natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Изброени са само реакции, за които най- малко има основателно подозрение за причинно- следствена връзка с интравенозното лечение с TORISEL.
Only events for which there is at least reasonable suspicion of a causal relationship to intravenous treatment with TORISEL are listed.
Нежеланите реакции са изброени съгласно следните категории:
Very common: ≥ 1/ 10
Много чести: ≥ 1/ 10 Чести: ≥ 1/ 100 до < 1/ 10 Нечести: ≥ 1/ 1000 до < 1/ 100
7 Common: ≥ 1/ 100 to < 1/ 10 Uncommon: ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100
8 Нежелани реакции при клинично проучване 1
Adverse reactions in clinical trial 1
Степени
Grade
степени n (%)
Grades n (%)
3и4 n (%)
3 & 4 n (%)
Повишаване на кръвния креатинин Повишена аспартатаминотрансфераза Повишена аланинаминотрансфераза
Blood creatinine increased Increased aspartate aminotransferase Increased alanine aminotransferase
30 (14) 17 (8) 12 (6)
30 (14) 17 (8) 12 (6)
6 (3) 3 (1) 1 (1)
6 (3) 3 (1) 1 (1)
Нарушения на
Blood and lymphatic system disorders
28 (14)
28 (14)
3 (1)
3 (1)
Анемия Неутропения Левкопения Лимфопения
Anaemia Neutropaenia Leucopoenia Lymphopaenia
94 (45) 15 (7) 13 (6) 11 (5)
94 (45) 15 (7) 13 (6) 11 (5)
41 (20) 6 (3) 1 (1) 9 (4)
41 (20) 6 (3) 1 (1) 9 (4)
Много чести Чести Нечести
Very common
Дизгеузия Агеузия Вътремозъчен кръвоизлив
Dysgeusia
31 (15) 11 (5) 1 (1)
31 (15)
0 (0) 0 (0) 1 (1)
11 (5) 1 (1)
Конюнктивит (включително нарушения на сълзоотделянето)
Conjunctivitis (including lacrimation disorders)
15 (7)
15 (7)
Перикарден излив (включително хемодинамично значими перикардни изливи, изискващи интервенция)
Pericardial effusion (including haemodynamically significant pericardial effusions requiring intervention)
2 (1)
2 (1)
Респираторни, гръдни и медиастинални нарушения
8 Adverse reactions in clinical trial 1
Много чести Много чести Много чести Чести
Respiratory, thoracic and
Диспнея Епистаксис Кашлица Пневмонит (включително фатален пневмонит) (вж. точка 4. 4)
Dyspnoea
58 (28) 25 (12) 54 (26) 4 (2)
58 (28)
18 (9) 0 (0) 2 (1) 1 (1)
18 (9)
Чести
Very common Very common Common
Плеврален излив
25 (12) 54 (26) 4 (2)
8 (4)
8 (4)
5 (2)
5 (2)
Много чести Много чести Много чести Много чести Много чести Чести Чести Чести Чести Нечести
Very common Very common Very common Very common Common Common Common Common Uncommon
Коремна болка Повръщане Стоматит Диария Гадене Коремна дистензия Болка в устата Гингивит Афтозен стоматит Перфорация на дебелото черво
Vomiting Stomatitis Diarrhoea Nausea Abdominal distension Oral pain Gingivitis Aphthous stomatitis Bowel perforation
44 (21) 40 (19) 42 (20) 57 (27) 77 (37) 9 (4) 5 (2) 5 (2) 8 (4) 1( 0, 5)
40 (19) 42 (20) 57 (27) 77 (37) 9 (4) 5 (2) 5 (2) 8 (4) 1 (0.5)
9 (4) 4 (2) 3 (1) 3 (1) 5 (2) 1 (1) 0 (0) 0 (0) 1 (0) 1( 0, 5)
4 (2) 3 (1) 3 (1) 5 (2) 1 (1) 0 (0) 0 (0) 1 (0) 1 (0.5)
Бъбречна недостатъчност (включително с фатален изход) (вж. точка 4. 4)
Renal failure [including fatal outcomes] (see section 4.4)
4 (2)
4 (2)
Обрив (включително обрив, сърбящ обрив, макулопапулозен обрив, пустулозен обрив)
