) 1 (n = 199) 1 (n = 207) 1
HBeAg-positive (n = 921) HBeAg-negative (n = 446) Telbivudine Lamivudine Telbivudine Lamivudine 600 mg 100 mg 600 mg 100 mg (n = 384)1 (n = 386)1 (n = 199)1 (n = 207)1
Хистологичен отговор2 Скор за
Histological response2
Подобрение Без подобрение фиброза на Ishak3
Improvement No improvement
71% * 17%
71%* 17%
61% 24%
61% 24%
71% 21%
71% 21%
70% 24%
70% 24%
Подобрение Без промяна Влошаване
Ishak Fibrosis Score3
42% 39% 8%
42% 39% 8%
47% 32% 7%
47% 32% 7%
49% 34% 9%
49% 34% 9%
45% 43% 5%
45% 43% 5%
Неизвършени биопсии на 52 – ра седмица 1
Missing week 52 biopsy 1
Пациенти получили ≥ една доза от проучваното лекарство с оценими изходни чернодробни биопсии и изходен скор на индекса за хистологична ативност на Knodell (HAI) > 3.
Patients with ≥ one dose of study drug with evaluable baseline liver biopsies and baseline Knodell Histological Activity Index (HAI) score > 3.
3 За скор за фиброза на Ishak, подобрение се измерва като ≥ 1 точка понижаване на скора за фиброза на Ishak от изходния до 52 – ра седмица. * p = 0, 0024
3 For Ishak Fibrosis Score, improvement measured as ≥ 1 point reduction in Ishak Fibrosis Score from baseline to week 52. *p = 0.0024
Клинични резултати на 104 – та седмица Като цяло клиничните резултати на 104 – та седмица при пациентите лекувани с телбивудин са в съответствие с тези на 52 – ра седмица, показвайки постоянния характер на повлияването по отношение на ефикасност при лекуваните с телбивудин пациенти при продължително лечение.
10 Clinical results at week 104 Overall, clinical results at week 104 in telbivudine-treated patients were consistent with those at week 52, demonstrating durability of efficacy responses for telbivudine-treated patients with continued treatment.
Сред HBeAg позитивните пациенти, терапевтичният отговор (63% спрямо 48%; p < 0, 0001) и ключовите вторични крайни точки (средно log10 HBV ДНК редуциране: - 5, 74 спрямо - 4, 42; p < 0, 0001, PCR негативност:
Among HBeAg-positive patients, therapeutic response (63% vs 48%; p < 0.0001) and key secondary endpoints (mean log10 HBV DNA reduction: -5.74 vs -4.42; p < 0.0001, PCR negativity:
56% спрямо 39%; p < 0, 0001 и нормализиране на AЛАT със 70% спрямо 62%) показват разширяване на разликата на 104 – та седмица съответно между телбивудин и ламивудин.
56% vs 39%; p < 0.0001 and ALT normalisation of 70% vs 62%) demonstrated a widening difference at week 104 between telbivudine and lamivudine, respectively.
При телбивудин също така се наблюдава тенденция към по- високи нива на HBeAg загуба (35% спрямо 29%) и сероконверсия (30% спрямо 25%).
A trend towards higher rates of HBeAg loss (35% vs 29%) and seroconversion (30% vs 25%) was also observed for telbivudine.
Освен това в субгрупата на пациентите с изходни стойности на АЛАТ≥ 2 пъти ГГН (320), процентът на постигналите HBe сероконверсия на 104 - та седмица е значително по- висок сред пациентите, лекувани с телбивудин, в сравнение с лекуваните с ламивудин (съответно 36% спрямо 28%).
Moreover, in the subgroup of patients with baseline ALT levels ≥ 2x ULN (320), a significantly higher proportion of telbivudine patients than lamivudine patients achieved HBeAg seroconversions at week 104 (36% vs 28%, respectively).
