natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Не се препоръчва едновременното приложение на високи дози (> 200 mg/ ден) кетоконазол или итраконазол с Telzir с ритонавир.
When used with Telzir with ritonavir, high doses (> 200 mg/ day) of ketoconazole or itraconazole are not recommended.
Рифабутин: в сравнение с рифабутин, приложен самостоятелно (300 mg веднъж дневно), след едновременно приложение на по- ниски дози рифабутин (150 mg през ден) с фозампренавир 700 mg два пъти дневно с ритонавир 100 mg два пъти дневно, плазмената AUC (0- 48) на рифабутин не се променя, а Cmax се понижава с 14%.
Rifabutin: compared to rifabutin administered alone (300 mg once daily), plasma rifabutin AUC (0- 48) was unchanged and Cmax was decreased 14% following co-administration of reduced doses of rifabutin (150 mg every other day) with fosamprenavir 700 mg twice daily with ritonavir 100 mg twice daily.
Обаче, 25- O- дезацетилрифабутин AUC (0- 48) и Cmax се повишават съответно 11 пъти и 6- пъти, което може потенциално да доведе до увеличение на свързаните с рифабутин нежелани събития, особено увеит.
However, 25-O-desacetylrifabutin AUC (0-48) and Cmax were increased 11-fold and 6- fold respectively, which could potentially lead to an increase of rifabutin related adverse events, notably uveitis.
На базата на сравнение, правено в миналото, изглежда че рифабутин не намалява експозицията на ампренавир.
Based on historical comparison, rifabutin did not appear to reduce amprenavir exposure.
150 mg през ден) при едновременното му прилагане с Telzir с ритонавир.
On the basis of these data, a 75% reduction of the standard rifabutin dose (i. e. to 150 mg every other day) is recommended when administered with Telzir with ritonavir.
Може да се наложи и допълнително намаляване на дозата.
Further dose reduction may be necessary.
Други лекарствени продукти
8 Other medicinal products
Лекарствени продукти, които могат да намалят плазмените концентрации на ампренавир при едновременното им приложение с Telzir
Medicinal products that may reduce plasma amprenavir concentrations when co-administered with Telzir
Антиацидни лекарства, хистамин H2 рецепторни антагонисти и инхибитори на протонната помпа: не е необходима промяна на дозата за който и да е от тези лекарствени продукти, когато антиацидни лекарства, инхибитори на протонната помпа или хистамин H2 рецепторни антагонисти се прилагат едновременно с фозампренавир.
Antacids, Histamine H2 receptor antagonist and Proton-Pump inhibitors: no dose adjustment for any of the respective medicinal products is considered necessary when antacids, proton-pump inhibitors or histamine H2 receptor antagonists are administered concomitantly with fosamprenavir.
AUC и Cmax на ампренавир са намалели съответно с 18% и 35%, докато Cmin (C12h) е останал сравним при едновременен прием на еднократна доза от 1 400 mg фозампренавир с еднократна доза от 30 ml антиацидна суспензия (еквивалентна на 3, 6 грама алуминиев хидроксид и 1, 8 грама магнезиев хидроксид).
The AUC and Cmax of amprenavir were decreased by 18% and 35% respectively, whilst the Cmin (C12h) was comparable, when a single 1400 mg dose of fosamprenavir was co-administered with a single 30 ml dose of antacid suspension (equivalent to 3.6 grams aluminium hydroxide and 1.8 grams magnesium hydroxide).
Серумните нива на ампренавир могат да се намалят от едновременен прием с хистамин H2 рецепторни антагонисти (например ранитидин и симетидин).
Serum levels of amprenavir can be reduced by concomitant use of histamine H2 receptor antagonists (for example ranitidine and cimetidine).
Едновременното прилагане на ранитидин (300 mg еднократна доза) с фозампренавир (1 400 mg еднократна доза) е намалило плазмената AUC на ампренавир с 30% и Cmax с 51%.
Concurrent administration of ranitidine (300 mg single dose) with fosamprenavir (1400 mg single dose) decreased plasma amprenavir AUC by 30% and Cmax by 51%.