Rash (including rash, pruritic rash, maculopapular rash, pustular rash)
88 (42)
88 (42)
10 (5)
10 (5)
Много чести Много чести Много чести Много чести Чести
Very common Very common Very common Very common Common
Сърбеж Акне Нарушение на ноктите Суха кожа Ексфолиативен дерматит
Pruritus Acne Nail disorder Dry skin Exfoliative Dermatitis
40 (19) 21 (10) 28 (14) 22 (11) 16 (8)
40 (19) 21 (10) 28 (14) 22 (11) 16 (8)
1 (1) 0 (0) 0 (0) 1 (1) 0 (0)
1 (1) 0 (0) 0 (0) 1 (1) 0 (0)
мускулно- скелетната система и съединителната тъкан
Musculoskeletal, and connective tissue disorders
Болки в гърба Артралгия
Back pain
41 (20) 37 (18)
41 (20)
6 (3) 2 (1)
37 (18)
Хипокалемия Хипергликемия/ захарен диабет *
Hypokalaemia
20 (10) 53 (26)
20 (10)
7 (3) 22 (11)
22 (11)
9
Very common Very common Very common
Нежелани реакции при клинично проучване 1
Hypercholesterolaemia Hyperlipaemia Anorexia
Всички
51 (24) 57 (27) 66 (32)
Степени
1 (1) 8 (4) 6 (3)
Честота
Common
Нежелани реакции
Hypophosphataemia
степени n (%)
17 (8)
3и4 n (%)
11 (5)
храненето
9 Adverse reactions in clinical trial 1
Много чести Много чести Много чести
All
51 (24) 57 (27) 66 (32)
Grade
1 (1) 8 (4) 6 (3)
System Organ Class
Хипофосфатемия
Adverse reactions
17 (8)
Grades n (%)
11 (5)
3 & 4 n (%)
Бактериални и вирусни инфекции (включително инфекция, целулит, херпес зостер, херпес симплекс, бронхит, абсцес)
Bacterial and viral infections (including infection, cellulitis, herpes zoster, herpes simplex, bronchitis, abscess)
42 (20)
42 (20)
6 (3)
6 (3)
Инфекции на пикочните пътища (включително дизурия, хематурия, цистит, често уриниране, инфекция на пикочните пътища)
Urinary tract infection (including dysuria, haematuria, cystitis, urinary frequency, urinary tract infection)
31 (15)
31 (15)
Фарингит Ринит Пневмония Инфекция на горните дихателни пътища Фоликулит
Pharyngitis Rhinitis Pneumonia Upper respiratory tract infection Folliculitis
25 (12) 20 (10) 17 (8) 14 (7) 4 (2)
25 (12) 20 (10) 17 (8) 14 (7) 4 (2)
0 (0) 0 (0) 5 (2) 0 (0) 0 (0)
0 (0) 0 (0) 5 (2) 0 (0) 0 (0)
Венозна тромбоемболия (включително тромбоза на дълбоките вени, белодробна емболия)
Venous thromboembolism (including deep vein thrombosis, pulmonary embolus)
Хипертония Тромбофлебит
Hypertension Thrombophlebitis
14 (7) 2 (1)
14 (7) 2 (1)
3 (1) 0 (0)
3 (1) 0 (0)
Много чести Много чести Много чести Много чести
Very common Very common Very common
Мукозит Болка Гръдна болка Оток (включително оток, фациален оток, периферен оток)
Pain Chest pain Oedema (including oedema, facial oedema, peripheral oedema)
39 (19) 59 (28) 34 (16) 72 (35)
59 (28) 34 (16) 72 (35)
2 (1) 11 (5) 2 (1) 7 (3)
11 (5) 2 (1) 7 (3)
Много чести Много чести Чести
Very common Common
Пирексия Астения Нарушаване на заздравяването на раните
Asthenia Impaired wound healing
51 (24) 106 (51) 3 (1)
106 (51) 3 (1)
1 (1) 23 (11) 0 (0)
23 (11) 0 (0)
Алергични реакции/ реакции на свръхчувствителност
Allergic/ hypersensitivity reactions
18 (9)
18 (9)
* Пациентите трябва да бъдат посъветвани, че лечението с TORISEL може да се асоциира с увеличение на нивата на кръвната глюкоза при диабетни и недиабетни пациенти.
