natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Системо- органна класификация
Adverse reactions are listed below by frequency of occurrence and by MedDRA System Organ Class.
Много чести
System Organ Class Infections and infestations
С неизвестна честота *
Uncommon Injection site abscess
Инфекции и инфестации
Not known* Injection site infections, including cellulitis
Абсцес на мястото на инжектиране
Blood and lymphatic system disorders
Инфекции на мястото на инжектиране, включително целулит
Neutropenia, lymphopenia, leucopenia, thrombocytopenia, anaemia
Нарушения на кръвта и лимфната система
Endocrine Disorders
неутропения, лимфопения, левкопения, тромбоцитопен ия, анемия
Thyroid dysfunction most often presenting as hypothyroidism or hyperthyroidism
6 Системо- органна класификация Нарушения на ендокринната система
Psychiatric disorders
Много чести
Depression, insomnia
Чести
Suicide attempt
Нечести Нарушена функция на щитовидната жлеза, най- често хипотиреидизъм или хипертиреоидизъм
Nervous system disorders
С неизвестна честота *
Headache
Психични нарушения Нарушения на нервната система
Seizures
Главоболие
Gastrointestinal disorders
Депресия, безсъние
Diarrhoea, vomiting, nausea
Диария, повръщане, гадене
Pruritus, rash, erythematous rash, maculo-papular rash
Пруритус, обрив, еритематозен обрив, макуло - папулозен обрив
Angioedema, urticaria, erythema multiforme, erythema multiforme-like skin reactions, Stevens-Johnson syndrome, hair loss
Възпаление на мястото на инжектиране, реакция на мястото на инжектиране, грипоподобни симптоми.
Injection site inflammation, injection site reaction, influenza-like symptoms
Некроза на мястото на инжектиране, подуване на мястото на инжектиране.
Injection site necrosis, injection site mass
Асимптоматичн о увеличаване на нивата на трансаминазата
Asymptomatic transaminase increase
Нарушения на имунната система Съдови нарушения
Immune system disorders Vascular disorders
Анафилактични реакции Тромбоемболич - ни събития
Anaphylactic reactions Thromboembolic events
Хепатит, със или без иктер
Hepatitis with or without icterus
7 * Нежелани реакции, наблюдавани по време на постмаркетингово наблюдение (с неизвестна честота)
6 *Adverse reactions identified during post marketing surveillance (frequency not known)
Интерферон бета може да причини тежки чернодробни увреждания.
Interferon beta has a potential for causing severe liver injury.
По- голямата част от случаите на тежко чернодробно увреждане са се случили в първите шест месеца от лечението.
The majority of the cases of severe liver injury occurred within the first six months of treatment.
(вж. точка 4. 4).
Treatment with Rebif should be stopped if icterus or other clinical symptoms of liver dysfunction appear (see section 4.4).
Приложението на интерферони се свързва с анорексия, замайване, тревожност, аритмии, вазодилатация и палпитация, менорагия и метрорагия.
The administration of interferons has been associated with anorexia, dizziness, anxiety, arythmias, vasodilation and palpitation, menorrhagia and metrorrhagia.
В случай на предозиране, пациетите трябва да бъдат хоспитализирани и поставени под медицинско наблюдение, както и да им се назначи подходящо поддържащо лечение.
In case of overdose, patients should be hospitalised for observation and appropriate supportive treatment should be given.
Имуностимулатори, Интерферони, ATC код:
Immunostimulants, Interferons, ATC code:
L03AB07.
L03AB07.
Интерфероните (IFNs) представляват група ендогенни гликопротеини, притежаващи имуномодулиращи, противовирусни и антипролиферативни свойства.
Interferons (IFNs) are a group of endogenous glycoproteins endowed with immunomodulatory, antiviral and antiproliferative properties.
Rebif (интерферон бета- 1a) има същата последователност на свързване на аминокиселини, присъща на ендогенния човешки интерферон бета.
Rebif (interferon beta-1a) shares the same amino acid sequence with endogenous human interferon beta.
