natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ефективността е измерена чрез анализ на броя неуспешни терапии (отхвърляне или загуба на новотрансплантирания бъбрек или смърт) след изтичане на шест месеца.
The effectiveness was measured by looking at the number of treatment failures (rejection or loss of the new kidney, or death) after six months.
Две проучвания разглеждат Rapamune като поддържаща терапия в продължение на период до пет години при общо 765 пациенти, които са се повлияли от първоначалния дву - до тримесечен курс на лечение и които са могли да прекратят приема на циклоспорин.
Two studies looked at Rapamune as maintenance treatment for up to five years in a total of 765 patients who had responded to an initial two- to three-month course of treatment and who were able to stop their dose of ciclosporin.
Допълнително проучване сравнява ефективността на пероралния разтвор и таблетките.
One additional study compared the effectiveness of the oral solution and the tablets.
Rapamune е по- ефективен от плацебо и също толкова ефективен, колкото азатиоприн, когато се прилагат като добавка към назначени циклоспорин и кортикостероиди.
Rapamune was more effective than placebo and as effective as azathioprine, when they were added to ciclosporin and corticosteroids.
В първото проучване при 19% от пациентите, добавящи одобрената доза Rapamune, има неуспех в лечението след изтичане на шест месеца (53 от 284) спрямо 32% от добавящите азатиоприн (52 от 161).
In the first study, 19% of the patients adding the approved dose of Rapamune had failed treatment after six months (53 out of 284), compared with 32% of those adding azathioprine (52 out of 161).
Във второто проучване неуспех в лечението има при по- малко пациенти, добавящи Rapamune (30%; 68 от 277), отколкото при добавящите плацебо (48%; 62 от 130).
In the second study, fewer patients adding Rapamune failed treatment (30%; 68 out of 277) than those adding placebo (48%; 62 out of 130).
Проучванията относно поддържащата терапия показват, че дългосрочното лечение с Rapamune е ефективно за подпомагане на преживяемостта на новотрансплантирания бъбрек – след прекратяване на приема на циклоспорин се наблюдават подобрение във функцията на новотрансплантирания бъбрек и подобрение на кръвното налягане.
The maintenance studies showed that long-term treatment with Rapamune was effective in helping the new kidney to survive, with an improvement in how well the new kidney worked and an improvement in blood pressure when ciclosporin treatment was stopped.
Най- честите нежелани реакции при Rapamune (наблюдавани при повече от 1 на 10 пациенти) са инфекция на пикочните пътища (инфекция на частите от тялото, които отвеждат урината), тромбоцитопения (понижен общ брой на тромбоцитите), анемия (понижен общ брой на червените кръвни клетки), хипокалемия (ниски нива на калий в кръвта), хипофосфатемия (ниски нива на фосфати в кръвта), хиперхолестеролемия (високи нива на холестерол в кръвта), хипергликемия (високи нива на кръвната захар), хипертриглицеридемия (високи нива на триглицеридите, вид мазнини, в кръвта), главоболие, лимфоцеле (събиране на течност около бъбрека), хипертония (високо кръвно налягане), абдоминална (коремна) болка, диария, запек, повдигане (позиви за повръщане), акне (пъпки), артралгия (болки в ставите), периферен оток (подуване, обичайно на краката), пирексия (повишена температура), болка, повишени кръвни нива на лактат дехидрогеназа (маркер за разграждане на тъкани) и повишени кръвни нива на креатинин (маркер за бъбречни проблеми).
The most common side effects with Rapamune (seen in more than 1 patient in 10) are urinary tract infection (infection of the structures that carry urine), thrombocytopenia (low blood platelet counts), anaemia (low red blood cell counts), hypokalaemia (low blood potassium levels), hypophosphataemia (low blood phosphate levels), hypercholesterolaemia (high blood cholesterol levels), hyperglycaemia (high blood sugar levels), hypertriglyceridaemia (high blood levels of triglycerides, a type of fat), headache, lymphocele (fluid collection around the kidney), hypertension (high blood pressure), abdominal (tummy) pain, diarrhoea, constipation, nausea (feeling sick), acne (spots), arthralgia (joint pain), peripheral oedema (swelling, usually in the legs), pyrexia (fever), pain, increased blood lactate dehydrogenase levels (a marker of tissue breakdown) and increased blood creatinine levels (a marker of kidney problems).
