natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Не е провеждано специфично проучване за взаимодействието между APTIVUS, приложен едновременно с ниска доза ритонавир (500/ 200 mg, два пъти дневно), и невирапин.
No specific drug-drug interaction study has been performed between APTIVUS and low- dose ritonavir (500/ 200 mg bid) with nevirapine.
Освен това, проучване с APTIVUS и ниска доза
However, the limited data available from a phase IIa study in HIV-infected patients suggest that no significant interaction is expected between nevirapine and APTIVUS co-administered with low dose ritonavir.
9 ритонавир и друг NNRTI (ефавиренц) не показва някакво клинично значимо взаимодействие (вж. по- горе).
Moreover a study with APTIVUS and low dose ritonavir and another NNRTI (efavirenz) did not show any clinically relevant interaction (see above).
По тази причина не е необходимо адаптиране на дозата.
Therefore no dose adjustments are necessary.
Ампренавир, лопинавир, саквинавир:
Amprenavir, lopinavir, saquinavir:
В клинично проучване на двойно- усилена терапия с протеазни инхибитори при НІV- положителни възрастни с предшестващо множествено лечение APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, води до понижение на Cmin на ампренавир, лопинавир и саквинавир, съответно, с 55%, 70% и 78%.
In a clinical study of dual-boosted protease inhibitor combination therapy in multiple-treatment experienced HIV-positive adults, APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, caused a 55%, 70% and 78% reduction in the Cmin of amprenavir, lopinavir and saquinavir, respectively.
Следователно, едновременното приложение на APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, и ампренавир/ ритонавир, лопинавир/ ритонавир или саквинавир/ ритонавир не се препоръчва, тъй като клиничната значимост на понижението на техните нива не е установена.
Therefore the concomitant administration of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, with amprenavir/ ritonavir, lopinavir/ ritonavir or saquinavir/ ritonavir, is not recommended, as the clinical relevance of the reduction in their levels has not been established.
Ако, все пак, комбинацията се счете за необходима, силно се препоръчва мониториране на плазмените нива на тези протеазни инхибитори.
If the combination is nevertheless considered necessary, a monitoring of the plasma levels of these protease inhibitors is strongly encouraged.
Едновременно прилагане на типранавир/ ритонавир и атазанавир/ ритонавир:
Co-administration of Tipranavir/ ritonavir and Atazanavir/ ritonavir:
В проучване, проведено при здрави доброволци, едновременното приложение на 300 mg атазанавир с 500/ 100 mg типанавир/ ритонавир, два пъти дневно, води от една страна до чувствително повишение на експозицията на типранавир (значим Cp12h коефициент от 1, 75 при 90% CI [1, 39- 2, 20]) и на ритонавир (съотношение на AUC от 1, 51 при 90% CI [1,. 24- 1, 83] и Cmax с коефициент от 1, 38 при 90% CI [1, 13- 1, 67]), което е свързано с риск от повишена токсичност и от друга страна с понижена експозиция на атазанавир, което се свързва с риск от загуба на терапевтична ефикасност (AUC0- 24h с коефициент от 0, 32 при 90% CI [0, 29- 0, 36], Cmax с коефициент от 0, 43 при 90% CI [0, 38- 0, 50] и Cp24h с коефициент от 0, 19 при 90% CI [0, 15 - 0, 24]).
In a study performed in healthy volunteers co-administration of atazanavir 300 mg with TPV/ r 500/ 100 mg bid resulted on one hand in a marked increase of Tipranavir exposure (notably Cp12h ratio of 1.75 with 90% CI [1.39-2.20]) and ritonavir exposure (AUC ratio of 1.51 with 90% CI [1.24- 1.83] and Cmax ratio of 1.38 with 90% CI [1.13-1.67]) associated with a risk of over-toxicity and on the other hand on a marked decrease of atazanavir exposure associated with a risk of loss of efficacy (AUC0-24h ratio of 0.32 with 90% CI [0.29-0.36], Cmax ratio of 0.43 with 90% CI [0.38-0.50] and Cp24h ratio of 0.19 with 90% CI [0.15-0.24]).
