natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В допълнително рандомизирано отворено изпитване (ЕSS100732) при пациенти, които не са лекувани антиретровирусно, фозампренавир (700 mg), приложен в комбинация с ниска доза ритонавир (100 mg) в дозов режим два пъти дневно, заедно с фиксирана дозова комбинация абакавир / ламивудин (600 mg / 300 mg) под формата на таблетка веднъж дневно, е показал ефикасност над 48 седмици, сравнима с лопинавир / ритонавир (400 mg / 100 mg), приложен два пъти дневно в комбинация с абакавир / ламивудин (600 mg / 300 mg веднъж дневно).
In a subsequent randomised open-label study (ESS100732) in antiretroviral naïve patients, fosamprenavir (700 mg) co-administered with low dose ritonavir (100 mg) in a twice daily regimen including abacavir / lamivudine (600 mg / 300 mg) fixed dose combination tablet once daily showed comparable efficacy over 48 weeks to lopinavir / ritonavir (400 mg / 100 mg) given twice daily in combination with abacavir / lamivudine (600 mg / 300 mg once daily).
Не е показан по- слаб ефект между фозампренавир, приложен в комбинация с ритонавир и лопинавир / ритонавир, въз основа на съотношенията на пациентите, достигащи плазмени HIV- 1 РНК нива < 400 копия/ ml за 48 седмици (първична крайна точка).
Non-inferiority was demonstrated between fosamprenavir co-administered with ritonavir and lopinavir / ritonavir based on the proportions of patients achieving plasma HIV-1 RNA levels < 400 copies/ ml at 48 weeks (primary endpoint).
В анализа на Времето на загуба на вирусологичен отговор (TLOVR) за ITT( E) популацията, съотношението на пациентите, достигащи < 400 копия/ ml е било 73% (315 / 434) в групата, приемаща фозампренавир с ритонавир, сравнено със 71% (317 / 444) при пациентите, приемащи лопинавир / ритонавир с 95% доверителен интервал на разликата [- 4, 84%; 7; 05%].
In the Time to loss of virological response (TLOVR) analysis for the ITT(E) population, the proportion of patients achieving < 400 copies/ ml was 73% (315 / 434) in the fosamprenavir with ritonavir group compared to 71% (317 / 444) of patients receiving lopinavir / ritonavir, with a 95% confidence interval of the difference of [-4,84%; 7; 05%].
Средната плазмена HIV- 1 РНК е намаляла с 3, 34 log 10копия/ ml и 3, 33 log10копия/ ml през Седмица 48 във фозампренавир с ритонавир и съответно лопинавир / ритонавир рамената.
The median plasma HIV-1 RNA had decreased by 3.34 log10 copies/ ml and 3.33 log10 copies/ ml at Week 48 in the fosamprenavir with ritonavir and lopinavir / ritonavir arms respectively.
Средното увеличение на броя на CD4 клетките е било 176 клетки/ mm3 в рамото фозампренавир с ритонавир и съответно 191 клетки / mm3 в рамото лопинавир / ритонавир през Седмица 48.
16 Median increase in CD4 cell count was 176 cells/ mm3 in the fosamprenavir with ritonavir arm and 191 cells/ mm3 in the lopinavir / ritonavir arm respectively by Week 48.
В рандомизирано отворено изпитване (APV30003) при пациенти, лекувани с протеазен инхибитор, с вирусен неуспех (два или по- малко протеазни инхибитора) комбинацията фозампренавир с ритонавир (700 / 100 mg два пъти дневно или 1 400 / 200 mg веднъж дневно) не е показала по- ниска ефикасност от лопинавир / ритонавир по отношение на вирусната супресия, измерена по средната площ под кривата минус изходната стойност (AAUCMB) за плазмената HIV- 1 РНК (RNA) след 48 седмици (основна цел).
In a randomised open-label study (APV30003) in protease inhibitor experienced patients with virological failure (less than or equal to two PIs) the fosamprenavir with ritonavir combination (700 / 100 mg twice daily or 1400 / 200 mg once daily) did not demonstrate non-inferiority to lopinavir / ritonavir with regard to viral suppression as measured by the average area under the curve minus baseline (AAUCMB) for plasma HIV-1 RNA over 48 weeks (the primary end point).