Тъй като понижава активността на имунната система, Rapamune може също да увеличи риска от развитие на карцином, и по- специално на лимфом и карцином на кожата.
Because it reduces the activity of the immune system, Rapamune can also increase the risk of developing cancer, especially lymphoma and skin cancer.
За пълния списък на всички наблюдавани при Rapamune нежелани реакции – вижте листовката.
For the full list of all side effects reported with Rapamune, see the Package Leaflet.
Rapamune е противопоказен за хора, които биха могли да проявят свръхчувствителност (алергични реакции) към сиролимус или някоя от другите съставки.
Rapamune should not be used in people who may be hypersensitive (allergic) to sirolimus or any of the other ingredients.
Трябва да се подходи с повишено внимание, когато Rapamune се приема едновременно с други лекарства.
Caution is also needed when Rapamune is taken at the same time as other medicines.
2/ 3 Основания за одобряване на Rapamune?
Why has Rapamune been approved?
Комитетът по лекарствените продукти за хуманна употреба (CHMP) решава, че ползите от Rapamune са по- големи рисковете за профилактика на органно отхвърляне при възрастни пациенти след бъбречна трансплантация, при които има нисък до умерен имунологичен риск.
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Rapamune’ s benefits are greater than its risks for the prophylaxis of organ rejection in adult patients at low to moderate immunological risk receiving a renal transplant.
Комитетът препоръчва на Rapamune да бъде издадено разрешение за употреба.
The Committee recommended that Rapamune be given marketing authorisation.
Допълнителна информация за Rapamune:
Other information about Rapamune:
Европейската комисия издава разрешение за употреба, валидно в рамките на Европейския съюз, за Rapamune на Wyeth Europa Ltd. на 14 март 2001 г.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Rapamune to Wyeth Europa Ltd. on 14 March 2001.
Разрешението за употреба е подновено на 14 март 2006 г.
The marketing authorisation was renewed on 14 March 2006.
Пълният текст на EPAR относно Rapamune може да се намери тук.
The full EPAR for Rapamune can be found here.
Дата на последно актуализиране на текста 11- 2008.
2/ 2 This summary was last updated in 11-2008.
Rapamune 1 mg/ ml перорален разтвор.
Rapamune 1 mg/ ml oral solution.
Всеки ml съдържа 1 mg сиролимус (sirolimus).
Each ml contains 1 mg sirolimus.
Rapamune е предназначен за профилактика на органното отхвърляне след бъбречна трансплантация на възрастни пациенти с нисък до умерен имунологичен риск.
Rapamune is indicated for the prophylaxis of organ rejection in adult patients at low to moderate immunological risk receiving a renal transplant.
Rapamune може да се продължи като поддържаща терапия с кортикостероиди, само ако микроемулсионният циклоспорин може постепенно да се спре (вж. точки 4. 2 и 5. 1).
Rapamune may be continued as maintenance therapy with corticosteroids only if ciclosporin microemulsion can be progressively discontinued (see sections 4.2 and 5.1).
Лечението трябва да се назначи и да остане под контрола на специалист- трансплантолог с подходяща квалификация.
Treatment should be initiated by and remain under the guidance of an appropriately qualified specialist in transplantation.
Употреба при възрастни Първоначална терапия (2 до 3 месеца след трансплантацията):
Use in adults Initial therapy (2 to 3 months post-transplantation):
Обичайният режим на дозиране за Rapamune е 6 mg перорална натоварваща доза, приложена колкото се може по - скоро след трансплантацията, последвана от 2 mg веднъж дневно.
