natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Гадене, гастроезофагеална рефлуксна болест, дивертикул, повръщане, * дисфагия, синдром на раздразненото черво
Nausea, gastroesophageal reflux disease, diverticulum, vomiting, * dysphagia, irritable bowel syndrome
Кървене от хемороиди, увеличена чревна перисталтика, улцерации в устната кухина, стоматит
Haemorrhoidal haemorrhage, frequent bowel movements, mouth ulceration, stomatitis
Мускулни спазми
Musculoskeletal nd connective
Ганглион
Muscle spasms
Нарушения на
Ganglion
Нефролитиаза,
Renal and urinary
Никтурия
Nephrolithiasis, blood creatinine increased
10
Nocturia
бъбреците и пикочните пътища
Reproductive and breast
увеличени нива на креатинин в кръвта
Benign prostatic hyperplasia, prostatitis, prostatic specific antigen increased
Нарушения на възпроизводителнат а система и гърдата Общи нарушения и нарушения на мястото на приложение
Vaginal haemorrhage, breast tenderness, dysmenorrhea, ovarian cyst, menopausal symptoms
Доброкачествена простатна хиперплазия, простатит, увеличени нива на простатен специфичен антиген Оток
General and administrative site
Вагинално кървене, увеличена чувствителност на гърди, дисменорея, киста на яйчника, менопаузални симптоми
Edema
Увеличени кръвни нива на: калий, натрий, хемоглобин Намалени кръвни нива на: хематокрит, тестостерон
Blood levels increased: potassium, sodium, hemoglobin Blood levels decreased: hematocrit, testosterone
Наранявания, отравяния и усложнения, възникнали в резултат на интервенции
Injury, poisoning, procedural
Счупване на стъпалото, счупване на долен крайник, епикондилит, руптура на сухожилия, счупване
Foot fracture, lower limb fracture, epicondylitis, tendon rupture, fracture
* Хипертония, повръщане и диария са включени в Таблица 2, защото са докладвани по- често в тези проучвания, които са били с продължителност 3 години, в сравнение с Таблица 1, която включва нежелани реакции от проучвания с продължителност 12 седмици.
* Hypertension, vomiting and diarrhoea are included in Table 2 because they were reported more frequently in these studies, which were of 3-year duration, compared to Table 1, which includes adverse reactions from studies of 12-week duration.
В окончателните данни (оценени) от APC проучването при пациенти, лекувани със селекоксиб 800 mg дневно за период до 3 години, честотата на миокарден инфаркт спрямо плацебо е била 11 случая на 1000 пациенти (чести); и 5 случая на 1000 пациенти за инсулт (нечести; видовете инсулт не са определени).
In final data (adjudicated) from the APC trial in patients treated with celecoxib 800 mg daily for up to 3 years, the excess rates over placebo were 11 events per 1000 patients for myocardial infarction (common); and 5 events per 1000 patients for stroke (uncommon; types of stroke not differentiated).
В случай на съмнение за предозиране трябва да бъдат осигурени подходящи поддържащи медицински грижи, напр. чрез елиминиране на стомашното съдържимо, клинично наблюдение и, ако е необходимо - провеждане на симптоматично лечение.
In the event of suspected overdose, appropriate supportive medical care should be provided e. g. by eliminating the gastric contents, clinical supervision and, if necessary, the institution of symptomatic treatment.
Антинеопластични средства, ATC код:
Antineoplastic, ATC code:
L01XX33
L01XX33
Селекоксиб е диарил- субституиран пиразол, химически сходен с други неариламинови сулфонамиди (напр., тиазиди, фуроземид), но различаващ се от ариламиновите сулфонамиди (напр., сулфаметоксазол и други сулфонамидни антибиотици).
Celecoxib is a diaryl-substituted pyrazole, chemically similar to other non-arylamine sulfonamides (e. g. thiazides, furosemide) but differing from arylamine sulfonamides (e. g. sulfamethoxizole and other sulfonamide antibiotics).
Селекоксиб е перорален, селективен циклооксигеназа- 2 (СОХ- 2) инхибитор.
9 Celecoxib is an oral, selective cyclooxygenase-2 (COX-2) inhibitor.
При здрави доброволци в терапевтичната доза за ФАП от 400 mg два пъти дневно не се наблюдава
No statistically significant inhibition of COX-1 (assessed as ex vivo inhibition of thromboxane B2 [TxB2] formation) was observed in healthy volunteers at the FAP therapeutic dose of 400 mg BID.