Въпреки това, в Cmin (C12h) на ампренавир не е наблюдавана промяна.
There was, however, no change observed in the amprenavir Cmin (C12h).
Антиконвулсивни активни вещества:
Anticonvulsant active substances:
Когато фозампренавир (700 mg два пъти дневно) и ритонавир (100 mg два пъти дневно) се прилагат едновременно с фенитоин (300 mg веднъж дневно) AUC и Cmin на ампренавир се повишават съответно с 20% и 19%, а Cmax не се променя.
The AUC and Cmin of amprenavir were increased by 20% and 19% respectively, with Cmax unchanged when fosamprenavir (700 mg twice daily) plus ritonavir (100 mg twice daily) was given concomitantly with phenytoin (300 mg once daily).
9 AUC, Cmax и Cmin на фенитоин намаляват съответно с 22%, 20% и 29%.
The AUC, Cmax and Cmin of phenytoin were decreased by 22%, 20% and 29% respectively.
Затова ако фозампренавир и ритонавир се прилагат в комбинация с фенитоин, не се налага промяна в схемата на дозиране на фозампренавир и ритонавир.
Therefore, if fosamprenavir plus ritonavir is given in combination with phenytoin, no change to the fosamprenavir plus ritonavir dosage regimen is required.
Препоръчва се, обаче, плазмените концентрации на фенитоин да бъдат проследявани и дозата на фенитоин да се повишава съответно.
However, it is recommended that phenytoin plasma concentrations be monitored and phenytoin dose increased as appropriate.
Едновременното приложение на други антиконвулсивни активни вещества, известни като ензимни индуктори (фенобарбитал, карбамазепин) не е проучвано, но може да доведе до понижаване на плазмените концентрации на ампренавир.
Concomitant administration of other anticonvulsant agents known to be enzymatic inducers (e. g. phenobarbital, carbamazepine) has not been studied but may lead to a decrease in the plasma concentrations of amprenavir.
Тези комбинации трябва да се прилагат внимателно.
These combinations should be used with caution.
Лекарствени продукти, чиито плазмени нива могат да се повишат при едновременно прилагане с Telzir
Medicinal products whose plasma levels may be increased when co-administered with Telzir
Други лекарствени продукти с тесен терапевтичен прозорец: някои вещества (напр. лидокаин (прилаган по системен път) и халофантрин), прилагани с Telzir, могат да причинят сериозни нежелани реакции.
Other medicinal products with a narrow therapeutic window: some substances (e. g. lidocaine (by systemic route) and halofantrine) given with Telzir may cause serious adverse reactions.
Не се препоръчва едновременното приложение.
Concomitant use is not recommended.
Лекарствени продукти за лечение на еректилна дисфункция: не се препоръчва едновременна употреба.
Erectile dysfunction medicinal products: concomitant use is not recommended.
Въз основа на данни за ритонавир и други протеазни инхибитори се очаква значително повишаване на плазмените концентрации на PDE5 инхибиторите (напр. силденафил и варденафил) при едновременното им приемане с Telzir с ритонавир и може да доведе до повишаване на свързаните с PDE5 инхибиторите нежелани реакции, вкл. хипотония, промени в зрението и приапизъм.
Based on data for ritonavir and other protease inhibitors, plasma concentrations of PDE5 inhibitors (e. g. sildenafil and vardenafil) are expected to substantially increase when co-administered with Telzir with ritonavir and may result in an increase in PDE5 inhibitor associated adverse reactions, including hypotension, visual changes and priapism.
Флутиказон пропионат (взаимодействие с ритонавир): в клинично изпитване, при което ритонавир 100 mg капсули два пъти дневно е бил приложен едновременно с 50 µg флутиказон пропионат интраназално (4 пъти дневно) за 7 дни при здрави индивиди, плазмените нива на флутиказон пропионат са се повишили значимо, докато същинските нива на кортизола са се понижили с приблизително 86% (при 90% интервал на доверителност 82- 89%).