*Patients should be advised that treatment with TORISEL may be associated with an increase in blood glucose levels in diabetic and non-diabetic patients.
Няма конкретно лечение за интравенозно предозиране на TORISEL.
There is no specific treatment for TORISEL intravenous overdose.
TORISEL е прилаган безопасно, многократно интравенозно в дози до 220 mg/ m2 темсиролимус на пациенти с бъбречен рак.
TORISEL has been safely administered to patients with renal cancer with repeated intravenous doses of temsirolimus as high as 220 mg/ m2.
Фармакотерапевтична група::
Pharmacotherapeutic group:
L01X E09
Protein Kinase Inhibitors; ATC code:
10 делене.
L01X E09 10 Temsirolimus is a selective inhibitor of mTOR (mammalian target of rapamycin).
Инхибирането на действието на mTOR води до блокиране на растежа във фаза G1 в третираните туморни клетки, което е резултат от избирателно прекъсване на транслацията на протеини- регулатори на клетъчния цикъл като тип D циклини, c- myc и орнитиндекарбоксилаза.
Inhibition of mTOR activity results in a G1 growth arrest in treated tumour cells resulting from selective disruption of translation of cell cycle regulatory proteins, such as D-type cyclins, c-myc, and ornithine decarboxylase.
Темсиролимус упражнява ефекта си чрез свързване в комплекс с FKBP- 12 и mTOR.
Temsirolimus exerts its effect by binding in a complex with FKBP-12 and mTOR.
Когато mTOR е свързан в този комплекс се блокира способността му да фосфорилира и така да контролира действието на протеиновите фактори на транслацията (4E- BP1 и S6K - и двата след mTOR в P13 киназа/ AKT пътя), които контролират клетъчното делене.
When mTOR is bound in this complex, its ability to phosphorylate, and thereby control the activity of protein translation factors (4E-BP1 and S6K, both downstream of mTOR in the P13 kinase/ AKT pathway) that control cell division, is blocked.
Освен регулацията на протеините на клетъчния цикъл, mTOR може да регулира транслацията на индуцируемите от хипоксия фактори HIF- 1 и HIF- 2 алфа.
In addition to regulating cell cycle proteins, mTOR can regulate translation of the hypoxia-inducible factors, HIF-1 and HIF-2 alpha.
Тези транскрипционни фактори регулират способността на туморите да се приспособяват към хипоксична микросреда и да образуват ангиогенния фактор съдово- ендотелен растежен фактор (VEGF).
These transcription factors regulate the ability of tumours to adapt to hypoxic microenvironments and to produce the angiogenic factor vascular endothelial growth factor (VEGF).
Клинична ефикасност Безопасността и ефикасността на TORISEL при лечението на напреднал бъбречноклетъчен карцином (БКК) са проучени при следните две рандомизирани клинични проучвания:
Clinical Efficacy The safety and efficacy of TORISEL in the treatment of advanced renal cell carcinoma (RCC) were studied in the following two randomised clinical trials:
Проучване 1 Проучване 1 е фаза 3, многоцентрово, с три рамена, рандомизирано, открито проучване при нелекувани преди това пациенти с напреднал бъбречноклетъчен карцином и с 3 или повече, от 6 предварително избрани прогностични рискови фактора (по- малко от една година от момента на първоначалната диагноза на БКК до рандомизирането, статус по скалата на Karnofsky 60 или 70, хемоглобин под долната граница на нормата, коригиран калций над 10 mg/ dl, лактатдехидрогеназа > 1, 5 пъти над горната граница на нормата, повече от един орган на метастазиране).
