natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тези, които назначават лечението с TYSABRI, трябва да знаят за вероятността от поява на други опортюнистични инфекции и трябва да ги включат в диференциалната диагноза на възможните инфекции в хода на лечението.
Prescribers should be aware of the possibility that other opportunistic infections may occur during TYSABRI therapy and should include them in the differential diagnosis of infections that occur in TYSABRI-treated patients.
4 Лечението с TYSABRI трябва да се спре окончателно, в случай че пациентът развие опортюнистична инфекция.
If a patient receiving TYSABRI develops an opportunistic infection, dosing of TYSABRI must be permanently discontinued.
Всички лекари, които имат намерение да предписват TYSABRI трябва да са сигурни, че познават Информацията за лекаря и Указанията за контрол.
All physicians who intend to prescribe TYSABRI must ensure they are familiar with the Physician Information and Management Guidelines.
Пациентите трябва да бъдат инструктирани, в случай че развият някаква инфекция, да уведомят лекаря си, че са били лекувани с TYSABRI.
Patients should be instructed that if they develop any infection then they should inform their physician that they are being treated with TYSABRI.
Лекарите трябва да консултират пациентите относно това колко е важно да не се прекъсват дозите, особено през началните месеци от лечението (вж. свръхчувствителност).
4 Physicians should counsel patients on the importance of uninterrupted dosing, particularly in the early months of treatment (see hypersensitivity).
С TYSABRI са свързани реакции на свръхчувствителност, включително и сериозни системни реакции (вж. точка 4. 8).
Hypersensitivity reactions have been associated with TYSABRI, including serious systemic reactions (see section 4.8).
Обикновено тези реакции настъпват по време на инфузия или не по - късно от 1 час след приключването й.
These reactions usually occurred during the infusion or up to 1 hour after completion of the infusion.
Рискът за проява на свръхчувствителност е бил най - голям при началните инфузии и при пациенти, на които TYSABRI е бил приложен повторно, след първоначално краткотрайно прилагане (една или две инфузии) и продължителен период (три месеца или повече) без лечение.
The risk for hypersensitivity was greatest with early infusions and in patients re-exposed to TYSABRI following an initial short exposure (one or two infusions) and extended period (three months or more) without treatment.
Рискът за проява на свръхчувствителност обаче трябва да се има пред вид при всяка инфузия.
However, the risk of hypersensitivity reactions should be considered for every infusion administered.
При появата на първите симптоми или прояви на свръхчувствителност, приложението на TYSABRI се спира и се започва съответно лечение.
Discontinue administration of TYSABRI and initiate appropriate therapy at the first symptoms or signs of hypersensitivity.
Лечението се спира окончателно при пациенти, които са проявили реакция на свръхчувствителност при лечение с TYSABRI.
Patients who have experienced a hypersensitivity reaction must be permanently discontinued from treatment with TYSABRI.
Приемането на тези средства в комбинация с TYSABRI може да засили риска от инфекции, включително и опортюнистични, поради което е противопоказано (вж. точка 4. 3).
Concurrent use of these agents with TYSABRI may increase the risk of infections, including opportunistic infections, and is contraindicated (see section 4.3).
Пациенти, лекувани с имуносупресори, включително циклофосфамид и митоксантрон, може да имат продължителна имуносупресия и съответно повишен риск за ПМЛ.
Patients with a treatment history of immunosuppressant medications, including cyclophosphamide and mitoxantrone, may experience prolonged immunosuppression and therefore may be at increased risk for PML.
Лекарят трябва да прецени всеки отделен случай, за да определи дали има данни за имунодефицит, преди започване на лечението с TYSABRI (вж. точка 4. 3).
Physicians must evaluate each individual case to determine whether there is evidence of an immunocompromised state prior to commencing treatment with TYSABRI (see section 4.3).
