natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Възрастни: съществува богат опит, относно профила на безопасност на Zerit с незабавно освобождаване, под формата на монотерапия или в комбинации.
Adults: extensive safety experience is available for Zerit used as monotherapy and in combination regimens.
Много от тежките нежелани лекарствени реакции при ставудин са в резултат на HIV инфекцията или са нежелани реакции на съпътстващите лечения.
Many of the serious undesirable effects with stavudine were consistent with the course of HIV infection or with the side effects of concomitant therapies.
Периферна невропатия: при проучвания на комбинирано лечение със Zerit и ламивудин плюс ефавиренц, честотата на поява на симптомите на периферна невропатия е била 19% (6% за умерена до тежка), като честотата на прекъсване на лечението поради невропатия е била 2%.
Peripheral neuropathy:
Дозо- зависима периферна невропатия е наблюдавана при проучване със Zerit, прилаган като монотерапия.
In combination studies of Zerit with lamivudine plus efavirenz, the frequency of peripheral neurologic symptoms was 19% (6% for moderate to severe) with a rate of discontinuation due to neuropathy of 2%.
4. 2 и 4. 4).
Dose-related peripheral neuropathy occurred in monotherapy trials with Zerit (see sections 4.2 and 4.4).
Обикновено се наблюдава изчезване на симптомите след редуциране на дозата или прекратяване на лечението.
The patients usually experienced resolution of symptoms after dose reduction or interruption.
Панкреатит: има данни за панкреатит, рядко фатален, при 2- 3% от пациентите на монотерапия в клинични проучвания (виж 4. 4).
Pancreatitis: pancreatitis, occasionally fatal, has been reported in up to 2-3% of patients enrolled in monotherapy clinical studies (see section 4.4).
Панкреатит е докладван при < 1% от пациентите при проучвания на комбинирано лечение със Zerit.
Pancreatitis was reported in < 1% of patients in combination therapy studies with Zerit.
4. 4).
Lactic acidosis: cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of nucleoside analogues (see section 4.4).
4. 4).
Hepatitis or liver failure, which was fatal in some cases, has been reported with the use of stavudine and with other nucleoside analogues (see section 4.4).
При пациенти с HIV, показали тежък имунодефицит при започване на комбинирана антиретровирусна терапия (KART), може да възникнае възпалителна реакция спрямо асимптоматични или остатъчни опортюнистични инфекции (виж т. 4. 4)
6 Immune reactivation syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Липодистрофия и метаболитни нарушения: комбинираната антиретровирусна терапия се свързва с преразпределяне на мастната тъкан (липодистрофия) при пациенти с HIV, включително загуба на периферна и лицева подкожна мастна тъкан, увеличаване обема на вътрекоремната и висцерална мастна тъкан, хипертрофия на млечната жлеза и натрупване на дорзо- цервикална мастна тъкан (бизонска гърбица).
Lipodystrophy and metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Комбинираната антиретровирусна терапия се свързва с метаболитни нарушения като напр. хипертриглицеридемия, хиперхолестеролемия, резистентност към инсулин, хипергликемия и хиперлактатемия (виж т. 4. 4.).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Остеонекроза: cъобщавани са случаи на остеонекроза, особено при пациенти с общоприети рискови фактори, напреднало HIV заболяване или продължителна експозиция на комбинирана антиретровирусна терапия (КАРТ).
Osteonecrosis: cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Честотата на долуизброените нежелани лекарствени реакции се определя както следва: много чести (≥ 1/ 10); чести (≥ 1/ 100, < 1/ 10); нечести (≥ 1/ 1, 000, < 1/ 100); редки (≥ 1/ 10, 000, < 1/ 1, 000);
The frequency of adverse reactions listed below is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000).
Нежеланите реакции в отделните категориии са представени в низходящ ред според тяхната тежест.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
Нежелани лекарствени реакции (умерени до тежки) са съобщени при 467 пациенти, лекувани с Zerit в комбинация с ламивудин и ефавиренц в две рандомизирани клинични проучвания и дългосрочно проследяване (общо проследяване: средно 56 седмици, вариращо до 119 седмици).