Следователно, това едновременно приложение не се препоръчва.
Consequently, this co-administration is not recommended.
Ако въпреки това, едновременното приложение се счита за необходимо, строго се препоръчва внимателно проследяване на профила на безопасност на типранавир и контролиране на плазмените концентрациина атазанавир.
If the co-administration is nevertheless considered necessary, a close monitoring of the safety of tipranavir and a monitoring of plasma concentrations of atazanavir are strongly encouraged.
Понастоящем липсват данни за взаимодействията между APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, и различни от изброените по- горе протеазни инхибитори.
No data are currently available on interactions of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, with protease inhibitors other than those listed above.
По тази причина, комбинирането им с типранавир, приложен заедно с ниска доза ритонавир, не се препоръчва (вж. точка 4. 4).
Hence their combination with tipranavir co- administered with low dose ritonavir, is not recommended (see section 4.4).
Фузионни инхибитори:
Fusion inhibitors:
В проучвания, в които типранавир, приложен заедно с ниска доза ритонавир, се използва със или без енфувиртид се наблюдава, че най- ниската стационарна плазмена концентрация на типранавир при пациентите, приемащи енфувиртид е с 45% по- висока в сравнение с тази при пациентите, които не приемат енфувиртид.
In studies where tipranavir co-administered with low-dose ritonavir was used with or without enfuvirtide, it has been observed that the steady-state plasma tipranavir trough concentration of patients receiving enfuvirtide were 45% higher as compared to patients not receiving enfuvirtide.
Клиничното значение на наблюдаваните резултати, особено по отношение на профила на безопасност на типранавир/ ритонавир остава неизвестно.
The clinical impact of the observed data, especially regarding the tipranavir/ ritonavir safety profile, remains unknown.
Въпреки това, съществуващите клинични данни от проучванията RESIST не предполагат значима промяна в профила на безопасност на типранавир/ ритонавир, когато се комбинира с енфувиртид сравнено с пациентите, лекувани с типранавир/ ритонавир без енфувиртид.
Nevertheless, the clinical data available from the RESIST trials did not suggest any significant alteration of the tipranavir/ ritonavir safety profile when combined with enfuvirtide as compared to patients treated with tipranavir/ ritonavir without enfuvirtide.
10 Антиконвулсанти:
Anticonvulsants:
Карбамазепин, фенобарбитал и фенитоин индуцират CYP 3A4 и трябва да се прилагат с повишено внимание, когато се комбинират с APTIVUS/ ритонавир.
Carbamazepine, phenobarbital, and phenytoin induce CYP3A4 and should be used with caution in combination with APTIVUS/ ritonavir.
Едновременното прилагане на карбамазепин в доза от 200 mg, два пъти дневно, води до намалени концентрации на типранавир (Cmin намалява с 61% в сравнение със съществуващите данни), което може да доведе до намалена ефективност.
Concomitant use of carbamazepine at a dose of 200mg BID resulted in decreased concentrations of tipranavir (Cmin decreased by 61% compared to historical controls), which may result in decreased effectiveness.
По- високи дози карбамазепин може да доведат дори до по - голямо понижаване на плазмените концентрации на типранавир.
Higher doses of carbamazepine may result in even larger decreases in tipranavir plasma concentrations.
Общата Cmin на карбамазепин и неговият активен метаболит се увеличава с 23%, което не се очаква да има клинична значимост.
The total Cmin of carbamazepine and its active metabolite Cmin is increased by 23% which is not expected to have clinical consequences.
Антимикотични средства:
Antifungals:
Флуконазол:
Fluconazole:
APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, не повлиява съществено стационарната фармакокинетика на флуконазол.
Fluconazole increases the AUC and Cmin of tipranavir by
Флуконазол увеличава AUC и Cmin на типранавир, съответно с 56% и 104% при сравнение със съществуващите данни.