СОХ- 1 и СОХ- 2.
Two isoforms, COX-1 and COX-2, have been identified.
СОХ- 2 е тази изоформа на ензима, за която е доказано, че се индуцира от провъзпалителни стимули и за която се постулира, че е отговорна главно за синтезата на простаноидни медиатори на болката, възпалението и треската.
COX-2 is the isoform of the enzyme that has been shown to be induced by pro-inflammatory stimuli and has been postulated to be primarily responsible for the synthesis of prostanoid mediators of pain, inflammation and fever.
Повишени нива на СОХ- 2 са установяват при много премалигнени лезии (като аденоматозни коло- ректални полипи) и епителни карциноми.
Elevated levels of COX-2 are found in many pre-malignant lesions (such as adenomatous colorectal polyps) and epithelial cancers.
Полипи с мутация на АПК свръхекспресират СОХ - 2 и оставени без лечение, такива полипи продължават да се образуват и се увеличават в колона или ректума, което води на практика до 100% шанс за развитие на коло- ректален карцином.
Polyps with the APC mutation overexpress COX-2 and left untreated, these polyps continue to form and enlarge in the colon or rectum resulting in essentially a 100% chance of developing colorectal cancer.
СОХ- 2 участва също и в овулацията, имплантацията и затварянето на ductus arteriosus, регулацията на бъбречната функция и функции на централната нервна система (предизвикване на треска, възприятие за болка и когнитивна функция).
COX-2 is also involved in ovulation, implantation and closure of the ductus arteriosus, regulation of renal function, and central nervous system functions (fever induction, pain perception and cognitive function).
СОХ- 2 е идентифицирана в тъканите около стомашни язви при хора, но отношението й към оздравяването на язвата не е установено.
COX-2 has been identified in tissue around gastric ulcers in man but its relevance to ulcer healing has not been established.
Разликата в антитромбоцитната активност между някои СОХ- 1 инхибиращи НСПВС и СОХ- 2 селективните инхибитори може да има клинично значение при пациенти с риск от тромбо - емболични реакции.
The difference in antiplatelet activity between some COX-1 inhibiting NSAIDs and COX-2 selective inhibitors may be of clinical significance in patients at risk of thrombo-embolic reactions.
СОХ- 2 инхибиторите потискат образуването на системен (и, по тази причина, вероятно ендотелен) простациклин, без да засягат тромбоцитния тромбаксан.
COX-2 inhibitors reduce the formation of systemic (and therefore possibly endothelial) prostacyclin without affecting platelet thromboxane.
След високи дози селекоксиб се наблюдава доза- зависим ефект върху образуването на ТхВ2.
A dose-dependent effect on TxB2 formation has been observed after high doses of celecoxib.
В малки проучвания с многократни дози при здрави индивиди с 600 mg два пъти дневно, обаче, селекоксиб не е имал никакъв ефект върху тромбоцитната агрегация и времето на кървене в сравнение с плацебо.
However, in small multiple dose studies in healthy subjects with 600 mg BID celecoxib had no effect on platelet aggregation and bleeding time compared to placebo.
Експериментални данни показват, че механизмите на действие, чрез който селекоксиб води до туморна смърт може да е свързан с индукция на апоптоза и инхибиция на ангиогенеза.
Experimental evidence shows that the mechanism(s) of action by which celecoxib leads to tumour death may be related to induction of apoptosis and inhibition of angiogenesis.
Инхибицията на СОХ- 2 може да има последствия върху туморната жизнеспособност, които не са свързани с възпаление.
Inhibition of COX-2 may have consequences on tumour viability that are unrelated to inflammation.
Селекоксиб инхибира туморното образуване в предклинични модели на рак на колона, които свръхекспресират СОХ- 2, индуцирани от химична (АОМ модел при плъх) или от генетична (MIN модел при мишка) мутация.
Celecoxib inhibits tumour formation in preclinical models of colon cancer, which overexpress COX-2, whether induced by chemical (rat AOM model) or genetic (MIN mouse model) mutation.
Доказано е, че селекоксиб намалява броя и размера на аденоматозните коло- ректални полипи.
