natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В рамената, лекувани с Vеctibix в комбинация с бевацизумаб и химиотерапия се наблюдава също по- висока честота на белодробен емболизъм, инфекции (предимно от кожен произход), диария и дехидратация.
A greater frequency of pulmonary embolism, infections (predominantly of dermatologic origin), diarrhoea, and dehydration was also observed in the treatment arms using Vectibix in combination with bevacizumab and chemotherapy.
Поради това прилагането на Vеctibix в комбинация с бевацизумаб- съдържаща химиотерапия трябва да се избягва (вж. точка 4. 5 и точка 5. 1).
Therefore administration of Vectibix in combination with bevacizumab containing chemotherapy combinations should be avoided (see section 4.5 and section 5.1).
Не се препоръчва едновременната употреба на Vеctibix и IFL или бевацизумаб и комбинирана химиотерапия (вж. точки 4. 4 и 4. 8).
Concomitant use of Vectibix and IFL or bevacizumab and chemotherapy combinations is not recommended (see sections 4.4 and 4.8).
Наблюдавана е повишена смъртност, когато панитумумаб е бил прилаган в комбинация с бевацизумаб и химиотерапевтични комбинации (вж. точка 4. 4).
Increased deaths were observed when panitumumab was administered in combination with bevacizumab and chemotherapy combinations (see section 4.4).
EGFR участва в контрола на пренаталното развитие и може би има съществено значение за нормалната органогенеза, пролиферация и диференциация на
EGFR has been implicated in the control of prenatal development and may be essential for normal organogenesis, proliferation, and differentiation in the developing embryo.
4 развиващия се ембрион.
Therefore, Vectibix has the potential to cause foetal harm when administered to pregnant women.
Известно е, че човешките IgG преминават плацентарната бариера, поради това панитумумаб може да бъде предаден от майката на развиващия се фетус.
Human IgG is known to cross the placental barrier, and panitumumab may therefore be transmitted from the mother to the developing foetus.
Жени с детероден потенциал трябва да използват подходящи контрацептивни средства по време на лечение с Vеctibix и 6 месеца след последната доза.
In women of childbearing potential, appropriate contraceptive measures must be used during treatment with Vectibix, and for 6 months following the last dose.
Не е известно дали панитумумаб се екскретира чрез кърма.
It is unknown whether panitumumab is excreted in human breast milk.
Тъй като човешките IgG се секретират в кърма, възможно е панитумумаб също да се секретира.
The potential for absorption and harm to the
Потенциалът за абсорбция и увреждане на кърмачето след прием не е известен.
4 infant after ingestion is unknown.
Препоръчва се жените да не кърмят по време на лечение с Vеctibix и 3 месеца след последната доза.
It is recommended that women do not breast feed during treatment with Vectibix and for 3 months after the last dose.
Проучвания при животни показват обратим ефект върху менструалния цикъл и намаления фертилитет при женски маймуни (вж. точка 5. 3).
Animal studies have shown reversible effects on the menstrual cycle and reduced female fertility in monkeys (see Section 5.3).
Ако пациентите изпитат свързани с лечението симптоми, които повлияват тяхното зрение и/ или способността да се концентрират и реагират, то се препоръчва те да не шофират и да не работят с машини до отминаване на ефекта.
If patients experience treatment-related symptoms affecting their vision and/ or ability to concentrate and react, it is recommended that they do not drive or use machines until the effect subsides.
Въз основа на анализ на всички пациенти, получаващи монотерапия с Vеctibix (N=920), най - често съобщаваните нежелани реакции са кожните реакции, появили се при приблизително 90% от пациентите.
Based on an analysis of all patients receiving Vectibix monotherapy (n = 920), the most commonly reported adverse reactions are skin reactions occurring in approximately 90% of patients.
Тези реакции са свързани с фармакологичния ефект на Vеctibix, по - голямата част от тях са леки до умерени по характер и приблизително 10% тежки (степен 3 или по- висока, NCL- CTC).
These reactions are related to the pharmacologic effects of Vectibix, and the majority are mild to moderate in nature with approximately 10% severe (grade 3 or higher, NCI-CTC).