Undesirable effects (moderate to severe) were reported from 467 patients treated with Zerit in combination with lamivudine and efavirenz in two randomised clinical trials and an ongoing long-term follow-up study (total follow-up: median 56 weeks ranging up to 119 weeks).
Установени са следните нежелани реакции, счетени от изследователите като възможно свързани с изпитваното лечение:
The following undesirable effects considered possibly related to study regimen based on investigators’ attribution, have been identified:
Ендокринни нарушения:
uncommon: gynaecomastia
Нечести: гинекомастия Чести: диария, коремна болка, гадене, диспепсия Нечести: панкреатит, повръщане
common: diarrhoea, abdominal pain, nausea, dyspepsia uncommon: pancreatitis, vomiting
Чести: умора Нечести: астения
common: fatigue uncommon: asthenia
Хепато- билиарни нарушения
Hepatobiliary disorders:
Нечести: хепатит или жълтеница
uncommon: hepatitis or jaundice
Чести: липоатрофия *, липодистрофия Нечести: лактатна ацидоза (в някои случаи включваща слабост на двигателната мускулатура), анорексия
common: lipoatrophy, * lipodystrophy uncommon: lactic acidosis (in some cases involving motor weakness), anorexia
Нечести: артралгия, миалгия
uncommon: arthralgia, myalgia
Чести: периферни неврологични симптоми, включително периферна невропатия, парестезии и периферен неврит; замаянаст, абнормни сънища, главоболие безсъние; нарушено мислене, сънливост
common: peripheral neurologic symptoms including peripheral neuropathy, paresthesia, and peripheral neuritis; dizziness; abnormal dreams; headache, insomnia; abnormal thinking; somnolence
Чести: депресия Нечести: тревожност, емоционална лабилност
common: depression uncommon: anxiety, emotional lability
Чести: обрив, пруриту Нечести: уртикария
common: rash, pruritus uncommon: urticaria
* Липоатрофия е наблюдавана при дългосрочни проучвания на ставудин в комбинация с ламивудин и ефавиренц (обща продължителност на проследяването: средно 148 седмици, варираща до максимум 207 седмици).
7 *Lipoatrophy was observed in a long-term follow-up study of stavudine in combination with lamivudine and efavirenz (total follow-up: median 148 weeks ranging up to 207 weeks).
Честотата на прекъсване на лечението поради нежелани събития е 7% при пациентите, лекувани със Zerit.
Discontinuation due to undesirable events was 7% for the patients treated with Zerit.
Лабораторните промени, наблюдавани при тези две проучвания и провеждащото се наблюдение включват повишаване на ALT (> 5 x ULN) при 3%, AST (> 5 x ULN) при 3%, липаза (≥ 2. 1 ULN) при 3% от пациентите на лечение със Zerit.
Laboratory abnormalities reported in these two trials and an ongoing follow-up study included elevations of ALT (> 5 x ULN) in 3%, of AST (> 5 x ULN) in 3%, of lipase (≥ 2.1 ULN) in 3% of the patients in the Zerit group.
Неутропения (< 750 клетки/ mm3) е докладвана при 5%, тромбоцитопения (тромбоцити < 50, 000/ mm3) при 2% и анемия (хемоглобин < 8 g/ dl) при < 1% от пациентите приемащи Zerit.
Neutropenia (< 750 cells/ mm3) was reported in 5%, thrombocytopenia (platelets < 50,000/ mm3) in 2%, and low haemoglobin (< 8 g/ dl) in < 1% of patients receiving Zerit.
При тези проучвания макроцитоза не е подлагана на оценка, но в предишно проучване е установено, че е свързана с приемане на Zerit (MCV > 112 fl е настъпило при 30% от пациентите лекувани със Zerit.
Macrocytosis was not evaluated in these trials, but was found to be associated with Zerit in an earlier trial (MCV > 112 fl occurred in 30% of patients treated with Zerit).
Подрастващи, деца и кърмачета: нежеланите ефекти и сериозни лабораторни отклонения при педиатрични пациенти във възрастовата граница от новородени до подрастващи обикновено са същите по тип и честота като тези, които се наблюдават при възрастните.
