natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Клинична ефикасност (с частичен или пълен отговор, вж. по- долу при Клиничен опит) е установена при Aspergillus spp., включително A. flavus, A. fumigatus, A. terreus, A. niger, A. nidulans, Candida spp., включително C. albicans, C. glabrata, C. krusei, C. parapsilosis и C. tropicalis и ограничен брой C. dubliniensis, C. inconspicua и C. guilliermondii, Scedosporium spp., включително S. apiospermum, S. prolificans и Fusarium spp.
Microbiology Clinical efficacy (with partial or complete response, see below under Clinical Experience) has been demonstrated for Aspergillus spp. including A. flavus, A. fumigatus, A. terreus, A. niger, A. nidulans, Candida spp., including C. albicans, C. glabrata, C. krusei, C. parapsilosis and C. tropicalis and limited numbers of C. dubliniensis, C. inconspicua, and C. guilliermondii, Scedosporium spp., including S. apiospermum, S. prolificans and Fusarium spp.
Други лекувани микотични инфекции (с често частичен или пълен отговор) включват изолирани случаи на инфекция с Alternaria spp., Blastomyces dermatidis, Blastoschizomyces capitatus, Cladosporium spp., Coccidioides immitis, Conidiobolus coronatus, Cryptococcus neoformans, Exserohilum rostratum, Exophiala spinifera, Fionsecaea pedrosoi, Madurella mycetomatis, Paecilomyces lilacinus, Penicillium spp., включително P. marneffei, Phialophora richardsiae, Scopulariopsis brevicaulis и Trichosporon spp., включително T. beigelii.
Other treated fungal infections (with often partial or complete response) included isolated cases of Alternaria spp., Blastomyces dermatitidis, Blastoschizomyces capitatus, Cladosporium spp., Coccidioides immitis, Conidiobolus coronatus, Cryptococcus neoformans, Exserohilum rostratum, Exophiala spinifera, Fonsecaea pedrosoi, Madurella mycetomatis, Paecilomyces lilacinus, Penicillium spp. including P. marneffei, Phialophora richardsiae, Scopulariopsis brevicaulis and Trichosporon spp. including T. beigelii infections.
In vitro активност срещу клинични изолати е наблюдавана за Acremonium spp., Alternaria spp., Bipolaris spp., Cladophialophora spp., Histoplasma capsulatum, като при повече от случаите е наблюдавано инхибиране при концентрации на вориконазол в границите от 0, 05 до 2 µg/ ml.
In vitro activity against clinical isolates has been observed for Acremonium spp., Alternaria spp., Bipolaris spp., Cladophialophora spp., Histoplasma capsulatum, with most strains being inhibited by concentrations of voriconazole in the range 0.05 to 2µg/ ml.
Беше демонстрирана in vitro активност срещу патогените Curvularia spp. и Sporothrix spp., но клиничната значимост е неизвестна.
Curvularia spp. and Sporothrix spp.
Пробите от гъбични култури и други специфични лабораторни изследвания (серологични, хистопатологични) трябва да бъдат взети преди започване на лечението с цел изолиране и идентифициране на причиняващите микроорганизми.
Specimens for fungal culture and other relevant laboratory studies (serology, histopathology) should be obtained prior to therapy to isolate and identify causative organisms.
Идентифицирани са клинични изолати с понижена чувствителност към вориконазол.
Clinical isolates with decreased susceptibility to voriconazole have been identified.
Независимо от това повишените минимални инхибиращи концентрации не винаги корелират с клиничен неуспех и при пациенти, инфектирани с микроорганизми, резистентни на други азоли, е наблюдаван клиничен успех.
However, elevated minimum inhibitory concentrations did not always correlate with clinical failure and clinical success has been observed in patients infected with organisms resistant to other azoles.
Поради усложненото състояние на пациентите, включени в клиничните проучвания, е трудно да бъде направена корелация между in vitro активност и клиничен резултат и все още предстои да бъдат установени границите на ефикасност на вориконазол.
