natgillin/translations-raw huggingface dataset:
3 Дори с тези корекции на дозата за възрастни, някои пациенти с чернодробно увреждане може да имат по- високи или по- ниски от очакваните плазмени концентрации на ампренавир и/ или ритонавир в сравнение с пациенти с нормална чернодробна функция, поради увеличена интериндивидуална вариабилност (вж. точка 5. 2), затова се препоръчва внимателно проследяване на безопасността и вирусологичния отговор.
Even with these dose adjustments for adults, some patients with hepatic impairment may have higher or lower than anticipated amprenavir and/ or ritonavir plasma concentrations as compared to patients with normal hepatic function, due to increased inter-patient variability (see section 5.2), therefore a close monitoring of safety and virologic response is warranted.
Не могат да бъдат направени препоръки за дозиране при деца и подрастващи с чернодробно увреждане, тъй като не са провеждани изпитвания при тези възрастови групи.
3 No dose recommendation can be made for children and adolescents with hepatic impairment as no studies have been conducted in these age groups.
Свръхчувствителност към фозампренавир, ампренавир или някое от помощните вещества на Telzir, или към ритонавир.
Hypersensitivity to fosamprenavir, amprenavir or to any of the excipients of Telzir, or to ritonavir.
Telzir не трябва да се прилага съвместно с лекарствени продукти с тясна терапевтична ширина, които са субстрати на цитохром P450 3A4 (CYP3A4), напр. амиодарон, астемизол, бепридил, цисаприд, дихидроерготамин, ерготамин, пимозид, квинидин, терфенадин, перорално приложен мидазолам (за предупреждения по отношение на парентерално приложен мидазолам вж. точка 4. 5), перорално приложен триазолам.
Telzir must not be administered concurrently with medicinal products with narrow therapeutic windows that are substrates of cytochrome P450 3A4 (CYP3A4), e. g. amiodarone, astemizole, bepridil, cisapride, dihydroergotamine, ergotamine, pimozide, quinidine, terfenadine, oral midazolam (for caution on parenterally administered midazolam, see section 4.5), oral triazolam.
Telzir в комбинация с ритонавир не трябва да се прилагат едновременно с лекарствени продукти с тясна терапевтична ширина, които са силно зависими от CYP2D6 метаболизма, напр. флекаинид и пропафенон (вж. точка 4. 5).
Telzir with ritonavir must not be co-administered with medicinal products with narrow therapeutic windows that are highly dependent on CYP2D6 metabolism, e. g. flecainide and propafenone (see section 4.5).
Комбинирането на рифампицин с Telzir, който се прилага едновременно с ниска доза ритонавир е противопоказано (вж. точка 4. 5).
(see section 4.5).
Пациентите, приемащи Telzir, не трябва да употребяват продукти от растителен произход, съдържащи жълт кантарион (Hypericum perforatum), поради риск от понижаване на плазмените концентрации и намаляване на клиничните ефекти на ампренавир (вж. точка 4. 5).
Herbal preparations containing St John’ s wort (Hypericum perforatum) must not be used while taking Telzir due to the risk of decreased plasma concentrations and reduced clinical effects of amprenavir (see section 4.5).
Не е доказано, че съвременното антиретровирусно лечение, включващо и Telzir, предотвратява риска от предаване на НIV посредством полов контакт или кръвна контаминация.
Current antiretroviral therapies, including Telzir, have not been proven to prevent the risk of transmission of HIV to others through sexual contact or blood contamination.
Не е направена клинична оценка на едновременното прилагане на Telzir 700 mg два пъти дневно с ритонавир в дози по- високи от 100 mg два пъти дневно.
Co-administration of Telzir 700 mg twice daily with ritonavir in doses greater than 100 mg twice daily has not been clinically evaluated.
Употребата на по- високи дози ритонавир може да промени профила на безопасност на комбинацията и поради тази причина не се препоръчва.
The use of higher ritonavir doses might alter the safety profile of the combination and therefore is not recommended.
4 Чернодробно заболяване
Liver disease
Пациентите с хроничен хепатит B или C и лекувани с комбинирана антиретровирусна терапия са с повишен риск от тежки и потенциално фатални чернодробни нежелани реакции.
Telzir with ritonavir should be used with caution and at reduced doses in adults with mild, moderate, or severe hepatic impairment (see section 4.2. Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
При пациенти с предшестваща чернодробна дисфункция, вкл. хроничен активен хепатит, честотата на чернодробните функционални нарушения по време на комбинирана антиретровирусна терапия е повишена и те трябва да бъдат проследявани съгласно стандартната практика.