Както е уточнено по- долу, резултатите са били в полза на групата на лопинавир / ритонавир.
Results were in favour of the lopinavir / ritonavir arm as detailed below.
Всички пациенти в това изпитване са претърпели неуспех при предшестващо лечение с протеазен инхибитор (неуспехът се дефинира като плазмени нива на HIV- 1 РНК (RNA), които никога не са свалени до под 1 000 копия/ ml след най- малко 12 последователни седмици на лечение, или първоначална супресия на HIV- 1 РНК (RNA), която после се е върнала към
All patients in this study had failed treatment with a previous protease inhibitor regimen (defined as plasma HIV-1 RNA that never went below 1,000 copies/ ml after at least 12 consecutive weeks of therapy, or initial suppression of HIV-1 RNA which subsequently rebounded to ≥ 1,000 copies/ ml).
Въпреки това, само 65% от пациентите са приемали протеазен инхибитор при започване на изпитването.
However, only 65% of patients were receiving a PI based regimen at study entry.
Средната продължителност на предшестваща експозиция на NRTIs е била 257 седмици за пациентите, приемащи фозампренавир с ритонавир два пъти дневно (при 79% са прилагани ≥ 3 NRTIs в миналото) и 210 седмици за пациентите на лопинавир/ ритонавир (при 64% са прилагани ≥ 3 NRTIs в миналото).
The median durations of prior exposure to NRTIs were 257 weeks for patients receiving fosamprenavir with ritonavir twice daily (79% had ≥ 3 prior NRTIs) and 210 weeks for patients receiving lopinavir/ ritonavir (64% had ≥ 3 prior NRTIs).
Средната продължителност на предшестваща експозиция на протеазен инхибитор е била 149 седмици за пациентите, приемащи фозампренавир с ритонавир два пъти дневно (при 49% са прилагани ≥ 2 протеазни инхибитора в миналото) и 130 седмици за пациентите на лопинавир/ ритонавир (при 40% са прилагани ≥ 2 протеазни инхибитора в миналото).
The median durations of prior exposure to protease inhibitors were 149 weeks for patients receiving fosamprenavir with ritonavir twice daily (49% received ≥ 2 prior PIs) and 130 weeks for patients receiving lopinavir/ ritonavir (40% received ≥ 2 prior PIs).
Средните AAUCMBs (log10 c/ ml) при ITT (E) популацията (наблюдаван анализ) на 48- та седмица са описани в таблицата по- долу:
The mean AAUCMBs (log10 c/ ml) in the ITT (E) population (Observed analysis) at 48 weeks are described in the table below:
Стойности (log10 копия/ ml) на площта под кривата минус изходната стойност (AAUCMB) за плазмената HIV- 1 РНК (RNA) на седмица 48 според послойна рандомизация в изпитване APV30003 при ITT (E) популацията (наблюдаван анализ)
Plasma HIV-1 RNA Average Area Under the Curve Minus Baseline (AAUCMB) Values (log10 copies/ ml) at week 48 by Randomisation Strata in APV30003 ITT (E) Population (Observed Analysis)
анализ FPV/ RTV BID
Observed analysis Observed analysis FPV/ RTV BID LPV/ RTV BID
FPV/ RTV BID спрямо
Observed analysis Mean Diff.