Study 1 Study 1 was a phase 3, multi-centre, three-arm, randomised, open-label study in previously untreated patients with advanced renal cell carcinoma and with 3 or more of 6 pre-selected prognostic risk factors (less than one year from time of initial RCC diagnosis to randomisation, Karnofsky performance status of 60 or 70, haemoglobin less than the lower limit of normal, corrected calcium of greater than 10 mg/ dl, lactate dehydrogenase > 1.5 times the upper limit of normal, more than one metastatic organ site).
Пациентите са стратифицирани по предхождаща нефректомия в три географски региона и са случайно разпределени (1: 1: 1) да получават само IFN- α (n = 207), само TORISEL (25 mg веднъж седмично; n = 209) или комбинацията от IFN- α и TORISEL (n = 210).
Patients were stratified for prior nephrectomy status within three geographic regions and were randomly assigned (1:1:1) to receive IFN-α alone (n = 207), TORISEL alone (25 mg weekly; n = 209), or the combination of IFN-α and TORISEL (n = 210).
При проучване 1 TORISEL 25 mg е свързан със статистически значимо предимство пред IFN- α при първичната крайна точка ОП при втория предварително определен междинен анализ (n = 446 събития, p = 0, 0078).
In Study 1, TORISEL 25 mg was associated with a statistically significant advantage over IFN-α in the primary endpoint of OS at the 2nd pre-specified interim analysis (n = 446 events, p = 0.0078).
Рамото на TORISEL показва 49% увеличаване при медианата на ОП в сравнение с рамото на IFN- α.
The TORISEL arm showed a 49% increase in median OS compared with the IFN-α arm.
TORISEL е свързан също със статистически значими предимства пред IFN- α по отношение на вторичните крайни точки ПБП, ВНЛ и степента на клиничната полза.
TORISEL also was associated with statistically significant advantages over IFN-α in the secondary endpoints of PFS, TTF, and clinical benefit rate.
Комбинацията от TORISEL 15 mg и IFN- α не води до значимо увеличаване на общата преживяемост в сравнение с IFN- α самостоятелно, както при междинния анализ (медиана 8, 4 спрямо 7, 3 месеца, коефициент на риска = 0, 96, p = 0, 6965), така и при окончателния анализ (медиана 8, 4 спрямо 7, 3 месеца, коефициент на риска = 0, 93, p = 0, 4902).
7.3 months, hazard ratio = 0.93, p = 0.4902).
Лечението с комбинацията TORISEL и IFN- α води до статистически значимо повишаване на честотата на определени нежелани реакции от степен 3- 4 (загуба на тегло, анемия, неутропения, тромбоцитопения и възпаление на лигавиците) в сравнение с нежеланите реакции, наблюдавани в рамената на IFN- α или TORISEL самостоятелно.
Treatment with the combination of TORISEL and IFN-α resulted in a statistically significant increase in the incidence of certain grade 3-4 adverse events (weight loss, anaemia, neutropaenia, thrombocytopaenia and mucosal inflammation) when compared with the adverse events observed in the IFN-α or TORISEL-alone arms.
11 Обобщение на резултатите за ефикасност при проучване 1 с TORISEL
Summary of efficacy results in TORISEL Study 1 a
Параметър
Hazard ratio
TORISEL n = 209
n = 209
IFN- α n = 207
n = 207
Коефициент на риска (95% ДИ) b
(95% CI)
Предварително определен междинен анализ Медиана на
Pre-specified interim analysis Median overall survival, Months
10, 9 (8, 6,
7.3 (6.1,
преживяемост Месеци (95% ДИ) Окончателен анализ Медиана на
(95% CI) Final analysis
12, 7)
12.7)
7, 3 (6, 1, 8, 8)
8.8)
0, 0078
0.0078
0, 73 (0, 58, 0, 92)
0.73 (0.58, 0.92)
общата
Median overall survival, Months
преживяемост Месеци (95% ДИ) Медиана на преживяемостта без прогресия по
(95% CI) Median Progression- Free
12, 7)
10.9 (8.6, 12.7)
0, 0252
0.0252
0, 78 (0, 63, 0, 97)
0.78 (0.63, 0.97)
независима оценка Месеци (95% ДИ) Медиана на оценката на преживяемостта
assessment Months (95% CI) Median Progression- Free
5, 6 (3, 9, 7, 2)
5.6 (3.9, 7.2)
3, 2 (2, 2, 4, 0)
4.0)
0, 0042
0.0042
0, 74 (0, 60, 0, 91) 0, 74 (0, 60, 0,
0.74 (0.60, 0.91)
без прогресия по оценка на изследователя Месеци (95% ДИ) Степен на общо повлияване по
assessment Months (95% CI) Overall response rate by
3, 8 (3, 6, 5, 2)
3.8 (3.6, 5.2)
1, 9 (1, 9, 2, 2)
2.2)
0, 0028
0.0028
90)
0.74 (0.60, 0.90)
независима оценка% (95% ДИ)
independent assessment% (95% CI)
9, 1 (5, 2, 13, 0)
9.1 (5.2, 13.0)
5, 3 (2, 3, 8, 4)
8.4)
0, 1361c
0.1361
ДИ = доверителен интервал; NA = неприложимо. a.
