natgillin/translations-raw huggingface dataset:
− Лечение на симптоматична анемия, свързана с хронична бъбречна недостатъчност (ХБН) при възрастни и педиатрични пациенти: • Лечение на анемия, свързана с хронична бъбречна недостатъчност при педиатрични и възрастни пациенти на хемодиализа и възрастни пациенти на перитонеална диализа (вж. точка 4. 4). • Лечение на тежка анемия от бъбречен произход, придружавана от клинични симптоми при възрастни пациенти с бъбречна недостатъчност, които още не са подложени на диализа (вж. точка 4. 4). − Лечение на анемия и редуциране на необходимостта от трансфузия при възрастни пациенти, подложени на химиотерапия за солидни тумори, злокачествен лимфом или мултиплен миелом и с риск от трансфузия, прецени въз основа на общия статус на пациента (напр. сърдечно- съдов статус, анемия, датираща преди началото на хемотерапията. − Silapo може да се използва за увеличаване на добива автоложна кръв от пациентите, включени в програма за предоперативно кръводаряване.
− Treatment of symptomatic anaemia associated with chronic renal failure (CRF) in adult and paediatric patients: o Treatment of anaemia associated with chronic renal failure in adult and paediatric patients on haemodialysis and adult patients on peritoneal dialysis (See section 4.4). o Treatment of severe anaemia of renal origin accompanied by clinical symptoms in adult patients with renal insufficiency not yet undergoing dialysis (See section 4.4). − Treatment of anaemia and reduction of transfusion requirements in adult patients receiving chemotherapy for solid tumours, malignant lymphoma or multiple myeloma, and at risk of transfusion as assessed by the patient's general status (e. g. cardiovascular status, pre-existing anaemia at the start of chemotherapy). − Silapo can be used to increase the yield of autologous blood from patients in a predonation programme.
2 − - Лечение на симптоматична анемия при възрастни и педиатрични пациенти с хронична бъбречна недостатъчност
Treatment with Silapo has to be initiated under the supervision of physicians experienced in the management of patients with above indications.
Silapo трябва да се прилага интравенозно с цел повишаване на хемоглобина до не повече от 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l).
2 Anemia symptoms and sequaelea may vary with age, gender and overall burden of disesase; a physician´s evaluation of the individual patient´s clinical course and condition is necessary.
Поради интраиндивидуална вариабилност е възможно понякога да се наблюдават отделни стойности на хемоглобина за даден пациент над или под желаното ниво.
Silapo should be administered intravenously in order to increase haemoglobin to not greater than 12 g/ dL (7.5 mmol/ L) Due to intra-patient variability, occasional individual haemoglobin values for a patient above and below the desired haemoglobin level may be observed.
Пациентите трябва да се наблюдават внимателно, за да е сигурно, че се използва най- ниската одобрена доза на Silapo за осигуряване на адекватен контрол на симптомите на анемията.
Patients should be monitored closely to ensure that the lowest approved dose of Silapo is used to provide adequate control of the symptoms of anemia.
Когато е необходима корекция на дозата, това трябва да се извърши постепенно, с увеличаване на дозата с 25 IU/ kg, 3 пъти седмично, на интервали от поне 4 седмици, докато се постигне желаният резултат.
When a dose adjustment is necessary, this should be done in steps of 25 IU/ kg, 3 times per week at intervals of at least 4 weeks until the desired goal is achieved.
3 2.
2.
Възрастни пациенти на перитониална диализа Лечението се разделя на два етапа:
3 Adult patients on peritoneal dialysis The treatment is divided into two stages:
Адаптиране на дозата, с цел да се поддържат стойности на хемоглобина (Hb) в кръвта, на желаното ниво от10 и 12 g/ dl (6, 2- 7, 5 mmol/ l); поддържаща доза между 17 и 33 IU/ kg, 3 пъти седмично, приложени интравенозно.
Maintenance dose between 17 and 33 IU/ kg 3 times per week by the intravenous route.
Silapo трябва да се прилага подкожно при пациенти с анемия (т. е. концентрация на хемоглобин ≤ 10 g/ dl (6, 2 mmol/ l).