Fluticasone propionate (interaction with ritonavir): in a clinical study where ritonavir 100 mg capsules bid were co-administered with 50 µg intranasal fluticasone propionate (4 times daily) for 7 days in healthy subjects, the fluticasone propionate plasma levels increased significantly, whereas the intrinsic cortisol levels decreased by approximately 86% (90% confidence interval 82-89%).
При пациенти, приемащи ритонавир и флутиказон пропионат инхалаторно или интраназално, има съобщения за поява на системни кортикостероидни ефекти, включително синдром на Къшинг и подтискане на надбъбречните жлези; това може да се появи и при други кортикостероиди, които се метаболизират по пътя на P450 3A, напр. будезонид.
Systemic corticosteroid effects including Cushing’ s syndrome and adrenal suppression have been reported in patients receiving ritonavir and inhaled or intranasally administered fluticasone propionate; this could also occur with other corticosteroids metabolised via the P450 3A pathway e. g. budesonide.
Следователно, едновременното прилагане на Telzir с ритонавир и тези глюкокортикоиди не се препоръчва, освен ако възможните ползи от лечението не преобладават над риска от системни кортикостероидни ефекти (вж. точка 4. 4).
Consequently, concomitant administration of Telzir with ritonavir and these glucocorticoids is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects (see section 4.4).
Трябва да се обмисли намаляване на дозата на глюкокортикостероида със строго проследяване на местните и системни ефекти или преминаване към кортикостероид, който не е субстрат на CYP3A4 (напр. беклометазон).
A dose reduction of the glucocorticoid should be considered with close monitoring of local and systemic effects or a switch to a glucocorticoid, which is not a substrate for CYP3A4 (e. g. beclomethasone).
Освен това, в случай на преустановяване приема на глюкокортикостероиди може да се наложи прогресивно намаляване на дозата за по - продължителен период от време.
Moreover, in case of withdrawal of glucocorticoids progressive dose reduction may have to be
Все още не са известни ефектите при системна експозиция на високи дози флутиказон върху плазмените нива на ритонавир.
The effects of high fluticasone systemic exposure on ritonavir plasma levels is yet unknown.
HMG- CoA редуктазни инхибитори: при показания за лечение с HMG- CoA редуктазен инхибитор се препоръчват правастатин или флувастатин, тъй като техният метаболизъм не зависи от CYP3A4 и не се очакват взаимодействия с протеазните инхибитори.
HMG-CoA reductase inhibitors: if treatment with a HMG-CoA reductase inhibitor is indicated, pravastatin or fluvastatin is recommended because their metabolism is not dependent on CYP 3A4 and interactions are not expected with protease inhibitors.
Очаква се HMG - CoA редуктазните инхибитори, чийто метаболизъм силно зависи от CYP3A4, като ловастатин и симвастатин, да имат подчертано повишени плазмени концентрации, когато се прилагат едновременно с Telzir с ритонавир.
HMG-CoA reductase inhibitors which are highly dependent on CYP3A4 for metabolism, such as lovastatin and simvastatin, are expected to have markedly increased plasma concentrations when co-administered with Telzir with ritonavir.
Тъй като повишени концентрации HMG- CoA редуктазни инхибитори могат да причинят миопатия, включително рабдомиолиза, комбинацията на ловастатин или симвастатин с Telzir с ритонавир не се препоръчва.
Since increased concentrations of HMG-CoA reductase inhibitors may cause myopathy, including rhabdomyolysis, the combination of lovastatin or simvastatin with Telzir with ritonavir is not recommended.
Не е необходима промяна на дозата на фозампренавир или ритонавир, когато се приемат едновременно с аторвастатин.
No adjustment of the fosamprenavir or ritonavir dose is required when co-administered with atovarstatin.
Cmax, AUC и Cmin на аторвастатин са се повишили съответно със 184%, 153% и 73% при прилагане на аторвастатин (10 mg веднъж дневно за 4 дни) с фозампренавир 700 mg два пъти дневно с ритонавир 100 mg два пъти дневно за две седмици.
The Cmax, AUC and Cmin of atorvastatin were increased by 184%, 153% and 73% respectively when atorvastatin (10 mg once daily for 4 days) was given with fosamprenavir 700 mg twice daily with ritonavir 100 mg twice daily for two weeks.
