natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• скъсяване на времето до прогресия на тумора при пациенти с напреднал злокачествен тумор на главата и шията, получаващи радиотерапия, когато се прилага за достигане на 7 хемоглобин над 14 g/ dl (8, 7 mmol/ l), ССЕ не са показани за приложение при тази популация пациенти.
• shortened time to tumour progression in patients with advanced head and neck cancer receiving radiation therapy when administered to target a haemoglobin of greater than 14 g/ dl (8.7 mmol/ l), ESAs are not indicated for use in this patient population.
• намалена обща преживяемост и увеличена смъртност, отдадена на прогресия на заболяването на 4 месеца при пациенти с метастатичен тумор на млечната жлеза, получаващи химиотерапия, когато се прилага за достигане на хемоглобин от 12- 14 g/ dl (7, 5- 8, 7 mmol/ l)
• shortened overall survival and increased deaths attributed to disease progression at 4 months in patients with metastatic breast cancer receiving chemotherapy when administered to target a haemoglobin of 12-14 g/ dl (7.5-8.7 mmol/ l)
• повишен риск от смърт, когато се прилага за достигане на хемоглобин 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l) при пациенти с активно злокачествено заболяване неполучаващи нито химиотерапия, нито радиотерапия.
• increased risk of death when administered to target a haemoglobin of 12 g/ dl (7.5 mmol/ l) in patients with active malignant disease receiving neither chemotherapy nor radiation therapy. ESAs are not indicated for use in this patient population.
С оглед на горното, при някои клинични обстоятелства кръвопреливането трябва да бъде предпочитан метод на лечение за контролиране на анемията при пациенти с рак.
In view of the above, in some clinical situations blood transfusion should be the preferred treatment for the management of anaemia in patients with cancer.
Решението за прилагане на рекомбинантни еритропоетини трябва да бъде базирано на оценка на съотношението полза/ риск с участието на отделния пациент, като трябва да се вземе под внимание конкретният клиничен контекст.
The decision to administer recombinant erythropoietins should be based on a benefit-risk assessment with the participation of the individual patient, which should take into account the specific clinical context.
Факторите, които трябва да се имат предвид при тази оценка, трябва да включват вида на тумора и неговия стадий, степента на анемия, очакваната преживяемост, условията, при които пациентът се лекува и предпочитанията на пациента (вж. точка 5. 1).
Factors that should be considered in this assessment should include the type of tumour and its stage; the degree of anaemia; life- expectancy; the environment in which the patient is being treated; and patient preference (see section 5.1).
При пациенти със солидни тумори или малигнени лимфопролиферативни образувания, ако хемоглобинът надхвърли 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l), дозата трябва да бъде коригирана, като стриктно се следват указанията, описани в т.
In patients with solid tumours or lymphoproliferative malignancies, if the haemoglobin value exceeds 12 g/ dl (7.5 mmol/ l), the dosage adaptation described in section 4.2 should be closely respected, in order to minimise the potential risk of thromboembolic events.
4. 2, за да се избегне потенциалния риск от тромбоемболични усложнения.
Platelet counts and haemoglobin level should also be monitored at regular intervals.
Клиничните резултати, получени до този момент, не доказват взаимодействия на Aranesp с други вещества.
The clinical results obtained so far do not indicate any interaction of Aranesp with other substances.
Въпреки това не се изключват взаимодействия с лекарства с висок потенциал за свързване с червените кръвни клетки, като циклоспорин, такролимус.
However, there is potential for an interaction with drugs that are highly bound to red blood cells e. g. cyclosporin, tacrolimus.
4. 6 Бременност и кърмене
7 4.6 Pregnancy and lactation
Няма налични клинични данни за влиянието на Aranesp върху бременността.
For Aranesp no clinical data on exposed pregnancies are available.
Проучванията с животни не са доказали директно вредно въздействие върху бременността, ембрионално/ фетално развитие, раждането или постнаталното развитие.
Animal studies do not indicate direct harmful effects with respect to pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition or postnatal development.
