natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• SINGULAIR може да бъде и алтернативно лечение на това с инхалаторни кортикостероиди в ниски дози за пациенти на възраст от 2 до 5 години с лека персистираща астма без скорошна анамнеза за тежки астматични пристъпи, налагащи употреба на перорални кортикостероиди, и при които е доказано, че не могат да използват инхалаторни кортикостероиди (вж. точка 4. 2).
• SINGULAIR may also be an alternative treatment option to low-dose inhaled corticosteroids for 2 to 5 year old patients with mild persistent asthma who do not have a recent history of
• SINGULAIR е показан и при профилактиката на астма при пациенти на 2- годишна възраст или по- големи, при които преобладаващият компонент е предизвикан от физическо усилие бронхоспазъм.
• SINGULAIR is also indicated in the prophylaxis of asthma from 2 years of age and older in which the predominant component is exercise-induced bronchoconstriction.
Приложение I).
the CHMP has recommended the amendment of the Marketing Authorisation(s) for which the Summary of Product Characteristics, labelling and package leaflet are set out in Annex III for Singulair and associated names (see Annex I).
SINGULAIR 4 MG ГРАНУЛИ
SINGULAIR 4 mg granules
2. кАЧЕСТВЕН И КОЛИЧЕСТВЕН СЪСТАВ
QUALITATIVE AND QUANTITATIVE COMPOSITION
ЕДНО САШЕ ГРАНУЛИ СЪДЪРЖА МОНТЕЛУКАСТ НАТРИЙ (MONTELUKAST SODIUM), ЕКВИВАЛЕНТЕН НА 4 MG МОНТЕЛУКАСТ (MONTELUKAST).
One sachet of granules contains montelukast sodium, which is equivalent to 4 mg montelukast.
3. лЕКАРСТВЕНА ФОРМА
PHARMACEUTICAL FORM
SINGULAIR е показан за лечение на астма като допълнително лечение при тези пациенти на 6 месеца до 5 години с лека до средна по тежест астма, при които има недостатъчен контрол чрез инхалаторни кортикостероиди и при които кратко действащите β- агонисти "при нужда" не осигуряват достатъчен клиничен контрол на астмата.
SINGULAIR is indicated in the treatment of asthma as add-on therapy in those 6 months to 5 year old patients with mild to moderate persistent asthma who are inadequately controlled on inhaled corticosteroids and in whom “ as-needed” short acting β -agonists provide inadequate clinical control of asthma.
SINGULAIR може освен това да се използва като алтернативен избор на лечение на ниско дозирани инхалаторни кортикостероиди при пациенти на 2 до 5 години с лека персистираща астма, които нямат настояща анамнеза за сериозни пристъпи на астма, които изискват употреба на перорални кортикостероиди и които са показали, че не могат да използват инхалаторни кортикостероиди (вж. точка 4. 2).
SINGULAIR may also be an alternative treatment option to low-dose inhaled corticosteroids for 2 to 5 year old patients with mild persistent asthma who do not have a recent history of serious asthma attacks that required oral corticosteroid use, and who have demonstrated that they are not capable of using inhaled corticosteroids (see section 4.2).
Пациентите трябва да бъдат оценени за подобрение след 2 до 4 седмици лечение с монтелукаст натрий.
Patients should be evaluated after 2 to 4 weeks for response to montelukast treatment.
Лечението трябва да се прекрати, ако не се наблюдава подобрение..
Treatment should be discontinued if a lack of response is observed.
SINGULAIR 4 mg гранули не се препоръчва под 6 месечна възраст.
The SINGULAIR 4 mg granules formulation is not recommended below 6 months of age.
SINGULAIR гранули може да се дадат или директно в устата или да се смесят с пълна лъжица, студена или със стайна температура мека храна (напр. ябълкова каша, сладолед, моркови или ориз).
SINGULAIR granules can be administered either directly in the mouth, or mixed with a spoonful of cold or room temperature soft food (e. g., applesauce, ice cream, carrots and rice).
21 Ако са размесени с храна, SINGULAIR гранули не бива да се оставят за употреба по- късно.
If mixed with food, SINGULAIR granules must not be stored for future use.