The usual dosage regimen for Rapamune is a 6 mg oral loading dose, administered as soon as possible after transplantation, followed by 2 mg once daily.
Дозата Rapamune след това трябва да се индивидуализира, за да се получат нива в края на дозовия интервал в цяла кръв от 4 до 12 ng/ ml (хроматографски анализ; вж.
The Rapamune dose should then be individualised, to obtain whole blood trough levels of 4 to 12 ng/ ml (chromatographic assay; see Therapeutic drug monitoring).
Терапевтичен лекарствен мониторинг).
Rapamune therapy should be optimised with a tapering regimen of steroids and ciclosporin microemulsion.
За първите 2- 3 месеца след трансплантацията препоръчителният диапазон на концентрации в края на дозовия интервал за циклоспорин е 150- 400 ng/ ml (анализ с моноклонални антитела или равностойна техника).
Suggested ciclosporin trough concentration ranges for the first 2-3 months after transplantation are 150-400 ng/ ml (monoclonal assay or equivalent technique).
Поддържаща терапия:
Maintenance Therapy:
Циклоспорин трябва да се спре постепенно в продължение на 4 до 8 седмици и дозата Rapamune трябва да се коригира, за да се получат нива в края на дозовия интервал в цяла кръв от 12 до 20 ng/ ml (хроматографски анализ; вж.
Ciclosporin should be progressively discontinued over 4 to 8 weeks and the Rapamune dose should be adjusted to obtain whole blood trough levels of 12 to 20 ng/ ml (chromatographic assay; see Therapeutic drug monitoring).
Терапевтичен лекарствен мониторинг).
Rapamune should be given with corticosteroids.
Употреба при реципиенти от негроидната раса:
2 Use in black recipients:
2 нуждаят от по- високи дози и нива в края на дозовия интервал на сиролимус, за да се получи същата ефикасност както при нечернокожи пациенти.
There is limited information indicating that black renal transplant recipients (predominantly African-American) require higher doses and trough levels of sirolimus to achieve the same efficacy as observed in non-black patients.
Понастоящем данните за ефикасността и безопасността са твърде ограничени, за да позволяват конкретни препоръки за употреба на сиролимус при реципиенти от негроидната раса.
Currently, the efficacy and safety data are too limited to allow specific recommendations for use of sirolimus in black recipients.
Употреба при деца и юноши (< 18 години):
Use in children and adolescents (< 18 years):
Наличните данни за безопасност и ефикасност не са достатъчни, за да се препоръча употреба на Rapamune при деца и юноши под 18- годишна възраст (вж. точки 4. 8 и 5. 1).
The available data on safety and efficacy are not sufficient to recommend the use of Rapamune in children and adolescents less than 18 years of age (see sections 4.8 and 5.1).
Известната фармакокинетична информация за деца и юноши е ограничена (вж. точка 5. 2).
Limited pharmacokinetic information is available in children and adolescents (see section 5.2).
Употреба при пациенти в старческа възраст (> 65 години):
Use in elderly patients (> 65 years):
Клиничните проучвания на Rapamune не са обхванали достатъчен брой пациенти > 65 години, за да се определи дали те ще реагират по- различно от по- младите пациенти.
Clinical studies of Rapamune did not include a sufficient number of patients > 65 years of age to determine whether they will respond differently than younger patients.
Данните за концентрацията на сиролимус в края на дозовия интервал при 35 пациента > 65 години с бъбречни трансплантации са подобни на тези при групата (n=822) на възраст от 18 до 65 години.
Sirolimus trough concentration data in 35 renal transplant patients > 65 years of age were similar to those in the adult population (n=822) from 18 to 65 years of age.
Употреба при пациенти с бъбречно увреждане:
Use in patients with renal impairment:
Не се изисква коригиране на дозата (вж. точка 5. 2).
No dosage adjustment is required (see section 5.2).