11 Сред HBeAg- негативните пациенти разликите в терапевтичния отговор (78% спрямо 66%) и ключовите вторични крайни точки (средна log10 HBV ДНК редукция: - 5, 00 спрямо - 4, 17, и PCR негативност:
Among HBeAg-negative patients, differences in therapeutic response (78% vs 66%) and key secondary endpoints (mean log10 HBV DNA reduction: -5.00 vs -4.17, and PCR negativity:
82% спрямо 57%; p < 0, 0001) са по- високи при телбивудин до 104 – та седмица.
82% vs 57%; p < 0.0001) were higher for telbivudine up to week 104.
Нивата на нормализиране на АЛАТ (78% спрямо 70%) продължават са бъдат по- високи на 104 – та седмица.
ALT normalisation rates (78% vs 70%) continued to be higher by week 104.
Предсказуемост на 24 – та седмица На 24 – та седмица 203 HBeAg позитивни (44%) и 177 HBeAg негативни (80%), лекувани с телбивудин пациенти, достигат неоткриваеми нива на HBV ДНК.
Predictability at week 24 At week 24, 203 HBeAg-positive (44%) and 177 HBeAg-negative (80%) telbivudine-treated subjects achieved non-detectable HBV DNA levels.
Както при HBeAg позитивните, така и при негативните пациенти, резултатите за HBV ДНК на 24 седмица са предиктор за дългосрочни благоприятни резултати.
For both HBeAg positive and negative patients, week 24 HBV DNA results were a predictor of long- term favourable outcomes.
Лекуваните с телбивудин пациенти, които постигат PCR негативност на 24 – та седмица имат по- висока честота на PCR негативност и HBeAg сероконверсия (при HBeAg позитивни пациенти), и по- ниски общи нива на вирусологичен пробив на 104 – та седмица.
Telbivudine-treated patients who achieved PCR negativity by week 24 had the highest rates of PCR negativity and HBeAg seroconversion (in HBeAg-positive patients), and the lowest overall rates of virological breakthrough at week 104.
Крайните резултати на 104 – та седмица, основани на нивото на HBV ДНК на 24 - та седмица, както за HBeAg позитивните, така и за HBeAg негативните пациенти са представени в Таблица 7.
Outcome results at week 104, based on level of HBV DNA at week 24, for either HBeAg-positive or HBeAg-negative patients are presented in Table 7.
Ключови крайни точки за ефикасност на 104 – та седмица според серумните нива на HBV ДНК на 24 – та седмица, пациенти на телбивудин (NV- 02B- 007 GLOBE)
Key efficacy endpoints at week 104 by serum HBV DNA levels at week 24, telbivudine patients (NV-02B-007 GLOBE)
HBV ДНК на 24 – та седмица HBeAg - позитивни
HBV DNA at week 24
Терапевтичен PCR - HBeAg АЛАТ Вирусологичен отговор негативна сероконвер - нормализира - пробив * n/ N (%) HBV ДНК сия не n/ N (%) n/ N (%) n/ N (%) n/ N (%)
Outcome for key efficacy end points at 104 weeks based on week 24 results Therapeutic PCR-negative HBeAg ALT Virological response HBV DNA seroconversion normalisation breakthrough* n/ N (%) n/ N (%) n/ N (%) n/ N (%) n/ N (%)
< 300 копия/ ml 300 копия/ ml до
HBeAg-positive < 300 copies/ ml 300 copies/ ml to < 3 log10 copies/ ml
172/ 203 (85) 166/ 203 (82) 84/ 183 (46) 160/ 194 (82) 22/ 203 (11) 36/ 57 (63) 35/ 57 (61) 21/ 54 (39) 40/ 54 (74) 18/ 57 (32)
160/ 194 (82) 40/ 54 (74)
< 3 log10 копия/ ml ≥ 3 log10 копия/ ml
≥ 3 log10 copies/ ml
82/ 190 (43)
82/ 190 (43)
54/ 190 (28)
54/ 190 (28)
23/ 188 (12)
23/ 188 (12)
106/ 184 (58)
106/ 184 (58)
90/ 190 (47)
90/ 190 (47)
HBeAg - негативни
HBeAg-negative
< 300 копия/ ml 300 копия/ ml до < 3 log10 копия/ ml
< 300 copies/ ml 300 copies/ ml to < 3 log10 copies/ ml
146/ 177 (82) 13/ 18 (72)
146/ 177 (82) 13/ 18 (72)
156/ 177 (88) 14/ 18 (78)
156/ 177 (88) 14/ 18 (78)
N/ A N/ A
N/ A N/ A
131/ 159 (82) 13/ 17 (76)
131/ 159 (82) 13/ 17 (76)
11/ 177 (6) 4/ 18 (22)
11/ 177 (6) 4/ 18 (22)
≥ 3 log10 копия/ ml N/ A = неприложимо
≥ 3 log10 copies/ ml N/ A = not applicable
13/ 26 (50)
13/ 26 (50)
12/ 26 (46)
12/ 26 (46)
14/ 26 (54)
14/ 26 (54)
* Вирусологичен пробив: “ 1 log над надир ”, дефинира се при оценяване на 104 – та седмица
* Virological breakthrough: “ 1 log above nadir” definition assessed at week 104
Проучване NV- 02B- 015 Получените при проучването 007 GLOBE резултати за ефикасност и безопасност са потвърдени в проучването NV- 02B- 015.