Adolescents, children and infants: undesirable effects and serious laboratory abnormalities reported to occur in paediatric patients ranging in age from birth through adolescence who received stavudine in clinical studies were generally similar in type and frequency to those seen in adults.
По- рядко се наблюдава клинично значима периферна невропатия.
However, clinically significant peripheral neuropathy is less frequent.
8 което 105 деца на възраст от 3 месеца до 6 години са лекувани със Zerit 2 mg/ kg/ ден за период средно 6. 4 месеца; контролирано клинично изпитване, при което 185 новородени са били лекувани със Zerit 2 mg/ kg/ ден или самостоятелно или в комбинация с диданозин от раждането до 6- седмична възраст; и едно клинично изпитване, при което 8 новородени са лекувани със Zerit 2 mg/ kg/ ден в комбинация с диданозин и нелфинавир от раждането до 4- седмична възраст.
These studies include ACTG 240, where 105 paediatric patients ages 3 months to 6 years received Zerit 2 mg/ kg/ day for a median of 6.4 months; a controlled clinical trial where 185 newborns received Zerit 2 mg/ kg/ day either alone or in combination with didanosine from birth through 6 weeks of age; and a clinical trial where 8 newborns received Zerit 2 mg/ kg/ day in combination with didanosine and nelfinavir from birth through 4 weeks of age.
В проучване АІ455- 094 (виж също т. 4. 6), периодът на проследяване е ограничен само на шест месеца, което може да е недостатъчно, за да се получат дългосрочни данни за неврологичните нежелани реакции и митохондриална токсичност.
In study AI455-094 (see also section 4.6), the safety follow-up period was restricted to only six months, which may be insufficient to capture long-term data on neurological adverse events and mitochondrial toxicity.
Съответните лабораторни отклонения степен 3- 4 при 91 кърмачета лекувани със ставудин показват ниско ниво на неутрофили при 7%, нисък хемоглобин при 1%, повишаване на ALT при 1% и липса на липазни отклонения.
Relevant grade 3-4 laboratory abnormalities in the 91 stavudine treated infants were low neutrophils in 7%, low hemoglobin in 1%, ALT increase in 1% and no lipase abnormality.
Не са събирани данни за млечна киселина в серум.
Data on lactic acid in serum were not collected.
Отбелязана е, обаче, по- висока детска смъртност в групата на лечение със ставудин + диданозин (10%) в сравнение със ставудин (2%), диданозин (3%) или зидовудин (6%), с по- висок процент мъртвородени в групата на ставудин + диданозин.
There was, however, an increased infant mortality in the stavudine + didanosine (10%) treatment group compared to the stavudine (2%), didanosine (3%) or zidovudine (6%) groups, with a higher incidence of stillbirths in the stavudine + didanosine group.
Постмаркетингов опит:
Postmarketing
Съобщава се за следните събития, настъпили спонтанно по време на постмаркетинговия период:
The following events have been reported spontaneously during postmarketing experience:
Нарушения в кръвоносната и лимфна система:
Blood and lymphatic system disorders:
неизвестна честота: тромбоцитопения
Not known: thrombocytopenia
Нарушения на метаболизма и храненето:
Metabolic and nutrition disorders:
чести: асимптоматична хиперлактатемия неизвестна честота: лактатна ацидоза
Common: asymptomatic hyperlactatemia, Not known: lactic acidosis
неизвестна честота: чернодробна стеатоза, хепатит и чернодробна недостатъчност
Not known: liver failure, hepatitis and hepatic steatosis
неизвестна честота: моторна слабост (най - често свързана със симптоматична хиперлактатемия или синдром на лактатна ацидоза)
Not known: motor weakness (most often reported in the setting of symptomatic hyperlactatemia or lactic acidosis syndrome)
Митохондриална дисфункция: Прегледът на постмаркетингови данни за безопасност показва, че нежелани реакции, които сочат митохондриална дисфункция, са наблюдавани при новородени и кърмачета с експозиция на един или повече нуклеозидни аналози (виж също т. 4. 4).