9 56% and 104%, respectively, when compared to historical data.
Не се препоръчват дози > 200 mg флуконазол дневно.
Fluconazole doses > 200 mg/ day are not recommended.
Итраконазол/ кетоконазол:
Itraconazole/ ketoconazole:
Въз основа на теоретични съображения се очаква, че APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, повишава концентрациите на итраконазол или кетоконазол.
Based on theoretical considerations APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is expected to increase itraconazole or ketoconazole concentrations.
Итраконазол или кетоконазол трябва да бъдат използвани с повишено внимание (дози > 200 mg дневно не се препоръчват).
Itraconazole or ketoconazole should be used with caution (doses > 200 mg/ day are not recommended).
Поради това, че в метаболизма на вориконазол участват множество ензимни системи, взаимодействието е трудно за предвиждане.
Due to multiple enzyme systems being involved in voriconazole metabolism, it is difficult to predict the interaction.
Инхибитори на HMG CoA редуктазата:
10 HMG CoA reductase inhibitors:
Симвастатин и ловастатин:
Simvastatin and lovastatin:
HMG- CoA редуктазните инхибитори симвастатин и ловастатин са силно метаболитно зависими от CYP3A, поради което едновременната употреба на APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, и симвастатин и ловастатин е противопоказана, поради повишен риск от миопатия, включително рабдомиолиза (вж. точка 4. 3).
The HMG-CoA reductase inhibitors simvastatin and lovastatin are highly dependent on CYP3A for metabolism, thus concomitant use of APTIVUS co-administered with low dose ritonavir, with simvastatin or lovastatin are contra-indicated due to an increased risk of myopathy, including rhabdomyolysis (see section 4.3).
Атровастатин:
Atorvastatin:
APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, повишава плазмените концентрации на еднократна доза атровастатин приблизително 8- 10 пъти и намалява AUCs на неговите метаболити с приблизително 85%.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, increases the plasma concentrations of single dose atorvastatin by approximately 8-10 fold and reduces the AUCs of its metabolites by approximately 85%.
Атровастатин не променя значимо AUC, Cmax или Cmin на типранавир.
Atorvastatin does not significantly change the AUC, Cmax or Cmin of tipranavir.
Трябва да се имат предвид други инхибитори на HMG- CoA редуктазата, като правастатин, флувастатин или розувастатин.
Other HMG-CoA reductase inhibitors should be considered such as pravastatin, fluvastatin or rosuvastatin.
Все пак, ако атровастатин е особено необходим при лечението на пациента, тогава се налага внимателно мониториране (вж. точка 4. 4).
However, if atorvastatin is specifically required for patient management, careful monitoring is necessary (see section 4.4).
CYP изоензимни индуктори:
CYP isoenzyme inducers:
Рифампицин е мощен CYP3А4 индуктор и е доказано, че причинява силно понижаване на концентрациите на други протеазни инхибитори, което може да доведе до вирусологичен неуспех и развитие на резистентност.
Rifampicin is a strong CYP3A4 inducer and has been shown to cause profound decreases in concentrations of other protease inhibitors which can result in virological failure and resistance development.
При опитите да се преодолее намалената експозиция чрез увеличаване на дозата на другите протеазни инхибитори, приложени с ритонавир се наблюдава висока честота на чернодробни реакции.
During attempts to overcome the decreased exposure by increasing the dose of other protease inhibitors with ritonavir, a high frequency of liver reactions was seen.
Комбинирането на рифампицин с APTIVUS, който се прилага с ниска доза ритонавир е противопоказано (вж. точка 4. 3).
The combination of rifampicin with APTIVUS with concomitant low-dose ritonavir is contraindicated (see section 4.3).
APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, повишава до 3 пъти плазмените концентрации на рифабутин, а на активния му метаболит до 20 пъти.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, increases plasma concentrations of rifabutin by up to 3 fold, and its active metabolite by up to 20 fold.
Рифабутин повишава Cmin на типранавир с 16%.
