natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Пациенти в старческа възраст (≥65 години) Данните за употреба на Simulect при пациенти в старческа възраст са ограничени, но няма доказателства, че при пациентите в старческа възраст се налага употребата на дози, различни от тези при останалите възрастни пациенти.
Elderly (≥ 65 years) There are limited data available on the use of Simulect in the elderly, but there is no evidence that elderly patients require a different dosage from younger adult patients.
Начин на приложение Разтвореният Simulect може да бъде приложен под формата на интравенозна болус инжекция или като интравенозна инфузия за период от 20- 30 минути.
Method of administration Reconstituted Simulect can be administered as an intravenous bolus injection or as an intravenous infusion over 20– 30 minutes.
За информация относно приготвянето на разтвора, вижте точка 6. 6.
For information on reconstitution, see section 6.6.
Бременност и кърмене (вж. точка 4. 6).
Pregnancy and lactation (see section 4.6).
Свръхчувствителност Тежки, остро настъпили (по- малко от 24 часа) реакции на свръхчувствителност са наблюдавани при началното приложение на Simulect и при повторното приложение на последващия курс на терапия.
Hypersensitivity Severe acute (less than 24 hours) hypersensitivity reactions have been observed both on initial exposure to Simulect and on re-exposure to a subsequent course of therapy.
Те включват анфилактоиден тип реакции като уртикария, сърбеж, кихане, хипотония, тахикардия, диспнея, бронхоспазъм, белодробен оток и дихателна недостатъчност.
These included anaphylactoid-type reactions such as urticaria, pruritus, sneezing, hypotension, tachycardia, dyspnoea, bronchospasm, pulmonary oedema and respiratory failure.
Има редки съобщения за подобни реакции при пациенти, които получават Simulect (< 1/ 1 000 пациента).
There have been rare reports of such reactions in patients receiving Simulect (< 1/ 1,000 patients).
Има все повече доказателства за това, че една подгрупа от пациентите е изложена на повишен риск от развитие на реакции на свръхчувствителност Това са пациенти, при които след начално приложение на Simulect,
There is accumulating evidence that a subgroup of patients is at an increased risk of developing hypersensitivity reactions.
3 съпътстващата имуносупресия е прекратена предварително поради например несъстояла се трансплантация или ранна загуба на присадката.
These are patients in whom, following the initial administration of Simulect, the concomitant immunosuppression was discontinued prematurely due, for example, to abandoned transplantation or early loss of the graft.
Трансплантираните пациенти, които получават имуносупресивни терапевтични схеми, включващи комбинация със или без базиликсимаб, са с повишен риск от развитие на лимфопролиферативни заболявания (ЛПЗ) (като лимфом) и опортюнистични инфекции (като цитомегаловирусна инфекция, CMV).
In a pooled analysis of two
При проведения обобщен анализ на проучванията с продължителност пет години, не са установени разлики в честотата на злокачествените заболявания и ЛПЗ между имуносупресивни терапевтични схеми, включващи комбинация със или без базиликсимаб (вж. точка 4. 8).
3 five-year extension studies, no differences were found in the incidence of malignancies and LPDs between immunosuppressive regimens with or without combination of basiliximab (see section 4.8).
При клинични проучвания в допълнение към микроемулсионен циклоспорин, стероиди, азатиоприн и микофенолат мофетил при органна трансплантация рутинно се използват и други съпътстващи лекарствени продукти без да се наблюдава нарастване на честотата на нежеланите реакции.
In addition to ciclosporin for microemulsion, steroids, azathioprine and mycophenolate mofetil, other concomitant medications routinely administered in organ transplantation have been administered in clinical trials without any incremental adverse reactions.
Такива допълнителни лекарствени продукти са системните антивирусни, антибактериални и антимикотични продукти, аналгетиците, антихипертензивните лекарствени продукти като бета- блокерите или блокерите на калциевите канали и диуретиците.
These concomitant medications include systemic antiviral, antibacterial and antimycotic medications, analgesics, antihypertensive medications such as beta-blocking agents or calcium channel blockers, and diuretics.