Silapo should be administered by the subcutaneous route to patients with anaemia (e. g. haemoglobin concentration ≤ 10 g/ dl (6.2 mmol/ l).
Вариабилността на хемоглобина трябва да се овладява чрез контролиране на дозата, като таргетния диапазон за
Haemoglobin variability should be addressed through dose management with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/ dl (6.2 mmol/ l) to 12 g/ dl (7.5 mmol/ l).
Пациентите трябва да се наблюдават внимателно, за да е сигурно, че се използва най- ниската одобрена доза на Silapo за осигуряване на адекватен контрол на симптомите на анемията.
Patients should be monitored closely to ensure that the lowest approved dose of Silapo is used to provide adequate control of the symptoms of anaemia.
Като алтернативен вариант, Silapo може да бъде инжектирано с първоначална доза 450 IU/ kg, подкожно, веднъж седмично.
Alternatively, Silapo can be administered at an initial dose of 450 IU/ kg subcutaneously once weekly.
Ако стойността на хемоглобина се увеличи с < 1 g/ dl (< 0, 62 mmol/ l) и броят на ретикулоцитите нарасне с < 40 000 cells/ µl над основната стойност, дозата трябва да се увеличи на 300 IU/ kg, 3 пъти седмично.
If the haemoglobin increase is < 1 g/ dl (< 0.62 mmol/ l) and the reticulocyte count has increased < 40,000 cells/ µl above baseline, increase the dose to 300 IU/ kg 3 times per week.
Ако след 4 допълнителни седмици на лечение при доза 300 IU/ kg, 3 пъти седмично, хемоглобинът се увеличи с ≥ 1 g/ dl (0, 62 mmol/ l) или броят на ретикулоцитите е нараснал до ≥ 40 000 клетки/ µl, дозата трябва да се задържи на 300 IU/ kg, 3 пъти седмично.
If after an additional 4 weeks of therapy at 300 IU/ kg 3 times per week, the haemoglobin has increased ≥ 1 g/ dl (0.62 mmol/ l) or the reticulocyte count has increased ≥ 40,000 cells/ µl the dose should remain at 300 IU/ kg 3 times per week.
Обаче, ако все пак хемоглобинът нарасне с < 1 g/ dl (< 0, 62 mmol/ l) и броят на ретикулоцитите нарасне до < 40 000 клетки/ µl, над основната стойност, отговорът към лекарството е незадоволителен и лечението трябва да се прекрати.
However, if the haemoglobin has increased < 1 g/ dl (< 0.62 mmol/ l) and the reticulocyte count has increased < 40,000 cells/ µl above baseline, response is unlikely and treatment should be discontinued.
150 IU/ kg 3 пъти седмично или 450 IU/ kg веднъж седмично
The recommended dosing regimen is described in the following diagram:
Увеличение на броя ретикулоцити ≥ 40 000/ µl или повишаване на Hb ≥ 1 g/ dl
4 Once the therapeutic objective for an individual patient has been achieved, the dose should be reduced by 25 to 50% in order to maintain haemoglobin at that level.
пъти седмично за 4 седмици
Appropriate dose titration should be considered.
Увеличение на броя ретикулоцити ≥ 40 000/ µl или повишаване на Hb ≥ 1 g/ dl
Dose adjustment At a rate of rise in haemoglobin of > 2 g/ dl (> 1.25 mmol/ l) per month the Silapo dose should be reduced by about 25-50%.
Увеличение на броя ретикулоцити < 40 000/ µl и повишаване на Hb < 1 g/ dl
If haemoglobin level exceeds 12 g/ dl (7.5 mmol/ l), discontinue therapy until it falls to 12 g/ dl (7.5 mmol/ l) or lower and then reinstitute Silapo therapy at a dose 25% below the previous dose.
Прекратяване на терапията
− Adult surgery patients in an autologous predonation programme.
Следва да се обмисли подходящо титриране на дозата.
Silapo should be given by the intravenous route.