Patients with pre-existing liver dysfunction, including chronic active hepatitis, have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be
Не се препоръчва едновременната употреба на Telzir с халофантрин или лидокаин (системно) (вж. точка 4. 5).
The use of Telzir concomitantly with halofantrine or lidocaine (systemic) is not recommended (see section 4.5).
Не се препоръчва едновременната употреба на Telzir с инхибитори на фосфодиестераза 5 (PDE5) (напр. силденафил и варденафил) (вж. точка 4. 5).
The use of Telzir concomitantly with PDE5 inhibitors (e. g. sildenafil and vardenafil) is not recommended (see section 4.5).
Не се препоръчва едновременната употреба на Telzir със симвастатин или ловастатин поради повишаване на риска от миопатия, включително и рабдомиолиза (вж. точка 4. 5).
Concomitant use of Telzir with simvastatin or lovastatin is not recommended due to an increased risk of myopathy, including rhabdomyolysis (see section 4.5).
Препоръчително е намаляване на дозата на рифабутин с най- малко 75% при приложението му с Telzir в комбинация с ритонавир.
A reduction in the rifabutin dosage by at least 75% is recommended when administered with Telzir with ritonavir.
Може да е необходимо допълнително намаляване на дозата (вж. точка 4. 5).
Further dose reduction may be necessary (see section 4.5).
Тъй като при едновременното прилагане на фозампренавир, ритонавир и перорални контрацептиви рискът от покачване на чернодробните трансаминази може да е повишен и хормоналните нива може да се променят, при жените с детероден потенциал се препоръчват алтернативни нехормонални методи за контрацепция (вж. точка 4. 5).
Because there may be an increased risk of hepatic transaminase elevations and hormonal levels may be altered with co-administration of fosamprenavir, ritonavir and oral contraceptives, alternative non- hormonal methods of contraception are recommended for women of childbearing potential (see section 4.5).
Няма данни за едновременно приложение на фозампренавир и ритонавир с естрогени и/ или прогестогени, използвани като хормонални заместителни терапии.
No data are available on the co-administration of fosamprenavir and ritonavir with oestrogens and/ or progestogens when used as hormonal replacement therapies.
При пациенти, приемащи едновременно тези лекарства е възможно Telzir да е с по- малка ефективност поради намалени плазмени концентрации на ампренавир (вж. точка 4. 5).
Telzir may be less effective due to decreased amprenavir plasma concentrations in patients taking these medicinal products concomitantly (see section 4.5).
Препоръчва се проследяване на терапевтичните концентрации на имуносупресивни лекарствени продукти (циклоспорин, такролимус, рапамицин), когато тези лекарства се прилагат едновременно с Telzir (вж. точка 4. 5).
Therapeutic concentration monitoring is recommended for immunosuppressant medicinal products (cyclosporine, tacrolimus, rapamycin) when co-administered with Telzir (see section 4.5).
Препоръчва се проследяване на терапевтичните концентрации на трицикличните антидепресанти (напр. дезипрамин и нортриптилин), когато се прилагат едновременно с Telzir (вж. точка 4. 5).
Therapeutic concentration monitoring is recommended for tricyclic antidepressants (e. g. desipramine and nortriptyline) when coadministered with Telzir (see section 4.5).
При едновременното приложение на Telzir с варфарин или други перорални антикоагуланти се препоръчва засилено проследяване на международното стандартизирано отношение (INR) (вж. точка 4. 5).
When warfarin or other oral anticoagulants are coadministered with Telzir a reinforced monitoring of INR (International Normalised Ratio) is recommended (see section 4.5).
5 Едновременната употреба на Telzir с ритонавир и флутиказон или други глюкокортикостероиди, които се метаболизират от CYP3А4 не се препоръчва, освен ако потенциалната полза от лечението надвишава риска от системни кортикостероидни реакции, вкл. синдром на Cushing и адренална супресия (вж. точка 4. 5).
Concomitant use of Telzir with ritonavir and fluticasone or other glucocorticoids that are metabolised by CYP3A4 is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects, including Cushing’ s syndrome and adrenal suppression (see section 4.5).
Подходящи антихистамини (напр. цетиризин дихидрохлорид) може да редуцират сърбежа и да ускорят изчезването на обрива.
Appropriate antihistamines (e. g. cetirizine dihydrochloride) may reduce pruritus and hasten the resolution of rash.
При по- малко от 1% от пациентите, включени в програмата за клинично развитие, са наблюдавани тежки и животозастрашаващи кожни реакции, включително и синдром на Стивънс- Джонсън.
Severe and life-threatening skin reactions, including Stevens-Johnson syndrome, were reported in less than 1% of patients included in the clinical development programme.
