natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Най- честите нежелани реакции при Rebif (наблюдавани при повече от 1 на 10 пациенти) са грипоподобни симптоми, неутропения, лимфопения и левкопения (намаляване броя на белите кръвни клетки), тромбоцитопения (намален брой тромбоцити), анемия (намален брой червени кръвни клетки), главоболие, възпаление, и други реакции на мястото на инжектиране и повишени трансаминази (чернодробни ензими).
The most common side effects with Rebif (seen in more than 1 patient in 10) are flu-like symptoms, neutropenia, lymphopenia and leucopenia (low white blood cell counts), thrombocytopenia (low blood platelet counts), anaemia (low red blood cell counts), headache, inflammation and other reactions at the injection site, and increases in transaminases (liver enzymes).
За пълния списък на всички наблюдавани при Rebif нежелани реакции – вижте листовката.
For the full list of all side effects reported with Rebif, see the Package Leaflet.
2/ 3 Rebif е противопоказен за хора, които биха могли да проявят свръхчувствителност (алергични реакции) към естествен или рекомбинантен интерферон бета или някоя от другите съставки.
Rebif should not be used in people who have a history of hypersensitivity (allergy) to natural or recombinant interferon beta, or any of the other ingredients.
Rebif не трябва да се прилага също при пациенти, които страдат от тежка форма на депресия или имат склонност към самоубийство.
Rebif must also not be used in patients who are suffering from severe depression or having thoughts about suicide.
Основания за одобряване на Rebif?
Why has Rebif been approved?
Комитетът по лекарствените продукти за хуманна употреба (CHMP) решава, че ползите от Rebif са по- големи от рисковете при лечението на пациенти с пристъпна МС.
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Rebif’ s benefits are greater than its risks for the treatment of relapsing MS.
Комитетът препоръчва на Rebif да бъде издадено разрешение за употреба.
The Committee recommended that Rebif be given marketing authorisation.
Европейската комисия издава разрешение за употреба, валидно в рамките на Европейския съюз, за Rebif на Serono Europe Limited на 4 май 1998 г.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Rebif to Serono Europe Limited on 4 May 1998.
Разрешението за употреба е подновено на 4 май 2003 г. и на 4 май 2008 г.
The marketing authorisation was renewed on 4 May 2003 and on 4 May 2008.
Пълният текст на EPAR относно Rebif може да се намери тук.
The full EPAR for Rebif is available here.
Лекарствена
EU Number
Съдържание
Pharmaceutica l Form
Количество в
Route of Administratio n
форма
Content
EU/ 1/ 98/ 063/ 001
EU/ 1/ 98/ 063/ 001
Rebif
Rebif
0, 5 ml (12 милиона IU/ ml)
0.5 ml (12 million IU/ ml)
EU/ 1/ 98/ 063/ 002
EU/ 1/ 98/ 063/ 002
EU/ 1/ 98/ 063/ 003
EU/ 1/ 98/ 063/ 003
12 пре - дварително напълнени спринцовки
12 pre-filled syringes
EU/ 1/ 98/ 063/ 004
EU/ 1/ 98/ 063/ 004
0, 5 ml (24 милиона IU/ ml)
0.5 ml (24 million IU/ ml)
EU/ 1/ 98/ 063/ 005
EU/ 1/ 98/ 063/ 005
EU/ 1/ 98/ 063/ 006
EU/ 1/ 98/ 063/ 006
EU/ 1/ 98/ 063/ 007
EU/ 1/ 98/ 063/ 007
8, 8 µg (2, 4
8.8 µg (2.4 m IU) + 22 µg (6 m IU)
ml (12 MIU/ ml)
0.2 ml (12 m IU/ ml) + 0.5 ml (12 m IU/ ml)
започване на лечение:
Initiation pack:
6 пре - дварително напълнени спринцовки с 8, 8 µg + 6 пре - дварително напълнени спринцовки с 22 µg
6 pre-filled syringes of 8.8 µg + 6 pre- filled syringes of 22 µg
1/ 2 EU/ 1/ 98/ 063/ 008
EU/ 1/ 98/ 063/ 008
22 µg/ 0, 5 ml
22 µg/ 0.5 ml
1, 5 ml (12 милиона IU/ ml)
1.5 ml (12million IU/ ml)
EU/ 1/ 98/ 063/ 009
EU/ 1/ 98/ 063/ 009
44 µg/ 0, 5 ml
44 µg/ 0.5 ml
1, 5 ml (24 милиона IU/ ml)
1.5 ml (24million IU/ ml)
EU/ 1/ 98/ 063/ 010
EU/ 1/ 98/ 063/ 010
8, 8 µg/ 0, 1 ml 22 µg/ 0, 25 ml
8.8 µg/ 0.1 ml Solution for 22 µg/ 0.25 ml injection
1, 5 ml (24 милиона IU/ ml)
1.5 ml (24 million IU/ ml)
Опаковка за започване на лечение:
Initiation pack:
Всяка предварително напълнена спринцовка (0, 5 ml) съдържа 22 микрограма (6 MIU *) интерферон бета- 1а ** (Interferon beta- 1a **).