Correlation of in vitro activity with clinical outcome is difficult owing to the complexity of the patients studied in clinical trials; breakpoints for voriconazole remain to be established.
В рандомизирано, многоцентрово открито проучване при 277 имунокомпрометирани пациенти, лекувани в продължение на 12 седмици, е установено, че първичното лечение на острата инвазивна аспергилоза с вориконазол е ефикасно и свързано с по- добра преживяемост спрямо конвенционалното лечение с амфотерицин B.
The efficacy and survival benefit of voriconazole versus conventional amphotericin B in the primary treatment of acute invasive aspergillosis was demonstrated in an open, randomised, multicentre study in 277 immunocompromised patients treated for 12 weeks.
Задоволителен цялостен отговор (пълно или частично обратно развитие на всички съответстващи на заболяването симптоми и белези и първоначално установени рентгенови/ бронхоскопски промени) е наблюдаван при 53% от лекуваните с вориконазол пациенти в сравнение с 31% от пациентите, лекувани с амфотирицин B.
A satisfactory global response (complete or partial resolution of all attributable symptoms signs, radiographic/ bronchoscopic abnormalities present at baseline) was seen in 53% of voriconazole-treated patients compared to 31% of patients treated with comparator.
Преживяемостта към 84- ия ден е статистически значимо по- висока при вориконазол, отколкото при сравнителното лечение, а по отношение на времето до настъпване на смъртта и времето до прекъсване на лечението поради прояви на токсичност, проучването показва клинична и статистически значима полза от вориконазол.
The 84-day survival rate for voriconazole was statistically significantly higher than that for the comparator and a clinically and statistically significant benefit was shown in favour of voriconazole for both time to death and time to discontinuation due to toxicity.
Това проучване потвърждава данните от по- ранно проспективно проучване, при което е наблюдаван положителен резултат при лица с рискови фактори за лоша прогноза, включително тези с реакция на отхвърляне на трансплантанта, и в частност при мозъчни инфекции (обикновено свързани с почти 100% смъртност).
This study confirmed findings from an earlier, prospectively designed study where there was a positive outcome in subjects with risk factors for a poor prognosis, including graft versus host disease, and, in particular, cerebral infections (normally associated with almost 100% mortality).
Кандидемия при пациенти без неутропения
Candidaemia in non-neutropenic patients The efficacy of voriconazole compared to the regimen of amphotericin B followed by fluconazole in the primary treatment of candidaemia was demonstrated in an open, comparative study.
Девет пациента в групата, лекувана с вориконазол и пет в групата, лекувана с амфотерицин B, последван от флуконазол, са имали микологично доказана инфекция на дълбоките тъкани.
Nine subjects in the voriconazole group and five in the amphotericin B followed by fluconazole group also had mycologically proven infection in deep tissue.
В първичния анализ успешният терапевтичен отговор (оценката е направена от Комисия за анализ на данните (Date Review Committee [DRC]) на сляпо спрямо изпитваното лекарство) се дефинира като обратно развитие/ подобрение на всички клинични белези и симптоми на инфекция с ерадикация на Candida от кръвта и инфектираните дълбоки тъкани 12 седмици след края на лечението.
In the primary analysis, successful response as assessed by a Data Review Committee (DRC) blinded to study medication was defined as resolution/ improvement in all clinical signs and symptoms of infection with eradication of Candida from blood and infected deep tissue sites at 12 weeks after the end of therapy (EOT).
При вторичния анализ, при който са използвани оценките на DRC в крайния срок, позволяващ оценка на резултатите (в края на лечението или 2, 6 или 12 седмици след края на лечението) вориконазол и терапевтичният режим, включващ амфотерицин B, последван от флуконазол, са показали терапевтичен успех при съответно 65% и 71% от пациентите.