Безопасността и ефикасността на Rebif е била оценена при пациенти с пристъпно- ремитентна мултиплена склероза при дози вариращи от 11 до 44 микрограма (3- 12 милиона IU), приложени подкожно три пъти седмично.
The safety and efficacy of Rebif has been evaluated in patients with relapsing-remitting multiple sclerosis at doses ranging from 11 to 44 micrograms (3-12 million IU), administered subcutaneously three times per week.
При одобрената дозировка на Rebif 22 микрограма се наблюдава намаляване на честотата (приблизително 30% за 2 години) и тежестта на клиничните пристъпи при пациенти с най- малко 2 обостряния за последните 2 години и EDSS в границите между 0- 5, 0 при започване на лечението.
At licensed posology, Rebif 22 micrograms has been demonstrated to decrease the incidence (approximately 30% over 2 years) and severity of clinical relapses in patients with at least 2 exacerbations in the previous 2 years and with an EDSS of 0-5.0 at entry.
Тази част от пациентите с прогресиране на инвалидизацията, определена с най- малко единица увеличаване на EDSS и потвърдена три месеца по- късно, намалява от 39% (с плацебо) на 30% (с Rebif 22 микрограма).
The proportion of patients with disability progression, as defined by at least one point increase in EDSS confirmed three months later, was reduced from 39% (placebo) to 30% (Rebif 22 micrograms).
За период от 4 години намаляването на средната честота на обострянията е била 22% при пациенти, лекувани с Rebif 22 микрограма, и 29% при пациенти, лекувани с Rebif 44 микрограма, в сравнение с групата пациенти, приемали плацебо за период от 2 години, след което лекувани с Rebif 22 микрограма или Rebif 44 микрограма, отново за период от 2 години.
Over 4 years, the reduction in the mean exacerbation rate was 22% in patients treated with Rebif 22 micrograms, and 29% in patients treated with Rebif 44 micrograms group compared with a group of patients treated with placebo for 2 years and then either Rebif 22 or Rebif 44 micrograms for 2 years.
В тригодишно проучване при пациенти с вторично прогресираща мултиплена склероза (EDSS 3- 6, 5) които са показали клинична прогресия в предходните две години и не са имали пристъпи в предходните 8 седмици преди проучването, Rebif не е показал значим ефект върху прогресията на инвалидизацията, но честотата на пристъпите е била намалена с около 30%.
In a 3-year study in patients with secondary progressive multiple sclerosis (EDSS 3-6.5) with evidence of clinical progression in the preceding two years and who had not experienced relapses in the preceding 8 weeks, Rebif had no significant effect on progression of disability, but relapse rate was reduced by approximately 30%.
Ако популацията на пациентите се раздели на 2 подгрупи (такива с и такива без пристъпи в период от 2 години преди началото на проучването) се установява, че няма ефект върху инвалидизацията при пациентите без пристъпи, но при пациентите с пристъпи, дялът на такива с прогресия в инвалидизацията в края на проучването е намалял от 70% (с плацебо) на 57% (с
If the patient population was divided into 2 subgroups (those with and those without relapses in the 2-year period prior to study entry), there was no effect on disability in patients without relapses, but in patients with relapses, the proportion with progression in disability at the end of the study was reduced from 70% (placebo) to 57% (Rebif 22 micrograms and 44 micrograms combined).
8 Rebif 22 микрограма и Rebif 44 микрограма в комбинация).
These results obtained in a subgroup of patients a posteriori should be interpreted cautiously.
Употребата на Rebif не е била изследвана при пациенти с първично прогресираща форма на мултиплена склероза и не трябва да се използва при такива пациенти.
Rebif has not yet been investigated in patients with primary progressive multiple sclerosis, and should not be used in such patients.
При здрави доброволци, след интравенозно приложение, интерферон бета - 1а показва остър мулти- eкспоненциален спад, със серумни нива пропорционални на дозата.
In healthy volunteers after intravenous administration, interferon beta-1a exhibits a sharp multi-exponential decline, with serum levels proportional to the dose.