Each pre-filled syringe (0.5 ml) contains 22 micrograms (6 MIU*) of interferon beta-1a**.
* Милиони международни единици, измерени чрез биоанализ на цитопатичния ефект (ЦПЕ) спрямо вътрешния стандарт на интерферон бета– 1а, калибриран в съответствие с настоящия международен NIH стандарт (GB- 23- 902- 531). ** произведен в овариални клетки на китайски хамстер (CHO- K1) чрез рекомбинантна ДНК технология.
* Million International Units, measured by cytopathic effect (CPE) bioassay against the in-house IFN beta-1a standard which is calibrated against the current international NIH standard (GB-23-902-531). ** produced in Chinese hamster ovary Cells (CHO-K1) by recombinant DNA technology.
2, 5 mg бензилов алкохол За пълния списък на помощните вещества, вижте точка 6. 1.
2.5 mg benzyl alcohol For a full list of excipients, see section 6.1.
Бистър до опалесциращ разтвор, с pH 3, 5 до 4, 5 и осмоларитет 250 до 450 mOsm/ l.
Clear to opalescent solution, with pH 3.5 to 4.5 and osmolarity 250 to 450 mOsm/ l.
Rebif е предназначен за лечение на пациенти с пристъпно- ремитентна форма на мултиплена склероза.
Rebif is indicated for the treatment of relapsing multiple sclerosis.
(вж. точка 5. 1)
In clinical trials, this was characterised by two or more acute exacerbations in the previous two years (see section 5.1).
(вж. точка 5. 1)
Efficacy has not been demonstrated in patients with secondary progressive multiple sclerosis without ongoing relapse activity (see section 5.1).
Лечението трябва да бъде започнато под наблюдението на лекар, с опит в лечението на това заболяване.
Treatment should be initiated under supervision of a physician experienced in the treatment of the disease.
Rebif се предлага в три концентрации:
8.8 micrograms, 22 micrograms and 44 micrograms.
За пациенти, които започват лечение с Rebif, се предлага Rebif 8, 8 микрограма и Rebif 22 микрограма в опаковка, която съответства на нуждите на пациента през първия месец на лечение.
For patients initiating treatment with Rebif, Rebif 8.8 micrograms and Rebif 22 micrograms are available in a package that corresponds to the patient needs for the first month of therapy.
Препоръчителната дозировка за Rebif е 44 микрограма, прилагани подкожно три пъти седмично.
A lower dose of 22 micrograms, also given three times per week by subcutaneous injection, is recommended for patients who cannot tolerate the higher dose in view of the treating specialist.
При първоначално започване на лечение с Rebif, дозата трябва да се повишава постепенно, за да може да се развие тахифилаксия, като по този начин се намаляват нежеланите реакции.
When first starting treatment with Rebif, dose should be gradually escalated in order to allow tachyphylaxis to develop thus reducing adverse reactions.
Първоначалният пакет за започване на лечение с Rebif съответства на нуждите на пациента за първия месец лечение.
The Rebif initiation package corresponds to the patient needs for the first month of treatment.