В случай на тежък обрив или умерен по интензивност обрив със системни симптоми или симптоми от засягане на лигавиците, приемането на Telzir трябва да се преустанови завинаги (вж. точка 4. 8).
Telzir should be permanently discontinued in case of severe rash, or in case of rash of moderate intensity with systemic or mucosal symptoms (see section 4.8).
Има съобщения за засилено кървене, включващо спонтанни кожни хематоми и хемартрози, при пациенти с хeмофилия тип А и В, лекувани с протеазни инхибитори.
In some
При някои от пациентите се е наложило прилагане на фактор VIII.
5 patients administration of factor VIII was necessary.
Въпреки че механизмът на действие не е бил изяснен, се е приела причинно- следствена връзка.
A causal relationship has been evoked, although the mechanism of action has not been elucidated.
При пациенти, приемащи антиретровирусни лекарства, включително протеазни инхибитори, са съобщавани поява на захарен диабет, хипергликемия или влошаване на вече проявен захарен диабет.
New onset of diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbations of existing diabetes mellitus have been reported in patients receiving antiretroviral therapy, including protease inhibitors.
При някои от тези пациенти хипергликемията е била тежка и в някои случаи е довела до кетоацидоза.
In some of these, the hyperglycaemia was severe and in some cases also associated with ketoacidosis.
Много от пациентите са имали съпътстващи състояния, при някои от които е била необходима терапия с лекарствени продукти, които са свързани с развитие на захарен диабет и хипергликемия.
Many of the patients had confounding medical conditions, some of which required therapy with medicinal products that have been associated with the development of diabetes mellitus or hyperglycaemia.
Установено е, че комбинираната антиретровирусна терапия е свързана с преразпределение на телесната мастна тъкан (липодистрофия) при пациенти с HIV.
Combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients.
Не са изяснени дългосрочните последици от тези събития.
The long-term consequences of these events are currently unknown.
Познанието за механизма е непълно.
Knowledge about the mechanism is incomplete.
Предполага се връзка между висцералната липоматоза и протеазните инхибитори (PIs), и липоатрофията и нуклеозидните инхибитори на обратната транскриптаза (NRTIs).
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors has been hypothesised.
Повишеният риск от липодистрофия се свързва с индивидуални фактори като напреднала възраст и с фактори, свързани с лекарства, като по- голяма продължителност на антиретровирусното лечение и свързани метаболитни нарушения.
A higher risk of lipodystrophy has been associated with individual factors such as older age, and with drug related factors such as longer duration of antiretroviral treatment and associated metabolic disturbances.
Трябва да се обмисли измерване на серумните липиди и кръвната захар на гладно.
Consideration should be given to the measurement of fasting serum lipids and blood glucose.
При НІV- инфектирани пациенти с тежък имунен дефицит при започване на комбинирана антиретровирусна терапия (CART) може да се появи възпалителна реакция към асимптомни или остатъчни опортюнистични патогени, която да доведе до сериозни клинични състояния или до влошаване на симптомите.
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or aggravation of symptoms.
6 ретинит, генерализирани и/ или огнищни микобактериални инфекции и пневмония, причинена от Pneumocystis carinii.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterium infections, and Pneumocystis carinii pneumonia.
При едновременно прилагане на фозампренавир и ритонавир профилът на метаболитни лекарствени взаимодействия на ритонавир може да доминира, тъй като ритонавир е по - мощен CYP3A4 инхибитор.
When fosamprenavir and ritonavir are co-administered, the ritonavir metabolic drug interaction profile may predominate because ritonavir is a more potent CYP3A4 inhibitor.
Ритонавир инхибира също и CYP2D6, но в по- малка степен отколкото CYP3A4.
Ritonavir also inhibits CYP2D6 but to a lesser extent than CYP3A4.
В допълнение на това ампренавир, активният метаболит на фозампренавир, и ритонавир се метаболизират главно в черния дроб чрез ензима CYP3A4.
Therefore, any medicinal products that either share this
Поради това лекарствени продукти, които имат същия път на метаболизъм или променят активността на CYP3A4, могат да променят фармакокинетиката на ампренавир и ритонавир.
6 metabolic pathway or modify CYP3A4 activity may modify the pharmacokinetics of amprenavir and ritonavir.
• Противопоказани комбинации (вж. точка 4. 3)
• Associations contraindicated (see section 4.3)
CYP3A4 субстрати с тесен терапевтичен индекс Telzir не трябва да се прилага едновременно с лекарствени продукти с тясна терапевтична ширина, съдържащи активни вещества- субстрати на цитохром P450 3A4 (CYP3A4).