Началният полуживот е от порядъка на минути, а окончателният полуживот - няколко часа, с възможно наличие на дълбоко депо.
The initial half-life is in the order of minutes and the terminal half-life is several hours, with the possible presence of a deep compartment.
При мускулно или подкожно приложение, серумните нива на интерферон бета - 1а остават ниски, но все пак могат да бъдат измерени от 12 до 24 часа след приложението.
When administered by the subcutaneous or intramuscular routes, serum levels of interferon beta remain low, but are still measurable up to 12 to 24 hours post-dose.
След приложението на еднократна доза от 60 микрограма, максималната пикова концентрация се достига средно за около 3 часа след приложението и е около 6- 10 IU/ ml, измерено чрез имунологично изследване.
Following a single 60 microgram dose, the maximum peak concentration, as measured by immunoassay, is around 6 to 10 IU/ ml, occurring on average around 3 hours after the dose.
След подкожното приложение на същата доза на всеки 48 часа в общо 4 дози, се проявява умерена акумулация (около 2, 5 х за АUС).
After subcutaneous administration at the same dose repeated every 48 hours for 4 doses, a moderate accumulation occurs (about 2.5 x for AUC).
След еднократна доза, вътреклетъчната и серумната активност на 2- 5А синтетазата и серумните концентрации на бета- 2 микроглобулина и неоптерина нарастват за 24 часа и започват да спадат в следващите 2 дни.
After a single dose, intracellular and serum activity of 2-5A synthetase and serum concentrations of beta-2 microglobulin and neopterin increase within 24 hours, and start to decline within 2 days.
Интерферон бета - 1а се метаболизира и отделя основно чрез черния дроб и бъбреците.
Interferon beta-1a is mainly metabolised and excreted by the liver and the kidneys.
Неклиничните данни не показват особен риск за хората на база на конвенционалните фармакологични изпитвания за безопасност, токсичност при многократно приложение, генотоксичност.
Non-clinical data reveal no special hazard for humans based on conventional studies of safety pharmacology, repeated-dose toxicity, and genotoxicity.
Карциногенният потенциал на Rebif не е бил изследван.
Rebif has not been investigated for carcinogenicity.
Проучване върху ембрио/ феталната токсичност при маймуни не показва наличие на репродуктивни нарушения.
A study on embryo/ foetal toxicity in monkeys showed no evidence of reproductive disturbances.
Въз основа на наблюденията, получени от други алфа и бета интерферони, не може да се отхвърли възможността за повишен риск за аборти.
Based on observations with other alpha and beta interferons, an increased risk of abortions cannot be excluded.
Няма налична информация относно въздействието на интерферон бета - 1а върху мъжкия фертилитет.
No information is available on the effects of the interferon beta-1a on male fertility.
Манитол Полоксамер 188 L- метионин Бензилов алкохол Натриев ацетат Оцетна киселина за корекция на pH Натриев хидроксид за корекция на pH Вода за инжекции
Mannitol Poloxamer 188 L-methionine Benzyl alcohol Sodium acetate Acetic acid for pH adjustment Sodium hydroxide for pH adjustment Water for injections
9 6. 2 Несъвместимости
6.2 Incompatibilities
Да се съхранява в хладилник (2°C – 8°C) далеч от охладителния елемент.
Store in a refrigerator (2°C – 8°C) away from the cooling element.
Спринцовка от 1 ml, (стъкло тип I), с игла от неръждаема стомана, съдържаща 0, 5 ml разтвор.
One ml type 1glass syringe, with a stainless steel needle, containing 0.5 ml solution.
Да се използва само бистър до опалесциращ разтвор, който не съдържа частици и няма видими признаци на влошено качество.
Only clear to opalescent solution without particles should be used and without visible signs of deterioration.