In a secondary analysis, which utilised DRC assessments at the latest evaluable time point (EOT, or 2, 6, or 12 weeks after EOT) voriconazole and the regimen of amphotericin B followed by fluconazole had successful response rates of 65% and 71%, respectively.
Оценката на изследователя за успешен резултат във всеки от тези срокове е показана в следващата таблица.
The Investigator’ s assessment of successful outcome at each of these time points is shown in the following table.
18 Срок
16 Timepoint _
В края на лечението 2 седмици след края на лечението
EOT 2 weeks after EOT
178 (72%) 125 (50%)
178 (72%) 125 (50%)
88 (72%) 62 (51%)
88 (72%) 62 (51%)
104 (42%)
104 (42%)
55 (45%)
55 (45%)
51 (42%)
51 (42%)
Сериозни рефрактерни Candida инфекции Проучването включва 55 пациенти със сериозни рефрактерни системни Candida инфекции (включително кандидемия, дисеминирана и други инвазивни кандидози), при които проведеното антимикотично лечение, по- специално с флуконазол, е било неефективно.
Serious refractory Candida infections The study comprised 55 patients with serious refractory systemic Candida infections (including candidaemia, disseminated and other invasive candidiasis) where prior antifungal treatment, particularly with fluconazole, had been ineffective.
При флуконазол- резистентни щамове, непринадлежащи към C. аlbicans, успешен резултат е отчетен при 3/ 3 случая с C. krusei (пълен отговор) и при 6/ 8 случая с C. glabrata (5 с пълен отговор, 1 с частичен отговор) инфекции.
In fluconazole-resistant non albicans species, a successful outcome was seen in 3/ 3 C. krusei (complete responses) and 6/ 8 C. glabrata (5 complete, 1 partial response) infections.
Scedosporium и Fusarium инфекции Установено е, че вориконазол е ефективен срещу следните редки причинители на микоза:
Scedosporium and Fusarium infections Voriconazole was shown to be effective against the following rare fungal pathogens:
Scedosporium spp.:
Scedosporium spp.:
Prolificans инфекция.
Successful response to voriconazole therapy was seen in 16 (6 complete, 10 partial responses) of 28 patients with S. apiospermum and in 2 (both partial responses) of 7 patients with S. prolificans infection.
Fusarium spp.:
Fusarium spp.:
Освен това четирима пациенти с фузариоза са имали инфекция, причинена от няколко микроорганизма, при двама от тях е отчетен успешен резултат.
Four additional patients with fusariosis had an infection caused by several organisms; two of them had a successful outcome.
Продължителност на лечението В клинични проучвания 561 пациенти са лекувани с вориконазол за повече от 12 седмици, като 136 пациенти са получавали вориконазол над 6 месеца.
Duration of treatment In clinical trials, 561 patients received voriconazole therapy for greater than 12 weeks, with 136 patients receiving voriconazole for over 6 months.
Клиничен опит при педиатрични пациенти Лечение с вориконазол е провеждано при 61 педиатрични пациенти на възраст от 9 месеца до 15 години с доказана или вероятна инвазивна микотична инфекция.
Experience in paediatric patients Sixty one paediatric patients aged 9 months up to 15 years who had definite or probable invasive fungal infections, were treated with voriconazole.
Тази популация включва 34 пациенти на възраст от 2 до < 12 години и 20 пациенти на възраст 12- 15 години.
This population included 34 patients 2 to < 12 years old and 20 patients 12-15 years of age.
При мнозинството от тях (57/ 61) предшестващото антимикотично лечение е било неуспешно.
The majority (57/ 61) had failed previous antifungal therapies.
Терапевтичните проучвания включват 5 пациенти на възраст 12- 15 години, останалите пациенти са получили вориконазол в програми с милосърдна цел (compassionate use programs).
Therapeutic studies included 5 patients aged 12-15 years, the remaining patients received voriconazole in the compassionate use programmes.
Подлежащите заболявания при тези пациенти са били злокачествени хематологични заболявания и апластична анемия (27 пациенти) и хронична грануломатоза (14 пациенти).