Общи препоръки.
18 General recommendations.
Пациентите трябва да бъдат съветвани да продължават да приемат SINGULAIR дори ако симптомите на астма са под контрол, както и по време на периодите на влошаване на астмата.
Patients should be advised to continue taking SINGULAIR even if their asthma is under control, as well as during periods of worsening asthma.
Употребата на монтелукаст като алтернативен избор на лечение на ниско дозирани инхалаторни кортикостероиди при деца с лека персистираща астма трябва да се вземе предвид при пациенти, които нямат настояща анамнеза за сериозни пристъпи на астма, изискващи употребата на перорални кортикостероиди и които са показали, че не могат да използват инхалаторни кортикостероиди (вж. точка 4. 1).
The use of montelukast as an alternative treatment option to low-dose inhaled corticosteroids for children 2 to 5 years old with mild persistent asthma should only be considered for patients who do not have a recent history of serious asthma attacks that required oral corticosteroid use and who have demonstrated that they are not capable of using inhaled corticosteroids (see section 4.1).
Леката персистираща астма се дефинира като астматични симптоми по- често от веднъж седмично, но по- рядко от веднъж дневно, нощни симптоми по- често от два пъти месечно, но по- рядко от веднъж седмично, нормална функция на белите дробове между епизодите.
Mild persistent asthma is defined as asthma symptoms more than once a week but less that once a day, nocturnal symptoms more than twice a month but less than once a week, normal lung function between episodes.
SINGULAIR за профилактика на астма за пациенти от 2 до 5 годишна възраст, при които преобладаващ компонент е бронхоконстрикция, предизвикана от усилие При пациенти на възраст от 2 до 5 години бронхоконстрикцията, предизвикана от усилие може да е преобладаващ израз на персистираща астма това изисква лечение с инхалаторни кортикостероиди.
In 2 to 5 year old patients, exercise-induced bronchoconstriction may be the predominant manifestation of persistent asthma that requires treatment with inhaled corticosteroids.
При тези пациенти трябва да се направи оценка след 2 до 4 седмици след лечението с монтелукаст.
Patients should be evaluated after 2 to 4 weeks of treatment with montelukast.
Когато лечението със SINGULAIR се използва като допълваща терапия към инхалаторни кортикостероиди, SINGULAIR не трябва рязко да замести инхалаторните кортикостероиди (вж. точка 4. 4).
When treatment with SINGULAIR is used as add-on therapy to inhaled corticosteroids, SINGULAIR should not be abruptly substituted for inhaled corticosteroids (see section 4.4).
Налични са 10 mg филмирани таблетки за деца на 15 и повече години.
10 mg film-coated tablets are available for adults 15 years of age and older.
Налични са 5 mg таблетки за дъвчене за деца от 6 до 14 годишна възраст.
5 mg chewable tablets are available for paediatric patients 6 to 14 years of age.
Свръхчувствителност към активното вещество и някое от помощните вещества.
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients.
Диагнозата за персистираща астма при много малки деца (6 месеца- 2 години) трябва да е установена от педиатър или пулмолог.
The diagnosis of persistent asthma in very young children (6 months – 2 years) should be established by a paediatrician or pulmonologist.
22 Пациентите трябва да се съветват никога да не използват пероралния монтелукаст за лечение на остри астматични пристъпи и да имат на разположение тяхното обичайно животоспасяващо лекарство за тази цел в готовност.
Patients should be advised never to use oral montelukast to treat acute asthma attacks and to keep their usual appropriate rescue medication for this purpose readily available.
Ако настъпи остър пристъп, трябва да се използват бързодействащи инхалаторни β- агонисти.
If an acute attack occurs, a short-acting inhaled β -agonist should be used.
Пациентите трябва да потърсят лекарски съвет колкото може по- рано, ако те имат нужда от повече инхалации бързодействащ β- агонист от обикновено.
Patients should seek their doctors’ advice as soon as possible if they need more inhalations of short-acting β -agonists than usual.
В редки случаи, при пациенти на лечение с антиастматични средства, включително монтелукаст може да настъпи системна еозинофилия, понякога изявяваща се с клинични прояви на васкулит съответстващи на синдрома на Churg- Strauss, състояние, което често се лекува със системни кортикостероиди.