Celecoxib has been shown to reduce the number and size of adenomatous colorectal polyps.
Рандомизирано, двойно- сляпо, плацебо- контролирано проучване е било проведено при 83 пациенти с ФАП.
A randomized double-blind placebo controlled study was conducted in 83 patients with FAP.
Средната редукция на броя на коло- ректалните полипи след шест месеца лечение е била 28% (SD ± 24%) за селекоксиб 400 mg два пъти дневно, което е статистическо превъзходство спрямо плацебо (средно 5%, SD ± 16%).
The mean reduction in the number of colorectal polyps following six months of treatment was 28% (SD + 24%) for celecoxib 400 mg BID which was statistically superior to placebo (mean 5%, SD +16%).
Наблюдавано е и забележимо намаление на площта на дуоденалния аденом в сравнение с плацебо (14, 5% за селекоксиб 400 mg два пъти дневно спрямо 1, 4% за плацебо), което, обаче, няма статистическа значимост.
A meaningful reduction in duodenal adenoma area was also observed compared with placebo (14.5% celecoxib 400 mg BID versus 1.4% placebo), which however was not statistically significant.
Пилотно проучване при пациенти в юношеска възраст с ФАП:
Pilot Study in Juvenile FAP Patients:
Общо 18 деца на възраст от 10 до 14 години, които са били генотипо - или фенотипоположителни за ФАП, са били лекувани със селекоксиб 4 mg/ kg/ дневно (4 пациента спрямо 2 пациенти на плацебо), селекоксиб 8 mg/ kg/ дневно (4 пациенти спрямо 2 пациенти на плацебо) или 16 mg/ kg/ дневно (4 пациенти спрямо 2 пациенти на плацебо).
A total of 18 children 10 to 14 years of age who had genotype or phenotype positive FAP were treated with celecoxib 4 mg/ kg/ day (4 patients, compared to 2 patients treated with placebo), celecoxib 8 mg/ kg/ day (4 patients, compared to 2 patients treated with placebo), or celecoxib 16 mg/ kg/ day (4 patients, compared to 2 patients treated with placebo).
Резултатите показват статистически значимо намаление на полипите при всички групи, лекувани със селекоксиб спрямо съответните плацебо- групи.
Results demonstrated a statistically significant reduction in polyp burden in all celecoxib treatment groups compared to the corresponding placebo treatment groups.
Най - голямо намаление е наблюдавано при пациенти, лекувани със селекоксиб 16 mg/ kg/ дневно,
The greatest reduction was observed in patients treated with celecoxib 16 mg/ kg/ day, which corresponds to the recommended adult FAP dose of 800 mg daily.
12 което отговаря на препоръчваната доза за възрастни с ФАП от 800 mg дневно.
Safety data were reviewed in detail by a Data Safety Monitoring Committee, which concluded that celecoxib 16 mg/ kg/ day was a safe dose to recommend for further studies in juvenile FAP patients.
Дългосрочната сърдечно- съдова токсичност при деца, приемали селекоксиб, не е оценена и не е известно дали дългосрочният риск е сравним с този при възрастни, приемали селекоксиб или други СОХ- 2 селективни и неселективни НСПВС (вж. точка 4. 4; сърдечно- съдови нарушения).
The long-term cardiovascular toxicity in children exposed to celecoxib has not been evaluated and it is unknown if the long-term risk may be similar to that seen in adults exposed to celecoxib or other COX-2 selective and non-selective NSAIDs (see section 4.4; cardiovascular effects.).
Сърдечно- съдова безопасност – Дългосрочни проучвания при пациенти със спорадични аденоматозни полипи:
10 Cardiovascular Safety – Long-Term Studies Involving Subjects With Sporadic Adenomatous Polyps:
Проведени са две проучвания със селекоксиб при пациенти със спорадични аденоматозни полипи, а именно АРС проучването (Adenoma Prevention with Celecoxib) и PreSAP проучването (Prevention of Spontaneous Adenomatous Polyps).
Two studies involving subjects with sporadic adenomatous polyps were conducted with celecoxib i. e., the APC trial (Adenoma Prevention with Celecoxib) and the PreSAP trial (Prevention of Spontaneous Adenomatous Polyps).
В проучването АРС има дозозависимо увеличение в комбинираната крайна точка от сърдечносъдова смърт, миокарден инфаркт, или инсулт (оценени) със селекоксиб спрямо плацебо при 3- годишно лечение.