− Хирургични пациенти включени в програма за автоложно кръвопреливане
At the time of donating blood, Silapo should be administered after the completion of the blood donation procedure.
По време на кръводаряване Silapo трябва да се инжектира след завършване на процедурата по кръводаряване.
Mildly anaemic patients (haematocrit of 33-39%) requiring predeposit of ≥ 4 units of blood should be treated with Silapo at a dose of 600 IU/ kg body weight 2 times weekly for 3 weeks prior to surgery.
Пациенти с лека степен на анемия (хематокрит:
All patients being treated with Silapo should receive adequate iron supplementation (e. g.
Всички пациенти, лекувани със Silapo, трябва да получават адекватна добавка желязо (напр. дневна доза от 200 mg елементарно желязо, приемана перорално), докато трае курса на лечение.
200 mg oral elemental iron daily) throughout the course of treatment.
Добавянето на желязо трябва да започне колкото е възможно по- рано, дори и няколко седмици преди да започне предварителното депониране на автоложна кръв (автоложна хемотрансфузия), с цел да се постигне голям запас от желязо преди да започне лечението със Silapo.
Iron supplementation should be started as soon as possible, even several weeks prior to initiating the autologous predeposit, in order to achieve high iron stores prior to starting Silapo therapy.
Начин на прилагане
5 Method of administration
По- бавно инжектиране е за предпочитане при пациенти, при които се наблюдават нежелани реакции със грипноподобни симптоми.
A slower injection is preferable in patients who react to the treatment with “ flu-like” symptoms.
Silapo не трябва да се въвежда чрез интравенозна инфузия или да се смесва с други лекарствени продукти (вж. точка 6. 2).
Silapo must not be mixed with other medicinal products (see section 6.2).
b) Подкожно инжектиране Максималният обем от 1ml за едно място на инжектиране, обикновено не трябва да се превишава.
Subcutaneous injection A maximum volume of 1 ml at one injection site should generally not be exceeded.
При пациенти с хронична бъбречна недостатъчност Silapo не трябва да се въвежда подкожно.
In chronic renal failure patients Silapo has not to be administered subcutaneously.
− Свръхчувствителност към активното вещество или към някое от помощните вещества − Пациенти, с развита аплазия на червените кръвни клетки (PRCA) в следствие на лечение с някакъв еритропоетин, не трябва да приемат Silapo или какъвто и да е друг еритропоетин (вж. точка 4. 4). − Неконтролирана хипотония − При показание „ увеличаване добива от автоложна кръв ”: миокарден инфаркт или инсулт, получени в месеца преди лечението, нестабилна ангина пекторис, повишен риск от дълбока венозна тромбоза, като анамнеза за предишно венозно тромбоемболично заболяване. − Пациенти, които по каквато и да е причина не могат да получат адекватна антитромботична профилактика.
− Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients. − Patients who develop Pure Red Cell Aplasia (PRCA) following treatment with any erythropoietin must not receive Silapo or any other erythropoietin (see section 4.4). − Uncontrolled hypertension. − In the indication "increasing the yield of autologous blood": myocardial infarction or stroke in the month preceding treatment, unstable angina pectoris, increased risk of deep venous thrombosis such as history of venous thromboembolic disease. − Patients who for any reason cannot receive adequate antithrombotic prophylaxis.
7 при пациенти с предишно епоетиново лечение преди, в началото и по време на лечението със Silapo.
Blood pressure should be closely monitored and adequately controlled in all epoetin treatment naïve as well as pre-treated patients before, at initiation of, and during treatment with Silapo.
200- 300 mg дневно (100 - 200 mg дневно за педиатрични пациенти), за пациенти с хронична бъбречна недостатъчност, при които серумното ниво на феритин е под 100 ng/ ml − Перорален железен заместител 200- 300 mg на ден се препоръчва за всички онкологични пациенти, при които насищането с трансферитин е под 20%
200-300 mg/ day orally (100-200 mg/ day for paediatric patients) is recommended for chronic renal failure patients whose serum ferritin levels are below 100 ng/ ml
Данните за имуногенност при подкожно приложение на Silapo при пациенти с риск от образуване на антитялo– индуцирана аплазия на червените кръвни клетки (АЧКК), т. е. пациенти с бъбречна анемия, са недостатъчни.