Освен където е посочено, данните описват нежелани реакции, съобщени при клинични изпитвания, при пациенти с метастатичен колоректален карцином, които получават само панитумумаб:
Except where indicated, the data describe adverse reactions reported from clinical studies in patients with metastatic colorectal carcinoma who received panitumumab as a single agent:
Системо- органна класификация по MedDRA
MedDRA Organ System Skin and subcutaneous tissue disorders
Много чести (≥ 1/ 10)
Frequency Very common (≥ 1/ 10)
Обрив Еритема Ексфолиация на кожата Сърбеж Суха кожа Кожни фисури Паронихия
Undesirable Effect Rash Erythaema Skin exfoliation Pruritus Dry skin Skin fissures Paronychia
Стомашно- чревни нарушения
Gastrointestinal disorders General disorders and administrative site conditions
Честота
Diarrhoea Fatigue
Общи нарушения и ефекти на мястото на приложение
General disorders and administrative site conditions Metabolism and nutrition disorders
Реакции, свързани с инфузията (пирексия, студени тръпки) Хипомагнезиемия Хипокалциемия Хипокалиемия Дехидратация
Infusion reactions (pyrexia, chills) Hypomagnesaemia Hypocalcaemia Hypokalaemia Dehydration
Респираторни, гръдни и медиастинални нарушения
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders Nervous system disorders Eye disorders
Нарушения на нервната система Нарушения на очите
Dyspnoea Cough Headache Conjunctivitis Growth of eyelashes Increased lacrimation Ocular hyperaemia Dry eye Eye pruritus
Главоболие Конюнктивит Растеж на миглите Увеличена лакримация Очна хиперемия Сухота в очите Сърбеж в очите
5 MedDRA Organ System Skin and subcutaneous tissue disorders
Нарушения на кожата и подкожната тъкан
Frequency
Стоматит Възпаление на лигавицата Онихолиза Хипертрихоза Алопеция Сухота в носа Сухота в устата
Undesirable Effect Stomatitis Mucosal inflammation Onycholysis Hypertrichosis Alopecia Nasal dryness Dry mouth
Профилът на безопасност на панитумумаб при пациенти, чиито тумори експресират KRAS wild тип като цяло съответства на този при mCRC монотерапията, описан по- горе.
The safety profile of panitumumab in patients whose tumour express KRAS wild-type (n = 123) was generally consistent with overall mCRC monotherapy set described above.
Единствените разлики са били, че гаденето, повръщането, диспнеята и кашлицата са съобщени като много чести (≥ 1/ 10) при KRAS wild тип рамото, докато тези нежелани реакции са съобщени като чести (≥ 1/ 100 до < 1/ 10) при общата популация на mCRC монотерапия.
The only differences were that nausea, vomiting, dyspnoea and cough were reported as very common (≥ 1/ 10) in the KRAS wild-type arm whereas these adverse drug reactions were reported as common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10) in the overall mCRC monotherapy population.
Когато е съобщавана, диария е била главно лека или умерена по тежест.
Diarrhoea when reported was mainly mild or moderate in severity.
Два процента от пациентите с KRAS wild тип са съобщили диарията като тежка.
Two percent of patients with KRAS wild-type had diarrhoea reported as severe.
При клинични изпитвания потенциални реакции, свързани с инфузията (появяващи се в рамките на 24 часа след първата доза), които могат да включват симптоми/ признаци като студени тръпки, фебрилитет или диспнея, са съобщени при 2% от лекуваните с Vеctibix пациенти, от които < 1% са били тежки (степен 3).
In clinical trials potential infusion reactions (occurring within 24 hours of the first dose) which may include symptoms/ signs such as chills, fever, or dyspnoea, were reported in 2% of Vectibix treated patients, of which < 1% were severe (grade 3).
Никой пациент не е имал животозастрашаващи (степен 4) или фатални (степен 5) реакции, свързани с инфузията на Vеctibix.
No patients had life-threatening (grade 4) or fatal (grade 5) infusion reactions to Vectibix.
Повече от симптомите на възможните реакции, свързани с инфузията са били леки по интензивност, отшумяли са без лечение, били са изолирани случаи и не са изисквали промяна или прекъсване на прилагането на Vеctibix.
Most of the symptoms of potential infusion reactions were mild in intensity, resolved without treatment, were isolated occurrences and did not require alteration or interruption of Vectibix administration.