Cmax, AUC и Cmin на ампренавир са 10 останали непроменени.
The Cmax, AUC and Cmin of amprenavir were unchanged.
При едновременна употреба с Telzir с ритонавир аторвастатин трябва да се прилага в дози не по- големи от 20 mg / дневно заедно с внимателно проследяване за токсични ефекти от страна на аторвастатин.
When used with Telzir with ritonavir, doses of atorvastatin no greater than 20 mg / day should be administered, with careful monitoring for atorvastatin toxicity.
Имуносупресори: препоръчва се често проследяване на терапевтичните концентрации на имуносупресорите до стабилизиране на нивата, тъй като плазмените концентрации на циклоспорин, рапамицин и такролимус могат да се повишат при едновременното им прилагане с фозампренавир с ритонавир.
Immunosuppressants: frequent therapeutic concentration monitoring of immunosuppresant levels is recommended until levels have stabilised as plasma concentrations of cyclosporin, rapamycin and tacrolimus may be increased when co-administered with fosamprenavir with ritonavir.
Едновременното приложение с Telzir/ ритонавир може да доведе до голямо увеличение в концентрацията на този бензодиазепин.
Coadministration with Telzir/ ritonavir may cause a large increase in the concentration of this benzodiazepine.
Не е извършвано проучване на лекарствените взаимодействия при едновременно приложение на Telzir/ ритонавир с бензодиазепини.
No drug interaction study has been performed for the co-administration of Telzir/ ritonavir with benzodiazepines.
Затова Telzir/ ритонавир не трябва да се прилагат с перорално приложен мидазолам (вж. точка 4. 3), а при едновременното приложение на Telzir/ ритонавир с парентерално приложен мидазолам се изисква повишено внимание.
Therefore Telzir/ ritonavir should not be co-administered with orally administered midazolam (see section 4.3), whereas caution should be used with co-administration of Telzir/ ritonavir and parenteral midazolam.
Ако Telzir/ ритонавир се прилагат едновременно с парентерално приложен мидазолам, това трябва да се направи в интензивно или подобно отделение, където може да се осигури непрекъснато клинично наблюдение и подходящо медицинско лечение в случай на подтискане на дишането и/ или удължаване на седирането.
If Telzir/ ritonavir is co-administered with parenteral midazolam, it should be done in an intensive care unit (ICU) or similar setting which ensures close clinical monitoring and appropriate medical management in case of respiratory depression and/ or prolonged sedation.
Трициклични антидепресанти: препоръчва се внимателно проследяване на терапевтичните и на нежеланите реакции на трицикличните антидепресанти (например дезипрамин и нортриптилин), когато се прилагат едновременно с Telzir.
Tricyclic antidepressants: careful monitoring of the therapeutic and adverse reactions of tricyclic antidepressants is recommended when they (for example desipramine and nortriptyline) are concomitantly administered with Telzir.
Лекарствени продукти, чиито плазмени нива могат да се понижат при едновременно прилагане с Telzir
Medicinal products whose plasma levels may be decreased when co-administered with Telzir
Meтадон: едновременното приложение на фозампренавир 700 mg и ритонавир 100 mg два пъти дневно с метадон веднъж дневно (≤ 200 mg) за 14 дни намалява AUC (0- τ) и Cmax на активния (R -) енантиомер на метадон съответно с 18% и 21%.
Methadone: co-administration of fosamprenavir 700 mg and ritonavir 100 mg twice daily with methadone once daily (≤ 200 mg) for 14 days decreased the active (R-) methadone enantiomer AUC(0- τ) and Cmax by 18% and 21% respectively.
Не се очаква това ограничено влияние да е клинично значимо.
This limited impact is not expected to be clinically significant.
Обаче, като предпазна мярка, пациентите трябва да бъдат проследявани за синдром на отнемане.
However, as a precaution, patients should be monitored for withdrawal syndrome.
Въз основа на исторически сравнения изглежда, че метадон не променя фармакокинетичните параметри на плазмения ампренавир.