Serono Europe Limited 56 Marsh Wall, London E14 9TP, Великобритания
Serono Europe Limited 56, Marsh Wall London E14 9TP United Kingdom
EU/ 1/ 98/ 063/ 001 EU/ 1/ 98/ 063/ 002 EU/ 1/ 98/ 063/ 003
EU/ 1/ 98/ 063/ 001 EU/ 1/ 98/ 063/ 002 EU/ 1/ 98/ 063/ 003
4 Май 1998 Дата на първото подновяване:
4th May 1998 Date of first renewal:
4 Май 2003 Дата на последното подновяване:
4th May 2003 Date of latest renewal:
20 Май 2008
20th May 2008
Всяка предварително напълнена спринцовка (0, 5 ml) съдържа 44 микрограма (12 MIU *) интерферон бета- 1а ** (Interferon beta- 1a **).
Each pre-filled syringe (0.5 ml) contains 44 micrograms (12 MIU*) of interferon beta-1a**.
* Милиони международни единици, измерени чрез биоанализ на цитопатичния ефект (ЦПЕ) спрямо вътрешния стандарт на интерферон бета– 1а, калибриран в съответствие с настоящия международен NIH стандарт (GB- 23- 902- 531). ** произведен в овариални клетки на китайски хамстер (CHO- K1) чрез рекомбинантна ДНК технология.
* Million International Units, measured by cytopathic effect (CPE) bioassay against the in house IFN beta-1a standard which is calibrated against the current international NIH standard (GB-23-902-531). ** produced in Chinese hamster ovary Cells (CHO-K1) by recombinant DNA technology.
(вж. точка 5. 1)
Efficacy has not been demonstrated in patients with secondary progressive multiple sclerosis without ongoing relapsing activity (see section 5.1).
За пациенти, които започват лечение с Rebif се предлага Rebif 8, 8 микрограма и Rebif 22 микрограма в опаковка, която съответства на нуждите на пациента през първия месец на лечение.
For patients initiating treatment with Rebif, Rebif 8.8 micrograms and Rebif 22 micrograms are available in a package that corresponds to the patient needs for the first month of therapy.
11 Начин на приложение Преди инжектиране и в продължение на 24 часа след всяко инжектиране се препоръчва приемане на аналгетик- антипиретик за намаляване на грипоподобните симптоми, свързани с приложението на Rebif.
Method of administration Prior to injection and for an additional 24 hours after each injection, an antipyretic analgesic is advised to decrease flu-like symptoms associated with Rebif administration.
Към настоящия момент не е известна продължителността на лечение на пациентите.
10 At the present time, it is not known for how long patients should be treated.
Препоръчва се състоянието на пациентите да се оценява поне на всеки две години през 4- годишния период от началото на лечението с Rebif, като лекуващият специалист трябва да вземе решение за провеждане на по- дългосрочно лечение на базата на индивидуалния отговор на пациента.
It is recommended that patients should be evaluated at least every second year in the 4-year period after initiation of treatment with Rebif and a decision for longer term treatment should then be made on an individual basis by the treating
Досега не са провеждани официални клинични проучвания или фармакокинетични изследвания при деца или юноши.
However, limited published data suggest that the safety profile in adolescents from 12 to 16 years of age receiving Rebif 22 micrograms subcutaneous three times per week is similar to that seen in adults.
12 Съществуват съобщения за некроза на мястото на инжектиране (НМИ) при пациенти, употребяващи Rebif (вж. точка 4. 8).
Injection site necrosis (ISN) has been reported in patients using Rebif (see section 4.8).
В клинични проучвания с Rebif, често се установяват асимптоматично повишени нива на чернодробните трансаминази (особено на аланин аминотрансфераза (АЛАТ)) и при 1- 3% от пациентите нивата на чернодробните трансаминази се повишават 5 пъти над горната граница на нормата (ГГН).
11 In clinical trials with Rebif, asymptomatic elevations of hepatic transaminases (particularly alanine aminotransferase (ALT)) were common and 1-3% of patients developed elevations of hepatic transaminases above 5 times the upper limit of normal (ULN).