19 In rare cases, patients on therapy with anti-asthma agents including montelukast may present with systemic eosinophilia, sometimes presenting with clinical features of vasculitis consistent with Churg- Strauss syndrome, a condition which is often treated with systemic corticosteroid therapy.
Вероятността левкотриеновият рецепторен антагонист да е свързан с възникването на синдрома на Churg - Strauss не може нито да бъде изключен, нито доказан.
The possibility that leukotriene receptor antagonists may be associated with emergence of Churg-Strauss syndrome can neither be excluded nor established.
Лекарите трябва да внимават за появата на еозинофилия, васкулитен обрив, влошаване на белодробните симптоми, усложнения от страна на сърцето, и/ или невропатия при техните пациенти.
Physicians should be alert to eosinophilia, vasculitic rash, worsening pulmonary symptoms, cardiac complications, and/ or neuropathy presenting in their patients.
В клиничните изпитвания за лекарствени взаимодействия, препоръчваната клинична доза на монтелукаст няма клинично значими ефекти върху фармакокинетиката на следните лекарствени продукти: теофилин, преднизон, преднизолон, перорални контрацептиви (етинил естрадиол/ норетиндрон 35/ 1), терфенадин, дигоксин и варфарин.
In drug-interactions studies, the recommended clinical dose of montelukast did not have clinically important effects on the pharmacokinetics of the following medicinal products: theophylline, prednisone, prednisolone, oral contraceptives (ethinyl estradiol/ norethindrone 35/ 1), terfenadine, digoxin and warfarin.
Площта под кривата на плазмената концентрация (AUC) за монтелукаст намалява приблизително с 40% при лица с едновременно приложение на фенобарбитал.
The area under the plasma concentration curve (AUC) for montelukast was decreased approximately 40% in subjects with co-administration of phenobarbital.
Ето защо не се допуска, че montelukast променя метаболизма на лекарствени продукти, метаболизиращи и се от този ензим (например паклитаксел, розиглитазон, репаглинид).
Therefore, montelukast is not anticipated to markedly alter the metabolism of medicinal products metabolized by this enzyme (e. g., paclitaxel, rosiglitazone, and repaglinide.)
Проучванията върху животни не показват вредни ефекти във връзка с въздействието върху бременността и ембрионалното/ феталното развитие.
Animal studies do not indicate harmful effects with respect to effects on pregnancy or embryonal/ foetal development.
Ограничени данни от наличната база данни относно бременност не предполага непредвидена връзка между SINGULAIR и малформации (напр. дефекти на крайниците), които са били съобщавани рядко в световния постмаркетингов опит.
Limited data from available pregnancy databases do not suggest a causal relationship between SINGULAIR and malformations (i. e. limb defects) that have been rarely reported in worldwide post marketing experience.
23 SINGULAIR може да бъде използван по време на бременността само ако е несъмнено наложително.
SINGULAIR may be used during pregnancy only if it is considered to be clearly essential.
Проучвания при плъхове, показват, че монтелукаст се екскретира в млякото (вж. точка 5. 3).
Studies in rats have shown that montelukast is excreted in milk (see section 5.3).
Не се очаква монтелукаст да повлиява способността на пациентите да шофират автомобил или да работят с машини.
20 Montelukast is not expected to affect a patient’ s ability to drive a car or operate machinery.
Въпреки това, много редки случаи, единици са съобщавали за сънливост или замайване.
However, in very rare cases, individuals have reported drowsiness or dizziness.
Монтелукаст е оценяван в клинични изпитвания както следва: • 10 mg филмирани таблетки при приблизително 4000 възрастни пациенти на 15 и повече години • 5 mg таблетки за дъвчене при приблизително 1750 педиатрични пациенти на възраст от 6 до 14 години • 4 mg таблетки за дъвчене при 851 педиатрични пациенти на възраст от 2 до 5 години и • 4 mg гранули при 175 педиатрични пациенти на възраст от 6 месеца до 2 години
10 mg film-coated tablets in approximately 4000 adult patients 15 years of age and older 5 mg chewable tablets in approximately 1750 paediatric patients 6 to 14 years of age 4 mg chewable tablets in 851 paediatric patients 2 to 5 years of age, and 4 mg granules in 175 paediatric patients 6 months to 2 years of age.