Underlying diseases in these patients included haematological malignancies and aplastic anaemia (27 patients) and chronic granulomatous disease (14 patients).
Най - честата лекувана микотична инфекция е била аспергилоза (43/ 61; 70%).
The most commonly treated fungal infection was aspergillosis (43/ 61; 70%).
19 Клинични проучвания, изследващи влиянието върху QT- интервала Едно плацебо- контролирано, рандомизирано кръстосано проучване с единична доза е проведено с цел оценка на ефекта върху QT интервала при здрави доброволци с три перорални дозировки вориконазол и кетоконазол.
Clinical Studies Examining QT Interval A placebo-controlled, randomized, single-dose, crossover study to evaluate the effect on the QT interval of healthy volunteers was conducted with three oral doses of voriconazole and ketoconazole.
Плацебо- коригираното средно максимално удължаване на QTc спрямо изходната стойност след 800, 1200 и 1600 mg вориконазол е било съответно 5, 1, 4, 8 и 8, 2 msec, а след 800 mg кетоконазол – 7, 0 msec.
The placebo-adjusted mean maximum increases in QTc from baseline after 800, 1200 and 1600 mg of voriconazole were 5.1, 4.8, and 8.2 msec, respectively and 7.0 msec for ketoconazole 800 mg.
Нито един участник в която и да е група не е получил удължаване на QTc ≥60 msec спрямо изходната стойност.
No 17 subject in any group had an increase in QTc of ≥ 60 msec from baseline.
Основни фармакокинетични характеристики Фармакокинетиката на вориконазол е определена при здрави лица, специфични популации и пациенти.
General pharmacokinetic characteristics The pharmacokinetics of voriconazole have been characterised in healthy subjects, special populations and patients.
По време на перорално приложение на 200 mg или 300 mg два пъти дневно за 14 дни при пациенти с риск от аспергилоза (главно пациенти със злокачествени новообразувания на лимфната или хемопоетична тъкан), наблюдаваните фармакокинетични характеристики – бърза и значителна абсорция, кумулация и нелинейна фармакокинетика, съответстват на тези, наблюдавани при здрави индивиди.
During oral administration of 200 mg or 300 mg twice daily for 14 days in patients at risk of aspergillosis (mainly patients with malignant neoplasms of lymphatic or haematopoietic tissue), the observed pharmacokinetic characteristics of rapid and consistent absorption, accumulation and non- linear pharmacokinetics were in agreement with those observed in healthy subjects.
При повишаване на дозата се наблюдава по- голямо от пропорционалното нарастване на експозицията.
Greater than proportional increase in exposure is observed with increasing dose.
Изчислено е, че увеличаването на пероралната доза от 200 mg два пъти дневно на 300 mg два пъти дневно води до средно 2, 5- кратно повишение на експозицията (AUCτ).
It is estimated that, on average, increasing the oral dose from 200 mg twice daily to 300 mg twice daily leads to a 2.5-fold increase in exposure (AUCτ).
Без приложение на натоварваща доза натрупването се осъществява чрез многократно приложение два пъти дневно, при което стационарните плазмени концентрации на вориконазол за повечето лица се достигат към 6- ия ден.
Without the loading dose, accumulation occurs during twice daily multiple dosing with steady- state plasma voriconazole concentrations being achieved by day 6 in the majority of subjects.
Абсорбция След перорално приложение вориконазол се абсорбира почти напълно, като максимални плазмени концентрации (Cmax) се достигат 1- 2 часа след приложението.
Absorption Voriconazole is rapidly and almost completely absorbed following oral administration, with maximum plasma concentrations (Cmax) achieved 1-2 hours after dosing.
Разпределение Обемът на разпределение при стационарни концентрации на вориконазол се изчислява на 4, 6 l/ kg, което предполага екстензивно разпределение в тъканите.
Distribution The volume of distribution at steady state for voriconazole is estimated to be 4.6 l/ kg, suggesting extensive distribution into tissues.