CYP3A4 substrates with narrow therapeutic index Telzir must not be administered concurrently with medicinal products with narrow therapeutic windows containing active substances that are substrates of cytochrome P450 3A4 (CYP3A4).
Едновременната употреба може да доведе до конкурентно инхибиране на метаболизма на тези активни вещества и по този начин до повишаване на плазмените им нива и до сериозни и/ или животозастрашаващи нежелани реакции като сърдечна аритмия (напр. амиодарон, астемизол, бепридил, цизаприд, пимозид, хинидин, терфенадин) или периферен вазоспазъм или исхемия (напр. ерготамин, дихидроерготамин).
Co-administration may result in competitive inhibition of the metabolism of these active substances thus increasing their plasma level and leading to serious and / or life-threatening adverse reactions such as cardiac arrhythmia (e. g. amiodarone, astemizole, bepridil, cisapride, pimozide, quinidine, terfenadine) or peripheral vasospasm or ischaemia (e. g. ergotamine, dihydroergotamine).
CYP2D6 субстрати с тесен терапевтичен индекс Telzir с ритонавир не трябва да се прилагат едновременно с лекарствени продукти, съдържащи активни вещества, силно зависими от CYP2D6 метаболизма и при които повишените плазмени нива водят до сериозни и/ или животозастрашаващи нежелани реакции.
CYP2D6 substrates with narrow therapeutic index Telzir with ritonavir must not be co-administered with medicinal products containing active substances that are highly dependent on CYP2D6 metabolism and for which elevated plasma concentrations are associated with serious and / or life-threatening adverse reactions.
Комбинирането на рифампицин с Telzir, който се прилага едновременно с ниска доза ритонавир е противопоказано (вж. точка 4. 3).
The combination of rifampicin and Telzir with concomitant low-dose ritonavir is contraindicated (see section 4.3).
7 Жълт кантарион (Hypericum perforatum) Серумните нива на ампренавир и ритонавир могат да се понижат при едновременна употреба на растителни продукти, съдържащи жълт кантарион (Hypericum perforatum).
St John’ s wort (Hypericum perforatum) Serum levels of amprenavir and ritonavir can be reduced by concomitant use of the herbal preparation St John’ s wort (Hypericum perforatum).
Това се дължи на индуциране от жълтия кантарион на ензимите, метаболизиращи лекарството.
This is due to induction of drug metabolising enzymes by St John’ s wort.
Поради това Telzir с ритонавир не трябва да се комбинират с растителни продукти, съдържащи жълт кантарион.
Herbal preparations containing St John’ s wort should therefore not be combined with Telzir with ritonavir.
Ако пациентът вече приема жълт кантарион, трябва да се проверят нивата на ампренавир, ритонавир и по възможност вирусните нива, и да се спре приемът на жълтия кантарион.
If a patient is already taking St John’ s wort, check amprenavir, ritonavir and if possible viral levels and stop St John’ s wort.
Нивата на ампренавир и ритонавир може да нараснат при спирането на жълтия кантарион.
Amprenavir and ritonavir levels may increase on stopping St John’ s wort.
Индуциращият ефект може да се задържи за най- малко 2 седмици след преустановяване на лечението с жълт кантарион.
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’ s wort.
Ефавиренц: не са наблюдавани клинично значими взаимодействия при едновременното приложение на фозампренавир 700 mg два пъти дневно и ритонавир 100 mg два пъти дневно с eфавиренц (600 mg веднъж дневно).
Efavirenz: there was no clinically relevant interaction when fosamprenavir 700 mg twice daily and ritonavir 100 mg twice daily was used concurrently with efavirenz (600 mg once daily).
Невирапин: не са наблюдавани клинично значими взаимодействия при едновременното приложение на фозампренавир 700 mg два пъти дневно и ритонавир 100 mg два пъти дневно с невирапин (200 mg два пъти дневно).
Nevirapine: there was no clinically relevant interaction when fosamprenavir 700 mg twice daily and ritonavir 100 mg twice daily was used concurrently with nevirapine (200 mg twice daily).
Нуклеозидни/ нуклеотидни инхибитори на обратната транскриптаза
Nucleoside / Nucleotide reverse transcriptase inhibitors
Проведени са проучвания за взаимодействията на абакавир, ламивудин и зидовудин с ампренавир без ритонавир.
Interaction studies with abacavir, lamivudine and zidovudine have been performed with amprenavir without ritonavir.