Based on historical comparisons, methadone did not appear to alter plasma amprenavir pharmacokinetic parameters.
Перорални антикоагуланти: препоръчва се засилено проследяване на международното стандартизирано съотношение в случай на прилагане на Telzir с ритонавир с варфарин или други перорални антикоагуланти поради възможното намаляване или повишаване на антитромботичния им ефект.
Oral anticoagulants: a reinforced monitoring of the International Normalised Ratio is recommended in case of administration of Telzir with ritonavir with warfarin or other oral anticoagulants, due to a possible decrease or increase of their antithrombotic effect.
Стероиди:
Steroids:
Едновременното приложение на фозампренавир 700 mg два пъти дневно + ритонавир 100 mg два пъти дневно с перорален контрацептив, съдържащ етинил естрадиол (ЕЕ) 0, 035 mg/ норетистерон (NE) 0, 5 mg веднъж дневно намалява AUC (0- τ) и Cmax на ЕЕ в плазмата съответно с 37% и 28% и намалява AUC (0- τ), Cmax и Cτ на NE съответно с 34%, 38% и 26%.
10 daily decreased plasma EE AUC(0- τ) and Cmax by 37% and 28%, respectively, and decreased plasma NE AUC(0-τ), Cmax, and Cτ by 34%, 38%, and 26%, respectively.
Равновесните плазмени фармакокинетични параметри на ампренавир не се повлияват значително от едновременното приложение на този перорален контрацептив, обаче, AUC (0- τ) и Cmax на ритонавир са съответно 45% и 63% по- високи в сравнение с исторически данни при жени, приемали само фозампренавир/ ритонавир.
Steady state plasma amprenavir pharmacokinetic (PK) parameters were not significantly affected by co-administration with this oral contraceptive; however, ritonavir AUC(0- τ) and Cmax were 45% and 63% higher, respectively, compared to historical data in female subjects dosed with fosamprenavir / ritonavir alone.
Като допълнение на намалените експозиции на хормоналния контрацептив, едновременното приложение на фозампренавир с ритонавир и този перорален контрацептив при някои здрави лица води до клинично значимо покачване на
In addition to the decreased hormonal contraceptive exposures, co-administration of fosamprenavir with ritonavir and this oral contraceptive resulted in clinically significant hepatic transaminase elevations in some healthy subjects.
Затова при жените с детероден потенциал се препоръчват алтернативни нехормонални методи за контрацепция (вж. точка 4. 4).
Therefore alternative non-hormonal methods of contraception are recommended for women of childbearing potential (see section 4.4).
Когато пароксетин се прилага в доза 20 mg веднъж дневно с фозампренавир 700 mg и ритонавир 100 mg два пъти дневно за 10 дни при здрави доброволци, Cmax и AUC на пароксетин се намаляват съответно с 51% и 55%.
The Cmax and AUC of paroxetine were decreased by 51% and 55% respectively when paroxetine 20 mg once daily was given with fosamprenavir 700 mg and ritonavir 100 mg twice daily for 10 days in healthy volunteers.
Механизмът на това взаимодействие остава неизяснен.
The mechanism of this interaction remains unknown.
Въз основа на сравнения по исторически данни, фармакокинетичните параметри на ампренавир не се повлияват от пароксетин.
Based on historical comparison, amprenavir pharmacokinetic parameters were not altered by paroxetine.
Следователно, при едновременно прилагане на Telzir и ритонавир се препоръчва титриране на дозата на пароксетин въз основа на клиничната оценка на отговора към антидепресанта.
Therefore, if paroxetine is co-administered with Telzir and ritonavir, the recommended approach is a dose titration of paroxetine based on a clinical assessment of antidepressant response.
В допълнение, при пациенти, които са на постоянна доза пароксетин и започват лечение с Telzir и ритонавир, се препоръчва мониториране на отговора към антидепресанта.
In addition, patients on stable dose of paroxetine who start treatment with Telzir and ritonavir should be monitored for antidepressant response.