11 Study NV-02B-015 The efficacy and safety results of the 007 GLOBE study were confirmed in study NV-02B-015.
Това проучване е фаза ІІІ, рандомизирано, двойно- сляпо проучване на телбивудин 600 mg, прилаган веднъж дневно, сравнен с ламивудин 100 mg, прилаган веднъж дневно, за период от 104 седмици при 332 нелекувани с нуклеозиди пациенти от Китай с хроничен хепатит В, HBeAg позитивни и HBeAg негативни.
This study is a phase III, randomised, double-blind study of telbivudine 600 mg once daily compared to lamivudine 100 mg once daily for a treatment period of 104 weeks in 332 nucleoside-naïve chronic hepatitis B HBeAg-positive and HBeAg-negative Chinese patients.
12 Устойчивост на HBeAg сероконверсията Устойчивостта на HBeAg сероконверсията е определена от сборните данни от проучвания NV - 02B- 007 и NV- 02B- 015.
Durability of HBeAg-seroconversion Durability of HBeAg-seroconversion was assessed from pooled data from studies NV-02B-007 and NV-02B-015.
Изчисленията по Kaplan- Meier на процента пациенти, които запазват HBeAg сероконверсията за най- малко 52 седмици след прекратяване на лечението са 86, 2% за телбивудин и 92, 8% за ламивудин.
The Kaplan-Meier estimates of the proportion of patients who maintained HBeAg seroconversion for at least 52 weeks following treatment discontinuation were 86.2% for telbivudine and 92.8% for lamivudine.
Пациентите, включени в този анализ, са завършили ≥ 52 седмици лечение с проучваното лекарство и проявяват HBeAg загуба за ≥ 24 седмици, с HBV ДНК < 5 log10 копия/ ml при последната визита, или ако са HBeAg негативни при започване на проучването, завършват ≥ 52 седмици лечение с проучваното лекарство И имат загуба на HBsAg, документирана при ≥ 2 последователни визити от проучването.
Patients included in this analysis had completed ≥ 52 weeks of study drug treatment and exhibited HBeAg loss for ≥ 24 weeks, with HBV DNA < 5 log10 copies/ ml at the last visit, or, if they were HBeAg-negative at entry, completed ≥ 52 weeks of study drug treatment AND had HBsAg loss documented on ≥ 2 consecutive study visits.
Клинична резистентност Анализът на пациентите с вирусологичен ребаунд (потвърдено повишаване от ≥ 1 log10 копия/ ml HBV ДНК от надир) в основното проучване (NV- 02B- 007) на 48 – ма седмица показва, че сред HBeAg- позитивните и HBeAg- негативните пациенти, съответно 5% (23/ 458) и 2% (5/ 222), от получилите телбивудин имат вирусологичен ребаунд с откриваеми мутации за HBV резистентност.