In theAPC trial, there was a dose-related increase in the composite endpoint of cardiovascular death, myocardial infarction, or stroke (adjudicated) with celecoxib compared to placebo over 3 years of treatment.
В проучването АРС относителните рискове спрямо плацебо за комбинирана крайна точка (оценени) на сърдечно- съдова смърт, миокарден инфаркт или инсулт са били 3, 4 (95% CI 1. 4 - 8. 5) със селекоксиб 400 mg два пъти дневно и 2, 8 (95% CI 1. 1 - 7. 2) със селекоксиб 200 mg два пъти дневно.
In the APC trial, the relative risks compared to placebo for a composite endpoint (adjudicated) of cardiovascular death, myocardial infarction, or stroke were 3.4 (95% CI 1.4 - 8.5) with celecoxib 400 mg twice daily and 2.8 (95% CI 1.1 - 7.2) with celecoxib 200 mg twice daily.
Кумулативната честота на тази комбинирана крайна цел за 3 години е била 3, 0% (20/ 671 пациенти) и 2, 5% (17/ 685 пациенти) съответно 0, 9% (6/ 679 пациенти) на плацебо.
Cumulative rates for this composite endpoint over 3 years were 3.0% (20/ 671 subjects) and 2.5% (17/ 685 subjects), respectively, compared to 0.9% (6/ 679 subjects) for placebo.
Увеличенията за двете групи дози селекоксиб спрямо плацебо са главно за сметка на увеличената честота на миокарден инфаркт.
The increases for both celecoxib dose groups versus placebo were mainly due to an increased incidence of myocardial infarction.
В проучването PreSAP относителният риск спрямо плацебо за същата комбинирана крайна точка (оценен) е бил 1, 2 (95% CI 0. 6 - 2. 4) със селекоксиб 400 mg дневно спрямо плацебо.
In the PreSAP trial, the relative risk compared to placebo for this same composite endpoint (adjudicated) was 1.2 (95% CI 0.6 - 2.4) with celecoxib 400 mg once daily compared to placebo.
Кумулативната честота на тази комбинирана крайна точка за 3 години е била съответно 2, 3% (21/ 933 пациенти) и 1, 9% (12/ 628 пациенти).
Cumulative rates for this composite endpoint over 3 years were 2.3% (21/ 933 subjects) and 1.9% (12/ 628 subjects), respectively.
Честотата на миокарден инфаркт (оценена) е била 1, 0% (9/ 933 участници) със селекоксиб 400 mg дневно и 0, 6% (4/ 628 участици) с плацебо.
The incidence of myocardial infarction (adjudicated) was 1.0% with (9/ 933 subjects) with celecoxib 400 mg once daily and 0.6% (4/ 628 subjects) with placebo.
Данните от трето дългосрочно проучване ADAPT (Alzheimer' s Disease Anti- inflammatory Prevention Trial) не показват значимо увеличение на сърдечно- съдовия риск със селекоксиб 200 mg два пъти дневно спрямо плацебо.
Data from a third long-term study, ADAPT (The Alzheimer's Disease Anti-inflammatory Prevention Trial), did not show a significantly increased cardiovascular risk with celecoxib 200mg BID compared to placebo.
Относителният риск спрямо плацебо за същата комбинирана крайна точка (сърдечно- съдова смърт, МИ, инсулт) е бил 1, 14 (95% CI 0. 61 - 2. 12) със селекоксиб 200 mg два пъти дневно.
The relative risk compared to placebo for a similar composite endpoint (CV death, MI, stroke) was 1.14 (95% CI 0.61 - 2.12) with celecoxib 200 mg twice daily.
Честотата на миокарден инфаркт е била 1, 1% (8/ 717 пациенти) със селекоксиб 200 mg два пъти дневно и 1, 2% (13/ 1070 пациенти) с плацебо.
The incidence of myocardial infarction was 1.1% (8/ 717 patients) with celecoxib 200 mg twice daily and 1.2% (13/ 1070 patients) with placebo.
Данни от обобщен анализ на контролирани рандомизирани проучвания също предполагат, че сърдечно- съдовият риск може да се асоциира с употребата на селекоксиб спрямо плацебо, с доказателства за разлики в риска в зависимост от дозата селекоксиб.