Отговорите с образуване на човешки противомиши антитела (HAMA) се съобщават в клинично проучване на 172 пациента, лекувани с базиликсимаб, без да имат предиктивна стойност за клиничната толерантност.
Human antimurine antibody (HAMA) responses were reported in a clinical trial of 172 patients treated with basiliximab, without predictive value for clinical tolerability.
Честотата е била 2/ 138 при пациентите, които не са били изложени на въздействието на муромонаб- CD3 (ОКТ3), и 4/ 34 при пациентите, които са получили едновременно с това и муромонаб- CD3.
The incidence was 2/ 138 in patients not exposed to muromonab-CD3 (OKT3) and 4/ 34 in patients who received muromonab-CD3 concomitantly.
В оригиналните проучвания от фаза ІІІ по време на първите 3 месеца след трансплантацията, 14% от пациентите в групата на базиликсимаб и 27% от пациентите в плацебо групата са имали остър епизод на отхвърляне, лекуван с антитела (OKT 3 или антитимоцитен глобулин/ антилимфоцитен глобулин (ATG/ ALG)), без увеличаване на нежеланите реакции или инфекциите в групата на базиликсимаб в сравнение с плацебо групата.
In the original phase III studies during the first 3 months post-transplantation, 14% of patients in the basiliximab group and 27% of patients in the placebo group had an acute rejection episode treated with antibody therapy (OKT 3 or antithymocyte globulin/ antilymphocyte globulin (ATG/ ALG)), with no increase in adverse events or infections in the basiliximab group as compared to placebo.
Три клинични проучвания изследват употребата на базиликсимаб в комбинация с троен терапевтичен режим, включващ азатиоприн или микофенолат мофетил.
Three clinical trials have investigated basiliximab use in combination with a triple therapy regimen which included either azathioprine or mycophenolate mofetil.
Употребата на базиликсимаб в тройния терапевтичен режим, включващ азатиоприн или микофенолат мофетил не увеличава нежеланите реакции или инфекциите в групата на базиликсимаб в сравнение с плацебо групата (вж. точка 4. 8).
The use of basiliximab in a triple therapy regimen including azathioprine or mycophenolate mofetil did not increase adverse events or infections in the basiliximab group as compared to placebo (see section 4.8).
Simulect е противопоказан по време на бременност и кърмене (вж. точка 4. 3).
Simulect is contraindicated in pregnancy and lactation (see section 4.3).
4 Няма налични данни от хора или животни относно екскрецията на базиликсимаб в кърмата.
There is no animal or human data available concerning excretion of basiliximab into breast milk.
Базиликсимаб е изследван в четири рандомизирани, двойно- слепи, плацебо контролирани проучвания с пациенти с бъбречни трансплантации като средство за индукция в комбинация със следните имуносупресивни терапевтични схеми: микроемулсионен циклоспорин и кортикостероиди в две проучвания (346 и 380 пациенти), микроемулсионен циклоспорин, азатиоприн и кортикостероиди в едно проучване (340 пациенти) и микроемулсионен циклоспорин, микофенолат мофетил и кортикостероиди в друго проучване (123 пациенти).
Basiliximab has been tested in four randomised, double-blind, placebo-controlled studies in renal transplant recipients as an induction agent in combination with the following immunosuppressive regimens: ciclosporin for microemulsion and corticosteroids in two studies (346 and 380 patients), ciclosporin for microemulsion, azathioprine and corticosteroids in one study (340 patients), and ciclosporin for microemulsion, mycophenolate mofetil and corticosteroids in another study (123 patients).
Данните за безопасността при деца са получени от едно отворено фармакокинетично и фармакодинамично проучване при реципиенти с бъбречна трансплантация (41 пациенти).
Safety data in paediatric patients have been obtained from one open-label pharmacokinetic and pharmacodynamic study in renal transplant recipients (41 patients).
Честота на нежеланите реакции:
4 Incidence of adverse events:
В споменатите по- горе четири плацебо- контролирани проучвания, характерът на нежеланите реакции при 590 пациенти, лекувани с препоръчаните дози базиликсимаб, е сравним с този, наблюдаван при 595 пациенти, лекувани с плацебо.