Clinical resistance Analysis of patients with virological rebound (confirmed increase of ≥ 1 log10 copies/ ml HBV DNA from nadir) in the pivotal study (NV-02B-007) at week 48 indicated that, among HBeAg-positive and HBeAg-negative patients, 5% (23/ 458) and 2% (5/ 222), of telbivudine recipients, respectively, had virological rebound with detectable HBV resistance mutations.
Кумулативните нива на генотипно потвърдена резистентност към телбивудин на 104 – та седмица са 25, 1% (115/ 458) при HBeAg позитивните пациенти и 10, 8% (24/ 222) при HBeAg негативните пациенти.
The cumulative rates of genotypically confirmed telbivudine resistance by week 104 were 25.1% (115/ 458) for HBeAg-positive patients and 10.8% (24/ 222) for HBeAg-negative patients.
Генотипният анализ на 203 подложени на оценка двойки проби с HBV ДНК ≥ 1 000 копия/ ml на 104 – та седмица показват, че първичната мутация свързана с резистентност към телбивудин е rtM204I, често свързана с мутации rtL180M и rtL80I/ V, и рядко с rtV27A, rtL82M, rtV173L, rtT184I и rtA200V.
Genotypic analysis of 203 evaluable sample pairs with HBV DNA ≥ 1,000 copies/ ml at week 104 demonstrated that the primary mutation associated with telbivudine resistance was rtM204I, often associated with mutations rtL180M and rtL80I/ V and infrequently with rtV27A, rtL82M, rtV173L, rtT184I and rtA200V.
Изходните фактори свързани с развитие на генотипна лекарствена резистентност включват: лечение с ламивудин, по- висока изходна HBV ДНК, по- ниски изходни стойности на серумна АЛАТ и повишено телесно тегло/ ИТМ.
Baseline factors associated with development of genotypic drug resistance included: lamivudine treatment, higher baseline HBV DNA, lower baseline serum ALT, and increased body weight/ BMI.
Параметрите на повлияване по време на лечение на 24 – та седмица, по които се прогнозира поява на лекарствено резистентен вирус на 104 – та седмица, са HBV ДНК > 300 копия/ ml и повишаване на серумната АЛАТ.
On-treatment response parameters at week 24 that predicted emergence of drug resistant virus by week 104 were HBV DNA > 300 copies/ ml and elevation of serum ALT.
При разглеждане на пациентите с вирусологичен пробив на 104 – та седмица, честотата на резистентност е по- малка при пациентите с HBV ДНК < 300 копия/ ml на 24 – та седмица, отколкото при пациентите с HBV ДНК ≥ 300 копия/ ml на 24 – та седмица.
When considering patients with viral breakthrough by 104 weeks, the rate of resistance was lower in patients with HBV DNA < 300 copies/ ml at week 24 than in patients with HBV DNA ≥ 300 copies/ ml at week 24.
При HBeAg позитивните пациенти с HBV ДНК < 300 копия/ ml на 24 – та седмица резистентността е 1% (3/ 203) на 48 – ма седмица и 9% (18/ 203) на 104 – та седмица, докато при пациентите с HBV ДНК ≥ 300 копия/ ml на 24 – та седмица резистентността е 8% (20/ 247) на 48 – ма седмица и 39% (97/ 247) на 104 – та седмица.
In HBeAg positive patients with HBV DNA < 300 copies/ ml at week 24, resistance was 1% (3/ 203) at 48 weeks and 9% (18/ 203) at week 104, whilst in patients with HBV DNA ≥ 300 copies/ ml resistance was 8% (20/ 247) at 48 weeks and 39% (97/ 247) at week 104.
При HBeAg негативните пациенти с HBV ДНК < 300 копия/ ml на 24 – та седмица резистентността е 0% (0/ 177) на 48 – ма седмица и 5% (9/ 177) на 104 - та седмица, докато при пациентите с HBV ДНК ≥ 300 копия/ ml на 24 – та седмица резистентността е 11% (5/ 44) на 48 – ма седмица и 34% (15/ 44) на 104 – та седмица.