Пробите от гръбначно- мозъчна течност на осем пациенти, включени в програми с милосърдна цел (compassionate use programs), са показали установими концентрации от вориконазол при всички пациенти.
Cerebrospinal fluid samples from eight patients in a compassionate programme showed detectable voriconazole concentrations in all patients.
Метаболизъм In vitro проучвания показват, че вориконазол се метаболизира от чернодробните цитохром Р450 изоензими CYP2C19, CYP2C9 и CYP3A4.
Metabolism In vitro studies showed that voriconazole is metabolised by the hepatic cytochrome P450 isoenzymes, CYP2C19, CYP2C9 and CYP3A4.
Например, очакванията са, че 15- 20% от азиатското население са лоши метаболизатори.
For example, 15-20% of Asian populations may be expected to be poor metabolisers.
При бялата и черна раса, честотата на лошите
For Caucasians and Blacks the prevalence of poor metabolisers is 35%.
Проучвания, проведени при здрави индивиди от бялата раса и Япония сочат, че лошите метаболизатори показват средно 4 пъти по- висока експозиция (AUCτ) на вориконазол, отколкото съответните им хомозиготни екстензивни метаболизатори.
Studies conducted in Caucasian and Japanese healthy subjects have shown that poor metabolisers have, on average, 4-fold higher voriconazole exposure (AUCτ) than their homozygous extensive metaboliser counterparts.
Лица, които са хетерозиготни екстензивни метаболизатори, показват средно 2 пъти по- висока експозиция на вориконазол, отколкото техните хомозиготни екстензивни метаболизатори.
Subjects who are heterozygous extensive metabolisers have on average 2- fold higher voriconazole exposure than their homozygous extensive metaboliser counterparts.
Основен метаболит на вориконазол е неговият N- оксид, който съставлява 72% от циркулиращите радиобелязани метаболити в плазмата.
The major metabolite of voriconazole is the N-oxide, which accounts for 72% of the circulating radiolabelled metabolites in plasma.
Екскреция Вориконазол се елиминира чрез чернодробен метаболизъм, като по- малко от 2% от приложената доза се екскретира в непроменен вид в урината.
Excretion Voriconazole is eliminated via hepatic metabolism with less than 2% of the dose excreted unchanged in the urine.
След приложение на радиобелязан вориконазол e приблизително 80% от радиоактивността се открива в урината при многократно интравенозно приложение, а 83% се откриват в урината при многократно перорално приложение.
18 is recovered in the urine after multiple intravenous dosing and 83% in the urine after multiple oral dosing.
И при перорално, и при интравенозно приложение повече (> 94%) от общата радиоактивност се екскретира през първите 96 часа.
The majority (> 94%) of the total radioactivity is excreted in the first 96 hours after both oral and intravenous dosing.
Фармакокинетични- фармакодинамични взаимодействия В 10 терапевтични проучвания средните стойности на средните и максималните плазмени концентрации при отделните участници в проучванията са били съответно 2425 ng/ ml (средно една четвърт в диапазон от 1193 до 4380 ng/ ml) и 3742 ng/ ml (средно една четвърт в диапазон от 2027 до 6302 ng/ ml).
Pharmacokinetic-Pharmacodynamic relationships In 10 therapeutic studies, the median for the average and maximum plasma concentrations in individual subjects across the studies was 2425 ng/ ml (inter-quartile range 1193 to 4380 ng/ ml) and 3742 ng/ ml (inter-quartile range 2027 to 6302 ng/ ml), respectively.
В терапевтичните проучвания не се установява положителна зависимост между средна, максимална или минимална плазмена концентрация и ефикасността на вориконазол.
A positive association between mean, maximum or minimum plasma voriconazole concentration and efficacy in therapeutic studies was not found.
Анализите на фармакокинетичните- фармакодинамични данни от клиничните проучвания разкриват положителна зависимост между плазмените концентрации на вориконазол и настъпилите отклонения в чернодробните функционални проби и зрителни нарушения.