Mitochondrial dysfunction: review of the postmarketing safety database shows that adverse events indicative of mitochondrial dysfunction have been reported in the neonate and infant population exposed to one or more nucleoside analogues (see also section 4.4).
Новородените и кърмачетата ≤ 3 месечна възраст са били HIV- отрицателни, а по- големите – с тенденция за HIV- положителни.
The HIV status for the newborns and infants ≤ 3 months of age was negative, for older infants it tended to be positive.
Профилът на нежелани реакции при новородените и кърмачетата ≤ 3 месечна възраст показва повишаване нивото на млечна киселина, неутропения, анемия, тромбоцитопения, повишаване на чернодробните трансаминази и повишаване нивото на липидите, в това число и хипертриглицеридемия.
The profile of the adverse events for newborns and infants ≤ 3 months of age showed increases in lactic acid levels, neutropenia, anaemia, thrombocytopenia, hepatic transaminase increases and increased lipids, including hypertriglyceridaemia.
Броят на по- големите деца е бил твърде малък, за да се правят обобщения.
The number of reports in older infants was too small to identify a pattern.
Средният хемодиализен клирънс на ставудин е 120 ml/ min.
The mean haemodialysis clearance of stavudine is 120 ml/ min.
Не е ясно дали ставудин се отделя чрез перитонеална диализа.
It is not known whether stavudine is removed by peritoneal dialysis.
Нуклеозиден инхибитор на обратната транскриптаза, ATC код:
Nucleoside reverse transcriptase inhibitor, ATC code:
J05AF04.
J05AF04
Ставудин, тимидинов аналог, е антивирусно средство с in vitro активност срещу HIV в човешките клетки.
Stavudine, a thymidine analogue, is an antiviral agent with in vitro activity against HIV in human cells.
Той се фосфорилира с помощта на клетъчните кинази до ставудин трифосфат, който инхибира HIV обратната транскриптаза чрез конкуриране с естествения субстрат тимидин трифосфат.
It is phosphorylated by cellular kinases to stavudine triphosphate which inhibits HIV reverse transcriptase by competing with the natural substrate, thymidine triphosphate.
Той инхибира и синтезата на вирусната ДНК, причинявайки прекъсване на ДНК веригата, поради липсата на 3 ’ - хидроксилна група, необходима за елонгацията на ДНК.
It also inhibits viral DNA synthesis by causing DNA chain termination due to a lack of the 3’ -hydroxyl group necessary for DNA elongation.
Клетъчната ДНК полимераза γ също е чувствителна на инхибиране от ставудин трифосфат, докато клетъчните полимерази α and β се инхибират при концентрации съответно 4, 000 и 40 пъти по- високи от необходимите за инхибиране на HIV обратната транскриптаза.
Cellular DNA polymerase γ is also sensitive to inhibition by stavudine triphosphate, while cellular polymerases α and β are inhibited at concentrations 4,000-fold and 40-fold higher, respectively, than that needed to inhibit HIV reverse transcriptase.
Лечението със ставудин може да селектира и/ или подържа мутации, свързани с резистентност към ставудин.
Stavudine treatment can select for and/ or maintain mutations associated with zidovudine resistance.
Изолатите, съдържащи тези мутации остават чувствителни към ставудин.
Isolates containing these mutations remain sensitive to stavudine.
Клиничната значимост на тези открития не е ясна.
The clinical relevance of these findings is unknown.
Активността на ставудин се повлиява от мулти- лекарствената резистентност, свързана с мутации, като Q151 M.
The activity of stavudine is affected by multi-drug resistance associated mutations such as Q151 M.
Понижение на чувствителността повече от 10 пъти към ставудин, е наблюдавано при някои видове с намалена чувствителност към зидовудин и ламивудин.
A more than 10-fold reduced sensitivity to stavudine has been reported for some strains with reduced sensitivity to zidovudine and lamivudine.
In vivo не са установени мутации, свързани с висока степен на специфична резистентност към ставудин.
No mutations associated with high degree resistance specifically to stavudine have been revealed in vivo.