Кожен обрив най- често се появява по лицето, горната част на гръдния кош и гърба, но може да се разпростре и по крайниците.
Skin rash most commonly occurred on the face, upper chest, and back, but could extend to the extremities.
В резултат на развитието на тежки кожни и подкожни реакции се съобщават инфекциозни усложнения, включително сепсис, в редки случаи водещ до смърт и локални абсцеси, изискващи инцизия и дренаж.
Subsequent to the development of severe skin and subcutaneous reactions, infectious complications including sepsis, in rare cases leading to death, and local abscesses requiring incisions and drainage were reported.
Медианата на времето до първия симптом на дерматологичната реакция е била 10 дни, и медианата на времето за оздравяване след последната доза Vеctibix е била 28 дни.
The median time to first symptom of dermatologic reaction was 10 days, and the median time to resolution after the last dose of Vectibix was 28 days.
Паронихийно възпаление е било свързано с оток на латералния ръб на нокътя на пръстите на краката и ръцете.
Paronychial inflammation was associated with swelling of the lateral nail folds of the toes and fingers.
При клинични проучвания са били изпитвани дози до 9 mg/ kg.
Doses up to 9 mg/ kg have been tested in clinical trials.
Съобщено е предозиране при дози приблизително два пъти над препоръчваните терапевтични дози.
There have been reports of overdose at doses up to approximately twice the recommended therapeutic dose.
Наблюдаваните нежеланите събития включват кожна токсичност, диария, дехидратация, умора и са били в съответствие с профила на безопасност при препоръчваните дози.
Adverse events observed included skin toxicity, diarrhoea, dehydration and fatigue and were consistent with the safety profile at the recommended dose.
Антинеопластични средства, моноклонални антитела, ATC код:
Antineoplastic agents, monoclonal antibodies, ATC code:
L01XC08
L01XC08
Механизъм на действие
6 Mechanism of action
EGFR е трансмембранен гликопротеин, който е част от подсемейство на тип I рецептора за тирозин киназа, включващ EGFR (HER1/ c- ErbB- 1), HER2, HER3 и HER4.
EGFR is a transmembrane glycoprotein that is a member of a subfamily of type I receptor tyrosine kinases including EGFR (HER1/ c-ErbB-1), HER2, HER3, and HER4.
EGFR спомага клетъчния растеж в нормални епителни тъкани, включително кожни и космени фоликули и е експресиран върху различни туморни клетки.
EGFR promotes cell growth in normal epithelial tissues, including the skin and hair follicle, and is expressed on a variety of tumour cells.
KRAS (Kirsten rat sarcoma 2 viral oncogene homologue) генът кодира малък GTP- свързващ протеин, включен в сигналната трансдукция.
The KRAS (Kirsten rat sarcoma 2 viral oncogene homologue) gene encodes a small, GTP-binding protein involved in signal transduction.
Редица стимули, включително тези от EGFR активират KRAS, който последователно стимулира други интрацелуларни протеини да повишат клетъчната пролиферация, клетъчната преживяемост и ангиогенезата.
A variety of stimuli, including that from the EGFR activates KRAS which in turn stimulates other intracellular proteins to promote cell proliferation, cell survival and angiogenesis.
Активиращи мутации в KRAS гена се появяват често при различни човешки тумори и са включени и в онкогенезата и в туморната прогресия.
Activating mutations in the KRAS gene occur frequently in a variety human tumours and have been implicated in both oncogenesis and tumour progression.
In vitro изследвания и in vivo проучвания при животни показват, че панитумумаб инхибира растежа и преживяемостта на туморните клетки, които експресират EGFR.
In vitro assays and in vivo animal studies have shown that panitumumab inhibits the growth and survival of tumour cells expressing EGFR.
7 води до увеличен антитуморен ефект, сравнен само с лъчетерапия, химиотерапия или терапевтични агенти за насочена терапия.
The addition of panitumumab to radiation, chemotherapy and/ or other targeted therapeutic agents, in animal studies resulted in an increase in anti-tumour effects compared to radiation, chemotherapy or targeted therapeutic agents alone.