Тъй като няма клиничен опит с кърмачки, Aranesp не трябва да се предписва на жени, които кърмят.
As there is no clinical experience with lactating women Aranesp should not be administered to women who are breast-feeding.
В случаите, когато терапията с Aranesp е абсолютно необходима, жените трябва да спрат кърменето.
When Aranesp therapy is absolutely indicated women must stop breast- feeding.
Не е наблюдавано въздействие на Aranesp върху способността за шофиране или работа с машини.
There have been no observed effects with Aranesp on the ability to drive and use machines.
8 4. 8 Нежелани лекарствени реакции
4.8 Undesirable effects
Данните са от контролирани проучвания върху 1 357 пациенти, 766 от които приемат Aranesp и 591 пациенти, получаващи r- HuEPO.
Data presented from controlled studies included 1357 patients, 766 who received Aranesp and 591 patients who received r-HuEPO.
Болка в мястото на инжектиране, дължаща се на терапия с Aranesp, е наблюдавана при подкожно приложение.
Injection site pain was reported as attributable to treatment in studies where Aranesp was administered via subcutaneous injection.
Това е наблюдавано по- често в сравнение с r- HuEPO- терапията.
This was seen more frequently than with r-HuEPO.
Усещането за дискомфорт около мястото на инжектиране обикновено е леко и преминаващо и се наблюдава най- често след първата инжекция.
The injection site discomfort was generally mild and transient in nature and occurred predominantly after the first injection.
Честотата на нежеланите реакции, свързани с терапия с Aranesp от контролирани клинични проучвания е следната:
Incidence of undesirable effects considered related to treatment with Aranesp from controlled clinical studies are:
Системо- органни класове по MedDRA
MedDRA system organ class Cardiac Disorders Skin and Subcutaneous Tissue Disorders
Нежелани лекарствени реакции
Subject Incidence Very Common (≥ 1/ 10) Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Сърдечни нарушения
Adverse Drug Reaction Hypertension Rash/ Erythema
Много
Vascular disorders
Чести (≥ 1/ 100 до < 1/ 10)
Uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100)
Обрив/ Еритем
Thromboembolic Events
Съдови нарушения
General Disorders and Administration Site Conditions
Нечести (≥ 1/ 1 000 до Тромбоемболични събития < 1/ 100)
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Чести (≥ 1/ 100 до < 1/ 10) Болка в мястото на инжектиране
Injection site pain
Нежеланите реакции са определени въз основа на сборни данни от седем рандомизирани, двойно- слепи, плацебо контролирани изпитвания с Aranesp с общ брой пациенти - 2 112 (1 200 на Aranesp, 912 на плацебо).
Adverse reactions were determined based on pooled data from seven randomised, double-blind, placebo-controlled studies of Aranesp with a total of 2112 patients (Aranesp 1200, placebo 912).
При клиничните изпитвания са били включени пациенти със солидни тумори (напр. на белия дроб, на гърдата, на дебелото черво, на яйчниците) и злокачествени лимфоидни заболявания (напр. лимфом, мултиплен миелом).
Patients with solid tumours (e. g., lung, breast, colon, ovarian cancers) and lymphoid malignancies (e. g., lymphoma, multiple myeloma) were enrolled in the clinical studies.
Случаите на нежелани реакции, свързани с терапия с Aranesp, от контролирани клинични проучвания са:
8 Incidence of undesirable effects considered related to treatment with Aranesp from controlled clinical studies are:
Системо- органни класове по MedDRA
MedDRA system organ class Skin and Subcutaneous Tissue Disorders
Нарушения на кожата и Чести (≥
Subject Incidence Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Обрив/ Еритем
Adverse Drug Reaction Rash/ Erythema
подкожната тъкан
Vascular disorders
< 1/ 10)
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Съдови нарушения
Thromboembolic events, including pulmonary embolism
Тромбоемболични
General Disorders and Administration Site Conditions
< 1/ 10)
Very Common (≥ 1/ 10)
Чести (≥ 1/ 100 до < 1/ 10)
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
9 Постмаркетингов опит
Postmarketing Experience
Следните нежелани реакции са били установени по време на постмаркетинговата употреба на Aranesp:
The following adverse reactions have been identified during postmarketing use of Aranesp:
• Придобита (чиста) аплазия на еритроцитите.