Употреба при пациенти с чернодробно увреждане:
Use in patients with hepatic impairment:
Клирънсът на сиролимус може да е намален при пациенти с увредена чернодробна функция (вж. точка 5. 2).
The clearance of sirolimus may be reduced in patients with impaired hepatic function (see section 5.2).
При пациенти с тежко чернодробно увреждане се препоръчва поддържащата доза Rapamune да бъде намалена приблизително наполовина.
In patients with severe hepatic impairment, it is recommended that the maintenance dose of Rapamune be reduced by approximately one half.
Препоръчва се внимателно да се мониторират нивата на сиролимус в края на дозовия интервал в цялостната кръв при пациенти с чернодробно увреждане (вж.
It is recommended that sirolimus whole blood trough levels be closely monitored in patients with impaired hepatic function (see Therapeutic drug monitoring).
Терапевтичен лекарствен мониторинг).
It is not necessary to modify the Rapamune loading dose.
Терапевтичен лекарствен мониторинг:
Therapeutic drug monitoring:
Повечето пациенти, получили 2 mg Rapamune 4 часа след циклоспорин, са имали концентрации на сиролимус в края на дозовия интервал в цялостната кръв в рамките на целевия диапазон от 4 до 12 ng/ ml (изразено като стойности от хроматографски анализ).
Most patients who received 2 mg of Rapamune 4 hours after ciclosporin had whole blood trough concentrations of sirolimus within the 4 to 12 ng/ ml target range (expressed as chromatographic assay values).
Оптималната терапия изисква мониториране на концентрацията на лекарствения продукт за всички пациенти.
Optimal therapy requires therapeutic drug concentration monitoring in all patients.
Нивата на сиролимус в цялостната кръв трябва да се следят внимателно при следните популации:
Whole blood sirolimus levels should be closely monitored in the following populations:
(1) при пациенти с чернодробно увреждане; (2) когато индуктори или инхибитори на CYP3A4 се прилагат едновременно и след прекратяването им (вж. точка 4. 5); и/ или (3), ако дозата циклоспорин се намали значително или се прекрати, тъй като е най- голяма вероятността тези групи да имат специални изисквания за дозиране.
(1) in patients with hepatic impairment; (2) when inducers or inhibitors of CYP3A4 are concurrently administered and after their discontinuation (see section 4.5); and/ or (3) if ciclosporin dosing is markedly reduced or discontinued, as these populations are most likely to have special dosing requirements.
Терапевтичния лекарствен мониторинг не трябва да е единствената основа за коригиране на терапията със сиролимус.
Therapeutic drug monitoring should not be the sole basis for adjusting sirolimus therapy.
Трябва да се отделя нужното внимание и на клинични признаци/ симптоми, тъканни биопсии и лабораторни параметри.
Careful attention should be made to clinical signs/ symptoms, tissue biopsies, and laboratory parameters.
За да се сведе до минимум променливостта, Rapamune трябва да се приема по едно и също време спрямо циклоспорин, 4 часа след дозата циклоспорин и със или без храна, но винаги по един и същ начин (вж. точка 5. 2).
To minimise variability, Rapamune should be taken at the same time in relation to ciclosporin, 4 hours after the ciclosporin dose, and consistently either with or without food (see section 5.2).
В оптималния случай коригирането на дозата Rapamune трябва да се базира на повече от едно ниво в края на дозовия интервал, получено > 5 дни след предхождаща промяна на дозата.
Optimally, adjustments in Rapamune dosage should be based on more than a single trough level obtained > 5 days after a previous dosing change.
След прекратяването на терапията с циклоспорин се препоръчва целеви диапазон на концентрациите в края на дозовите интервали от 12 до 20 ng/ ml (хроматографски анализ).
Following the discontinuation of ciclosporin therapy, a target trough range of 12 to 20 ng/ ml (chromatographic assay) is recommended.
Циклоспорин инхибира метаболизма на сиролимус и следователно нивата на сиролимус ще намалеят, когато циклоспорин се прекрати, освен ако не се увеличи дозата сиролимус.