Zerit с незабавно освобождаване е проучван в комбинация с други антиретровирусни средства, например диданозин, ламивудин, ритонавир, индинавир, саквинавир, ефавиренц и нелфинавир.
Zerit has been studied in combination with other antiretroviral agents, e. g. didanosine, lamivudine, ritonavir, indinavir, saquinavir, efavirenz, and nelfinavir.
Проучването AI455- 099 е било 48- седмици, рандомизирано, двойно- сляпо със Zerit (40 mg два пъти дневно), в комбинация с ламивудин (150 mg два пъти дневно) + ефавиренц (600 mg веднъж дневно), при 391 нелекувани пациенти, със среден брой на CD4 272 клетки/ mm3 (вариращ от 61 до 1, 215 клетки/ mm3) и среден брой на плазмените HIV- 1 РНК 4. 80 log10 копия/ ml (вариращ от 2. 6 до 5. 9 log 10 копия/ ml) в началото на лечението.
Study AI455-099 was a 48-week, randomised, double-blind study with Zerit (40 mg twice daily), in combination with lamivudine (150 mg twice daily) plus efavirenz (600 mg once daily), in 391 treatment-naive patients, with a median CD4 cell count of 272 cells/ mm3 (range 61 to 1,215 cells/ mm3) and a median plasma HIV-1 RNA of 4.80 log10 copies/ ml (range 2.6 to 5.9 log 10 copies/ ml) at baseline.
Пациентите са били предимно мъже (70%), като процента на представителите на не- бялата раса е бил 58%, а средната възраст 33 години (от 18 до 68 год.).
Patients were primarily males (70%) and non-white (58%) with a median age of 33 years (range 18 to 68 years).
Проучването AI455- 096 е било 48- седмици, рандомизирано, двойно- сляпо, със Zerit (40 mg два пъти дневно), в комбинация с ламивудин (150 mg два пъти дневно) + ефавиренц (600 mg веднъж дневно), при 76 нелекувани пациенти, сас среден брой на CD4 261 клетки/ mm3 (вариращ от 63 до 962 клетки/ mm3) и среден брой на плазмените HIV- 1 РНК 4. 63 log10 копия/ ml (вариращ от 3. 0 до 5. 9 log 10 копия/ ml) в началото на лечението.
Study AI455-096 was a 48-week, randomised, double-blind study with Zerit (40 mg twice daily), in combination with lamivudine (150 mg twice daily) plus efavirenz (600 mg once daily), in 76 treatment-naive patients, with a median CD4 cell count of 261 cells/ mm3 (range 63 to 962 cells/ mm3) and a median plasma HIV-1 RNA of 4.63 log10 copies/ ml (range 3.0 to 5.9 log10 copies/ ml) at baseline.
Пациентите са били предимно мъже (76%) и от бялата раса (66%), като средната възраст е била 34 години (от 22 до 67 год.).
Patients were primarily males (76%) and white (66%) with a median age of 34 years (range 22 to 67 years).
На таблицата са представени резултатите от проучванията AI455- 099 и AI455- 096:
9 The results of AI455-099 and AI455-096 are presented in the table below:
CD4 Средна промяна от изходните стойности
Percent of Percent of
AI455- 099 (48 седмици) в
HIV RNA
лечението (%)
CD4 Mean
лечението (%)
AI455-099 (48 weeks) b
(log10 копия/ ml)
patients with HIV patients with HIV Mean Change RNA < 400 RNA < 50 from Baseline copies/ ml copies/ ml (log10 Treatment Treatment copies/ ml) response (%)a response (%)a
(клетки/ mm3)
change from Baseline (cells/ mm3)
Zerit + ламивудин + ефавиренц (n = 391) AI455- 096 (48 седмици) в
Zerit + lamivudine + efavirenz (n = 391) AI455-096 (48 weeks) b
55
73 55 -2.83
+182
+182
Zerit незабавно освобождаване + ламивудин + ефавиренц (n = 76) a
Zerit + lamivudine + efavirenz (n = 76) a
38
66 38 -2.64
+195
+195
Процент пациенти с HIV РНК < 400 c/ ml или < 50 c/ ml, неотговарящи на нито един критерий за неуспех на лечението, включително появата на нова свързана със СПИН диагноза. в Тези проучвания са били проведeни за да се сравнят две различни лекарствени форми на Zerit.