По време на фаза 3 на клинични проучвания при МС, едновременното краткотрайно лечение с кортикостероиди по време на рецидиви, не е било свързано с повишена честота на инфекции.
In Phase 3 MS clinical trials, concomitant treatment of relapses with a short course of corticosteroids was not associated with an increased rate of infection.
Чернодробни събития
Immunogenicity
По време на постмаркетинговата фаза има спонтанни съобщени за сериозни нежелани реакции за чернодробно увреждане.
In these cases the presence of antibodies should be evaluated and if these remain positive in a confirmatory test after 6 weeks, treatment should be discontinued, as persistent antibodies are associated with a substantial decrease in efficacy of TYSABRI and an increased incidence of hypersensitivity reactions (see section 4.8).
Тези увреждания на черния дроб могат да възникнат във всеки един момент по време на лечението, дори след приемане на първата доза.
Since patients who have received an initial short exposure to TYSABRI and then had an extended period without treatment are more at risk for hypersensitivity upon redosing, the presence of antibodies should be evaluated and if these remain positive in a confirmatory test after 6 weeks treatment should not be resumed.
В някои отделни случаи реакцията възниква повторно при повторно започване на прием на TYSABRI.
These liver injuries may occur at any time during treatment, even after the first dose.
При някои
In some instances, the reaction reoccurred when TYSABRI was reintroduced.
5 пациенти, които имат анамнеза за отклонения в резултатите при изследвания на черния дроб се установява влошаване на показателите при чернодробните изследвания, докато приемат TYSABRI.
5 medical history of an abnormal liver test have experienced an exacerbation of abnormal liver test while on TYSABRI.
Пациентите трябва да бъдат наблюдавани по съответния начин за нарушена чернодробна функция, като същите бъдат инструктирани да се свържат с техния доктор в случай на поява на признаци и симптоми, предполагащи увреждане на черния дроб, като жълтеница и повръщане.
Patients should be monitored as appropriate for impaired liver function, and be instructed to contact their physician in case signs and symptoms suggestive of liver injury occur, such as jaundice and vomiting.
В случаи на значимо чернодробно увреждане приемът на TYSABRI трябва незабавно да бъде прекратен.
In cases of significant liver injury TYSABRI should be discontinued.
При вземане на решение за спиране на лечението с натализумаб, лекарят трябва да знае, че натализумаб остава в кръвта и има фармакодинамични ефекти (например повишен брой левкоцити) до 12 седмици след последната доза.
If a decision is made to stop treatment with natalizumab, the physician needs to be aware that natalizumab remains in the blood, and has pharmacodynamic effects (e. g increased lymphocyte counts) for approximately 12 weeks following the last dose.
Едновременното прилагане на интерферон и глатирамер ацетат през този период не е било свързано с риск за безопасността по време на клиничните проучвания.
For drugs such as interferon and glatiramer acetate, concomitant exposure of this duration was not associated with safety risks in clinical trials.
Употребата на тези лекарства, наскоро след спирането на натализумаб може да причини допълнителен имуносупресивен ефект.
Use of these medicines soon after the discontinuation of natalizumab may lead to an additive immunosuppressive effect.
Това трябва внимателно да се обсъди при всеки отделен случай, като може да е необходим период на пълно отделяне на натализумаб.
This should be carefully considered on a case-by-case basis, and a wash-out period of natalizumab might be appropriate.
Кратки курсове със стероиди за лечение на рецидиви, не са били свързани с повишено развитие на инфекции по време на клиничните проучвания.
Short courses of steroids used to treat relapses were not associated with increased infections in clinical trials.
Вижте точка 4. 3.
See section 4.3.
Няма достатъчно данни за употребата на натализумаб при бременни жени.
There are no adequate data from the use of natalizumab in pregnant women.
Натализумаб не трябва да се използва при бременност, освен в случай на категорична необходимост.
Natalizumab should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Ако настъпи бременност по време на приемане на TYSABRI трябва да се прекъсне приемането му.