Следните лекарство- свързани нежелани реакции са докладвани в клиничните изпитвания често (≥1/ 100, до < 1/ 10) при пациенти лекувани с монтелукаст и с по- голяма честота отколкото при пациентите лекувани с плацебо:
The following drug-related adverse reactions in clinical studies were reported commonly (≥ 1/ 100 to < 1/ 10) in patients treated with montelukast and at a greater incidence than in patients treated with placebo:
24 Класификация според телесна система
Paediatric Paediatric
Педиатрични Педиатрични пациенти пациенти
Patients
Педиатрични пациенти
Patients
15 и повече годишни
Paediatric
от 6 до 14 години (едно 8- седмично
15 years and
от
6 to 14 years
2 до 5 години (едно 12 -
2 to 5 years old
от
old
6 месеца до 2 години
6 months up to
(две 12 -
Body System
изпитване
older
седмично
8-week
(едно 6 -
(one 12-week
седмични
2 years old
n = 201)
Class
изпитване
(two 12-week
седмично
study; n=201)
изпитвания;
study; n=461)
(две 56- седмични
(one 6-week
n = 461)
studies; n=795)
изпитване
(two 56-week
n = 17)
(one 48-week study; n=278)
n = 175)
study; n=175)
изпитвания; n = 615)
studies; n=615)
(едно 48 - седмично
Nervous system
изпитване; n = 278) Нарушения на нервната система
disorders
главоболие главоболие
headache headache
хиперкинезия
hyperkinesia
Стомашно - чревни нарушения
Gastrointestina l disorders
Нарушения на кожата и подкожната тъкан
Skin and subcutaneous tissue disorders General disorders and administration site conditions
екзематозен дерматит, обрив
thirst
жажда
eczematous dermatitis, rash
Обобщено, 502 деца на възраст от 2 до 5 години са лекувани с монтелукаст за най- малко 3 месеца, 338 за 6 месеца или повече и 534 пациента за 12 месеца или повече.
Cumulatively, 502 paediatric patients 2 to 5 years of age were treated with montelukast for at least 3 months, 338 for 6 months or longer, and 534 patients for 12 months or longer.
Следните нежелани реакции са докладвани през пост- маркетинговия период:
Blood and lymphatic system disorders: increased bleeding tendency.
Нарушения на кръвта и лимфната система: повишена склонност към кървене.
21 Immune system disorders: hypersensitivity reactions including anaphylaxis, hepatic eosinophilic infiltration.
Нарушения на имунната система: реакции на свръхчувствителност включващи анафилаксия, еозинофилна инфилтрация на черния дроб.
Psychiatric disorders: dream abnormalities including nightmares, hallucinations, insomnia, psychomotor hyperactivity (including irritability, restlessness, agitation including aggressive behaviour, and tremor), depression, suicidal thinking and behaviour (suicidality) in very rare cases.
Нарушения на нервната система: замаяност, сънливост, парестезия / хипоестезия, гърчове.
Nervous system disorders: dizziness drowsiness, paraesthesia/ hypoesthesia, seizure.
25 Сърдечни нарушения: палпитации.
Cardiac disorders: palpitations.
Стомашно- чревни нарушения: диария, сухост в устата, диспепсия, гадене, повръщане.
Gastrointestinal disorders: diarrhoea, dry mouth, dyspepsia, nausea, vomiting.
Хепато- билиарни нарушения: увеличени нива на серумните трансаминази (АЛАТ, АСАТ), холестатичен хепатит. Нарушения на кожата и подкожната тъкан: ангиоедем, кръвонасядане, уртикария, сърбеж, обрив, еритема нодозум.
Skin and subcutaneous tissue disorders: angiooedema, bruising, urticaria, pruritus, rash, erythema nodosum.
Нарушения на мускулно- скелетната система и подкожната тъкан: артралгия, миалгия, включително мускулни крампи.
Musculoskeletal and connective tissue disorders: arthralgia, myalgia including muscle cramps.