Percent of patients who have HIV RNA < 400 c/ ml or < 50 c/ ml and do not meet any criteria for treatment failure including the occurrence of a new AIDS-defining diagnosis. b These studies were designed to compare two formulations of Zerit.
Представени са данните само за маркетираната лекарствена форма.
Only the data from the marketed formulation is presented.
4. 8 и 5. 2).
In adolescents, children and infants, use of stavudine is supported by evidence from adequate and well-controlled studies in adults with additional pharmacokinetic and safety data in paediatric patients (see also sections 4.8 and 5.2).
Абсолютната бионаличност е 86±18%.
Absorption: the absolute bioavailability is 86±18%.
След многократно перорално приложение на дози 0. 5- 0. 67 mg/ kg, е установена стойност на Cmax от 810±175 ng/ ml.
After multiple oral administration of 0.5-0.67 mg/ kg doses, a Cmax value of 810±175 ng/ ml was obtained.
Cmax и AUC се повишават пропорционално на дозите в следните граници: интравенозно 0. 0625- 0. 75 mg/ kg и перорално 0. 033- 4. 0 mg/ kg.
Cmax and AUC increased proportionally with dose in the dose ranges, intravenous 0.0625-0.75 mg/ kg, and oral 0.033-4.0 mg/ kg.
При осем пациенти получаващи 40mg два пъти дневно на гладно, равновесната AUC 0- 12h e била 1284±227 ng. h/ ml (18%) (mean±SD [% CV]), Cmax e била 536±146 ng/ ml (27%), a Cmix e била 9±8 ng/ ml (89%), Едно проучване с асимптоматични пациенти показва, че системната експозиция е същата, докато стойността на Cmax е по- ниска и Tmax е по- високо при прилагане на ставудин на гладно или след стандартна храна с високо мастно съдържание.
A study in asymptomatic patients demonstrated that systemic exposure is similar while Cmax is lower and Tmax is prolonged when stavudine is administered with a standardised, high-fat meal compared with fasting conditions.
Не е известна клиничната стойност на това.
The clinical significance of this is unknown.
Разпределение: обем на разпределение при равновесно състояние е 46 ± 21 l.
Distribution: the apparent volume of distribution at steady state is 46±21 l.
Не е възможно откриване на ставудин в цереброспиналната течност преди най- малко 2 часа след пероралното приложение.
It was not possible to detect stavudine in cerebrospinal fluid until at least 2 hours after oral administration.
Четири часа след приложението съотношението цереброспинална течност/ плазма е 0. 39 ± 0. 06.
Four hours after administration, the CSF/ plasma ratio was 0.39±0.06.
Не се наблюдава значително натрупване на ставудин при приложение на всеки 6, 8 или 12 часа.
No significant accumulation of stavudine is observed with repeated administration every 6, 8, or 12 hours.
Свързването на ставудин с плазмените белтъци е незначитено, за концентрации от 0. 01 до 11. 4 µg/ ml.
Binding of stavudine to serum proteins was negligible over the concentration range of 0.01 to 11.4 µg/ ml.
Ставудин се разпределя по равно между еритроцитите и плазмата.
Stavudine distributes equally between red blood cells and plasma.
Meтаболизъм: метаболизмът на ставудин не е проучен при хора.
Metabolism: the metabolism of stavudine has not been elucidated in humans.
Проучванията при маймуни показват, че около 50% се отделя в непроменен вид с урината, като основна част от остатъка се хидролизира до тимин и захар.
Studies in monkeys indicate that approximately 50% is excreted unchanged in the urine, most of the remainder is hydrolysed to thymine and sugar.
Отделяне: крайният елиминационен полуживот е 1. 3±0. 2 часа след единична доза и 1. 4±0. 2 часа след многократни дози, като не зависи от дозата.
Elimination: the terminal elimination half-life is 1.3±0.2 hours after a single dose, and 1.4±0.2 hours after multiple doses, and is independent of dose.