1 000 – 10 000
Plasma HIV-1 RNA stratum 1000 – 10,000
Средно (n)
N=107 N=103 Mean (n) Mean (n)
LPV/ RTV BID
(97.5% CI) FPV/ RTV BID vs LPV/ RTV BID
копия/ ml > 10 000 – 100 000
copies/ ml > 10,000 – 100,000
- 1, 43 (43)
-1.53 (41) -1.43 (43)
- 0, 104 (- 0, 550, 0, 342)
-0.104 (-0.550, 0.342)
копия / ml
copies/ ml
- 1, 81 (46)
-1.59 (45) -1.81 (46)
0, 216 (- 0, 213, 0, 664)
0.216 (-0.213, 0.664)
> 100 000 копия / ml
> 100,000 copies/ ml
- 1, 38 (19)
-1.38 (19) -2.61 (14)
- 2, 61 (14)
1.232 (0.512, 1.952)
(0, 512, 1, 952) Обща популация
Total population
- 1, 53 (105)
-1.53 (105) -1.76 (103)
- 1, 76 (103)
0.244 (-0.047, 0.536)
0, 244
Key:
FPV/ RTV BID – Фозампренавир с ритонавир два пъти дневно, LPV/ RTV BID – лопинавир / ритонавир два пъти дневно
FPV/ RTV BID – Fosamprenavir with ritonavir twice daily, LPV/ RTV BID – Lopinavir / ritonavir twice daily
При оценка на броя пациенти, при които не се регистрира вирусно натоварване, приемащи съответно фозампренавир с ритонавир при режим на дозиране два пъти дневно и лопинавир / ритонавир, резултатите показват тенденция в полза на групата на лопинавир / ритонавир:
When considering the proportion of patients with undetectable viral load in the fosamprenavir with ritonavir twice daily dosing regimens and lopinavir / ritonavir arms respectively, results showed a trend in favour of the lopinavir / ritonavir arms:
58% спрямо 61% (плазмена HIV- 1 РНК (RNA) < 400 копия/ ml) или 46% спрямо 50% (плазмена HIV- 1 РНК (RNA) < 50 копия/ ml) на седмица 48 (вторична цел за ефикасност) в анализа на група за лечение (RD=F).
58% versus 61% (plasma HIV-1 RNA < 400 copies/ ml) or 46% versus 50% (plasma HIV-1 RNA < 50 copies/ ml) at Week 48 (secondary efficacy endpoint) in the intent to treat (RD=F) analysis.
При пациентите с високи изходни стойности на вирусно натоварване (> 100 000 копия/ ml) 7/ 14 (50%) пациенти в групата на лопинавир / ритонавир и 6/ 19 (32%) пациенти в групата на фозампренавир с ритонавир са били с плазмена HIV- 1 РНК (RNA) < 400 копия/ ml.
17 In patients with high viral load at baseline (> 100,000 copies/ ml) 7/ 14 (50%) patients in the lopinavir / ritonavir group and 6/ 19 (32%) patients in the fosamprenavir with ritonavir group had plasma HIV-1 RNA < 400 copies/ ml.
Схемите на прилагане на фозампренавир с ритонавир два пъти дневно и на лопинавир / ритонавир два пъти дневно са показали сходни имунологични подобрения за 48 седмици на лечение, измерено със средната промяна от изходния брой на CD4 + клетките (фозампренавир с ритонавир два пъти дневно:
The fosamprenavir with ritonavir twice daily regimen and the lopinavir / ritonavir twice daily regimen showed similar immunological improvements through 48 weeks of treatment as measured by median change from baseline in CD4 + cell count (fosamprenavir with ritonavir twice daily:
81 клетки/ mm3: лопинавир / ритонавир два пъти дневно:
81 cells/ mm3: lopinavir / ritonavir twice daily:
91 клетки/ mm3).
91 cells/ mm3).
19 Няма достатъчно данни, за да се препоръча употребата на фозампренавир с ритонавир при пациенти с интензивно предшестващо лечение.
There are insufficient data to recommend the use of fosamprenavir with ritonavir in heavily pre-treated patients.
Деца и подрастващи над шест годишна възраст
Children and adolescent patients above the age of six
Фозампренавир таблетки и перорална суспензия с ритонавир в комбинация с нуклеозидни инхибитори на обратната транскриптаза са проучвани при деца и подрастващи, които не са лекувани с протеазен инхибитор и при такива, които са лекувани.
Fosamprenavir tablets and oral suspension with ritonavir in combination with NRTIs have been evaluated in protease inhibitor naïve and experienced children and adolescent patients.
Ползата при тази възрастова група е установена основно в провеждащо се изпитване APV29005, отворено 48 седмично изпитване, оценяващо фармакокинетичните профили, безопасността и антивирусната активност на фозампренавир с ритонавир, приемани два пъти дневно от пациенти с HIV 1 на възраст от 2 до 18 години, които вече са лекувани или не с протеазен инхибитор.
The benefit in this age group has mainly been derived from the ongoing study, APV29005, an open label 48 week study evaluating the pharmacokinetic profiles, safety, and antiviral activity of fosamprenavir with ritonavir administered twice daily to HIV 1 protease inhibitor experienced and naive patients 2 to 18 years of age.
Резултатите по време на 24 седмичното лечение са представени по- долу.