Immunogenicity data for subcutaneous use of Silapo in patients at risk for antibody-induced Pure Red Cell Aplasia (PRCA), i. e. patients with renal anaemia, are not sufficient.
8 периодично след това да се следи.
Haemoglobin levels should be measured on a regular basis until a stable level is achieved and periodically thereafter.
При пациенти, при които се развива внезапна липса на ефикасност, характеризирана с понижаване на хемоглобина (1- 2 g/ dl на месец) и повишена нужда от кръвопреливане, броят на ретикулоцитите трябва да бъде определен и типичните причини за липсата на ответна реакция (напр. дефицит на желязо, фолиева киселина или витамин В12, алуминиева интоксикация, инфекция или възпаление, загуба на кръв и/ или хемолиза) да бъдат изследвани.
In patients developing sudden lack of efficacy, defined by a decrease in haemoglobin (1-2 g/ dl per month) with increased need for transfusions, a reticulocyte count should be obtained and typical causes of non-response (e. g. iron, folate, or Vitamin B12-deficiency, aluminium intoxication, infection or inflammation, blood loss, and haemolysis) should be investigated.
Хиперкалемия (високо ниво на К+ в кръвната плазма) бе наблюдавана при единични случаи.
7 Hyperkalaemia has been observed in isolated cases.
При пациенти с рак, подложени на хемотерапия, трябва да се вземе по внимание 2- 3 седмично забавяне между инжектирането на еритропоетин и появата на индуцирани от еритропоетина еритроцити, когато се преценява дали Silapo терапията е подходяща (пациент с риск от належащо кръвопреливане).
In cancer patients receiving chemotherapy, the 2-3 week delay between erythropoietin administration and the appearance of erythropoietin-induced red cells should be taken into account when assessing if Silapo therapy is appropriate (patient at risk of being transfused).
Ако стойността на увеличение на
If the rate of increase in haemoglobin exceeds 2 g/ dl (1.25 mmol/ l) per month or the haemoglobin level exceeds 12 g/ dl (7,5 mmol/ l), the dose adjustment detailed in section 4.2 should be thoroughly performed to minimise the risk of thrombotic events (see section 4.2).
4. 2 трябва да се извърши без изменения, за да се минимизира риска от тромботични събития (вж. точка 4. 2).
As an increased incidence of thrombotic vascular events (TVEs) has been observed in cancer patients receiving erythropoietic agents (see section 4.8), this risk should be carefully weighed against the benefit to be derived from treatment (with Silapo) particularly in cancer patients with an increased risk of thrombotic vascular events, such as obesity and patients with a prior history of TVEs (e. g. deep venous thrombosis or pulmonary embolism).
При няколко контролирани проучвания лечението с епоетини не показа подобрение в общата преживяемост или намаляване на риска от прогресия на тумора при пациенти с анемия, свързана с рак.
Several controlled clinical studies in which epoetins were administered to patients with a variety of common tumours including squamous head and neck cancer, lung cancer, and breast cancer, have shown an unexplained excess mortality.
Няколко контролирани клинични изпитвания, при които епоетини са прилагани на пациенти с различни често срещани тумори, включително сквамозен карцином на главата и шията, рак на белия дроб и рак на гърдата, показват необяснимо висока смъртност.