In HBeAg- negative patients with HBV DNA < 300 copies/ ml at week 24, resistance was 0% (0/ 177) at 48 weeks and 5% (9/ 177) at week 104, whilst in patients with HBV DNA ≥ 300 copies/ ml resistance was 11% (5/ 44) at 48 weeks and 34% (15/ 44) at week 104.
Кръстосана резистентност Кръстосана резистентност се наблюдава сред HBV нукрлеозидните аналози (вж. точка 4. 4).
Cross-resistance Cross-resistance has been observed among HBV nucleoside analogues (see section 4.4).
В клетъчно базирани анализи, ламивудин резистентните щамове съдържащи мутацията rtM204I или двойната мутация rtL180M/ rtM204V имат ≥ 1 000 пъти намалена чувствителност към телбивудин.
In cell-based assays, lamivudine-resistant HBV strains containing either the rtM204I mutation or the rtL180M/ rtM204V double mutation had ≥ 1,000-fold reduced susceptibility to telbivudine.
HBV, който кодира субституциите rtN236T или rtA181, свързани с резистентност към адефовир, има съответно 0, 5 - и 3, 7- кратна промяна в чувствителността към телбивудин в клетъчна култура (вж. точка 4. 4).
HBV encoding the adefovir resistance-associated substitutions rtN236T or rtA181V had 0.5- and 3.7-fold change in susceptibility to telbivudine in cell culture, respectively (see section 4.4).
Фармакокинетиката на телбивудин при еднократно и многократно приложение е оценена при здрави лица и при пациенти с хроничен хепатит B.
The single- and multiple-dose pharmacokinetics of telbivudine were evaluated in healthy subjects and in patients with chronic hepatitis B.
Фармакокинетиката на телбивудин не е оценявана при препоръчваната доза от 600 mg при пациенти с хроничен хепатит В.
The pharmacokinetics of telbivudine were not evaluated with the recommended dose of 600 mg in patients with chronic hepatitis B.
Все пак, фармакокинетиката на телбивудин при двете популации е сходна.
However telbivudine pharmacokinetics are similar between both populations.
13 Абсорбция След перорално приложение на еднократна доза 600 mg телбивудин при здрави лица (n = 42), пиковата плазмена концентрация (Cmax) на телбивудин е 3, 2 ± 1, 1 μg/ ml (средно ± SD) и настъпва при медиана 3, 0 часа след приема.
12 Absorption Following oral administration of a 600 mg single dose of telbivudine to healthy subjects (n = 42), the peak plasma concentration (Cmax) of telbivudine was 3.2 ± 1.1 μ g/ ml (mean ± SD) and occurred at median 3.0 hours post dose.
Площта под кривата плазмена концентрация- време (AUC0- ∞) на телбивудин е 28, 0 ± 8, 5 μg h/ ml (средно ± SD).
The telbivudine area under the plasma concentration-time curve (AUC0-∞) was 28.0 ± 8.5 μ g h/ ml (mean ± SD).
Влияние на храната върху абсорбцията Абсорбцията и експозицията на телбивудин не се повлияват, когато еднократна доза от 600 mg се прилага с храна.
Effect of food on oral absorption Telbivudine absorption and exposure were unaffected when a single 600 mg dose was administered with food.
Разпределение In vitro свързването на телбивудин към плазмените протеини при хора е слабо (3, 3%).
Distribution In vitro binding of telbivudine to human plasma proteins is low (3.3%).
Биотрансформация Не се установяват метаболити на телбивудин, след приложение на 14C- телбивудин при хора.
Biotransformation No metabolites of telbivudine were detected following administration of 14C-telbivudine in humans.
Елиминиране След достигане на пикови концентрации, плазменото разпределение на телбивудин намалява по биекспоненциален начин с терминален елиминационен полуживот (t1/ 2) 41, 8 ± 11, 8 часа.
Elimination After reaching peak concentration, plasma disposition of telbivudine declined in an bi-exponential manner with a terminal elimination half-life (t1/ 2) of 41.8 ± 11.8 hours.