2 Начин на приложение Преди инжектиране и в продължение на 24 часа след всяко инжектиране се препоръчва приемане на аналгетик- антипиретик за намаляване на грипоподобните симптоми, свързани с приложението на Rebif.
Method of administration Prior to injection and for an additional 24 hours after each injection, an antipyretic analgesic is advised to decrease flu-like symptoms associated with Rebif administration.
Към настоящия момент не е известна продължителността на лечение на пациентите.
2 At the present time, it is not known for how long patients should be treated.
Безопасността и ефикасността на Rebif не са демонстрирани за период на лечение по- дълъг от 4 години.
Safety and efficacy with Rebif have not been demonstrated beyond 4 years of treatment.
Препоръчва се състоянието на пациентите да се оценява поне на всеки две години през 4- годишния период от началото на лечението с Rebif, като лекуващият специалист трябва да вземе решение за провеждане на по- дългосрочно лечение на базата на индивидуалния отговор на пациента.
It is recommended that patients should be evaluated at least every second year in the 4-year period after initiation of treatment with Rebif and a decision for longer term treatment should then be made on an individual basis by the treating physician.
Употреба при педиатрични пациенти:
Paediatric use No formal clinical trials or pharmacokinetic studies have been conducted in children or adolescents.
Досега не са провеждани официални клинични проучвания или фармакокинетични изследвания при деца или юноши.
However, limited published data suggest that the safety profile in adolescents from 12 to 16 years of age receiving Rebif 22 micrograms subcutaneously three times per week is similar to that seen in adults.
Поради оскъдната информация относно употребата на Rebif при деца под 12 години, този продукт не трябва да се използва при тази популация.
There is very limited information on the use of Rebif in children under 12 years of age and therefore Rebif should not be used in this population.
• Стартиране на лечението по време на бременност (вж. точка 4. 6). • Свръхчувствителност към естествен или рекомбинантен интерферон бета или което и да е друго вещество от лекарствения продукт. • Тежка форма на депресивни разстройства и/ или суицидни намерения (вж. точка 4. 4 и 4. 8).
• Initiation of treatment in pregnancy (see section 4.6). • Hypersensitivity to natural or recombinant interferon-β, or to any excipients. • Current severe depression and/ or suicidal ideation (see sections 4.4 and 4.8).
Пациентите трябва да бъдат информирани за най- честите нежелани реакции, свързани с прилагането на интерферон бета, включително симптоми като грипоподобен синдром (вж. точка 4. 8).
Patients should be informed of the most frequent adverse reactions associated with interferon beta administration, including symptoms of the flu-like syndrome (see section 4.8).
Тези симптоми са най- изразени в началото на терапията и намаляват по честота и тежест при продължително лечение.
These symptoms tend to be most prominent at the initiation of therapy and decrease in frequency and severity with continued treatment.
Rebif трябва да се прилага с повишено внимание при пациенти с депресивно разстройство към момента на лечение, и предимно при пациенти с предшестващи суицидни намерения (вж. точка 4. 3).
Rebif should be administered with caution to patients with previous or current depressive disorders in particular to those with antecedents of suicidal ideation (see section 4.3).
Депресията и суицидните намерения се наблюдават по- често при популацията с мултиплена склероза, и във връзка с употребата на интерферон.
Depression and suicidal ideation are known to occur in increased frequency in the multiple sclerosis population and in association with interferon use.
Пациентите, лекувани с Rebif, трябва да бъдат посъветвани да се обърнат към лекуващия си лекар, веднага щом се появят някакви симптоми на депресия и/ или суицидни намерения.
Patients treated with Rebif should be advised to immediately report any symptoms of depression and/ or suicidal ideation to their prescribing physician.
Трябва да се обсъди преустановяване на лечението с Rebif (вж. точки 4. 3 и 4. 8).
Cessation of therapy with Rebif should be considered (see sections 4.3 and 4.8).
Rebif трябва да се прилага внимателно при пациенти с анамнеза за предшестваща гърчова симптоматика, пациенти, които провеждат антиконвулсивно лечение, особено в случай, че епилепсията не е добре овладяна с антиконвулсивни лекарствени средства (вж. точки 4. 5 и 4. 8).