Експерименталните проучвания при животни на ампренавир при системна плазмена експозиция (AUC) по- ниска от терапевтичната експозиция при пациенти, лекувани с Telzir, показват токсично въздействие върху развитието (вж. точка 5. 3).
In animal studies at systemic plasma exposures (AUC) to amprenavir lower than therapeutic exposure in patients treated with Telzir, some developmental toxicity was observed (see section 5.3).
При малки плъхчета, изложени пре - и пост - натално на действието на ампренавир и фозампренавир е наблюдавана токсичност по отношение на развитието (вж. точка 5. 3).
Rat pups exposed pre and post-natally to amprenavir and fosamprenavir showed developmental toxicity (see section 5.3).
Поради това на майки, лекувани с Telzir, се препоръчва да не кърмят.
It is therefore recommended that mothers treated with Telzir do not breast-feed their infants.
Като основно правило се препоръчва заразени с НIV жени да не кърмят при никакви условия, за да се предотврати предаване на HIV.
As a general rule, it is recommended that HIV-infected women must not breast-feed under any circumstances to avoid transmission of HIV.
При оценка на способността на пациента за шофиране и работа с машини трябва да се има предвид профилът на нежеланите реакции на Telzir (вж. точка 4. 8).
The adverse reaction profile of Telzir should be borne in mind when considering the patient’ s ability to drive or operate machinery (see section 4.8).
Безопасността на фозампренавир е изпитвана при 755 възрастни пациенти по време на контролирани клинични проучвания фаза II и III.
The safety of fosamprenavir has been studied in 755 adult patients in Phase II and III controlled clinical trials.
Безопасността на едновременното приложение на фозампренавир с ниски дози ритонавир е определена по време на две основни клинични проучвания фаза III на:
The safety of the co-administration of fosamprenavir with low dose ritonavir was established in two pivotal Phase III trials:
APV30002 (n = 322) при пациенти, които не са били лекувани с антиретровирусни лекарства, фозампренавир (1 400 mg) приеман веднъж дневно в комбинация с ритонавир (200 mg) като част от тройна схема на лечение, включваща aбакавир и ламивудин.
APV30002 (n = 322) in antiretroviral naïve patients, fosamprenavir (1400 mg) given once daily in combination with ritonavir (200 mg) as part of a triple regimen including abacavir and lamivudine.
APV30003 при пациенти, с предшестващо лечение с протеазен инхибитор, фозампренавир приеман в комбинация с ниски дози ритонавир или веднъж дневно (1 400 mg /
APV30003 in protease inhibitor experienced patients, fosamprenavir given in combination with low dose ritonavir either once daily (1400 mg / 200 mg) (n =
12 200 mg) (n = 106) или два пъти дневно (700 mg / 100 mg) (n = 106) в комбинация с два активни инхибитора на обратната транскриптаза (RTIs).
11 106) or twice daily (700 mg / 100 mg) (n = 106) in combination with two active reverse transcriptase inhibitors (RTIs).
Профилът на нежелани реакции е бил сходен във всички съответни проучвания при възрастни: групите на пациенти без предшестващо антиретровирусно лечение (APV30002) и на пациенти, които вече са били лекувани с протеазен инхибитор (дозиране два пъти дневно, APV30003).
The adverse reaction profile was similar across all the respective adult studies: antiretroviral naïve (APV30002) and protease inhibitor experienced (twice daily dosing, APV30003) patient populations.
Нежеланите реакции са изброени по системо- органнатата класификация по MedDRA и по абсолютна честота.
Frequencies are defined as:
Реакциите се определят като: много чести (≥ 1/ 10), чести (≥ 1/ 100, < 1/ 10), нечести (≥ 1/ 1 000, < 1/ 100), редки (≥ 1/ 10 000, < 1/ 1 000) или много редки (< 1/ 10 000), включително изолирани съобщения.
Very common (≥ 1/ 10), Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10), Uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100), Rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000) or Very rare (< 1/ 10,000), including isolated reports.
Категориите за честотата на събитията по- долу са основани на клиничните проучвания и постмаркетинговите данни.
Frequency categories for the events below have been based on clinical trials and postmarketing data.