Въз основа на данните, получени от тези клинични изпитвания и поради това, че не се очаква ритонавир да оказва значимо влияние върху фармакокинетиката на NRTIs, едновременното прилагане на фозампренавир и ритонавир с тези лекарствени продукти не би трябвало да променя значимо експозицията на активните им вещества.
Based on data derived from these studies and because ritonavir is not expected to 7 have a significant impact on the pharmacokinetics of NRTIs, the co-administration of fosamprenavir and ritonavir with these medicinal products is not expected to significantly alter the exposure of the co-administered active substances.
Диданозин таблетки за дъвчене: не са проведени фармакокинетични изпитвания за комбинирането на фозампренавир с диданозин.
Didanosine chewable tablet: no pharmacokinetic study has been performed with fosamprenavir in combination with didanosine.
Антиацидни лекарства).
Clinically significant interaction resulting from an increase in the stomach pH due to the didanosine antacid component is unlikely and no dose separation or adjustment is considered necessary when fosamprenavir and didanosine are administered concomitantly (see chapter, Antacids).
Не се очаква значимо взаимодействие със стомашно- устойчиви капсули диданозин.
No significant interaction is expected with didanosine gastro-resistant capsule.
Teнофовир: на този етап не могат да се направят препоръки за едновременното приложение на фозампренавир с ритонавир с тенофовир.
Tenofovir: no recommendations can be drawn at this stage on the co-administration of fosamprenavir with ritonavir with tenofovir.
Протеазни инхибитори
Protease Inhibitors
Лопинавир / ритонавир: едновременното прилагане на стандартни дози лопинавир/ ритонавир с фозампренавир води до значително понижаване на концентрациите на ампренавир.
Co-administration of standard doses of lopinavir/ ritonavir with fosamprenavir results in a significant reduction in amprenavir concentrations.
Едновременното прилагане на повишени дози фозампренавир 1 400 mg два пъти дневно с лопинавир/ ритонавир 533/ 133 mg два пъти дневно при лекувани с протеазни инхибитори (PI) пациенти, води до повишена честота на стомашно- чревните нежелани събития и повишаване на триглицеридите при комбинираната схема на прилагане, без повишаване на вирусологичната ефикасност, в сравнение със стандартните дози фозампренавир/ ритонавир.
Co-administration of increased doses of fosamprenavir 1400mg twice daily with lopinavir/ ritonavir 533/ 133mg twice daily to PI-experienced patients resulted in a higher incidence of gastrointestinal adverse events and elevations in triglycerides with the combination regimen without increases in virological efficacy, when compared with standard doses of fosamprenavir/ ritonavir.
Затова, не се препоръчва едновременната употреба на тези лекарствени продукти.
Therefore, concomitant administration of these medicinal products is not recommended.
8 Не са провеждани проучвания за взаимодействията между фозампренавир с ритонавир и протеазни инхибитори: индинавир, саквинавир, нелфинавир и атазанавир.
No interaction studies have been undertaken between fosamprenavir with ritonavir and the protease inhibitors: indinavir, saquinavir, nelfinavir and atazanavir.
Антибиотици/ антимикотични продукти:
Antibiotics / Antifungals
Кларитромицин: трябва да се обмисли намаляване на дозата на кларитромицин при едновременното му прилагане с Telzir с ритонавир при пациенти с бъбречно увреждане, тъй като се очаква умерено повишаване на концентрациите на кларитромицин при едновременен прием с Telzir с ритонавир.
Clarithromycin: a reduction in the clarithromycin dose should be considered when co-administered with Telzir with ritonavir in patients with renal impairment as moderate increases in clarithromycin concentrations are expected when co-administered with Telzir with ritonavir.
Въпреки това, едновременното им приложение може да доведе до повишаване на плазмените нива на еритромицин.
Erythromycin: no pharmacokinetic study has been performed with fosamprenavir with ritonavir in combination with erythromycin, however, plasma levels of erythromycin may be increased when co-administered.
Кетоконазол / Итраконазол: едновременното прилагане на 700 mg фозампренавир с ритонавир 100 mg два пъти дневно и кетоконазол 200 mg веднъж дневно е повишило Cmax на кетоконазола в плазмата с 25% и AUC (0- τ) до стойности 2, 69 пъти спрямо тези, установени при прилагане на кетоконазол 200 mg веднъж дневно без едновременно приложение на фозампренавир с ритонавир.
Ketoconazole / Itraconazole: co-administration of fosamprenavir 700 mg with ritonavir 100 mg twice daily and ketoconazole 200 mg once daily increased plasma ketoconazole Cmax by 25% and increased AUC(0-τ) to values 2.69-fold those observed on administration of ketoconazole 200 mg once daily without concurrent fosamprenavir with ritonavir.