Данните за развитие на анти - панитумумаб антитела са оценявани чрез използването на два различни имунологични анализа (ELISA, който открива антитела с висок афинитет и Biosensor имунологичен анализ, който открива и двете - антитела с висок и нисък афинитет), резултатите от тези анализи, показват, че случаите на поява на анти- панитумумаб антитела след прилагане на дозата са били малко.
Data on the development of anti-panitumumab antibodies has been evaluated using two different immunoassays (an ELISA which detects high-affinity antibodies, and a Biosensor Immunoassay which detects both high and low-affinity antibodies), results from these assays indicated that the overall incidence of a post-dose anti-panitumumab antibody response was low.
Преди прилагане на дозата антитела са били установени при 5 от 636 пациенти (< 1%) и при 16/ 635 пациенти (2, 5%) изследвани, съответно, чрез ELISA и Biosensor имунологичен анализ.
Pre-dose antibodies were detected in 5 of 636 patients (< 1%) and 16/ 635 patients (2.5%) tested by the ELISA and Biosensor Immunoassay respectively.
Неутрализиращи антитела след прилагане на дозата са установени при 1 от 447 пациенти (0, 2%) и при 7 от 447 (1, 6%) изследвани, съответно, чрез ELISA и Biosensor имунологичен анализ.
Post-dose neutralising antibodies were detected in 1 of 447 patients (0.2%) and 7 of 447 patients (1.6%) tested by the ELISA and Biosensor Immunoassay respectively.
Сравнено с пациенти, които не развиват антитела, не се установява връзка между наличието на анти - панитумумаб антитела и фармакокинетиката, ефикасността и безопасността.
Compared with patients who did not develop antibodies, no relationship between the presence of anti-panitumumab antibodies and pharmacokinetics, efficacy and safety has been observed.
Откриването на формирани антитела зависи от чувствителността и специфичността на анализа.
The detection of antibody formation is dependent on the sensitivity and specificity of the assay.
Наблюдаваните случаи на антитела- позитивни пациенти при анализ могат да се повлияни от редица фактори, включително работа с пробата, съпътстващо лечение или подлежащо заболяване, поради това сравняване на случаите на антитела към други продукти може да бъде подвеждащо.
The observed incidence of antibody positivity in an assay may be influenced by several factors including sample handling, concomitant medications and underlying disease, therefore, comparison of the incidence of antibodies to other products may be misleading.
Ефикасността на Vеctibix, при пациенти с метастатичен колоректален карцином (mCRC), които имат прогресия на заболяването по време или след предшестваща химиотерапия, е изпитвана при рандомизирано контролирано изпитване (463 пациенти) и отворено, с едно рамо изпитване (384 пациенти).
The efficacy of Vectibix in patients with metastatic colorectal cancer (mCRC) who had disease progression during or after prior chemotherapy was studied in a randomised controlled trial (463 patients) and open-label, single-arm trials (384 patients).
Безопасността на Vеctibix, при пациенти с mCRC, които са получили поне една доза Vеctibix, е оценена при 920 пациенти.
The safety of Vectibix in patients with mCRC who received at least one dose of Vectibix was evaluated in 920 patients.
Допълнителни проучвания са проведени с Vеctibix като монотерапия при пациенти с други солидни тумори, в комбинация с химиотерапия с или без бевацизумаб при пациенти с mCRC и в комбинация с химиотерапия при пациенти с не- дребноклетъчен белодробен карцином.
Additional studies were performed with Vectibix as a single agent in patients with other solid tumours and in combination with chemotherapy with and without bevacizumab in patients with mCRC or in combination with chemotherapy in patients with non-small cell lung cancer.
Проведено е многонационално, рандомизирано, контролирано изпитване при 463 пациенти с EGFR експресиращ метастатичен карцином на колона или ректума след потвърден неуспех на схема, съдържаща оксалиплатин и иринотекан.
7 A multinational, randomised, controlled trial was conducted in 463 patients with EGFR-expressing metastatic carcinoma of the colon or rectum after confirmed failure of oxaliplatin and irinotecan- containing regimens.
Пациентите са били рандомизирани 1: 1 да получават Vеctibix в доза 6 mg/ kg прилагана веднъж на всеки две седмици плюс най- доброто поддържащо лечение (без химиотерапия) (BSC) или само BSC.