Results through 24 weeks of treatment are provided below.
APV29005 включва 25 пациенти на възраст от 6 до 11 години (повечето от които, лекувани с фозампренавир / ритонавир 18/ 3 mg/ kg два пъти дневно или схемата на дозиране за таблетки при възрастни) и 29 пациенти на възраст от 12 до 18 години (повечето от които, лекувани със схемата на дозиране за таблетки при възрастни).
APV29005 enrolled 25 patients aged 6 to 11 (the majority of whom were treated with fosamprenavir / ritonavir 18/ 3 mg/ kg twice daily or the adult tablet regimen), and 29 patients aged 12 to 18 (the majority of whom were treated with the adult tablet regimen).
Общо, 27 (50%) не са били лекувани с протеазен инхибитор, 9 от които не са били лекувани с ART и 27 (50%) са били лекувани с протеазен инхибитор.
Overall, 27 (50%) were PI-naïve, 9 of whom were ART naïve, and 27 (50%) were PI-experienced.
Предшестващата експозиция на нуклеозиден инхибитор на обратната транскриптаза е била екстензивна със средна продължителност от 421 и съответно 389 седмици за пациентите, нелекувани с протеазен инхибитор и пациентите, лекувани с протеазен инхибитор.
Prior NRTI exposure was extensive, with median durations of 421 and 389 weeks for the PI naïve and experienced patients respectively.
Средната продължителност на предшестваща експозиция на протеазен инхибитор е била 239 седмици.
The median duration of prior PI exposure was 239 weeks.
Общо, включени пациенти със средна 4, 6 HIV- 1 РНК log10 копия/ ml (33% от които са имали изходен брой > 100 000 копия/ ml) и среден% CD4+ клетки от 18% (37% от които са имали% CD4+ от < 15% в началото).
Overall, patients enrolled with a median 4.6 HIV-1 RNA log10 copies/ ml (33% of whom had > 100,000 copies/ ml at baseline) and a median% CD4+ cell of 18% (37% of whom had% CD4+ of < 15% at baseline).
По време на 24 седмичното лечение, 70% (19/ 27) от пациентите, които не са лекувани с протеазен инхибитор и 56% (15/ 27) от пациентите, които са лекувани с протеазен инхибитор, са постигнали и са поддържали плазмена HIV 1 РНК < 400 копия/ ml (ITT( E), TLOVR).
Through 24 weeks of therapy, 70% (19/ 27) of protease inhibitor naive and 56% (15/ 27) of protease inhibitor experienced patients achieved and maintained a plasma HIV 1 RNA < 400 copies/ ml (ITT(E), TLOVR).
В ITT (E) популацията (Обзервационен анализ) в Седмица 24 средният% CD4+ клетъчен брой се е увеличил с 8% при пациентите, които на са лекувани с протеазен инхибитор и с 4% при пациентите, лекувани с протеазен инхибитор.
In the ITT(E) population (Observed analysis) at Week 24 the median% CD4+ cell counts increased by 8% in the PI-naïve subjects and 4% in the PI-experienced subjects.
Фармакокинетичните свойства на ампренавир след едновременно приложение на Telzir с ритонавир са оценени при здрави възрастни и при HIV- инфектирани пациенти, като между двете групи не са наблюдавани значителни разлики.
The pharmacokinetic properties of amprenavir following co-administration of Telzir with ritonavir have been evaluated in healthy adult subjects and HIV-infected patients and no substantial differences were observed between these two groups.
С Telzir перорална суспензия се постига 14% по- висока плазмена Cmax за ампренавир в сравнение с таблетките за перорално приложение.
Telzir tablet and oral suspension formulations, both given fasted, delivered equivalent plasma amprenavir AUC∞ values and the Telzir oral suspension formulation delivered a 14% higher plasma amprenavir Cmax as compared to the oral tablet formulation.
20 Резорбция
Absorption
След прием на еднократна доза фозампренавир, максимална плазмена концентрация на ампренавир се наблюдава приблизително два часа след приложението.
18 After single dose administration of fosamprenavir, amprenavir peak plasma concentrations are observed approximately 2 hours after administration.
Като цяло, стойностите на AUC на фозампренавир са по- малко от 1% oт тези при ампренавир.
Fosamprenavir AUC values are, in general, less than 1% of those observed for amprenavir.