Pharmacokinetic-Pharmacodynamic analyses of clinical trial data identified positive associations between plasma voriconazole concentrations and both liver function test abnormalities and visual disturbances.
Пол В едно проучване с многократно перорално приложение, стойностите на Сmax и AUCτ при здрави млади жени са били съответно с 83% и 113% по- високи, отколкото при здрави млади мъже (18- 45 години).
Pharmacokinetics in special patient groups Gender In an oral multiple dose study, Cmax and AUCτ for healthy young females were 83% and 113% higher, respectively, than in healthy young males (18-45 years).
Пациенти в старческа възраст В едно проучване с многократна перорална доза, стойностите на Сmax и AUCτ при здрави мъже в старческа възраст (≥65 години) са били съответно с 61% и 86% по- високи, отколкото при здрави млади мъже (18- 45 години).
Elderly In an oral multiple dose study Cmax and AUCτ in healthy elderly males (≥ 65 years) were 61% and 86% higher, respectively, than in healthy young males (18-45 years).
Липсват значими разлики между стойностите на Сmax и AUCτ при здрави жении в старческа възраст (≥ 65 години) и здрави млади жени (18- 45 години).
No significant differences in Cmax and AUCτ were observed between healthy elderly females (≥ 65 years) and healthy young females (18- 45 years).
21 В терапевтичните проучвания не е правено адаптиране на дозата въз основа на възрастта.
In the therapeutic studies no dosage adjustment was made on the basis of age.
Профилът на безопасност на вориконазол при млади и в старческа възраст пациенти е бил сходен и следователно адаптиране на дозата при пациенти в старческа възраст не е необходимо (вж. точка 4. 2).
The safety profile of voriconazole in young and elderly patients was similar and, therefore, no dosage adjustment is necessary for the elderly (see section 4.2).
Препоръчваната перорална доза при деца се базира на популационен фармакокинетичен анализ на данни, получени от 47 имунокомпрометирани педиатрични пациента на възраст от 2 до < 12 години, които са оценени във фармакокинетично проучване, изследващо многократни дози перорална суспензия от 4 и 6 mg/ kg два пъти дневно.
Paediatric The recommended oral dose in paediatrics is based on a population pharmacokinetic analysis of data obtained from 47 immunocompromised paediatric patients aged 2 to < 12 years old who were evaluated in a pharmacokinetic study examining multiple oral suspension doses of 4 and 6 mg/ kg twice daily.
Сравнение между педиатричните и тези при възрастни популационни фармакокинетични данни показва, че за да се постигне сравнима експозиция с тази, получена при възрастни след поддържаща доза от 200 mg два пъти дневно, се изисква 200 mg перорален разтвор два пъти дневно при деца, независимо от телесното тегло.
A comparison of the paediatric and adult population pharmacokinetic data indicated that in order to obtain comparable exposures to those obtained in adults following a maintenance dose of 200 mg twice daily, 200 mg of oral suspension twice daily is required in paediatric patients, independent of body weight.
При педиатричните пациенти има обща тенденция към ниска бионаличност при по- ниско телесно тегло и висока бионаличност при по- високо телесно тегло (доближавайки се до степента, демонстрирана при възрастни).
In paediatric patients there is a general trend towards low bioavailability at lower body weights and high bioavailability at higher body weights (approaching the extent demonstrated in adults).
Основано на популационния фармакокинетичен анализ не се налага адаптиране на дозата според възрастта или теглото при пациенти на възраст от 2 до < 12 години при дозов режим от 200 mg перорална суспензия дна пъти дневно.
Based on the population pharmacokinetic analysis, no dosage adjustment according to age or weight is warranted in patients aged 2 to < 12 years old at the 200 mg b. i. d. oral suspension dosing regimen.
Натоварваща доза не е показана при деца.
A loading dose is not indicated in paediatric patients.