In the above four placebo-controlled trials, the pattern of adverse events in 590 patients treated with the recommended dose of basiliximab was comparable to that observed in 595 patients treated with placebo.
Общата честота на свързаните с лечението нежелани реакции сред всички пациенти в отделните проучвания не се различава значително между групите на лечение с базиликсимаб (7, 1% - 40%) и плацебо (7, 6% - 39%).
The overall incidence of treatment-related adverse events among all patients in the individual studies was not significantly different between the basiliximab (7.1% - 40%) and the placebo (7.6% - 39%) treatment groups.
Възрастни Най- често съобщаваните (> 20%) реакции след двойна или тройна терапия в двете терапевтични групи (базиликсимаб спрямо плацебо) са запек, инфекции на пикочните пътища, болка, гадене, периферни отоци, повишено кръвно налягане, анемия, главоболие, хиперкалиемия, хиперхолестеролемия, постоперативни усложнения на раната, увеличаване на телесното тегло, повишаване на стойностите на креатинин в кръвта, хипофосфатемия, диария и инфекции на горните дихателни пътища.
Adult patients The most commonly reported (> 20%) events following dual or triple therapy in both treatment groups (basiliximab vs. placebo) were constipation, urinary tract infection, pain, nausea, peripheral oedema, hypertension, anaemia, headache, hyperkalaemia, hypercholesterolaemia, postoperative wound complication, weight increase, increase in blood creatinine, hypophosphataemia, diarrhoea and upper respiratory tract infection.
Деца Най- често съобщаваните (> 20%) реакции след двойна терапия в двете групи (< 35 kg спрямо ≥35 kg телесно тегло) са инфекции на пикочните пътища, хипертрихоза, ринит, пирексия, повишено кръвно налягане, инфекции на горните дихателни пътища, вирусни инфекции, сепсис и запек.
Paediatric patients The most commonly reported (> 20%) events following dual therapy in both (< 35 kg vs. ≥ 35 kg weight) cohorts were urinary tract infection, hypertrichosis, rhinitis, pyrexia, hypertension, upper respiratory tract infection, viral infection, sepsis and constipation.
Честота на злокачествените заболявания:
Incidence of malignant neoplasms:
Общата честота на злокачествените заболявания сред всички пациенти в отделните проучвания е сходна между групата на лечение с базиликсимаб и сравняваната терапевтична група.
The overall incidence of malignancies among all patients in the individual studies was similar between the basiliximab and the comparator treatment groups.
Като цяло лимфоми/ лимфопролиферативни заболявания се наблюдават при 0, 1% (1/ 701) от пациентите в групата на базиликсимаб в сравнение с 0, 3% (2/ 595) от пациентите, лекувани с плацебо, и при двете групи в комбинация с двойна или тройна имуносупресивна терапия.
Overall, lymphoma/ lymphoproliferative disease occurred in 0.1% (1/ 701) of patients in the basiliximab group compared with 0.3% (2/ 595) of patients receiving placebo, both in combination with dual and triple immunosuppressive therapy.
Други злокачествени заболявания са съобщават сред 1, 0% (7/ 701) от пациентите в групата на базиликсимаб в сравнение с 1, 2% (7/ 595) от пациентите в плацебо групата.
Other malignancies were reported among 1.0% (7/ 701) of patients in the basiliximab group compared with 1.2% (7/ 595) of placebo patients.
При проведения обобщен анализ на две проучвания с пет годишна продължителност, е установено, че честотата на ЛПЗ и рак е еднаква с базиликсимаб 7% (21/ 295) и плацебо 7% (21/ 291) (вж. точка 4. 4).
In a pooled analysis of two five- year extension studies, the incidence of LPDs and cancer was found to be equal with basiliximab 7% (21/ 295) and placebo 7% (21/ 291) (see section 4.4).
5 Честота на епизодите на инфекция:
Incidence of infectious episodes:
Общата честота и профилът на вирусните, бактериалните и гъбичните инфекции сред пациентите, лекувани с базиликсимаб или плацебо в комбинация с двойна и тройна имуносупресивна терапия, са сравними в групите.