Rifabutin increases the Cmin of tipranavir by 16%.
Препоръчва се намаляване на дозировката на рифабутин с минимум 75% от обичайните 300 mg/ ден (т. е.
Dosage reductions of rifabutin by at least 75% of the usual 300 mg/ day are recommended (ie 150 mg on alternate days, or three times per week).
Пациенти получаващи рифабутин с APTIVUS/ ритонавир трябва да бъдат внимателно мониторирани за поява на нежелани реакции, свързани с лечението с рифабутин.
Patients receiving rifabutin with APTIVUS/ ritonavir should be closely monitored for emergence of adverse events associated with rifabutin therapy.
11 Жълт кантарион (Hypericum perforatum):
St John’ s wort (Hypericum perforatum):
Плазмените нива на типранавир могат да бъдат понижени при едновременна употреба на билковия продукт жълт кантарион (Hypericum perforatum).
Plasma levels of tipranavir can be reduced by concomitant use of the herbal preparation St John’ s wort (Hypericum perforatum).
Това се дължи на индукция на ензимите метаболизиращи активното вещество от жълтия кантарион.
This is due to induction of drug metabolising enzymes by St John’ s wort.
Билкови продукти съдържащи жълт кантарион не трябва да бъдат употребявани едновременно с APTIVUS.
Herbal preparations containing St John’ s wort should not be used concomitantly with APTIVUS.
Ако пациентът вече взема жълт кантарион, спрете жълтия кантарион, проверете вирусните нива и по възможност нивата на типранавир.
If a patient is already taking St John’ s wort, stop St John’ s wort, check viral levels and if possible tipranavir levels.
Нивата на типранавир могат да нараснат при спиране на жълтия кантарион и може да се наложи корекция на дозата на APTIVUS.
Tipranavir levels may increase on stopping St John’ s wort, and the dose of APTIVUS may need adjusting.
Индуциращият ефект на жълтия кантарион може да продължи най - малко 2 седмици след спиране на лечението (вж. точка 4. 3).
The inducing effect of St John’ s wort may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment (see section 4.3).
CYP изоензимни инхибитори:
CYP isoenzyme inhibitors:
APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, увеличава AUC and Cmin на кларитромицин с 19% и съответно 68% и намалява AUC на активния му 14- хидрокси метаболит с над 95%.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, increases the AUC and Cmin of clarithromycin by 19% and 68%, respectively, and decreases the AUC of the 14-hydroxy active metabolite by over 95%.
Докато промените в параметрите на кларитромицин не се считат за клинично значими, понижението на AUC на неговия 14- OH метаболит трябва да се има предвид при лечението на инфекции причинени от Haemophilus influenzae, където 14- OH метаболитът е най- активен.
Whilst the changes in clarithromycin parameters are not considered clinically relevant, the reduction in the 14-OH metabolite AUC should be considered for the treatment of infections caused by Haemophilus influenzae in which the 14-OH metabolite is most active.
Кларитромицин повишава Cmin на типранавир с повече от 100%.
Clarithromycin increases the Cmin of tipranavir by more than 100%.
Това голямо нарастване на Cmin може да има клинична значимост.
This large increase in Cmin may be clinically relevant.
Пациенти, използващи кларитромицин в дози над 500 mg два пъти дневно трябва да бъдат внимателно мониторирани за прояви на токсичност.
Patients using clarithromycin at doses higher than 500 mg twice daily should be carefully monitored for signs of toxicity.
При пациенти с бъбречна недостатъчност трябва да се имат предвид следните корекции на дозировката: при пациенти с CLCR между 30 и 60 ml/ min дозата на кларитромицин трябва да бъде намалена с 50%.
For patients with CLCR 30 to 60 ml/ min the dose of clarithromycin should be reduced by 50%.
При пациенти с CLCR < 30 ml/ min дозата кларитромицин трябва да бъде намалена със 75%.
For patients with CLCR < 30 ml/ min the dose of clarithromycin should be decreased by 75%.