• Pure Red Cell Aplasia.
В отделни случаи, главно при пациенти с ХБН, лекувани чрез подкожно приложение, се съобщава за придобита (чиста) аплазия на еритроцитите (ПАЕ), медиирана от неутрализиращи анти- еритропоетин антитела, свързана с лечението с Aranesp.
In isolated cases, neutralising anti-erythropoietin antibody mediated pure red cell aplasia (PRCA) associated with Aranesp therapy have been reported predominantly in patients with CRF treated subcutaneously.
В случай, че се диагностицира ПАЕ, лечението с Aranesp трябва да се преустанови и пациентите не трябва да преминат към лечение с друг рекомбинантен еритропоетинов протеин (вж. точка 4. 4).
In case PRCA is diagnosed, therapy with Aranesp must be discontinued and patients should not be switched to another recombinant erythropoietic protein (see section 4.4).
• Алергични реакции, включително анафилактични реакции, ангиоедем, кожни обриви и уртикария.
• Allergic reactions, including anaphylactic reaction, angioedema, skin rash and urticaria.
• Конвулсии.
• Convulsions.
Терапевтичната граница на Aranesp е доста широка.
The therapeutic margin of Aranesp is very wide.
В случай на полицитемия, лечението с Aranesp следва да бъде временно преустановено (вж. точка 4. 2).
In the event of polycythaemia, Aranesp should be temporarily withheld (see section 4.2).
Антианемични ATC:
Anti-anaemic ATC Code:
B03XA02.
B03XA02.
Дарбепоетин алфа има пет N- свързани въглехидратни вериги, докато ендогенният хормон и рекомбинантният човешки еритропоетин (r- HuEPO) имат три.
Darbepoetin alfa has five N-linked carbohydrate chains whereas the endogenous hormone and recombinant human erythropoietins (r-HuEPO) have three.
В резултат на повишеното си въглехидратно съдържание, дарбепоетин алфа има по- дълго крайно време на полуживот в сравнение с r- HuEPO, съответно по- продължителна in vivo активност.
Due to its increased carbohydrate content darbepoetin alfa has a longer terminal half-life than r-HuEPO and consequently a greater
В проспективно, рандомизирано двойно– сляпо, плацебо- контролирано клинично проучване върху 314 пациенти с карцином на белия дроб, подложени на платиносъдържаща химиотерапия, е установена значителна редукция на трансфузионните нужди (p < 0, 001).
In a prospective, randomised double-blind, placebo-controlled study conducted in 314 lung cancer patients receiving platinum containing chemotherapy there was a significant reduction in transfusion requirements (p < 0.001).
10 Клиничните проучвания доказват, че дарбепоетин алфа има сходна ефективност, когато се прилага като еднократна инжекция веднъж на всеки три седмици, веднъж на всеки две седмици или седмично без необходимост от увеличение на общата доза.
Clinical studies have demonstrated that darbepoetin alfa had similar effectiveness when administered as a single injection either once every three weeks, once every two weeks, or weekly without any increase in total dose requirements.
Безопасността и ефикасността на терапията с Aranesp при еднократно дозиране за период от три седмици по отношение намаляване на необходимостта от трансфузия на еритроцити са оценявани в рандомизирано, двойно- сляпо многонационално изпитване.
The safety and effectiveness of once every three weeks dosing of Aranesp therapy in reducing the requirement for red blood cell transfusions in patients undergoing chemotherapy was assessed in a randomised, double-blind, multinational study.
Това изпитване е било проведено при 705 пациенти с анемия, получаващи мулти- циклична химиотерапия по повод немиелоидни малигнени заболявания.
This study was conducted in 705 anaemic patients with non-myeloid malignancies receiving multi-cycle chemotherapy.
Пациентите са рандомизирани да получават Aranesp 500 µg веднъж на всяка трета седмица или 2, 25 µg/ kg веднъж седмично.