Общи нарушения и ефекти на мястото на приложение: астения/ умора, неразположение, оток.
General disorders and administration site conditions: asthenia/ fatigue, malaise, oedema.
Докладвани са много рядко случаи на синдрома на Churg- Strauss (CSS) по време на лечението с монтелукаст при пациенти с астма (вж. точка 4. 4).
Very rare cases of Churg-Strauss Syndrome (CSS) have been reported during montelukast treatment in asthmatic patients (see section 4.4).
При проучвания за хронична астма, SINGULAIR е прилаган на възрастни пациенти в дози до 200 mg/ дневно в продължение на 22 седмици, а при краткосрочни проучвания - до 900 mg/ дневно за приблизително една седмица, без клинично значими нежелани реакции.
In chronic asthma studies, montelukast has been administered at doses up to 200 mg/ day to adult patients for 22 weeks and in short term studies, up to 900 mg/ day to patients for approximately one week without clinically important adverse experiences.
Те включват доклади за възрастни и деца с дози до 1000 mg (приблизително 61 mg/ kg при 42 месечна възраст).
These include reports in adults and children with a dose as high as 1000 mg (approximately 61 mg/ kg in a 42 month old child).
Най- често възниквалите нежелани реакции са в съответствие с профила на безопасност на монтелукаст и включват болка в корема, безсъние, жажда, главоболие, повръщане и психомоторна хиперактивност.
The most frequently occurring adverse experiences were consistent with the safety profile of montelukast and included abdominal pain, somnolence, thirst, headache, vomiting, and psychomotor hyperactivity.
Не е известно дали монтелукаст се диализира чрез перитонеална или хемодиализа.
It is not known whether montelukast is dialyzable by peritoneal- or hemo-dialysis.
Фармакологични данни
PHARMACOLOGICAL PROPERTIES
Антагонисти на левкотриеновия рецептор ATC- код:
Leukotriene receptor antagonist ATC-code:
R03D C03
R03D C03
Цистеинил- левкотриените (LTC4, LTD4, LTE4) са мощни възпалителни еикозаноиди, освобождавани от различни клетки, включително мастоцити и еозинофили.
The cysteinyl leukotrienes (LTC4, LTD4, LTE4) are potent inflammatory eicosanoids released from various cells including mast cells and eosinophils.
Тези важни про - астматични медиатори се свързват с цистеинил - левкотриенови (CysLT) рецептори, които се намират във въздухоносните пътища на човека и причиняват реакции на въздухоносните пътища, включващи бронхоконстрикция, лигавична секреция, съдова пропускливост и еозинофилно въвличане.
These important pro-asthmatic mediators bind to cysteinyl leukotriene receptors (CysLT) found in the human airway and cause airway actions, including bronchoconstriction, mucous secretion, vascular permeability, and eosinophil recruitment.
В клинични изпитвания, montelukast инхибира бронхоконстрикцията, дължаща се на инхалиран LTD4 при дози по- ниски от 5 mg.
In clinical studies, montelukast inhibits bronchoconstriction due to inhaled LTD4 at doses as low as 5 mg.
Бронходилатацията се наблюдава в рамките на 2 часа от пероралния прием.
Bronchodilation was observed within 2 hours of oral administration.
Бронходилатацията, предизвикана от β- агонисти е адитивна към тази предизвикана от монтелукаст.
The bronchodilation effect caused by a β -agonist was additive to that caused by montelukast.
Лечението с монтелукаст повлиява както ранната, така и късната фаза на бронхоконстрикцията, дължащ се на антигенен заплаха.
Treatment with montelukast inhibited both early- and late-phase bronchoconstriction due to antigen challenge.
26 В изпитвания при възрастни, монтелукаст, 10 mg веднъж дневно, сравнен с плацебо, показва значително подобрение в сутрешния ФЕО1 (10, 4% спрямо 2, 7% промяна спрямо изходните стойности), AM скорост на пиковия експираторен поток (PEFR) (24, 5 L/ min спрямо 3, 3 L/ min промяна спрямо изходните стойности) и значително понижава общата употреба на β- агонист (- 26, 1% спрямо - 4, 6% промяна спрямо изходните стойности).