The overall incidence and profile of viral, bacterial and fungal infections among patients treated with basiliximab or placebo in combination with dual and triple immunosuppressive therapy was comparable between the groups.
Общата честота на инфекциите е 75, 9% в групата на базиликсимаб и 75, 6% в групата на палцебо, като честотата на сериозните инфекции е съответно 26, 1% и 24, 8%.
The overall incidence of infections was 75.9% in the basiliximab group and 75.6% in the placebo group and the incidence of serious infections was 26.1% and 24.8%, respectively.
Честотата на CMV- инфекциите е сходна в двете групи (14, 6% спрямо 17, 3%), след двоен или троен терапевтичен режим (вж. точка 4. 4).
17.3%), following either dual or triple therapy regimen (see section 4.4).
Честотата и причините за смърт след двойна или тройна терапия са сходни в групите на базиликсимаб (2, 9%) и плацебо (2, 6%), като инфекциите са най- честа причина за смърт в двете терапевтични групи (базиликсимаб = 1, 3%, плацебо = 1, 4%).
The incidence and causes of deaths following dual or triple therapy were similar in basiliximab (2.9%) and placebo groups (2.6%), with the most common cause of deaths in both treatment groups being infections (basiliximab = 1.3%, placebo = 1.4%).
При обобщения анализ на две проучвания с пет годишна продължителност, честотата и причините за смърт се запазват сходни в двете терапевтични групи, (базиликсимаб 15%, плацебо 11%), като основната причина за смърт са заболяванията на сърцето (базиликсимаб 5%, плацебо 4%).
In a pooled analysis of two five-year extension studies the incidence and cause of death remained similar in both treatment groups, (basiliximab 15%, placebo 11%), the primary cause of death being cardiac-related disorders (basiliximab 5%, placebo 4%).
Постмаркетингови нежелани реакции По време на постмаркетинговия опит със Simulect се съобщава за свръхчувствителност/ анафилактоидни реакции, като обрив, уртикария, кихане, хрипове, бронхоспазъм, белодробен оток, сърдечна недостатъчност, дихателна недостатъчност и синдром на пропускливост на капилярите (вж. точка 4. 4), и синдром на освобождаване на цитокини.
Post-marketing adverse reactions Hypersensitivity/ anaphylactoid reactions such as rash, urticaria, sneezing, wheezing, bronchospasm, pulmonary oedema, cardiac failure, respiratory failure and capillary leak syndrome (see section 4.4), and cytokine release syndrome have been reported during post-marketing experience with Simulect.
Честотата им е неизвестна (от наличните данни не може да бъде направена оценка).
The frequency is not known (cannot be estimated from the available data).
В клинични проучвания базиликсимаб е прилаган на хора в единични дози до 60 mg и многократни дози до 150 mg за период от 24 дни без остри нежелани ефекти.
In clinical studies basiliximab has been administered to humans in single doses of up to 60 mg and multiple doses of up to 150 mg over 24 days with no acute undesirable effects.
За информация относно предклиничничните токсикологични данни вижте точка 5. 3.
For information on preclinical toxicology see section 5.3.
Инхибитори на интерлевкин, ATC код:
Interleukin inhibitors, ATC code:
L04AC02.
L04AC02.
Механизъм на действие Базиликсимаб е мише- човешко химерно моноклонално антитяло (IgG1κ), насочено срещу α - веригата на рецептора за интерлевкин- 2 (CD25 антиген), който се експресира по повърхността на Т- лимфоцитите в отговор на антигенно дразнене.
Mechanism of action Basiliximab is a murine/ human chimeric monoclonal antibody (IgG1 κ) that is directed against the interleukin-2 receptor α -chain (CD25 antigen), which is expressed on the surface of T-lymphocytes in response to antigenic challenge.
Базиликсимаб се свързва специфично с висок афинитет (стойност на KD 0, 1 nM) към CD25 антигена на активираните T- лимфоцити, експресиращи високо афинитетния рецептор за интерлевкин- 2 (IL- 2R), и по този начин предотвратява свързването на интерлевкин- 2, представляващо стартов сигнал за Т- клетъчната пролиферация при клетъчния имунен отговор, свързан с отхвърляне на присадката.