Patients were randomized to receive Aranesp at 500 μ g once every three weeks or 2.25 μ g / kg once weekly.
И при двете групи, дозата е била намалена до 40% от предходната (напр за първото намаляване на дозата, до 300 µg в групата на еднократен прием всяка трета седмица и 1, 35 µg/ kg в групата на ежеседмичен прием), ако хемоглобинът нарасне с повече от 1g/ dl за 14- дневен период.
In both groups, the dose was reduced by 40% of the previous dose (e. g., for first dose reduction, to 300 μ g in the once every three weeks group and 1.35 μ g / kg in the once weekly group) if haemoglobin increased by more than 1 g/ dl in a 14-day period.
Това изпитване е в подкрепа, че еднократният прием на 500µg всяка трета седмица е сравним с ежеседмичния прием по отношение на честотата на пациентите, получаващи най - малко една трансфузия на еритроцити от 5 седмица до края на лечебната фаза.
This study supports 500 μ g once every three weeks being comparable to once weekly administration with respect to the incidence of subjects receiving at least one red blood cell transfusion from week 5 to the end of treatment phase.
В проспективно, рандомизирано двойно– сляпо, плацебо- контролирано клинично проучване върху 344 пациенти с анемия с лимфопролиферативни образувания, получаващи химиотерапия, е наблюдавана значителна редукция на трансфузионните нужди и подобряване на нивата на хемоглобина (p < 0, 001).
In a prospective, randomised double-blind, placebo-controlled study conducted in 344 anaemic patients with lymphoproliferative malignancies receiving chemotherapy there was a significant reduction in transfusion requirements and an improvement in haemoglobin response (p < 0.001).
Наблюдава се също така и намаляване на умората на организма при пациентите, измерено спрямо Функционална скала за отчитане на умората от химиотерапията (FACT- fatigue).
Improvement in fatigue, as measured by the Functional Assessment of Cancer Therapy-fatigue (FACT-fatigue) scale, was also observed.
Преживяемостта и туморната прогресия са проучвани в пет големи контролирани изпитвания, включващи 2 833 пациенти, от които четири са били двойно- слепи, плацебо- контролирани изпитвания и едно е било отворено.
Survival and tumour progression have been examined in five large controlled studies involving a total of 2833 patients, of which four were double-blind placebo-controlled studies and one was an open- label study.
В две изпитвания целта е концентрация на хемоглобина ≥ 13 g/ dl; в останалите три изпитвания е била 12- 14 g/ dl.
The target haemoglobin concentration in two studies was > 13 g/ dl; in the remaining three studies it was 12-14 g/ dl.
В отвореното изпитване не е имало разлика в преживяемостта между пациентите лекувани с рекомбинантен човешки еритропоетин, и контролите.
In the open-label study there was no difference in overall survival between patients treated with recombinant human erythropoietin and controls.
В четири плацебо- контролирани изпитвания степента на риска за обща преживяемост варира между 1, 25 и 2, 47 в полза на контролите.
In the four placebo-controlled studies the hazard ratios for overall survival ranged between 1.25 and 2.47 in favour of controls.
Мета- анализът на данните за общата преживяемост показва степен на риска установен на 1, 08 в полза на контролите (95% доверителен интервал:
Meta-analysis of overall survival data produced a hazard ratio point estimate of 1.08 in favour of controls (95% CI:
0, 99, 1, 18; 42 изпитвания и 8 167 пациенти).
0.99, 1.18; 42 trials and 8167 patients).
При пациенти, лекувани с човешки рекомбинантен еритропоетин е наблюдаван повишен релативен риск от тромбоемболични инциденти (RR 1, 67, 95% доверителен интервал:
An increased relative risk of thromboembolic events (RR 1.67, 95% CI:
1, 35, 2, 06, 35 изпитвания и 6 769 пациенти).
1.35, 2.06, 35 trials and 6769 patients) was observed in patients treated with recombinant human erythropoietin.