Rebif should be administered with caution to patients with a history of seizures, to those receiving treatment with anti-epileptics, particularly if their epilepsy is not adequately controlled with anti-epileptics (see sections 4.5 and 4.8).
Пациенти със сърдечни заболявания като стенокардия, застойна сърдечна недостатъчност или аритмия, трябва да бъдат мониторирани внимателно, тъй като е възможно влошаване на клиничното им състояние при започване на терапията с интерферон бета– 1а.
Patients with cardiac disease, such as angina, congestive heart failure or arrhythmia, should be closely monitored for worsening of their clinical condition during initiation of therapy with interferon beta-1a.
Симптоми като грипоподобен синдром, свързани с лечението с интерферон бета – 1а, може да се окажат стресогенни за пациенти със сърдечни заболявания.
Symptoms of the flu-like syndrome associated with interferon beta-1a therapy may prove stressful to patients with cardiac conditions.
3 Съществуват съобщения за некроза на мястото на инжектиране (НМИ) при пациенти, употребяващи Rebif (вж. точка 4. 8).
Injection site necrosis (ISN) has been reported in patients using Rebif (see section 4.8).
За да се намали рискът от развиване на некроза на мястото на инжектиране, пациентите трябва да бъдат посъветвани за следното: • да използват техниките за асептично инжектиране • да сменят мястото на инжектиране при всяка доза
To minimise the risk of injection site necrosis patients should be advised to: • use an aseptic injection technique, • rotate the injection sites with each dose.
В случай, че пациентът получи разкъсване на кожата, което може да е свързано с подуване или изтичане на течност от мястото на инжекцията, той трябва да бъде посъветван да се консултира със своя лекар преди да продължи инжекциите с Rebif.
If the patient experiences any break in the skin, which may be associated with swelling or drainage of fluid from the injection site, the patient should be advised to consult with their physician before continuing injections with Rebif.
В клинични проучвания с Rebif, често се установяват асимптоматично повишени нива на чернодробните трансаминази (особено на аланин аминотрансфераза (АЛАТ)) и при 1- 3% от пациентите нивата на чернодробните трансаминази се повишават 5 пъти над горната граница на нормата (ГГН).
3 In clinical trials with Rebif, asymptomatic elevations of hepatic transaminases (particularly alanine aminotransferase (ALT)) were common and 1-3% of patients developed elevations of hepatic transaminases above 5 times the upper limit of normal (ULN).
При липса на клинична симптоми серумните АЛАТ нива трябва да бъдат проследявани преди началото на терапията, и 1, 3 и 6 месеца след назначаването на лечение, както и периодично след това.
In the absence of clinical symptoms, serum ALT levels should be monitored prior to the start of therapy, at months 1, 3 and 6 on therapy and periodically thereafter.
Лечението с Rebif трябва да се започва внимателно при пациенти с данни за значимо чернодробно заболяване, клинични показания за активно чернодробно заболяване, злоупотреба с алкохол или увеличен серумен АЛАТ (> 2, 5 пъти над ГГН).
Rebif should be initiated with caution in patients with a history of significant liver disease, clinical evidence of active liver disease, alcohol abuse or increased serum ALT (> 2.5 times ULN).
Лечението с Rebif трябва да бъде преустановено при поява на иктер или друг клиничен симптом на нарушена чернодробна функция (вж. точка 4. 8).
Treatment with Rebif should be stopped if icterus or other clinical symptoms of liver dysfunction appear (see section 4.8).
Rebif, подобно на останалите лекарствени средства, съдържащи интерферон бета, притежава потенциал да предизвика тежки чернодробни увреждания (вж. точка 4. 8), включително и остра чернодробна недостатъчност.
Rebif, like other interferons beta, has a potential for causing severe liver injury (see section 4.8) including acute hepatic failure.