CI = confidence interval; NA = not applicable. a.
Въз основа на логаритмично трансформиран ренков тест, стратифициран по предхождаща нефректомия и регион. b.
Based on log-rank test stratified by prior nephrectomy and region. b.
Въз основа на модел на Cox за пропорционален риск, стратифициран по предхождаща нефректомия и регион. c.
Based on Cox proportional hazard model stratified by prior nephrectomy and region (95% CI are descriptive, only). c.
Въз основа на тест на Cochran- Mantel- Haenszel, стратифициран по предхождаща нефректомия и регион.
Based on Cochran-Mantel-Hansel test stratified by prior nephrectomy and region.
При Проучване 1 31% от пациентите, лекувани с TORISEL са на 65 години или по- възрастни.
In Study 1, 31% of patients treated with TORISEL were 65 or older.
При пациентите на възраст под 65 години медианата на общата преживяемост е 12 месеца (95% ДИ 9, 9, 14, 2) с коефициент на риска 0, 67 (95% ДИ 0, 52- 0, 87) в сравнение с тези, лекувани с IFN- α.
In patients younger than 65, median overall survival was 12 months (95% CI 9.9, 14.2) with a hazard ratio of 0.67 (95% CI 0.52, 0.87) compared with those treated with IFN-α.
При пациентите на 65 години или по- възрастни, медианата на общата преживяемост е 8, 6 месеца (95% ДИ 6, 4- 11, 5) със коефициент на риска 1, 15 (95% ДИ 0, 78, 1, 68) в сравнение с тези, лекувани с IFN- α.
In patients 65 or older, median overall survival was 8.6 months (95% CI 6.4, 11.5) with a hazard ratio of 1.15 (95% CI 0.78, 1.68) compared with those treated with IFN-α.
Проучване 2 Проучване 2 е рандомизирано, двойно- сляпо, многоцентрово проучване с амбулаторни пациенти за оценка на ефикасността, безопасността и фармакокинетиката на три дози TORISEL, прилагани на лекувани преди това пациенти с напреднал БКК.
Study 2 Study 2 was a randomised, double-blind, multi-centre, outpatient trial to evaluate the efficacy, safety, and pharmacokinetics of three dose levels of TORISEL when administered to previously treated patients with advanced RCC.
Сто и единадесет (111) пациенти са случайно разпределени в отношение 1: 1: 1 да получават 25 mg, 75 mg или 250 mg темсиролимус
One hundred eleven (111) patients were randomly assigned in a 1:1:1 ratio to receive 25 mg, 75 mg, or 250 mg temsirolimus intravenous weekly.
При рамото на 25 mg (n = 36) всички пациенти са имали метастатична болест; 4 (11%) не са имали предхождаща химио - или имунотерапия; 17 (47%) са имали един вид предхождащо лечение и 15 (42%) са имали 2 или повече вида предхождащо лечение за БКК.
In the 25 mg arm (n = 36), all patients had metastatic disease; 4 (11%) had no prior chemo- or immunotherapy; 17 (47%) had one prior treatment, and 15 (42%) had 2 or more prior treatments for RCC.