Ciclosporin inhibits the metabolism of sirolimus, and consequently, sirolimus levels will decrease when ciclosporin is discontinued unless the sirolimus dose is increased.
Дозата сиролимус ще трябва да бъде средно 4 пъти по- висока, за да се компенсира както липсата на фармакокинетично взаимодействие (2- кратно увеличение), така и повишената нужда от имуносупресори в отсъствие на циклоспорин (2- кратно увеличение).
On average, the sirolimus dose will need to be 4-fold higher to account for both the absence of the pharmacokinetic interaction (2-fold increase) and the augmented immunosuppressive requirement in the absence of ciclosporin (2-fold increase).
3 Ако по време на поддържащата терапия се налага( т) допълнителна( и) корекция( и) на дозата (след спирането на циклоспорин), при повечето пациенти тези корекции могат да се базират на просто съотношение: нова доза Rapamune = доза в момента х (целева концентрация / концентрация в момента).
If further dose adjustment(s) are required during maintenance therapy (after discontinuation of ciclosporin), in most patients these adjustments can be based on simple proportion: new Rapamune dose = current dose x (target concentration/ current concentration).
В допълнение към нова поддържаща доза трябва да се има предвид и натоварваща доза, когато се налага значително да се повишат концентрациите на сиролимус в края на дозовия интервал: натоварваща доза Rapamune = 3 х (нова поддържаща доза – поддържаща доза в момента).
The
Максималната доза Rapamune, приложена в един ден, не трябва да надвишава 40 mg.
3 maximum Rapamune dose administered on any day should not exceed 40 mg.
Концентрациите на сиролимус в края на дозовия интервал трябва да се следят най- малко 3- 4 дни след натоварваща( и) доза( и).
Sirolimus trough concentrations should be monitored at least 3 to 4 days after a loading dose(s).
При пациенти с тежко чернодробно увреждане трябва да се извършва мониториране на всеки 5 до 7 дни, докато 3 последователни най- ниски нива покажат стабилни концентрации на сиролимус след корекция на дозата или след натоварваща доза поради забавеното достигане на стационарно състояние, дължащо се на удължения полуживот.
In patients with severe hepatic impairment, monitoring should be performed every 5 to 7 days until 3 consecutive trough levels have shown stable concentrations of sirolimus after dose adjustment or after loading dose due to the delay in reaching steady state because of the prolonged half-life.
Препоръчваните 24- часови диапазони на концентрация на сиролимус в края на дозовия интервал се основават на хроматографски методи.
The recommended 24-hour trough concentration ranges for sirolimus are based on chromatographic methods.
Използвани са няколко тестови методологии за измерване на концентрациите на сиролимус в цяла кръв.
Several assay methodologies have been used to measure the whole blood concentrations of sirolimus.
Понастоящем в клиничната практика концентрацията на сиролимус в цяла кръв се измерва както с хроматографски, така и с имунологични методологии.
Currently in clinical practice, sirolimus whole blood concentration are being measured by both chromatographic and immunoassay methodologies.
Стойностите за концентрацията, получени чрез тези различни методологии, не са взаимозаменяеми.
The concentration values obtained by these different methodologies are not interchangeable.
Когато използвате система за имунологични тестове на дадена фирма, винаги се отнасяйте към информацията на производителя, за да съпоставите стойностите с примерен хроматографски тест.
When using a proprietary immunoassay system, always refer to the manufacturer’ s information to correlate values to a reference chromatographic assay.
Всички концентрации на сиролимус, цитирани в тази Кратка характеристика на продукта, са или измерени с хроматографски методи, или са преобразувани в еквиваленти според хроматографски метод.
All sirolimus concentrations reported in this Summary of Product Characteristics were either measured using chromatographic methods or have been converted to chromatographic method equivalents.
Целевият диапазон трябва да се коригира в зависимост от теста, използван за определяне на концентрациите на сиролимус в края на дозовия интервал.