При пациенти с нормална бъбречна функция не се налагат корекции на дозата.
No dosage adjustments for patients with normal renal function are necessary.
Други средства:
Other agents:
Едновременното приложение на APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, и активни вещества, чийто клирънс е силно зависим от CYP3A и при които повишените плазмени концентрации са свързани със сериозни и/ или животозастрашаващи реакции е противопоказано.
Co-administration of APTIVUS with low dose ritonavir, with active substances that are highly dependent on CYP3A for clearance and for which elevated plasma concentrations are associated with serious and/ or life-threatening events is contraindicated.
Тези активни вещества включват антиаритмични средства (амиодарон, бепридил, хинидин), антихистамини (астемозол, терфенадин), производни на ерготамина (дихидроерготамин, ергоновин, ерготамин, метилергоновин), средства повлияващи стомашно - чревния мотилитет (цизаприд), невролептици (пимозид, сертиндол), седативни/ хипнотични средства (триазолам) (вж. точка 4. 3).
These active substances include antiarrhythmics (amiodarone, bepridil, quinidine), antihistamines (astemizole, terfenadine), ergot derivatives (dihydroergotamine, ergonovine, ergotamine, methylergonovine), gastointestinal motility agents (cisapride), neuroleptics (pimozide, sertindole) and sedatives/ hypnotics (triazolam) (see section 4.3).
Освен това, едновременното приложение на APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, и лекарствени средства, чийто клирънс е силно зависим от CYP2D6, като антиаритмичните средства флекаинид, пропафенон и метопролол, прилаган при сърдечна недостатъчност е противопоказано (виж точка 4. 3).
11 In addition, co-administration of APTIVUS with low dose ritonavir, with drugs that are highly dependent on CYP2D6 for clearance, such as the antiarrhythmics flecainide, propafenone and metoprolol given in heart failure, is contraindicated (see section 4.3).
Не се препоръчват някои средства против инфекции (халофантрин, лумефантрин), както и други средства (толтеродин) (вж. точка 4. 4).
Some anti-infectives are not recommended (halofantrine, lumefantrine) as well as miscellaneous agents (tolterodine) (see section 4.4).
Перорални контрацептиви/ естрогени:
Oral contraceptives/ oestrogens:
APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, намалява AUC и Cmax на етинил- естрадиол с 50%, но не променя значимо фармакокинетиката на норетиндрон.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, decreases the AUC and Cmax of ethinyl-oestradiol by 50%, but does not significantly alter the pharmacokinetic behaviour of norethindrone.
Едновременното приложение на APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, не се препоръчва.
The concomitant administration with APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is not recommended.
При едновременно приложение на естроген- съдържащи перорални контрацептивни средства и APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, се препоръчва употреба на алтернативни или допълнителни контрацептивни мерки.
Alternative or additional contraceptive measures are to be used when oestrogen based oral contraceptives are co-administered with APTIVUS and low dose ritonavir.
Пациенти, използващи естрогени като хормонална заместителна терапия, трябва да бъдат клинично мониторирани за признаци на естрогенен дефицит (вж. точка 4. 4 и точка 4. 6).
Patients using oestrogens as hormone replacement therapy should be clinically monitored for signs of oestrogen deficiency (see section 4.4 and section 4.6).
Фосфодиестераза 5 (PDE5) инхибитори:
Phosphodiesterase 5 (PDE5) inhibitors Sildenafil and vardenafil:
При едновременно приложение на APTIVUS,
Particular caution should be used when prescribing the phosphodiesterase (PDE5) inhibitors sildenafil or vardenafil in patients receiving APTIVUS co-administered with low dose ritonavir.
12 приложен заедно с ниска доза ритонавир, и PDE5 инхибитори се очаква значително нарастване на концентрациите на PDE5, което може да доведе до зачестяване на свързаните с PDE5 инхибитори нежелани реакции, включително хипотония, зрителни промени и приапизъм.