Data from pooled analysis of controlled randomized trials also suggest that cardiovascular risk may be associated with the use of celecoxib compared to placebo, with evidence for differences in risk based on celecoxib dose.
Селекоксиб има добра абсорбция, достигайки пикови плазмени концентрации след приблизително 2- 3 часа.
Celecoxib is well absorbed reaching peak plasma concentrations after approximately 2-3 hours.
Селекоксиб се елиминира главно чрез метаболизъм.
Celecoxib is mainly eliminated by metabolism.
По- малко от 1% от приетата доза се екскретира непроменена в урината.
Less than 1% of the dose is excreted unchanged in urine.
Интериндивидуалната вариабилност в експозицията на
The inter-subject variability in the exposure of celecoxib is about 10-fold.
Селекоксиб показва независима от доза и време фармакокинетика в рамките на терапевтичния дозов интервал.
Celecoxib exhibits dose- and time-independent pharmacokinetics in the therapeutic dose range.
Свързването с плазмените протеини при терапевтични плазмени концентрации е около 97% и селекоксиб не се свързва преференциално с еритроцитите.
Plasma protein binding is about 97% at therapeutic plasma concentrations and celecoxib is not preferentially bound to erythrocytes.
Елиминационният полуживот е 8- 12 часа.
Elimination half-life is 8-12 hours.
Главните метаболити, намиращи се в циркулацията, нямат доловима СОХ- 1 или СОХ- 2 активност.
The main metabolites found in the circulation have no detectable COX-1 or COX-2 activity.
Метаболизмът на селекоксиб се осъществява основно чрез цитохром P450 CYP2C9.
Celecoxib metabolism is primarily mediated via cytochrome P450 CYP2C9.
Три метаболита, неактивни като инхибитори на СОХ- 1 или СОХ- 2, са били идентифицирани в човешката плазма, а именно първичен алкохол, съответната карбоксилна киселина и нейния глюкуронид.
Three metabolites, inactive as COX-1 or COX-2 inhibitors, have been identified in human plasma i. e., a primary alcohol, the corresponding carboxylic acid and its glucuronide conjugate.
Активността на цитохром P450 CYP2C9 е намалена при пациенти с генетичен полиморфизъм, което води до намалена ензимна активност, както при хомозиготни за CYP2C9* 3 полиморфизъм индивиди.
Cytochrome P450 CYP2C9 activity is reduced in individuals with genetic polymorphisms that lead to reduced enzyme activity, such as those homozygous for the CYP2C9*3 polymorphism.
Във фармакокинетично проучване на селекоксиб 200 mg, приеман веднъж дневно при здрави доброволци, със следните генотипи CYP2C9* 1 / * 1, CYP2C9* 1 / * 3 или CYP2C9* 3 / * 3, средната Cmax и AUC за 24 часа на селекоксиб на ден 7 е били приблизително съответно 4 пъти и 7 пъти увеличена при индивиди с генотип CYP2C9* 3 / * 3 спрямо другите генотипи.
11 In a pharmacokinetic study of celecoxib 200 mg administered once daily in healthy volunteers, genotyped as either CYP2C9*1/ *1, CYP2C9*1/ *3, or CYP2C9*3/ *3, the median Cmax and AUC 0-24 of celecoxib on day 7 were approximately 4-fold and 7-fold, respectively, in subjects genotyped as CYP2C9*3/ *3 compared to other genotypes.
В три отделни проучвания с единична доза, включващи общо 5 участници с генотип CYP2C9* 3 / * 3, AUC за 24 часа при еднократна доза е приблизително 3 пъти увеличена спрямо тази при нормалните метаболизатори.
In three separate single dose studies, involving a total of 5 subjects genotyped as CYP2C9*3/ *3, single-dose AUC 0-24 increased by approximately 3-fold compared to normal metabolizers.
Установено е, че честотата на хомозиготния * 3 / * 3 генотип е 0, 3- 1, 0% сред различни етнически групи.
It is estimated that the frequency of the homozygous *3/ *3 genotype is 0.3-1.0% among different ethnic groups.
Пациенти, за които е известно или се предполага, че са слаби CYP2C9 метаболизатори въз основа на анамнеза/ предишен опит с други CYP2C9 субстрати, селекоксиб трябва да се приема с повишено внимание (вж. точка 4. 2).