Adjustments to the targeted range should be made according to the assay being utilised to determine the sirolimus trough concentrations.
Други фактори за употреба:
Other considerations for use:
Циклоспорин (микроемулсионен) и други лекарствени или нелекарствени продукти могат да си взаимодействат със сиролимус (вж. точка 4. 5).
Ciclosporin (microemulsion) and other medicinal or non-medicinal products may interact with sirolimus (see section 4.5).
Rapamune не е достатъчно проучен при пациенти с висок имунологичен риск (вж. точка 5. 1).
Rapamune has not been adequately studied in patients at high immunological risk (see section 5.1).
Едновременна употреба с други имуносупресори В клинични проучвания сиролимус се прилага едновременно със следните лекарствени продукти: циклоспорин, азатиоприн, микофенолат мофетил, кортикостероиди и цитотоксични антитела.
Concomitant use with other immunosuppressive agents Sirolimus has been administered concurrently with the following agents in clinical studies: ciclosporin, azathioprine, mycophenolate mofetil, corticosteroids and cytotoxic antibodies.
На базата на информация от последващи клинични проучвания използването на Rapamune, микофенолат мофетил и кортикостероиди в комбинация с индуциране на IL- 2 рецептор на антитяло (IL2R Ab) не се препоръчва при de novo бъбречна трансплантация (вж. точка 5. 1).
Based on information from subsequent clinical trials, the use of Rapamune, mycophenolate mofetil, and corticosteroids, in combination with IL-2 receptor antibody (IL2R Ab) induction, is not recommended in the de novo renal transplant setting (see section 5.1).
По време на лечение с имуносупресори, в т. ч. и Rapamune, ваксинирането може да има по- слаб ефект.
During treatment with immunosuppressants, including Rapamune, vaccination may be less effective.
4 При пациенти с чернодробно увреждане се препоръчва внимателно да се следят нивата на сиролимус в края на дозовия интервал в цяла кръв.
In hepatically impaired patients, it is recommended that sirolimus whole blood trough levels be closely monitored.
При пациенти с тежко чернодробно увреждане се препоръчва намаляване на поддържащата доза наполовина на базата на намаления клирънс (вж. точки 4. 2 и 5. 2).
In patients with severe hepatic impairment, reduction in maintenance dose by one half is recommended based on decreased clearance (see sections 4.2 and 5.2).
Тъй като при тези пациенти полуживотът е удължен, след натоварваща доза или промяна на дозата трябва да се извърши терапевтичен лекарствен мониторинг за по- продължителен период от време, докато се достигнат стабилни концентрации (вж. точки 4. 2 и 5. 2).
Since half-life is prolonged in these patients, therapeutic drug monitoring after a loading dose or a change of dose should be performed for a prolonged period of time until stable concentrations are reached (see sections 4.2 and 5.2).
Едновременното приемане на сиролимус със силни инхибитори на CYP3A4 (като кетоконазол, вориконазол, итраконазол, телитромицин или кларитромицин) или с индуктори на CYP3A4 (като рифампин, рифабутин) не се препоръчва (вж. точка 4. 5).
Co-administration of sirolimus with strong inhibitors of CYP3A4 (such as ketoconazole, voriconazole, itraconazole, telithromycin or clarithromycin) or inducers of CYP3A4 (such as rifampin, rifabutin) is not recommended (see section 4.5).
Имуносупресията може да доведе до повишена податливост на инфекции и до възможно развитие на лимфом и други злокачествени заболявания, особено на кожата (вж. точка 4. 8).
4 Increased susceptibility to infection and the possible development of lymphoma and other malignancies, particularly of the skin, may result from immunosuppression (see section 4.8).
Прекомерното потискане на имунната система може също да повиши податливостта на инфекции, включително опортюнистични инфекции, инфекции с фатален изход и сепсис.
Oversuppression of the immune system can also increase susceptibility to infection including opportunistic infections, fatal infections, and sepsis.