За пациентите, лекувани веднъж седмично с 25 mg темсиролимус, ОП е 13, 8 месеца (95% ДИ:
For patients treated weekly with 25 mg temsirolimus OS was 13.8 months (95% CI:
9, 0, 18, 7 месеца); СОП е 5, 6% (95% ДИ:
9.0, 18.7 months); ORR was 5.6% (95% CI:
0, 7, 18, 7%).
0.7, 18.7%).
Абсорбция След прилагане на еднократна интравенозна доза от 25 mg темсиролимус при пациенти с рак, средната Cmax в цяла кръв е 585 ng/ ml (коефициент на вариация, CV = 14%), и средната AUC в кръвта е 1627 ng• h/ ml (CV = 26%).
Absorption Following administration of a single 25 mg intravenous dose of temsirolimus in patients with cancer, mean Cmax in whole blood was 585 ng/ ml (coefficient of variation, CV = 14%), and mean AUC in blood was 1627 ng• h/ ml (CV = 26%).
Разпределение Темсиролимус показва полиекспоненциално спадане на концентрацията в цяла кръв, а разпределението може да се обясни с преференциалното свързване с FKBP- 12 в кръвните клетки.
Distribution Temsirolimus exhibits a polyexponential decline in whole blood concentrations, and distribution is attributable to preferential binding to FKBP-12 in blood cells.
Средната (стандартно отклонение, СО) дисоциационна константа (Kd) на свързване е 5, 1 (3, 0) ng/ ml, отразяваща концентрацията, при която 50% от свързващите места в кръвните клетки са заети.
The mean (standard deviation, SD) dissociation constant (Kd) of binding was 5.1 (3.0) ng/ ml, denoting the concentration at which 50% of binding sites in blood cells were occupied.
Разпределението на темсиролимус е дозозависимо със средно (10- ти, 90- ти персентил) максимално специфично свързване в кръвните клетки 1, 4 mg (0, 47 до 2, 5 mg).
Following a single
След еднократна интравенозна доза от 25 mg темсиролимус средният стационарен обем на разпределение в цяла кръв при пациенти с рак е 172 литра.
12 25 mg temsirolimus intravenous dose, mean steady-state volume of distribution in whole blood of patients with cancer was 172 liters.
Метаболизъм Сиролимус, който е еднакъв по сила метаболит на темсиролимус, се наблюдава като основен метаболит при хора след интравенозно лечение.
Metabolism Sirolimus, an equally potent metabolite to temsirolimus, was observed as the principal metabolite in humans following intravenous treatment.
По време на in vitro проучвания на метаболизма на темсиролимус са наблюдавани сиролимус, секо- темсиролимус и секо - сиролимус.
During in vitro temsirolimus metabolism studies, sirolimus, seco-temsirolimus and seco-sirolimus were observed; additional metabolic pathways were hydroxylation, reduction and demethylation.
След еднократна интравенозна доза от 25 mg при пациенти с рак AUC на сиролимус е 2, 7 пъти по- голяма от AUC на темсиролимус главно поради по- дългия полуживот на сиролимус.
Following a single 25 mg intravenous dose in patients with cancer, sirolimus AUC was 2.7-fold that of temsirolimus AUC, due principally to the longer half-life of sirolimus.
Елиминиране След еднократна интравенозна доза от 25 mg темсиролимус средният ±СО системен клирънс на темсиролимус е 11, 4± 2, 4 l/ час.
Elimination Following a single 25 mg intravenous dose of temsirolimus, temsirolimus mean ±SD systemic clearance was 11.4 ± 2.4 l/ h.
Средният полуживот на темсиролимус и сиролимус са съответно 17, 7 часа и 73, 3 часа.
Mean half-lives of temsirolimus and sirolimus were 17.7 hr and 73.3 hr, respectively.
След прилагане на [14C] темсиролимус екскрецията е била основно с фецеса (78%), като на бъбречното елиминиране на активното вещество и метаболитите се падат 4, 6% от приложената доза.
Following administration of [14C] temsirolimus, excretion was predominantly via the faeces (78%), with renal elimination of active substance and metabolites accounting for 4.6% of the administered dose.