22 In studies in adults, montelukast, 10 mg once daily, compared with placebo, demonstrated significant improvements in morning FEV1 (10.4% vs 2.7% change from baseline), AM peak expiratory flow rate (PEFR) (24.5 L/ min vs 3.3 L/ min change from baseline), and significant decrease in total β -agonist use (-26.1% vs -4.6% change from baseline).
Подобрението на докладвания брой от пациентите дневни и нощни астматични симптоми е значително по- добро спрямо плацебо.
Improvement in patient-reported daytime and nighttime asthma symptoms scores was significantly better than placebo.
Изпитвания при пациенти показват способността на монтелукаст да допълва клиничния ефект на инхалационния кортикостероид (% промяна спрямо изходните стойности за инхалационен беклометазон плюс монтелукаст срещу беклометазон, съответно за ФЕО1:
Studies in adults demonstrated the ability of montelukast to add to the clinical effect of inhaled corticosteroid (% change from baseline for inhaled beclomethasone plus montelukast vs beclomethasone, respectively for FEV1:
5, 43% спрямо 1, 04%; употреба на β- агонист: - 8, 70% спрямо 2, 64%).
5.43% vs 1.04%; β -agonist use: -8.70% vs 2.64%).
В сравнение с инхалационен беклометазон (200 µg два пъти дневно с устройство за впръскване), монтелукаст показва по - бърз начален отговор, въпреки че след 12- седмично изпитване, беклометазон постига по- висок среден клиничен отговор (% промяна спрямо изходните стойности за монтелукаст срещу beclomethasone, респективно за ФЕО1:
Compared with inhaled beclomethasone (200 µg twice daily with a spacer device), montelukast demonstrated a more rapid initial response, although over the 12-week study, beclomethasone provided a greater average treatment effect (% change from baseline for montelukast vs beclomethasone, respectively for FEV1:
7, 49% спрямо 13, 3%; употреба на β- агонист: - 28, 28% спрямо - 43, 89%).
7.49% vs 13.3%; β -agonist use: -28.28% vs -43.89%).
50% от пациентите лекувани с беклометазон постигат подобрение на ФЕО1 от приблизително 11% или повече от изходните докато приблизително 42% от пациентите лекувани с монтелукаст постигат същия отговор).
However, compared with beclomethasone, a high percentage of patients treated with montelukast achieved similar clinical responses (e. g., 50% of patients treated with beclomethasone achieved an improvement in FEV1 of approximately 11% or more over baseline while approximately 42% of patients treated with montelukast achieved the same response).
В 8- седмично изпитване при педиатрични пациенти от 6 до 14 годишна възраст, монтелукаст 5 mg веднъж дневно, сравнен с плацебо, значително подобрява респираторната функция (ФЕО1 8, 71% спрямо 4, 16% промяна спрямо изходните стойности; AM PEFR 27, 9 L/ min спрямо 17, 8 L/ min промяна спрямо изходните стойности) и намалява нуждата от използване на бета - агонисти при нужда (- 11, 7% спрямо + 8, 2% промяна спрямо изходните стойности).
In an 8-week study in paediatric patients 6 to 14 years of age, montelukast 5 mg once daily, compared with placebo, significantly improved respiratory function (FEV1 8.71% vs 4.16% change from baseline; AM PEFR 27.9 L/ min vs 17.8 L/ min change from baseline) and decreased "as-needed" β -agonist use (-11.7% vs +8.2% change from baseline).
В 12- месечно изпитване сравняващо ефикасността на монтелукаст спрямо инхалаторен флутиказон за контрол на астма при педиатрични пациенти от 6 to 14 годишна възраст с лека персистираща астма, монтелукаст не се представя по- лошо от флутиказон при увеличение на процента дни без лекарства за облекчаване на астмата (RFDs), първичен краен показател.
In a 12-month study comparing the efficacy of montelukast to inhaled fluticasone on asthma control in paediatric patients 6 to 14 years of age with mild persistent asthma, montelukast was non-inferior to fluticasone in increasing the percentage of asthma rescue-free days (RFDs), the primary endpoint.