Patients were randomised 1:1 to receive Vectibix at a dose of 6 mg/ kg given once every two weeks plus best supportive care (not including chemotherapy) (BSC) or BSC alone.
Пациентите само на BSC при прогресия на заболяването са били подходящи да преминат към съпътстващо проучване и да получават Vеctibix в доза 6 mg/ kg прилагана веднъж на всеки две седмици.
Upon disease progression BSC alone patients were eligible to crossover to a companion study and receive Vectibix at a dose of 6 mg/ kg given once every two weeks.
От 463 пациенти, 63% са били мъже.
Of 463 patients, 63% were male.
Медианата на възрастта е била 62 години (обхват от 27 до 83) и 99% са били от бялата раса.
The median age was 62 years (range 27 to 83), and 99% were Caucasian.
Триста деветдесет и шест (86%) пациенти са имали 0 или 1 статус по ECOG на изходно ниво.
Three hundred and ninety-six (86%) patients had a baseline ECOG Performance Status of 0 or 1.
Шестдесет и седем процента от пациентите са имали карцином на колона и 33% ректален карцином.
Sixty-seven percent of patients had colon cancer and 33% had rectal cancer.
Първичният критерий е преживяемост без прогресия (PFS).
The primary endpoint was progression-free survival (PFS).
При анализ, адаптиран за възможни отклонения, като резултат на оценка извън схемата, степента на прогресия на заболяването или смърт при пациенти, получаващи Vеctibix са били намалени с 40% отнесено към пациентите, получаващи BSC [Коефициент на риск=0, 60 (95% CI 0, 49, 0, 74), стратифициран логаритмично трансформиран ренк p < 0, 0001].
In an analysis adjusting for potential bias from unscheduled assessments, the rate of disease progression or death in patients who received Vectibix was reduced by 40% relative to patients that received BSC [Hazard Ratio = 0.60, (95% CI 0.49, 0.74), stratified log-rank p < 0.0001].
Не са установени разлики в медианата на времето на PFS, тъй като при повече от 50% от пациентите и в двете лекувани групи се наблюдава прогресия преди първата визита по схема.
There was no difference seen in median PFS times as more than 50% of patients progressed in both treatment groups before the first scheduled visit.
Степента на преживяемост без прогресия при първата визита по схема (седмица 8) е била 45, 5% при Vеctibix и BSC и 24, 6% при само на BSC, разлика от 20, 9% [95% CI:
The progression-free survival rates at the first scheduled visit (week 8) were 45.5% on Vectibix plus BSC and 24.6% on BSC alone, a difference of 20.9% [95% CI:
12, 4, 29, 4].
12.4, 29.4].
Не е установена разлика в общата преживяемост.
No difference was seen in overall survival.
Това може би се дължи на тези
This may be due to patients receiving panitumumab after progression among those randomized to BSC.
8 пациенти, рандомизирани на BCS, които получават панитумумаб след прогресия.
Tumour response according to modified-RECIST criteria was determined by central review.
Общо, 9, 5% [95% CI:
Overall, 9.5% [95% CI:
6, 1, 14, 1] Vеctibix плюс BCS пациенти, и 0% [95% CI:
6.1, 14.1] Vectibix plus BSC patients, and 0% [95% CI:
0, 0, 1, 6] пациенти само на BCS потвърждават обективно повлияване (частично повлияване), със стабилно заболяване, съответно, при 26% и 10% пациенти.
0.0, 1.6] BSC alone patients had a confirmed objective response (partial response), with stable disease in 26% and 10% patients, respectively.
Сред 176 пациенти, получавали само BCS и получили Vеctibix след прогресия, степента на повлияване (оценка на изследователя) е била 11, 4% (95% CI:
Among the 176 patients who received Vectibix after progression on BSC alone, the response rate (investigator assessment) was 11.4% (95% CI:
7, 1, 17, 0).
7.1, 17.0).