Не е ясно до каква степен този изход може да се отнесе до приложението на рекомбинантен човешки еритропоетин при пациенти с онкологично заболяване, лекувани с
The extent to which these outcomes might apply to the administration of recombinant human erythropoietin to patients with cancer, treated with
11 химиотерапия за достигане на концентрации на хемоглобина, по- малко от 13 g/ dl, тъй като в анализираните данни са включени малък брой такива пациенти.
10 chemotherapy to achieve haemoglobin concentrations less than 13 g/ dl, is unclear because few patients with these characteristics were included in the data reviewed.
Поради завишеното му въглехидратно съдържание, нивото на дарбепоетин алфа в циркулацията остава над границата на минималната концентрация, необходима за стимулирането на еритропоезата, за по- дълго време в сравнение с еквивалентната моларна доза от r- HuEPO, което позволява дарбепоетин алфа да се прилага по- рядко за постигането на същия биологичен отговор.
Due to its increased carbohydrate content the level of darbepoetin alfa in the circulation remains above the minimum stimulatory concentration for erythropoiesis for longer than the equivalent molar dose of r-HuEPO, allowing darbepoetin alfa to be administered less frequently to achieve the same biological response.
Крайното време на полуживот на дарбепоетин алфа е 21 часа (SD 7, 5), когато е приложен интравенозно.
The terminal half-life of darbepoetin alfa is 21 hours (SD 7.5) when administered intravenously.
Клирънсът на дарбепоетин алфа е 1, 9 ml/ hr/ kg (SD 0, 56), а обемът на разпределение (Vss) е приблизително равен на плазмения обем (50 ml/ kg).
Clearance of darbepoetin alfa is 1.9 ml/ hr/ kg (SD 0.56) and the volume of distribution (Vss) is approximately equal to plasma volume (50 ml/ kg).
При месечното приложение на дарбепоетин алфа при подкожни дози, вариращи от 0, 6 до 2, 1 µg/ kg, крайното време на полуживот е 73 часа (SD 24).
Following monthly administration of darbepoetin alfa, at subcutaneous doses ranging from 0.6 to 2.1 µg/ kg, the terminal half-life was 73 hours (SD 24).
По- дългият полуживот на дарбепоетин алфа при подкожно приложение в сравнение с интравенозното, се дължи на кинетиката на подкожната абсорбция.
The longer terminal half-life of darbepoetin alfa administered subcutaneously compared to intravenously is due to subcutaneous absorption kinetics.
Данните от 809 пациента на терапия с Aranesp от европейски клинични проучвания са анализирани за оценка на необходимата доза за поддържане на хемоглобина; не са наблюдавани различия между прилаганата средна седмична доза при интравенозно или подкожно инжектиране.
Data from 809 patients receiving Aranesp in European clinical studies were analysed to assess the dose required to maintain haemoglobin; no difference was observed between the average weekly dose administered via the intravenous or subcutaneous routes of injection.
Оценка на фармакокинетиката на дарбепоетин алфа при педиатрични пациенти (3- 16 години) с ХБН, които или са били на диализа или не, е определила фармакокинетичният профил след прилагане на еднократна подкожна или интервенозна доза за период на изследване до 1 седмица (168 часа).
Assessment of the pharmacokinetics of darbepoetin alfa in paediatric patients (3 to 16 years) with CRF who were either receiving or not receiving dialysis determined pharmacokinetic profiles for sampling periods up to 1 week (168 hours) after a single subcutaneous or intravenous dose.
След интравенозно приложение е наблюдавана приблизително 25% разлика в площта под кривата от време 0 до безкрайност (AUC[ 0- ∞]) между педиатрични и възрастни пациенти, обаче тази разлика е била по- малка от два пъти границите на AUC (0- ∞), наблюдавана при педиатрични пациенти.
Following intravenous administration, an approximate 25% difference between paediatric and adult patients in the area under the curve from time 0 to infinity (AUC[0-∞]) was observed; however, this difference was less than the 2-fold range in AUC(0-∞) observed for the pediatricpatients.
След подкожно приложениеAUC (0- ∞) е била подобна при възрастни и педиатрични пациенти с ХБН.