Поради тази причина, в допълнение към тестовете, които обикновено се изискват за мониториране на пациентите с мултиплена склероза, мониториране на чернодробните ензими, се препоръчва извършване на пълно и диференциално преброяване на кръвните клетки и тромбоцитите по време на терапията с Rebif.
Therefore, in addition to those laboratory tests normally required for monitoring patients with multiple sclerosis, liver enzyme monitoring and complete and differential blood cell counts and platelet counts are recommended at regular intervals (1, 3 and 6 months) following introduction of Rebif therapy and then periodically thereafter in the absence of clinical symptoms.
Препоръчва се базално изследване на функцията на щитовидната жлеза и ако се регистрират отклонения, трябва да се правят контролни изследвания на всеки 6- 12 месеца след началото на лечението.
Thyroid function testing is recommended at baseline and if abnormal, every 6-12 months following initiation of therapy.
Ако базалните тестове са нормални, не са необходими рутинни тестове, но трябва да бъдат направени в случай, че се открият клинични данни за тироидна дисфункция (вж. точка 4. 8).
If tests are normal at baseline, routine testing is not needed but should be performed if clinical findings of thyroid dysfunction appear (see section 4.8).
Интерферон бета – 1а трябва да се прилага с повишено внимание при пациенти с тежка бъбречна или чернодробна недостатъчност или при пациенти с тежка миелосупресия, като лечението следва да се мониторира внимателно.
Caution should be used, and close monitoring considered when administering interferon beta-1a to patients with severe renal and hepatic failure and to patients with severe myelosuppression.
Възможно е да се образуват серумни неутрализиращи антитела срещу интерферон бета – 1а.
Serum neutralising antibodies against interferon beta-1a may develop.
Клиничните данни показват, че след 24 до 48 месеца след начало на лечението с Rebif 22 микрограма приблизително 24% от пациентите образуват персистиращи серумни антитела срещу интерферон бета– 1а.
Clinical data suggest that after 24 to 48 months of treatment with Rebif 22 micrograms, approximately 24% of patients develop persistent serum antibodies to interferon beta-1a.
Наличието на антитела показва отслабване на фармакодинамичния отговор към интерферон бета – 1а (бета- 2 микроглобулин и неоптерин).
The presence of antibodies has been shown to attenuate the pharmacodynamic response to interferon beta-1a (Beta-2 microglobulin and neopterin).
Въпреки, че клиничното значение на антителната индукция все още не е напълно изяснено, образуването на
Although the clinical significance of the induction of antibodies has not been fully elucidated, the development of neutralising antibodies is associated with reduced efficacy on clinical and MRI variables.
4 неутрализиращи антитела е свързано с намалена ефективност по отношение на клиничните и МРТ- отклонения.
If a patient responds poorly to therapy with Rebif, and has neutralising antibodies, the treating physician should reassess the benefit/ risk ratio of continued Rebif therapy.
Rebif все още не е проучван при пациенти с първично прогресираща мултиплена склероза и не трябва да се прилага при такива пациенти.
Rebif has not yet been investigated in patients with primary progressive multiple sclerosis and should not be used in such patients.
Този лекарствен продукт съдържа 2, 5 mg бензилов алкохол на доза.
Must not be given to premature babies or neonates.
Не трябва да се дава на недоносени бебета или новородени.
May cause toxic reactions and anaphylactoid reactions in infants and children up to 3 years old.
Няма проучвания за взаимодействие с интерферон бета- 1a при хора.
No interaction studies have been performed with interferonbeta-1a in humans.
Съществуват съобщения, че интерфероните намаляват активността на чернодробния цитохром Р450 - зависимите ензими при хората и животните.
Interferons have been reported to reduce the activity of hepatic cytochrome P450-dependent enzymes in humans and animals.
Приложението на Rebif в комбинация с лекарствени средства с тесен терапевтичен индекс, чийто клирънс до голяма степен зависи от чернодробната система цитохром Р450, напр. антиепилептични средства и някои групи антидепресанти, трябва да бъде извършвано с повишено внимание.
Caution should be exercised when administering Rebif in combination with medicinal products that have a narrow therapeutic index and are largely dependent on the hepatic cytochrome P450 system for clearance, e. g. antiepileptics and some classes of antidepressants.