In controlled clinical studies, use of Epoetin alfa and other erythropoiesis-stimulating agents (ESAs) have shown: • shortened time to tumour progression in patients with advanced head and neck cancer receiving radiation therapy when administered to target a haemoglobin of greater than 14 g/ dl (8.7 mmol/ l), • shortened overall survival and increased deaths attributed to disease progression at 4 months in patients with metastatic breast cancer receiving chemotherapy when administered to target a haemoglobin of 12-14 g/ dl (7.5 -8.7 mmol/ l),
При контролирани клинични проучвания прилагането на епоетин алфа и други стимулиращи еритропоезата средства (ESAs) са довели до:
•
• съкратено време за прогресия на тумора при пациенти с авансирал карцином на главата и шията, подложени на лъчелечение, при прилагане с цел постигане на таргетно ниво на хемоглобин по- високо от 14 g/ dl (8, 7 mmol/ l), • скъсяване на общата преживяемост и повишаване на смъртността поради прогресия на заболяването към четвъртия месец при пациенти с метастатичен карцином на гърдата, подложени на химиотерапия, при прилагане с цел постигане на таргетно ниво на хемоглобин 12- 14 g/ dl (7, 5- 8, 7 mmol/ l), • повишаване на риска от смърт, при прилагане с цел постигане на таргетно ниво на хемоглобин 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l), при пациенти с активна неоплазма, които не са подложени нито на химио -, нито на лъчетерапия.
increased risk of death when administered to target a haemoglobin of 12 g/dl (7.5 mmol/l) in patients with active malignant disease receiving neither chemotherapy nor radiation therapy.
Факторите, които трябва да бъдат разгледани, включват вида на тумора и неговия стадий, степента на анемия, вероятната продължителност на живот, околната среда, в която се лекува пациентът и предпочитанията му (вж. точка 5. 1)
Factors that should be considered in this assessment should include the type of tumour and its stage; the degree of anaemia; life- expectancy; the environment in which the patient is being treated; and patient preference (see section 5.1).
Silapo е биологичен лекарствен продукт.
Silapo is a biological medicinal product.
Нежелателни лекарствени реакции по време на лечението с еритропоетин са наблюдавани предимно при пациенти с хронична бъбречна недостатъчност или злокачествени тумори.
Based on the results from clinical trials with other authorized erythropoietins approximately 8% of patients treated with erythropoietin are expected to experience adverse reactions.
Най– често са доза- зависимо повишено кръвно налягане и главоболие.
Undesirable effects during treatment with erythropoietin are observed predominantly in patients with chronic renal failure or underlying malignancies.
Може да възникне хипертонична криза със симптоми, подобни на енцефалопатия.
These undesirable effects are most commonly headache and a dose dependent increase in blood pressure.
Има съобщения за тромботични/ съдови събития, като миокардна исхемия, миокарден инфаркт, мозъчно- съдови инциденти (мозъчен кръвоизлив и мозъчен инфаркт), преходни исхемични атаки, тромбоза на дълбоките вени, артериална тромбоза, белодробна емболия, аневризми, тромбоза на ретината, както и тромбозиране в изкуствен бъбрек при пациенти, получаващи продукти, съдържащи еритропоетин.
Thrombotic/vascular events, such as myocardial ischaemia, myocardial infarction, cerebrovascular accidents (cerebral haemorrhage and cerebral infarction), transient ischaemic attacks, deep vein thrombosis, arterial thrombosis, pulmonary emboli, aneurysms, retinal thrombosis, and clotting of an artificial kidney have been reported in patients receiving erythropoietic agents.
Рядко се съобщават реакции на свръхчувствителност към епоетин алфа, включително отделни случаи на ангиоедем и анафилактична реакция.
9 Hypersensitivity reactions have been rarely reported with epoetin alfa including isolated cases of angioedema and anaphylactic reaction.
При отделни пациенти с нормално или ниско кръвно налягане са наблюдавани също и следните реакции: хипертонична криза със симптоми подобни на енцефалопатия (напр. главоболие и състояние на обърканост) и генерализирани тонично- клонични гърчове, изискващи незабавен преглед от лекар и интензивни медицински грижи.
The following reactions have also occurred in isolated patients with normal or low blood pressure: hypertensive crisis with encephalopathy-like symptoms (e.g. headaches and confused state) and generalised tonoclonal seizures, requiring the immediate attention of a physician and intensive medical care.
Възможно е да възникнат шънтови тромбози, особено при пациенти с тенденция към хипотония или чиито артерио- венозни фистули показват усложнения (напр. стенози, аневризми и др.).