Basiliximab specifically binds with high affinity (KD-value 0.1 nM) to the CD25 antigen on activated T-lymphocytes expressing the high affinity interleukin-2 receptor (IL- 2R) and thereby prevents binding of interleukin-2, a critical signal for T-cell proliferation in the cellular immune response involved in allograft rejection.
Пълното и продължително блокиране на рецептора за интерлевкин- 2 се поддържа докато серумните нива на базиликсимаб надвишават 0, 2 μg/ ml (което трае обикновено до 4- 6 седмици след прилагане).
Complete and consistent blocking of the interleukin-2 receptor is maintained as long as serum basiliximab levels exceed 0.2 μ g/ ml (usually up to 4– 6 weeks after administration).
При спадане на концентрациите под това ниво, експресията на CD25 антигена се възвръща до нивата преди терапията за 1 до 2 седмици.
As concentrations fall below this level, expression of the CD25 antigen returns to pretherapy values within 1– 2 weeks.
Клинични проучвания Ефикасността на базиликсимаб при профилактика на отхвърляне на орган при de novo бъбречна трансплантация е показана в двойно- слепи, плацебо- контролирани проучвания.
Clinical studies The efficacy of basiliximab in prophylaxis of organ rejection in de novo renal transplantation has been demonstrated in double-blind placebo-controlled studies.
Резултатите от две пилотни 12- месечни многоцентрови проучвания (общо 722 пациенти), сравняващи базиликсимаб с плацебо, показват, че базиликсимаб, използван заедно с микроемулсионен циклоспорин и кортикостероиди, значително намалява честотата на епизодите на остра реакция на отхвърляне в рамките на 6 (31% спрямо 45%, p < 0, 001) и 12 (33% спрямо 48%, p < 0, 001) месеца след трансплантацията.
45%, p < 0.001) and 12 (33% vs.
Липсват значими разлики между пациентите, лекувани с 6 базиликсимаб и плацебо, по отношение преживяемостта на присадката след 6 и 12 месеца (на 12 месец 32 загуби на присадки при базиликсимаб (9%) и 37 загуби на присадки при плацебо (10%)).
There was no significant difference between basiliximab and placebo-treated patients in graft survival after 6 and 12 months (at 12 months 32 graft losses on basiliximab (9%) and 37 graft losses on placebo (10%)).
Честотата на острите епизоди на отхвърляне е значително по- ниска при пациентите, получаващи базиликсимаб и троен лекарствен имуносупресивен режим.
The incidence of acute rejection episode was substantially lower in patients receiving basiliximab and a triple drug immunosuppressive regimen.
Резултатите от две многоцентрови двойно- слепи проучвания, сравняващи базиликсимаб с плацебо (общо 463 пациенти), показват, че базиликсимаб значително намалява честотата на остри епизоди на отхвърляне в рамките на 6 месеца след трансплантацията, когато се използва заедно с микроемулсионен циклоспорин, кортикостероиди, и азатиоприн (21% спрямо 35%) или микофенолат мофетил (15% спрямо 27%).
35%) or mycophenolate mofetil (15% vs.
При обобщения анализ на две петгодишни открити проучвания (общо 586 пациенти) комбинираните нива на преживяемост на присадката и пациентите, не се различават статистически за групите на базиликсимаб и плацебо.
In a pooled analysis of two five-year open-label extension studies (586 patients total) the combined graft and patient survival rates were not statistically different for the basiliximab and placebo groups.
Продълженията на проучванията показват също, че пациентите, които имат остри епизоди на отхвърляне по време на първата година след трансплантацията, имат по- голям брой загуби на присадки и смъртни случаи за петгодишния период на проследяване в сравнение с пациентите, които нямат отхвърляне.
Extension studies also showed that patients who experienced an acute rejection episode during the first year after transplantation experienced more graft losses and deaths over the five-year follow-up period than patients who had no rejection.