If a woman becomes pregnant while taking TYSABRI, discontinuation of TYSABRI should be considered.
Не е известно дали TYSABRI се отделя в човешкото мляко, но това е наблюдавано при проучвания при животни (вж. точка 5. 3).
It is not known whether TYSABRI is excreted in human milk, but it has been observed in animal studies (see section 5.3).
Пациентки, приемащи TYSABRI, не трябва да кърмят.
Patients receiving TYSABRI should not breastfeed their infants.
На основание на фармакологичния механизъм на действие на натализумаб, не се очаква приемането на TYSABRI да повлияе върху способността за шофиране и работа с машини.
Based on the pharmacological mechanism of action of natalizumab, the use of TYSABRI is not expected to affect patient's ability to drive and use machines.
При плацебо- контролирани клинични проучвания при 1617 пациенти с МС, лекувани с натализумаб максимум до 2 години (плацебо:
In placebo-controlled trials in 1,617 MS patients treated with natalizumab for up to 2 years (placebo:
1135), нежелани лекарствени реакции, довели до спиране на лечението са настъпили при 5, 8% от пациентите, лекувани с натализумаб (плацебо:
1,135), adverse events leading to discontinuation of therapy occurred in 5.8% of patients treated with natalizumab (placebo:
4, 8%).
4.8%).
През 2- годишния период на проучванията 43, 5% от пациентите, лекувани с натализумаб, са съобщили за нежелани лекарствени реакции (плацебо:
Over the 2-year duration of the studies, 43.5% of patients treated with natalizumab reported adverse drug reactions (placebo:
39, 6%) 1.
39.6%)1.
Нежеланите лекарствени реакции, свързани с натализумаб с честота по- голяма от 0, 5%, в сравнение с тези, съобщени при плацебо, са посочени по- долу.
Adverse drug reactions reported with natalizumab with an incidence of 0.5% greater than reported with placebo are shown below.
Тези реакции са съобщени с термини и системо- органни класове по MedDRA.
The reactions are reported as MedDRA preferred terms under the MedDRA primary system organ class.
6 Чести (≥ 1/ 100 до < 1/ 10), нечести (≥ 1/ 1 000 до < 1/ 100).
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100).
Нарушения на нервната система Чести Главоболие Замаяност
6 Nervous system disorders Common
Стомашно- чревни нарушения Чести Повръщане Гадене
Gastrointestinal disorders Common
Нарушения на мускулно- скелетната система и съединителната тъкан Чести Ставни болки
Musculoskeletal and connective tissue disorders Common
Инфекции и инфестации Чести Възпаление на пикочните пътища Назофарингит
Infections and infestations Common
Общи нарушения и ефекти на мястото на приложение Чести Втрисане Висока температура Отпадналост
and administration site conditions
Нарушения на имунната система Чести Уртикария Нечести
Immune system disorders Common Uncommon
Свръхчувствителност
Urticaria Hypersensitivity
През 2- годишния период на контролирани клинични проучвания при пациенти с МС всяка нежелана реакция по време или в рамките на 1 час след приключване на инфузията, е определяна като инфузионна реакция.
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, an infusion-related event was defined as an adverse event occurring during the infusion or within 1 hour of the completion of the infusion.
Такива са настъпили при 23, 1% пациентите с МС, лекувани с натализумаб (плацебо:
These occurred in 23.1% of MS patients treated with natalizumab (placebo:
18, 7%).
18.7%).
Реакциите, съобщени по- често при натализумаб, отколкото при плацебо, включват замаяност, гадене, уртикария и втрисане.
Events reported more commonly with natalizumab than with placebo included dizziness, nausea, urticaria and rigors.
През 2- годишния период на контролирани клинични проучвания при пациенти с МС, реакции на свръхчувствителност са настъпили при 4% от пациентите.
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, hypersensitivity reactions occurred in up to 4% of patients.