Shunt thromboses may occur, especially in patients who have a tendency to hypotension or whose arteriovenous fistulae exhibit complications (e.g. stenoses, aneurysms, etc.).
Флеботомия може да бъде извършена, ако се наблюдават изключително високи нива на хемоглобин.
Overdose of erythropoietin may produce effects that are extensions of the pharmacological effects of the hormone.
Молекулната маса на еритропоетина е 32 000 – 40 000 Далтона.
10 The apparent molecular weight of erythropoietin is 32,000-40,000 Dalton.
2697 онкологични пациенти, получаващи не- платинова химиотерапия, 1895 със солидни тумори (683 с тумор на гърдата, 260 белодробни, 174 гинекологични, 300 стомашно - чревни и 478 с друг вид тумори) и 802 с хематологични злокачествени заболявания, бяха включени в две големи, отворени проучвания.
In two l arge, open-label studies, 2697 cancer patients receiving non-platinum chemotherapy were included, 1895 with solid tumours (683 breast, 260 lung, 174 gynaecological, 300 gastrointestinal, and 478 other tumour types) and 802 with haematological malignancies.
При едно проспективно, рандомизирано двойно- сляпо, плацебо- контролирано проучване, включващо 375 анемични пациенти, с разновидни не- миелоидни злокачествени заболявания, получаващи не- платинова химиотерапия, се забеляза значително редуциране на свързаните с анемия усложнения (напр. изтощение, понижена енергичност и активност).
In a prospective, randomised, double-blind, placebo-controlled trial conducted in 375 anaemic patients with various non-myeloid malignancies receiving non-platinum chemotherapy, there was a significant reduction of anaemia-related sequelae (e.g. fatigue, decreased energy, and activity reduction), as measured by the following instruments and scales:
Други две, по- малки, рандомизирани, пацебо контролирани изпитвания, не показват значително подобрение в качеството на жизнените параметри по скала EORTC- QLQ- C30 или съответно CLAS скала.
Two other smaller, randomized, placebo-controlled trials failed to show a significant improvement in quality of life parameters on the EORTC-QLQ-C30 scale or CLAS, respectively.
Таргетното ниво на хемоглобина при две от проучванията е > 13 g/ dl; при останалите три проучвания - 12- 14 g/ dl.
The target haemoglobin concentration in two studies was > 13 g/dl; in the remaining three studies it was 12-14 g/dl.
13 рекомбинантен човешки еритропоетин и контролите.
In the four placebo-controlled studies the hazard ratios for overall survival ranged between 1.25 and 2.47 in favour of controls.
1, 35, 2, 06, 35 проучвания и 6 769 пациенти) при пациенти, лекувани с рекомбинантен човешки еритропоетин.
There is an increased risk for
Съществува повишен риск за тромбоемболични събития при пациенти с ракови заболявания, лекувани с рекомбинантен човешки еритропоетин и не може да бъде изключен негативен ефект върху общата преживяемост.
11 thromboembolic events in patients with cancer treated with recombinant human erythropoietin and a negative impact on overall survival cannot be excluded.
Не е ясно до каква степен тези резултати могат да се отнасят за прилагането на рекомбинантен човешки еритропоетин при пациенти с неоплазми, които са на лечение с химиотерапия, с цел постигане на таргетно ниво на хемоглобина под 13 g/ dl, тъй като обзорните данни включват малко на брой пациенти с такива характеристики.
The extent to which these outcomes might apply to the administration of recombinant human erythropoietin to patients with cancer, treated with chemotherapy to achieve haemoglobin concentrations less than 13 g/dl, is unclear because few patients with these characteristics were included in the data reviewed.
Стойността на пика е винаги под тази на пика, получен при интравенозно инжектиране (приблизително 1/ 20 от стойността).
The peak is always well below the peak achieved using the intravenous route (approximately 1/20th of the value).
Не се наблюдава акумулиране: нивата остават постоянни, независимо дали са определени 24 часа след първата инжекция или 24 часа след последната инжекция.
The re is no accumulation: the levels remain the same, whether they are determined 24 hours after the first injection or 24 hours after the last injection.