Тъй като бъбречната екскреция е основният път на елиминиране, пациентите с умерена до тежка бъбречна дисфункция и тези, провеждащи хемодиализа, се нуждаят от коригиране на дозовия интервал (вж. точка 4. 2).
As renal excretion is the predominant route of elimination, patients with moderate to severe renal dysfunction and those undergoing haemodialysis require a dose interval adjustment (see section 4.2).
Линейност / нелинейност Фармакокинетиката на телбивудин е дозозависима в интервала от 25 до 1 800 mg.
Linearity / non-linearity Telbivudine pharmacokinetics are dose proportional over the range of 25 to 1,800 mg.
Стационарна концентрация се достига след 5 до 7 дни при еднократен дневен прием с приблизително 1, 5 пъти кумулиране при системна експозиция, което предполага ефективен кумулационен полуживот приблизително 15 часа.
Steady state was achieved after 5 to 7 days of once-daily administration with an approximate 1.5-fold accumulation in systemic exposure, suggesting an effective accumulation half-life of approximately 15 hours.
След еднократно дневно приложение на телбивудин 600 mg, стационарните най- ниски плазмени концентрации са приблизително 0, 2- 0, 3 μg/ ml.
Following once-daily administration of telbivudine 600 mg, steady-state trough plasma concentrations were approximately 0.2-0.3 μ g/ ml.
Специфични популации Пол Няма значими различия във фармакокинетиката на телбивудин зависещи от пола.
Special populations Gender There are no significant gender-related differences in telbivudine pharmacokinetics.
Раса Няма значими различия във фармакокинетиката на телбивудин зависещи от расата.
Race There are no significant race-related differences in telbivudine pharmacokinetics.
Педиатрия и гериатрия Не са провеждани фармакокинетични проучвания при деца или пациенти в старческа възраст.
Paediatrics and geriatrics Pharmacokinetic studies have not been conducted in paediatric or elderly subjects.
Бъбречно увреждане Фармакокинетиката на еднократна доза телбивудин (200, 400 и 600 mg) е оценена при пациенти (без хроничен хепатит В) с различни степени на бъбречно увреждане (оценено чрез креатининовия клирънс).
Renal impairment The single-dose pharmacokinetics of telbivudine (200, 400 and 600 mg) have been evaluated in patients (without chronic hepatitis B) with various degrees of renal impairment (as assessed by creatinine clearance).
Въз основа на резултатите, показани в Таблица 8, при пациенти с креатининов клирънс < 50 ml/ min се препоръчва коригиране на дозовия интервал на телбивудин (вж. точки 4. 2 и 4. 4).
Based on the results shown in Table 8, adjustment of the dose interval for telbivudine is recommended in patients with creatinine clearance of < 50 ml/ min (see sections 4.2 and 4.4).
14 Таблица 8
13 Table 8
Фармакокинетични параметри (средно ± SD) на телбивудин при лица с различна степен на бъбречна функция
Pharmacokinetic parameters (mean ± SD) of telbivudine in subjects with various degrees of renal function
Бъбречна функция (креатининов клирънс в ml/ min)
Renal function (creatinine clearance in ml/ min)
Нормална Леко увредена Умерено Тежко
Normal Mild (50-80) Moderate Severe (< 30)
ESRD /
ESRD/
(> 80)
(> 80)
(50- 80)
(n = 8)
(n = 8) (n = 8)
(30-49)
(30- 49)
(n = 6)
(< 30)
Haemodialysis
(n = 6)
(n = 8) 600 mg
600 mg 600 mg
600 mg
(n = 8) 400 mg
(n = 8) 400 mg
(n = 6) 200 mg
200 mg
200 mg
(n = 6) 200 mg
Cmax (μg/ ml)
Cmax (μ g/ ml)
3, 4 ± 0, 9
3.4 ± 0.9
3, 2 ± 0, 9
3.2 ± 0.9
2, 8 ± 1, 3
2.8 ± 1.3
1, 6 ± 0, 8
1.6 ± 0.8
2, 1 ± 0, 9
2.1 ± 0.9
AUC0- ∞ (μg• h/ ml)
AUC0-∞ (μ g• h/ ml)
28, 5 ± 9, 6
28.5 ± 9.6
32, 5 ± 10, 1
32.5 ± 10.1
36, 0 ± 13, 2
36.0 ± 13.2
32, 5 ± 13, 2
32.5 ± 13.2
67, 4 ± 36, 9
67.4 ± 36.9
CLRENAL (ml/ min)
CLRENAL (ml/ min)
126, 7 ± 48, 3
126.7 ± 48.3
83, 3 ± 20, 0
83.3 ± 20.0
43, 3 ± 20, 0
43.3 ± 20.0
11, 7 ± 6, 7
11.7 ± 6.7
Пациенти с бъбречно увреждане на хемодиализа Хемодиализата (до 4 часа) намалява системната експозиция на телбивудин с приблизително 23%.