Анафилактични/ анафилактоидни реакции са настъпили при по- малко от 1% от пациентите, приемащи TYSABRI.
Anaphylactic/ anaphylactoid reactions occurred in less than 1% of patients receiving TYSABRI.
Реакциите на свръхчувствителност обикновено настъпват по време или в рамките на 1 час, след приключване на инфузията (вж. точка 4. 4).
Hypersensitivity reactions usually occurred during the infusion or within the 1-hour period after the completion of the infusion (See section 4.4).
При постмаркетинговите наблюдения се съобщава за реакции на свръхчувствителност, които се проявяват с един или повече от следните симптоми: хипотония, хипертония, гръдна болка, гръден дискомфорт, диспнея, ангиоедем, в допълнение на по - обикновени симптоми, като обрив и уртикария.
In post-marketing experience, there have been reports of hypersensitivity reactions which have occurred with one or more of the following associated symptoms: hypotension, hypertension, chest pain, chest discomfort, dyspnoea, angioedema, in addition to more usual symptoms such as rash and urticaria.
През 2- годишния период на контролирани клинични проучвания при пациенти с МС, при 10% от пациентите са установени антитела срещу натализумаб.
In 10% of patients antibodies against natalizumab were detected in 2-year controlled clinical trials in MS patients.
Персистиращи анти- натализумаб антитела (положителният тест остава положителен поне 6 седмици) се развиват при приблизително от 6% от пациентите.
Persistent anti-natalizumab antibodies (one positive test reproducible on retesting at least 6 weeks later) developed in approximately 6% of patients.
Допълнителни
Persistent antibodies were associated with a substantial decrease in the effectiveness of TYSABRI and an increased incidence of hypersensitivity reactions.
7 инфузионни реакции, свързани с персистиращи антитела, включват втрисане, гадене, повръщане и зачервяване на лицето (вж. точка 4. 4).
Additional infusion-related reactions associated with persistent antibodies included rigors, nausea, vomiting and flushing (see section 4.4).
Ако след около 6- месечно лечение се подозира наличие на персистиращи антитела поради намалена ефикасност или поява на инфузионни реакции, те могат да се установят и докажат с повторен тест 6 седмици след първия положителен тест.
If, after approximately 6 months of therapy, persistent antibodies are suspected, either due to reduced efficacy or due to occurrence of infusion-related events, they may be detected and confirmed with a subsequent test 6 weeks after the first positive test.
Инфекции, включително ПМЛ и опортюнистични инфекции
7 Infections, including PML and opportunistic infections
През 2- годишния период на контролирани клинични проучвания при пациенти с МС, честотата на инфекции е била приблизително 1, 5 на пациент годишно както при пациентите, лекувани с натализумаб, така и при тези с плацебо.
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, the rate of infection was approximately 1.5 per patient-year in both natalizumab- and placebo-treated patients.
Един случай на диария, причинена от cryptosporidium е съобщен при клинични проучвания при МС.
A case of cryptosporidium diarrhoea was reported in MS clinical trials.
При клиничните изпитвания хeрпесни инфекции (варицела зостер вирус (VZV), херпес симплекс вирус (HSV)) са настъпвали малко по- често при пациентите, лекувани с натализумаб, отколкото при тези с плацебо.
In clinical trials, herpes infections (Varicella-Zoster virus, Herpes-simplex virus) occurred slightly more frequently in natalizumab-treated patients than in placebo-treated patients.
При постмаркетинговия опит е имало съобщения за сериозни случаи, включително и един фатален случай на херпесен енцефалит (вж. точка 4. 4).
See section 4.4.
По- голяма част от пациентите не са прекъснали лечението с натализумаб по време на инфекциите, като възстановяването им е настъпило след адекватно лечение.
The majority of patients did not interrupt natalizumab therapy during infections and recovery occurred with appropriate treatment.