Взаимодействието на Rebif с кортикостероиди или адренокортикотропен хормон (ACTH) не е систематично проучено.
4 The interaction of Rebif with corticosteroids or adrenocorticotropic hormone (ACTH) has not been studied systematically.
Клиничните проучвания показват, че пациентите с мултиплена склероза могат да приемат Rebif и кортикостероиди или ACTH по време на пристъпите.
Clinical studies indicate that multiple sclerosis patients can receive Rebif and corticosteroids or ACTH during relapses.
Следователно започване на лечението е противопоказано по време на бременност (вж. точка 4. 3).
Therefore initiation of treatment is contraindicated during pregnancy (see section 4.3).
Пациентки, които забременеят или планират забременяване по време на лечение с Rebif, трябва да бъдат информирани относно потенциалната опасност и да се обмисли преустановяване на лечението (вж. точка 5. 3).
If the patient becomes pregnant or plans to become pregnant while taking Rebif she should be informed of the potential hazards and discontinuation of therapy should be considered (see section 5.3).
При пациентки с честа поява на рецидиви преди започване на лечението, поради съществуващия риск от тежък рецидив след преустановяване на лечението с Rebif, в случай на забременяване, трябва да се направи сравнителна преценка спрямо повишения риск от спонтанен аборт.
In patients with a high relapse rate before treatment has started, the risk of a severe relapse following discontinuation of Rebif in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
Нежелани лекарствени реакции, свързани с централната нервна система по време на употребата на интерферон бета (например замайване), могат да окажат въздействие върху способността на пациентите за шофиране и работа с машини (вж. точка 4. 8).
Central nervous system-related adverse events associated with the use of interferon beta (e. g. dizziness) might influence the patient's ability to drive or use machines (see section 4.8).
Най- честите нежелани лекарствени реакции при лечение с Rebif са свързани с грипоподобен синдром.
The highest incidence of adverse reactions associated with Rebif therapy is related to flu-like syndrome.
Грипоподобните симптоми са най- изявени в началото на лечението и честотата им намалява при продължителна терапия.
Flu-like symptoms tend to be most prominent at the initiation of therapy and decrease in frequency with continued treatment.
Асимптоматично повишаване на лабораторните показатели на чернодробните функции и понижение на белите кръвни клетки (WBC) също се съобщава често.
Asymptomatic increases in laboratory parameters of hepatic function and decreases in white blood cells (WBC) are also common.
По- голямата част от нежеланите лекарствени реакции, наблюдавани при лечение с интерферон бета - 1a, обикновено са леки и обратими и се повлияват добре от намаляване на дозата.
The majority of adverse reactions observed with IFN beta-1a are usually mild and reversible, and respond well to dose reductions.
Нежеланите лекарствени реакции, изброени по- долу, са групирани по честотата на тяхната проява както следва:
The adverse reactions reported below are classified according to frequency of occurrence as follows:
Много чести Чести Нечести Редки Много редки
Very Common Common Uncommon Rare
≥ 1/ 10 ≥ 1/ 100 до < 1/ 10 ≥ 1/ 1 000 до < 1/ 100 ≥ 1/ 10 000 до < 1/ 1 000 < 1/ 10 000
≥ 1/ 10 ≥ 1/ 100 to < 1/ 10 ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100 ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000
С неизвестна
Very rare
(от наличните данни не може да бъде
< 1/ 10,000
направена оценка)
Cannot be estimated from the available data
Представените данни са получени от обработени клинични проучвания на мултиплената склероза (плацебо=824 пациенти; Rebif 22 микрограма три пъти седмично (TIW) = 398 пациенти; Rebif 44 микрограма TIW= 727 пациенти) и показват честотата на нежеланите реакции, наблюдавани към шестия месец (преобладаващи над плацебо).
The data presented is obtained from pooled clinical studies in multiple sclerosis (placebo=824 patients; Rebif 22 micrograms three times per week (TIW)=398 patients; Rebif 44 micrograms TIW=727 patients) and shows the frequency of adverse reactions observed at six months (excess over