Като цяло те се наблюдават по- често при употребата на Rebif 44, отколкото при употребата на Rebif 22 микрограма.
The overall incidence of these is slightly higher with Rebif 44 than Rebif 22 micrograms.
Поради тази причина, в допълнение към тестовете, които обикновено се изискват за мониториране на пациентите с мултиплена склероза, и мониториране на чернодробните ензими, по време на терапията с интерферон бета – 1а, се препоръчва извършване на пълно и диференциално преброяване на кръвните клетки и тромбоцитите на регулярни интервали (1, 3 и 6 месеца) след започване на терапия с Rebif, и периодично след това при липса на клинични симптоми.
Therefore, in addition to those laboratory tests normally required for monitoring patients with multiple sclerosis, liver enzyme monitoring and complete and differential blood cell counts and platelet counts are recommended at regular intervals (1, 3 and 6 months) following introduction of Rebif therapy and then periodically thereafter in the absence of clinical symptoms.
Такова преброяване трябва да се извършва по- често при започване на употреба на Rebif 44 микрограма.
These should be more frequent when initiating Rebif 44 micrograms.
13 приблизително 13 до 14% от пациентите образуват персистиращи серумни антитела срещу интерферон бета– 1а.
Clinical data suggest that after 24 to 48 months of treatment with Rebif 44 micrograms, approximately 13 to 14% of patients develop persistent serum antibodies to interferon beta-1a.
Въпреки, че клиничното значение на антителната индукция все още не е напълно изяснено, образуването на неутрализиращи антитела е свързано с намалена ефективност по отношение на клиничните и МРТ- отклонения.
Although the clinical significance of the induction of antibodies has not been fully elucidated, the development of neutralising antibodies is associated with reduced efficacy on clinical and MRI variables.
Ако пациентът показва незадоволителен отговор към лечението с Rebif и има неутрализиращи антитела, лекуващият лекар трябва да преоцени съотношението полза/ риск за по- нататъшно лечение с Rebif.
If a patient responds poorly to therapy with Rebif, and has neutralising antibodies, the treating physician should reassess the benefit/ risk ratio of continued Rebif therapy.
Няма проучвания за взаимодействие с интерферон бета- 1a при хора.
No interaction studies have been performed with interferon beta-1a in humans.
Съществуват съобщения, че интерфероните намаляват активността на чернодробния цитохром Р450 - зависимите ензими при хората и животните.
Caution should be exercised when administering Rebif in combination with
Приложението на Rebif в комбинация с лекарствени средства с тесен терапевтичен индекс, чийто клирънс до голяма степен зависи от чернодробната система цитохром Р450, напр. антиепилептични средства и някои групи антидепресанти трябва да бъде извършвано с повишено внимание.
12 medicinal products that have a narrow therapeutic index and are largely dependent on the hepatic cytochrome P450 system for clearance, e. g. antiepileptics and some classes of antidepressants.
Следователнозапочване на лечението е противопоказано по време на бременност (вж. точка 4. 3).
Therefore initiation of treatment is contraindicated during pregnancy (see section 4.3).
Асимптоматичното повишаване на лабораторните показатели на чернодробните функции и понижение на белите кръвни клетки (WBC) също се съобщава често.
Asymptomatic increases in laboratory parameters of hepatic function and decreases in white blood cells (WBC) are also common.
Нежеланите лекарствени реакции, изброени по- долу са групирани по честотата на тяхната проява както следва:
The adverse reactions reported below are classified according to frequency of occurrence as follows:
Много чести Чести Нечести Редки Много редки
Very Common Common Uncommon Rare Very rare
бъде направена оценка)
Cannot be estimated from the available data
Представените данни са получени от обработени клинични проучвания на мултиплената склероза (плацебо=824 пациенти; Rebif 22 микрограма три пъти седмично (TIW) = 398 пациенти; Rebif 44 микрограма TIW= 727 пациенти) и показват честотата на нежеланите реакции, наблюдавани към шестия месец (преобладаващи над плацебо).