PFS – Всички пациенти
PFS – All Patients
90%
90%
Treatment Group Vectibix + BSC
Treatment Group
Събитие/ N (%) Медиана на седмиците Median 193/ 231 (84) 8, 0 Events / N (%) in Weeks
Median
BSC само
Vectibix+BSC
208/ 232 84) (90) 8, 0
Events / N (%) in Weeks 193 / 231 (84) 8.0
Vectibix+BSC BSC Alone
Proportion Event-Free
70% Proportion Event- Free
70%
60% Коефициент на риск = 0. 60
60% Hazard ratio = 0.60
50%
50% 40%
(95% CI:
(95% CI:
0. 49, 0. 74) Стратифициран логаритмично
0.49, 0.74) Stratified log-rank test p < 0.0001
40% 30%
30%
0% Рискови
0%
пациенти:
Subjects at risk:
8 10 12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34 36 38 40 42 44 46 48 50 52
8 10 12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34 36 38 40 42 44 46 48 50 52 Weeks
Vectibix+BSC
Vectibix+BSC
231 228 221 216 212
231 228 221 216 212
40 40 40 22 19 1
40 40 40 22 19
228 221 216 212 85 84 65 64 41 40 40 40 22
228 221 216 212 85 84 65 64 41 40 40 40 22
8 221 216 212 85 84 65 64 41 40 40 40 22 19 19 19 8 8 8
8 221 216 212 85 84 65 64 41 40 40 40 22 19 19 19 8 8 8
1 228 221 216 212 85 84 65 64 41 40 40 40 22 19 19 19 8 8 8 7 2 2 1 1
1 228 221 216 212 85 84 65 64 41 40 40 40 22 19 19 19 8 8 8 7 2 2 1 1
BSC Alone
BSC Alone
32 230 225 2
32 230 225 2
20 2
20 2
39 39 20 20
39 39 20 20
7 7
7 7
4 4 4 4 3 2 2 2 1 1 1 1
4 4 4 4 3 2 2 2 1 1 1 1
Неплановата туморна оценка е преместена към най- близкото следващото време за оценка по схема
Unscheduled tumour assessments were moved to the nearest scheduled timepoint
При ретроспективния анализ е оценена връзката между мутационния статус на KRAS, определен чрез запазени с парафин туморни тъкани, и клиничния изход.
The relationship between KRAS mutation status determined in archived paraffin embedded tumour tissue and clinical outcome was evaluated in a retrospective analysis.
Туморни проби, получени при първична резекция на колоректалния карцином са анализирани за наличието на седем най- чести активиращи мутации в кодон 12 и 13 (Gly12Asp, Gly12Ala, Gly12Val, Gly12Ser, Gly12Arg, Gly12Cys и Gly13Asp) на KRAS гена, чрез използване на алел - специфична полимеразна верижна реакция.
Tumour samples obtained from the primary resection of colorectal cancer were analysed for the presence of the seven most common activating mutations in the codon 12 and 13 (Gly12Asp, Gly12Ala, Gly12Val, Gly12Ser, Gly12Arg, Gly12Cys, and Gly13Asp) of the KRAS gene by using an
При 427 (92%) пациенти е имало възможност да бъде оценен статуса на KRAS, като от тях при 184 има мутации.
427 (92%) patients were evaluable for KRAS status of which 184 had mutations.
При анализ адаптиран за възможни отклонения, като резултат от оценка извън схемата, коефициентът на риск за PFS е бил 0, 49 (95% CI:
In an analysis adjusting for potential bias from unscheduled assessments the hazard ratio for PFS was 0.49 (95% CI:
0, 37- 0, 65) в полза на панитумумаб при KRAS wild тип групата и 1, 07 (95% CI:
0.37-0.65) in favour of panitumumab in the KRAS wild-type group and 1.07 (95% CI:
0, 77- 1, 48) при групата с KRAS мутации.
0.77-1.48) in the KRAS mutant group.
Разликата в медианата на PFS в групата KRAS wild тип е била 8 седмици.
The difference in median PFS in the KRAS wild-type group was 8 weeks.
Степента на преживяемост без прогресия при първата визита по схема (седмица 8) при групата KRAS wild тип е била 59, 7% при случаите на Vеctibix и BCS и 21% при тези само на BCS, разликата е 38, 7% [95% CI:
The progression-free survival rates at the first scheduled visit (week 8) in the KRAS wild-type group were 59.7% on Vectibix plus BSC and 21.0% on BSC alone, a difference of 38.7% [95% CI:
27, 4, 50, 0].
27.4, 50.0].