Patients who are known or suspected to be CYP2C9 poor metabolizers based on previous history/ experience with other CYP2C9 substrates should be administered celecoxib with caution (see Section 4.2).
Не са установени клинично значими разлики във фармакокинетичните параметри на селекоксиб между представители на афро- американската и кавказката (бялата) раса.
No clinically significant differences were found in pharmacokinetic parameters of celecoxib between African-Americans and Caucasians.
Плазмената концентрация на селекоксиб нараства с приблизително 100% при жени в напреднала възраст (> 65 години).
The plasma concentration of celecoxib is approximately 100% increased in elderly women (> 65 years).
В сравнение с пациенти с нормална чернодробна функция, тези с леко чернодробно увреждане са показали средно нарастване на Сmax с 53% и на AUC с 26% за селекоксиб.
Compared to subjects with normal hepatic function, patients with mild hepatic impairment had a mean increase in Cmax of 53% and in AUC of 26% of celecoxib.
Метаболитният капацитет при пациенти с леко до умерено увреждане корелира най- добре със стойностите на техния албумин.
The metabolic capacity in patients with mild to moderate impairment was best correlated to their albumin values.
При пациенти с ФАП и умерено чернодробно увреждане (серумен албумин 25- 35 g/ l) дневната препоръчвана доза на селекоксиб трябва да бъде намалена с 50%.
In FAP patients with moderate hepatic impairment (serum albumin of 25-35 g/ l), the daily recommended dose of celecoxib should be reduced by 50%.
Пациенти с тежко чернодробно увреждане (серумен албумин < 25 g/ l) не са проучвани и селекоксиб е противопоказан в тази група пациенти.
Patients with severe hepatic impairment (serum albumin < 25 g/ l) have not been studied and celecoxib is contraindicated in this patient group.
Фармакокинетиката на селекоксиб не е проучена при пациенти с бъбречно увреждане, но е малко вероятно да бъде значително променена при такива пациенти, тъй като лекарството се елиминира главно чрез чернодробен метаболизъм.
The pharmacokinetics of celecoxib has not been studied in patients with renal impairment but is unlikely to be markedly changed in these patients since it is mainly eliminated by hepatic metabolism.
Опитът със селекоксиб при бъбречно увреждане е малък и по тази причина се препоръчва повишено внимание при лечение на пациенти с бъбречно увреждане.
There is little experience of celecoxib in renal impairment and therefore caution is advised when treating patients with renal impairment.
Конвенционалните проучвания за ембрио- фетална токсичност са довели до доза- зависима поява на диафрагмална херния при фетуси на плъх и на сърдечно- съдови малформации при заешки фетуси при системна експозиция на свободен селекоксиб, приблизително 3 пъти (плъх) и 2 пъти (заек) по- високи от постигнатите с препоръчваната при хора дневна доза (800 mg).
Conventional embryo-foetal toxicity studies resulted in dose dependent occurrences of diaphragmatic hernia in rat foetuses and of cardiovascular malformations in rabbit foetuses at systemic exposures to free celecoxib approximately 3 times (rat) and 2 times (rabbit) higher than those achieved at the recommended daily human dose (800 mg).
14 Диафрагмална херния е била наблюдавана и в пери- постнатално проучване за токсичност при плъхове, което е включвало експозиция през периода на органогенеза.
Diaphragmatic hernia was also seen in a peri-post natal toxicity study in rats, which included exposure during the organogenetic period.
В последното проучване при най- ниската системна експозиция, където тази аномалия се е появила при едно единствено животно, преценената граница спрямо препоръчваната дневна доза при хора е била 2 пъти по - висока от тази доза (800 mg).
In the latter study, at the lowest systemic exposure where this anomaly occurred in a single animal, the estimated margin relative to the recommended daily human dose was 2 times more than the recommended daily human dose (800 mg).
При животни, експозицията на селекоксиб по време на ранното ембрионално развитие е довела до преждевременна имплантация и постимплантационни загуби.
In animals, exposure to celecoxib during early embryonic development resulted in pre-implantation and post-implantation losses.
Селекоксиб се екскретира в млякото на плъхове.
Celecoxib was excreted in rat milk.
В пери- постнатално проучване при плъхове е била наблюдавана токсичност сред малките.
In a peri-post natal study in rats, pup toxicity was observed.