Co-administration of APTIVUS and low dose ritonavir with PDE5 inhibitors is expected to substantially increase PDE5 concentrations and may result in an increase in PDE5 inhibitor-associated adverse events including hypotension, visual changes and priapism.
Във фармакокинетично проучване, проведено при здрави доброволци от мъжки пол, едновременното прилагане на APTIVUS и ниска доза ритонавир с еднократна доза тадалафил води до повишена експозиция на тадалафил (AUC се увеличава 2, 3 пъти) след първата доза и не води до промяна в експозицията на тадалафил при стационарно състояние.
In a pharmacokinetic study performed in healthy male volunteers, co-administration of APTIVUS and low dose ritonavir with single dose tadalafil increased tadalafil exposure (AUC increased by 2.3 fold) at the first dose and did not change tadalafil exposure at steady-state.
По тази причина е препоръчително да се предписва тадалафил най- малко след 7- дневен прием на APTIVUS/ ритонавир.
Therefore it is recommended to prescribe tadalafil after at least 7 days of APTIVUS/ ritonavir dosing.
Наркотични аналгетици (метадон/ меперидин):
Narcotic analgesics (Methadone/ Meperidine):
В проучване, проведено при здрави индивиди на гладно, едновременното приложение на APTIVUS и ниска доза ритонавир с еднократна доза метадон показва понижаване на фармакокинетичните параметри на метадон (съотношение на AUC0- 24h от 0, 47 при 90% CI [0, 44; 0, 51] и Cmax с коефициент от 0, 45 при 90% CI [0, 41; 0, 49]).
Co-administration of APTIVUS and low dose ritonavir with single dose methadone was demonstrated to decrease methadone pharmacokinetic parameters (AUC0-24h ratio of 0.47 with 90% CI [0.44; 0.51] and Cmax ratio of 0.45 with 90% CI [0.41; 0.49]), in a study conducted in fasted healthy subjects.
Поради това, в тези случаи пациентите трябва да бъдат мониторирани за синдром на опиатно отнемане.
Therefore in such cases, patients should be monitored for opiate withdrawal syndrome.
При едновременно приложение на APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, се очаква понижение на концентрациите на меперидин и повишаване на концентрациите на неговия метаболит нормеперидин.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is expected to decrease meperidine concentrations and increase normeperidine metabolite concentrations.
Не се препоръчва повишение на дозировката и продължителна употреба на меперидин и APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, поради повишените концентрации на метаболита нормеперидин, който има както аналгетично действие, така и стимулиращ ЦНС ефект (например припадъци).
Dosage increase and long-term use of meperidine with APTIVUS co-administered with low dose ritonavir are not recommended due to the increased concentrations of the metabolite normeperidine which has both analgesic activity and CNS stimulant activity (eg seizures).
Имуносупресори (циклоспорин, такролимус, сиролимус):
Immunosuppressants (cyclosporin, tacrolimus, sirolimus):
Концентрациите на циклоспорин, такролимус или сиролимус са непредсказуеми, когато се приложат едновременно с APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, поради противоположния ефект на APTIVUS, приложен заедно с ниска доза ритонавир, върху CYP 3A и Pgp.
Concentrations of cyclosporin, tacrolimus, or sirolimus cannot be predicted when co-administered with APTIVUS co-administered with low dose ritonavir, due to conflicting effect of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, on CYP 3A and Pgp.
Препоръчва се по- често мониториране на концентрациите на тези лекарствени продукти до стабилизиране на кръвните нива.
More frequent concentration monitoring of these medicinal products is recommended until blood levels have been stabilised.
Варфарин и други перорални антикоагуланти:
Warfarin and other oral anticoagulants:
Едновременното приложение на APTIVUS заедно с ниска доза ритонавир и варфарин може да промени метаболизма на S- варфарин (наблюдавана е инхибиция в началото и крайна индукция след 10 дни).
Co-administration of APTIVUS with low dose ritonavir and warfarin may alter the metabolism of S-warfarin (initial inhibition and after 10 days a net induction was observed).