Установено е, че темсиролимус и сиролимус са субстрати на P- gp in vitro.
Temsirolimus and sirolimus were demonstrated to be substrates for P-gp in vitro.
Възможните ефекти от инхибирането на P- gp върху елиминирането на темсиролимус и сиролимус in vivo не са изследвани.
Possible effects of inhibition of P-gp on elimination of temsirolimus and sirolimus in vivo have not been investigated.
Специални популации Чернодробно увреждане Фармакокинетиката на темсиролимус и сиролимус не е изследвана при пациенти с чернодробно увреждане (вж. точки 4. 2 и 4. 4).
Special Populations Hepatic impairment Temsirolimus and sirolimus pharmacokinetics have not been investigated in patients with hepatic impairment (see sections 4.2 and 4.4).
Пол, тегло, раса, възраст Фармакокинетиката на темсиролимус и сиролимус не се повлиява значимо от пола или телесното тегло.
Gender, weight, race, age Temsirolimus and sirolimus pharmacokinetics are not significantly affected by gender or body weight.
13 Има фармакокинетични данни за темсиролимус и сиролимус при пациенти на възраст до 79 години.
Pharmacokinetic data on temsirolmus and sirolimus are available in patients up to age 79 years.
Педиатрична популация Фармакокинетиката на темсиролимус и сиролимус не е изследвана при деца.
Paediatric population Temsirolimus and sirolimus pharmacokinetics in the paediatric population have not been investigated.
Нежелани реакции, които не са наблюдавани при клинични проучвания, но са наблюдавани при животни при нива на експозиция, подобни или дори по- ниски от клиничните нива на експозиция и имат възможно значение за клиничната употреба, са както следва: вакуолизация на клетките на панкреасните острови (плъх), тестикуларна тубулна дегенерация (мишка, плъх и маймуна), лимфоидна атрофия (мишка, плъх и маймуна), възпаление на колона/ цекума с наличие на смесени клетки (маймуна) и пулмонална фосфолипидоза (плъх).
Adverse reactions not observed in clinical studies, but seen in animals at exposure levels similar to or even lower than clinical exposure levels and with possible relevance to clinical use, were as follows: pancreatic islet cell vacuolation (rat), testicular tubular degeneration (mouse, rat and monkey), lymphoid atrophy (mouse, rat and monkey), mixed cell inflammation of the colon/ caecum (monkey), and pulmonary phospholipidosis (rat).
При маймуни се наблюдава диария със смесеноклетъчно възпаление на цекума или колона, която е свързана с възпалителен отговор и може да се дължи на нарушаване на нормалната чревна флора.
13 Diarrhoea with mixed cell inflammation of the caecum or colon was observed in monkeys and was associated with an inflammatory response, and may have been due to a disruption of the normal intestinal flora.
При мишки, плъхове и маймуни се наблюдава общ възпалителен отговор, за който свидетелства повишеното ниво на фибриноген и неутрофили и/ или промени в серумните протеини, въпреки че в някои случаи тези клинично- патологични промени се отдават на кожно или чревно възпаление, както беше споменато по- горе.
General inflammatory responses, as indicated by increased fibrinogen and neutrophils, and/ or changes in serum protein, were observed in mice, rats, and monkeys, although in some cases these clinical pathology changes were attributed to skin or intestinal inflammation as noted above.
Съобщават се следните ефекти при мишки и/ или плъхове при проведените проучвания за карциногенност: гранулоцитна левкемия, лимфом, хепатоцелуларен аденом и карцином и тестикуларен аденом.
The following effects were reported in mice and/ or rats in the carcinogenicity studies conducted: granulocytic leukaemia, lymphoma, hepatocellular adenoma and carcinoma, and testicular adenoma.
Понижаване на теглото на тестисите и/ или хистологични лезии (напр. тубулна атрофия и тубулни гигантски клетки) се наблюдават при мишки, плъхове и маймуни.
Reductions in testicular weights and/ or histological lesions (e. g., tubular atrophy and tubular giant cells) were observed in mice, rats, and monkeys.