Renally impaired patients on haemodialysis Haemodialysis (up to 4 hours) reduces systemic telbivudine exposure by approximately 23%.
След коригиране на дозовия интервал според креатининовия клирънс, не е необходима допълнително адаптиране на дозата по време на рутинна хемодиализа (вж. точка 4. 2).
Following dose interval adjustment for creatinine clearance, no additional dose modification is necessary during routine haemodialysis (see section 4.2).
Чернодробно увреждане Фармакокинетиката на телбивудин след еднократна доза от 600 mg е изследвана при пациенти (без хроничен хепатит В) с различни степени на чернодробно увреждане.
Hepatic impairment The pharmacokinetics of telbivudine following a single 600 mg dose have been studied in patients (without chronic hepatitis B) with various degrees of hepatic impairment.
Няма промяна във фармакокинетиката на телбивудин при пациенти с увреден черен дроб в сравнение със здрави лица.
There were no changes in telbivudine pharmacokinetics in hepatically impaired subjects compared to unimpaired subjects.
Резултатите от тези проучвания показват, че не е необходимо коригиране на дозата при пациенти с увреждане на черния дроб (вж. точка 4. 2).
Results of these studies indicate that no dosage adjustment is necessary for patients with hepatic impairment (see section 4.2).
Неклиничните данни не показват особен риск за хората на базата на конвенционалните фармакологични изпитвания за безопасност, токсичност при многократно прилагане и генотоксичност.
Non-clinical data reveal no special hazard for humans based on conventional studies of safety pharmacology, repeated dose toxicity and genotoxicity.
При зайци дози на телбивудин, осигуряващи нива на експозиция 37 пъти по- високи от наблюдаваните при хора в терапевтични дози (600 mg), се свързват с повишена честота на аборти и преждевременно раждане.
In rabbits doses of telbivudine providing exposure levels of 37 times those observed in humans at the therapeutic dose (600 mg) were associated with an increased incidence of abortion and early delivery.
Таблетно ядро Микрокристална целулоза Повидон Натриев нишестен гликолат Силициев диоксид, колоиден безводен Магнезиев стеарат
Tablet core Cellulose microcrystalline Povidone Sodium starch glycolate Silica, colloidal anhydrous Magnesium stearate
Филмово покритие на таблетката Титанов диоксид (E171) Макрогол Талк Хипромелоза
Tablet film coat Titanium dioxide (E171) Macrogol Talc Hypromellose
15 6. 2 Несъвместимости
14 6.2 Incompatibilities
PVC/ алуминиеви блистери
PVC/ aluminium blisters
28 или 98 филмирани таблетки
28 or 98 film-coated tablets
EU/ 1/ 07/ 388/ 001 EU/ 1/ 07/ 388/ 002
EU/ 1/ 07/ 388/ 001 EU/ 1/ 07/ 388/ 002
24. 04. 2007
24.04.2007
Sebivo 20 mg/ ml перорален разтвор
Sebivo 20 mg/ ml oral solution
Доза от 600 mg (30 ml) перорален разтвор съдържа приблизително 47 mg натрий.
A 600 mg dose (30 ml) of oral solution contains approximately 47 mg sodium.