След многократно перорално приложение на еквивалентни дози фозампренавир и ампренавир са наблюдавани сравними стойности за AUC на ампренавир; въпреки това, при приложение на фозампренавир, стойностите на Cmax са били по- ниски с приблизително 30%, а на Cmin са били по- високи с приблизително 28%.
After multiple dose oral administration of equivalent fosamprenavir and amprenavir doses, comparable amprenavir AUC values were observed; however, Cmax values were approximately 30% lower and Cmin values were approximately 28% higher with fosamprenavir.
След многократно перорално приложение на фозампренавир 700 mg с ритонавир 100 mg два пъти дневно, ампренавир се резорбира бързо, като геометрична средна (95% CI) равновесна максимална плазмена концентрация на ампренавир (Cmax) 6, 08 (5, 38- 6, 86) μg/ ml се достига приблизително 1, 5 (0, 75- 5, 0) часа след прилагане на дозата (tmax).
After multiple dose oral administration of fosamprenavir 700 mg with ritonavir 100 mg twice daily, amprenavir was rapidly absorbed with a geometric mean (95% CI) steady state peak plasma amprenavir concentration (Cmax) of 6.08 (5.38-6.86) µg/ ml occurring approximately 1.5 (0.75-5.0) hours after dosing (tmax).
Най- ниската равновесна плазмена концентрация на ампренавир (Cmin) е била 2, 12 (1, 77- 2, 54) μg/ ml, а AUC0- tau е била 39, 6 (34, 5– 45, 3) h* μg/ ml.
The mean steady state plasma amprenavir trough concentration (Cmin) was 2.12 (1.77-2.54) µg/ ml and AUC0-tau was 39.6 (34.5– 45.3) h*µg/ ml.
Прилагането на фозампренавир под формата на таблетки след хранене (стандартизирана храна с високо съдържание на мазнини:
Administration of the fosamprenavir tablet formulation in the fed state (standardised high fat meal:
967 kcal, 67 грама мазнини, 33 грама протеини, 58 грама въглехидрати) не е променило фармакокинетиката на плазмения ампренавир (Cmax, tmax или AUC0- ∞) в сравнение с прилагането на тази форма на гладно.
967 kcal, 67 grams fat, 33 grams protein, 58 grams carbohydrate) did not alter plasma amprenavir pharmacokinetics (Cmax, tmax or AUC0- ∞) compared to the administration of this formulation in the fasted state.
Реалният обем на разпределение на ампренавир след приложение на Telzir е приблизително 430 литра (6 l/ kg при прието за средно телесно тегло 70 kg), което предполага голям обем на разпределение със свободно навлизане на ампренавир в тъканите извън системното кръвообращение.
The apparent volume of distribution of amprenavir following administration of Telzir is approximately 430 l (6 l/ kg assuming a 70 kg body weight), suggesting a large volume of distribution, with penetration of amprenavir freely into tissues beyond the systemic circulation.
Тази стойност намалява с приблизително 40% при едновременно приложение на Telzir с ритонавир, което най- вероятно се дължи на повишаване на бионаличността на ампренавир.
This value is decreased by approximately 40% when Telzir is co-administered with ritonavir, most likely due to an increase in amprenavir bioavailability.
Ампренавир се свързва предимно с алфа- 1- киселинния гликопротеин (AAG) и с албумина, но има по- висок афинитет към AAG.
It is bound to the alpha-1- acid glycoprotein (AAG) and albumin, but has a higher affinity for AAG.
Навлизането на ампренавир в церебро- спиналната течност е пренебрежимо малко при хора.
CSF penetration of amprenavir is negligible in humans.
Установено е, че ампренавир навлиза в семенната течност, въпреки че концентрациите му в нея са по- ниски от плазмените.
Amprenavir appears to penetrate into semen, though semen concentrations are lower than plasma concentrations.
Ампренавир се метаболизира главно в черния дроб и се екскретира непроменен с урината в по- малко от 1%.
Amprenavir is primarily metabolised by the liver with less than 1% excreted unchanged in the urine.
21 CYP3А4 ензима, но в по- малка степен от ритонавир.
Amprenavir in addition is also an inhibitor of the CYP3A4 enzyme, although to a lesser extent than ritonavir.