При някои клинични проучвания са били съобщени случаи на ПМЛ, която обикновено води до тежка инвалидност или смърт (вж. точка 4. 4).
PML usually leads to severe disability or death (see section 4.4).
Два случая, единият от които фатален, са настъпили при основните клинични проучвания при пациенти с МС, лекувани едновременно с бета- 1а интерферон повече от 2 години.
In pivotal clinical trials, two cases, including one fatality, occurred in MS patients who were being treated with concomitant interferon beta-1a therapy for more than 2 years.
При друго проучване, един пациент с болестта на Крон, с дълга история на лечение с имуносупресори и съпровождаща лимфопения, е развил ПМЛ и е починал.
In another trial, one patient with Crohn’ s disease, who had a long history of treatment with immunosuppressants and associated lymphopenia also developed PML and died.
От постмаркетинговия опит има съобщения за ПМЛ при пациенти, които са лекувани с TYSABRI като монотерапия.
PML has been reported in post-marketing experience in patients treated with TYSABRI monotherapy.
Чернодробни събития
Hepatic Events
По време на постмаркетинговата фаза има спонтанни съобщения за сериозни чернодробни увреждания, повишени стойности на чернодробни ензими и хипербилирубинемия (вж. точка 4. 4).
Spontaneous cases of serious liver injuries, increased liver enzymes, hyperbilirubinaemia have been reported during the post marketing phase (see section 4.4).
Не е наблюдавана разлика в честотата или характера на злокачествените заболявания между пациентите, приемащи натализумаб или плацебо в продължение на 2 години.
No differences in incidence rates or the nature of malignancies between natalizumab- and placebo-treated patients were observed over 2 years of treatment.
Независимо от това, обаче, необходимо е наблюдение за по- дълъг период на лечение преди да бъде изключен какъвто и да е ефект на натализумаб по отношение появата на злокачествени заболявания (вж. точка 4. 3).
See section 4.3.
Лечението с TYSABRI е свързано с повишен брой на циркулиращите лимфоцити, моноцити, еозинофили, базофили и ядрени еритроцити.
TYSABRI treatment was associated with increases in circulating lymphocytes, monocytes, eosinophils, basophils and nucleated red blood cells.
Всички промени на
During treatment with TYSABRI, small reductions in haemoglobin (mean decrease 0.6 g/ dl), haematocrit (mean decrease 2%) and red blood cell counts (mean decrease 0.1 x 106/ l) were seen.
8 хематологичните параметри са се върнали до изходните нива в рамките на 16 седмици от последната доза TYSABRI и не са били свързани с клинични симптоми.
All changes in haematological variables returned to pre-treatment values, usually within 16 weeks of last dose of TYSABRI and the changes were not associated with clinical symptoms.
Селективен имуносупресор, ATC код:
Selective Immunosuppressive Agent, ATC code:
L04AA23
L04AA23.
Натализумаб представлява селективен инхибитор на адхезивни молекули и се свързва с α4- субединицата на човешките интегрини, които са обилно експресирани по повърхността на всички левкоцити, с изключение на неутрофилите.
8 Natalizumab is a selective adhesion-molecule inhibitor and binds to the α 4-subunit of human integrins, which is highly expressed on the surface of all leukocytes, with the exception of neutrophils.
Натализумаб се свързва специфично с α4β1 интегрин, като блокира взаимодействието му с разпознавателния рецептор, съдово- клетъчните адхезионни молекули- 1 (VCAM- 1), и лиганди остеопонтин и фибронектининов домен получен при алтернативен сплайсинг, който свързва сегмент- 1 (CS- 1).
Specifically, natalizumab binds to the α 4β 1 integrin, blocking the interaction with its cognate receptor, vascular cell adhesion molecule-1 (VCAM-1), and ligands osteopontin, and an alternatively spliced domain of fibronectin, connecting segment-1 (CS-1).