13 The data presented is obtained from pooled clinical studies in multiple sclerosis (placebo=824 patients; Rebif 22 micrograms three times per week (TIW)=398 patients; Rebif 44 micrograms TIW=727 patients) and shows the frequency of adverse reactions observed at six months (excess over placebo).
Нежеланите реакции са изброени по- долу по честотата на тяхната проява и съгласно системо- органната класификация по MedDRA база данни
Adverse reactions are listed below by frequency of occurrence and by MedDRA System Organ Class.
Системо- органна класификация
System Organ Class Infections and infestations
15 Системо- органна класификация Нарушения на кръвта и лимфната система
Endocrine Disorders
Много чести неутропения, лимфопения, левкопения, тромбоцитопен ия, анемия
Thyroid dysfunction most often presenting as hypothyroidism or hyperthyroidism
Чести
Psychiatric disorders
Нечести
Depression, insomnia
С неизвестна честота *
Suicide attempt
Нарушена функция на щитовидната жлеза, най- често хипотиреидизъм или хипертиреоидизъм
Headache
Респираторни, гръдни и медиастинални смущения
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Dyspnoea
Dyspnoea
16 Системо- органна класификация Съдови нарушения
14 System Organ Class Vascular disorders
С неизвестна честота * Тромбоемболич ни реакции
Not known* Thromboembolic events
Хепатит, с или без иктер
Hepatitis with or without icterus
* Нежелани реакции, наблюдавани по време на постмаркетингово наблюдение (с неизвестна честота)
*Adverse reactions identified during post marketing surveillance (frequency not known)
При одобрената дозировка на Rebif 44 микрограма се наблюдава намаляване на честотата (приблизително 30% за 2 години) и тежестта на клиничните пристъпи при пациенти с най- малко 2 обостряния за последните 2 години и EDSS в границите между 0- 5, 0 при започване на лечението.
At licensed posology, Rebif 44 micrograms has been demonstrated to decrease the incidence (approximately 30% over 2 years) and severity of clinical relapses in patients with at least 2 exacerbations in the previous 2 years and with an EDSS of 0-5.0 at entry.
Тази част от пациентите с прогресиране на инвалидизацията, определена с най- малко единица увеличаване на EDSS и потвърдена три месеца по- късно, намалява от 39% (с плацебо) на 27% (с Rebif 44 микрограма).
The proportion of patients with disability progression, as defined by at least one point increase in EDSS confirmed three months later, was reduced from 39% (placebo) to 27% (Rebif 44 micrograms).
17 В тригодишно проучване при пациенти с вторично прогресираща мултиплена склероза (EDSS 3- 6, 5) които са показали клинична прогресия в предходните две години и не са имали пристъпи в предходните 8 седмици преди проучването, Rebif не е показал значим ефект върху прогресията на инвалидизацията, но честотата на пристъпите е била намалена с около 30%.
In a 3-year study in patients with secondary progressive multiple sclerosis (EDSS 3-6.5) with evidence of clinical progression in the preceding two years and who had not experienced relapses in the preceding 8 weeks, Rebif had no significant effect on progression of disability, but relapse rate was reduced by approximately 30%.
Ако популацията на пациентите се раздели на 2 подгрупи (такива с и такива без пристъпи в период от 2 години преди началото на проучването) се установява, че няма ефект върху инвалидизацията при пациентите без пристъпи, но при пациентите с пристъпи, дялът на такива с прогресия в инвалидизацията в края на проучването е намалял от 70% (с плацебо) на 57% (с Rebif 22 микрограма и Rebif 44 микрограма в комбинация).
If the patient population was divided into 2 subgroups (those with and those without relapses in the 2-year period prior to study entry), there was no effect on disability in patients without relapses, but in patients with relapses, the proportion with progression in disability at the end of the study was reduced from 70% (placebo) to 57% (Rebif 22 micrograms and
Резултатите получени от това проучване, в подгрупата пациенти, трябва да се интерпретират внимателно.
These results obtained in a subgroup of patients a posteriori should be interpreted cautiously.