AUC(0-∞) was similar between adult and paediatric patients with CRF following subcutaneous administration.
При подкожно приложение на 2, 25 µg/ kg при възрастни пациенти, средната максимална концентрация от 10, 6 ng/ ml (SD 5, 9) на дарбепоетин алфа e постигната за 91 часа (SD 19, 7).
Following subcutaneous administration of 2.25 µg/ kg to adult cancer patients a mean peak concentration of 10.6 ng/ ml (SD 5.9) of darbepoetin alfa was reached at a mean time of 91 hours (SD 19.7).
Тези параметри съвпадат с дозолинейната фармакокинетика при много широк обхват на дозирането (0, 5 до 8 µg/ kg седмично и 3 до 9 µg/ kg на всеки две седмици).
These parameters were consistent with dose linear pharmacokinetics over a wide dose range (0.5 to 8 µg/ kg weekly and 3 to 9 µg/ kg every two weeks).
Проведено е фармакокинетично проучване при пациенти с анемия, предизвикана от химиотерапия, лекувани с 6, 75 µg/ kg дарбепоетин алфа, прилаган подкожно на всеки три седмици в комбинация с химиотерапия, което позволява пълна оценка на крайното време на полуживот.
A pharmacokinetic study in patients with chemotherapy-induced anaemia treated with 6.75 µg/ kg darbepoetin alfa administered SC every 3 weeks in combination with chemotherapy was conducted which allowed for full characterisation of the terminal half-life.
Всички проучвания с Aranesp върху плъхове и кучета показват покачване на хемоглобина, хематокрита, броя на червените кръвни клетки и ретикулоцитите, което съвпада с очаквания фармакологичен ефект.
In all studies in rats and dogs Aranesp produced marked increases in haemoglobin, haematocrits, red blood cell counts and reticulocytes, which correspond to the expected pharmacological effects.
Нежеланите реакции при много високи дози не се различават от обичайните фармакологични реакции при свръхдоза (намаляване на тъканната перфузия в следствие на нараснал вискозитет на кръвта).
Adverse events at very high doses were all considered to be related to an exaggerated pharmacological
Aranesp няма генотоксичен потенциал, нито оказва влияние върху пролиферацията на нехематологичните клетки in vitro или in vivo.
Aranesp did not reveal any genotoxic potential nor did it have any effect on the proliferation of non- haematological cells in vitro or in vivo.
Проучванията, проведени върху плъхове и зайци, не доказват клинична значимост на нежелани реакции при бременност, ембрионалното/ феталното развитие на плода, раждането или постнаталното развитие.
In studies performed in rats and rabbits no clinically relevant evidence of harmful effects with respect to pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition or postnatal development was observed.
Натриев хидроген фосфат Динатриев фосфат Натриев хлорид Полисорбат 80 Вода за инжекции
Sodium phosphate monobasic Sodium phosphate dibasic Sodium chloride Polysorbate 80 Water for injections
Поради липса на клинични проучвания за несъвместимост, Aranesp не трябва да се смесва или прилага като инфузия с други лекарствени продукти.
In the absence of incompatibility studies, Aranesp should not be mixed or administered as an infusion with other medicinal products.
За целите на амбулаторно лечение, Aranesp може да бъде еднократно изваден от хладилника и оставен на стайна температура (до 25°C) за не повече от 7 дни.
For the purpose of ambulatory use, Aranesp may be removed from storage once for a maximum single period of seven days at room temperature (up to 25°C).
След като спринцовката е била извадена от хладилника и е достигнала стайна температура (до 25°C), тя трябва или да се използва в рамките на 7 дни или да се изхвърли.
Once a syringe has been removed from the refrigerator and has reached room temperature (up to 25°C) it must either be used within 7 days or disposed of.
Опаковката съдържа една или четири предварително напълнени спринцовка( и) от 10 µg Aranesp инжекционен разтвор в 0, 4 ml (25 µg/ ml).
Package containing one or four pre-filled syringe(s) of a 10 µg Aranesp solution for injection in 0.4 ml (25 µg/ ml).