Натализумаб блокира взаимодействието на α4β7 интегрин с адхезивните молекули- 1 на лигавичните адресин клетки (MadCAM- 1).
Natalizumab blocks the interaction of α 4β 7 integrin with the mucosal addressin cell adhesion molecule-1 (MadCAM-1).
Прекъсване на това молекулно взаимодействие предотвратява трансмиграцията на мононуклеарни левкоцити през ендотела във възпалените паренхимни тъкани. Друг възможен механизъм на действие на натализумаб е да подтисне наличните възпалителни реакции в заболелите тъкани, чрез подтискане на взаимодействието между α4- експресиращите левкоцити с техните лиганди в екстрацелуларния матрикс и върху паренхимните клетки.
A further mechanism of action of natalizumab may be to suppress ongoing inflammatory reactions in diseased tissues by inhibiting the interaction of α 4-expressing leukocytes with their ligands in the extracellular matrix and on parenchymal cells.
Възможно е, по този начин, натализумаб да подтиска възпалителната активност, възникваща в мястото на увреждането и да инхибира понататъшното привличане на имунни клетки във възпалените тъкани.
As such, natalizumab may act to suppress inflammatory activity present at the disease site, and inhibit further recruitment of immune cells into inflamed tissues.
Смята се, че при МС, лезиите настъпват, когато активираните T- лимфоцити преминават кръвно- мозъчната бариера (КМБ).
Leukocyte migration across the BBB involves interaction between adhesion molecules on inflammatory cells and endothelial cells of the vessel wall.
Левкоцитната миграция през КМБ включва взаимодействие между адхезионните молекули на клетките на възпалението и ендотелните клетки на съдовата стена.
The interaction between α 4β 1 and its targets is an important component of pathological inflammation in the brain and disruption of these interactions leads to reduced inflammation.
Взаимодействието между α4β1 и неговите прицелни точки е важна част от процеса на патологично възпаление на мозъка и прекъсването на това взаимодействие води до намаляване на възпалението.
However, in the presence of pro-inflammatory cytokines, VCAM-1 is upregulated on endothelial cells and possibly on glial cells near the sites of inflammation.
При нормални условия, VCAM- 1 не се експресира в мозъчния паренхим, но в присъствие на про- инфламаторни цитокини, VCAM- 1 достига по- високо регулаторно ниво на повърхността на ендотелните и вероятно глиалните клетки, намиращи се в съседство с възпалението.
In the setting of central nervous system (CNS) inflammation in MS, it is the interaction of α 4β 1 with VCAM-1, CS-1 and osteopontin that mediates the firm adhesion and transmigration of leukocytes into the brain parenchyma and may perpetuate the inflammatory cascade in CNS tissue.
Блокирането на молекулното взаимодействие между α4β1 и неговите таргетни структури намалява възпалителната активност, установима в мозъка при МС и подтиска допълнителното привличане на имунни клетки във възпалената тъкан, като по този начин намалява образуването или разширението на лезиите при МС.
Blockade of the molecular interactions of α 4β 1 with its targets reduces inflammatory activity present in the brain in MS and inhibits further recruitment of immune cells into inflamed tissue, thus reducing the formation or enlargement of MS lesions.
TYSABRI е показан като самостоятелно модифициращо лечение, при рецидивиращи пристъпи на мултиплена склероза, за предотвратяване на рецидивите и за забавяне развитието на инвалидност.
TYSABRI is indicated as a single disease modifying therapy in relapsing remitting multiple sclerosis to prevent relapses and delay progression of disability.
По съображение за безопасност (вж. точки 4. 4 и 4. 8), лечението се ограничава само при следните групи пациенти:
Due to safety concerns (see sections 4.4 and 4.8) treatment is restricted to the following patient groups:
9 • Пациенти, които не са се повлияли от пълен курс на лечение с бета- интерферон.
• Patients who have failed to respond to a full and adequate course of a beta-interferon.