Деца Базиликсимаб е използван заедно с микроемулсионен циклоспорин и стероиди при едно неконтролирано проучване при 41 деца реципиенти на de novo бъбречни транспланти.
Paediatrics Basiliximab was used concomitantly with ciclosporin for microemulsion and steroids in an uncontrolled study in 41 paediatric de novo renal transplant recipients.
Остри реакции на отхвърляне настъпват при 14, 6% от пациентите за 6 месеца след трансплантацията, и при 24, 3% за 12 месеца.
Acute rejection occurred in 14.6% of patients by 6 months post-transplantation, and in 24.3% by 12 months.
Като цяло профилът на нежеланите реакции е в съответствие с общия клиничен опит при популацията от пациенти в детска възраст с бъбречна трансплантация и с профила при контролираните трансплантационни проучвания при възрастни.
Overall the adverse event profile was consistent with general clinical experience in the paediatric renal transplantation population and with the profile in the controlled adult transplantation studies.
Имуногенност От 339 пациенти с бъбречна трансплантация, лекувани с базиликсимаб и изследвани за антиидиотипни антитела, 4 (1, 2%) развиват антиидиотипен антилялов отговор.
Immunogenicity Of 339 renal transplant patients treated with basiliximab and tested for anti-idiotype antibodies, 4 (1.2%) developed an anti-idiotype antibody response.
В клинично проучване с 172 пациенти, получаващи базиликсимаб, честотата на човешки антимиши антитела (HAMA) при бъбречно трансплантирани пациенти, лекувани с базиликсимаб, е 2/ 138 при пациентите, които не са изложени на въздействието на муромонаб- CD3, и 4/ 34 при пациентите, които получават едновременно и муромонаб- CD3.
In a clinical trial with 172 patients receiving basiliximab, the incidence of human antimurine antibody (HAMA) in renal transplantation patients treated with basiliximab was 2/ 138 in patients not exposed to muromonab-CD3 and 4/ 34 in patients who received muromonab-CD3 concomitantly.
Наличните клинични данни за използването на муромонаб- CD3 при пациенти, които са лекувани преди това с базиликсимаб, предполагат, че не е изключена възможността за последващо използване на муромонаб- CD3 или други миши анти- лимфоцитни лекарствени продукти.
The available clinical data on the use of muromonab- CD3 in patients previously treated with basiliximab suggest that subsequent use of muromonab-CD3 or other murine anti-lymphocytic antibody preparations is not precluded.
Възрастни Проведени са фармакокинетични прoучвания с прилагане на единични или многократни дози при възрастни пациенти, претърпели бъбречна трансплантация.
Adults Single-dose and multiple-dose pharmacokinetic studies have been conducted in adult patients undergoing kidney transplantation.
Пиковите серумни концентрации след интравенозна инфузия на 20 mg за 30 минути е 7, 1±5, 1 mg/ l.
Peak serum concentration following intravenous infusion of 20 mg over 30 minutes is 7.1±5.1 mg/ l.
Съществува пропорционално нарастване на Cmax и AUC от 20 mg до 60 mg, т. е. за изследвания обхват от единични дози.
There is a proportional increase in Cmax and AUC from 20 mg to 60 mg, the range of single-dose administrations tested.
Обемът на разпределение в стационарно състояние е 8, 6±4, 1 l.
The volume of distribution at steady state was 8.6±4.1 l.
In vitro проучванията, използващи човешки тъкани показват, че базиликсимаб се свързва единствено към активираните лимфоцити и макрофаги/ моноцити.
In vitro studies using human tissues indicate that basiliximab binds only to activated lymphocytes and macrophages/ monocytes.
Крайният полуживот е 7, 2±3, 2 дни.
The terminal half-life was 7.2±3.2 days.
Общият клирънс от организма е 41±19 ml/ час.
Total body clearance was 41±19 ml/ h.
7 Деца Фармакокинетиката на базиликсимаб е проучена при 39 деца с de novo бъбречни трансплантации.
Paediatrics The pharmacokinetics of basiliximab were assessed in 39 paediatric de novo renal transplantation patients.