Затова лекарствени продукти, които са индуктори, инхибитори или субстрати на ензима трябва да се прилагат с внимание, когато са предписани едновременно с Telzir с ритонавир (вж. точки 4. 3 и 4. 5).
Therefore medicinal products that are inducers, inhibitors or substrates of CYP3A4 must be used with caution when administered concurrently with Telzir with ritonavir (see sections 4.3 and 4.5).
След прилагане на Telzir елиминационният полуживот на ампренавир е 7, 7 часа.
Following administration of Telzir, the half-life of amprenavir is 7.7 hours.
Главният път за елиминиране на ампренавир е чрез чернодробния метаболизъм, като по- малко от 1% се екскретира непроменен в урината и ампренавир не се открива във фекалиите.
19 The primary route of elimination of amprenavir is via hepatic metabolism with less than 1% excreted unchanged in the urine and no detectable amprenavir in faeces.
Количеството метаболити в урината е около 14% от приложената доза ампренавир и около 75% във фекалиите.
Metabolites account for approximately 14% of the administered amprenavir dose in the urine, and approximately 75% in the faeces.
В сравнение с предишна популация от възрастни, приемащи фозампренавир / ритонавир 700 / 100 mg два пъти дневно, лицата на възраст от 12 до 18 години са имали с 20% по- ниска плазмена стойност на APV AUC (0- 24), с 23% по- ниска стойност на Cmax и с 20% по- ниска стойност на Cmin.
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily, 12 to 18 year old subjects had 20% lower plasma APV AUC(0- 24), 23% lower Cmax, and 20% lower Cmin values.
Децата на възраст от 6 до 11 години (n=9), приемащи фозампренавир / ритонавир 18 / 3 mg/ kg два пъти дневно, са имали с 26% по- висока стойност на AUC (0- 24) и сходни стойности на Cmax и Cmin в сравнение с предишна популация от възрастни, приемащи фозампренавир / ритонавир 700 / 100 mg два пъти дневно.
Children 6 to 11 years of age (n=9) receiving fosamprenavir / ritonavir 18 / 3 mg/ kg twice daily had 26% higher AUC(0-24) and similar Cmax and Cmin values when compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily.
В сравнение с предишна популация от възрастни, приемащи фозампренавир с ритонавир 700 mg / 100 mg два пъти дневно, подгрупа от пет деца на възраст от 6 до < 24 месеца, приемащи фозампренавир / ритонавир 45/ 7 mg/ kg два пъти дневно, са показали, че въпреки повишените от около 5- пъти дози на фозампренавир и ритонавир на база mg/ kg, плазмената стойност на AUC (0- τ) за ампренавир е била около 48% по- ниска, Сmax с 26% по- ниска и Сτ с 29% по- ниска при деца.
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily, a subset of five pediatric subjects ages 6 to < 24-months receiving fosamprenavir / ritonavir 45/ 7 mg/ kg twice daily demonstrated that despite an approximate 5-fold increase in fosamprenavir and ritonavir doses on a mg/ kg basis, plasma amprenavir AUC(0-τ) was approximately 48% lower, Cmax 26% lower, and Cτ 29% lower in the paediatric subjects.
Не може да се препоръча дозировка при много млади пациенти (деца < 2 годишна възраст) и не се препоръчва приложение на Telzir с ритонавир при тази популация (вж. точка 4. 2).
No dosing recommendations can be made for the very young (children < 2 years of age) and Telzir with ritonavir is not recommended for this patient population (see section 4.2).
Под 1% от терапевтичната доза ампренавир се екскретира непроменена в урината.
Less than 1% of the therapeutic dose of amprenavir is excreted unchanged in the urine.
22 Чернодробно увреждане
Hepatic impairment
При едно 14- дневно проучване с многократно приложение, при HIV- 1 инфектирани възрастни с леко, умерено или тежко чернодробно увреждане, получаващи фозампренавир с ритонавир, сравнени със съответните контролни лица с нормална чернодробна функция, е оценена плазмената фармакокинетика на ампренавир.
The plasma amprenavir pharmacokinetics were evaluated in a 14 day repeat-dose study in HIV-1 infected adult subjects with mild, moderate, or severe hepatic impairment receiving fosamprenavir with ritonavir compared to matched control subjects with normal hepatic function.