natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Не трябва да се приема двойна доза следващата сутрин.
A double dose should not be taken on the next morning.
Продължителност на приема За да се подтисне отхвърлянето на присадения орган, имуносупресията трябва да се поддържа, затова не може да се посочи ограничение за продължителността на пероралното лечение.
Duration of dosing To suppress graft rejection, immunosuppression must be maintained; consequently, no limit to the duration of oral therapy can be given.
Препоръки за дозировка - Бъбречна трансплантация Профилактика на отхвърляне на трансплантанта Пероралното лечение с Advagraf трябва да започне с доза 0, 20- 0, 30 mg/ kg/ дневно с прием веднъж дневно сутрин.
Dose recommendations - Kidney transplantation Prophylaxis of transplant rejection Oral Advagraf therapy should commence at a dose of 0.20 - 0.30 mg/ kg/ day administered once daily in the morning.
Адаптиране на дозата в периода след трансплантация Обикновено дозите Advagraf се понижават в периода след трансплантация.
Dose adjustment during post-transplant period Advagraf doses are usually reduced in the post-transplant period.
Възможно е в някои случаи да се спре съпътстваща имуносупресивна терапия, което води до монотерапия с Advagraf Подобрението на състоянието на пациента след трансплантацията може да промени фармакокинетиката на такролимус и да наложи по- нататъшни адаптирания на дозата.
Post-transplant improvement in the condition of the patient may alter the pharmacokinetics of tacrolimus and may necessitate further dose adjustments.
3 Препоръки за дозировка - Чернодробна трансплантация Профилактика на отхвърляне на трансплантанта Пероралното лечение с Advagraf трябва да започне с доза 0, 10- 0, 20 mg/ kg/ дневно с прием веднъж дневно сутрин.
Dose recommendations - Liver transplantation Prophylaxis of transplant rejection Oral Advagraf therapy should commence at a dose of 0.10 - 0.20 mg/ kg/ day administered once daily in the morning.
Приемът трябва да започне около 12- 18 часа след завършване на операцията.
Administration should commence approximately 12-18 hours after the completion of surgery.
Адаптиране на дозата в периода след трансплантацията Обикновено дозите Advagraf се понижават в периода след трансплантация.
Dose adjustment during post-transplant period Advagraf doses are usually reduced in the post-transplant period.
Подобрението на състоянието на пациента след трансплантацията може да промени фармакокинетиката на такролимус и може да наложи по- нататъшни адаптирания на дозата.
Post-transplant improvement in the condition of the patient may alter the pharmacokinetics of tacrolimus and may necessitate further dose adjustments.
Препоръки за дозировка - Конверсия на пациенти, лекувани с Prograf, към Advagraf Пациентите с трансплантиран алографт, поддържани с капсули Prograf два пъти дневно, при които се изисква преминаване на Advagraf веднъж дневно, трябва да бъдат прехвърлени на база обща дневна доза 1: 1 (mg: mg).
Dose recommendations – Conversion of Prograf treated patients to Advagraf Allograft transplant patients maintained on twice daily Prograf capsules dosing requiring conversion to once daily Advagraf should be converted on a 1:1 (mg: mg) total daily dose basis.
След конверсията най- ниските концентрации на такролимус в пълноценна кръв трябва да се мониторират и ако е необходимо, да се извършат адаптирания на дозата, за да се поддържа сходна системна експозиция.
Following conversion, tacrolimus trough levels should be monitored and if necessary dose adjustments made to maintain similar systemic exposure.
Препоръки за дозировка – Лечение на отхвърлянето За овладяване епизодите на отхвърляне се използват увеличени дози такролимус, допълваща терапия с кортикостероиди и въвеждане на кратки курсове моно - / поликлонални антитела.
3 Dose recommendations - Rejection therapy Increased doses of tacrolimus, supplemental corticosteroid therapy, and introduction of short courses of mono-/ polyclonal antibodies have all been used to manage rejection episodes.
Ако бъдат забелязани признаци на интоксикация (напр. силно изразени нежелани реакции – вж. точка 4. 8), може да е необходимо да се намали дозата Advagraf.
If signs of toxicity are noted (e. g. pronounced adverse reactions - see section 4.8) the dose of Advagraf may need to be reduced.
За информация относно преминаването от циклоспорин към Advagraf вижте по- долу при „ Адаптиране на дозата при специфични популации пациенти ”.
For information on conversion from ciclosporin to Advagraf, see below under “ Dose adjustments in specific patient populations”.
Трансплантация на бъбрек и черен дроб За преминаване от други имуносупресанти към Advagraf веднъж дневно лечението трябва да започне с началната перорална доза, препоръчана за профилактика на отхвърляне на трансплантанта, съответно бъбрек и черен дроб.
Kidney and liver transplantation For conversion from other immunosuppressants to once daily Advagraf, treatment should begin with the initial oral dose recommended in kidney and liver transplantation respectively for prophylaxis of transplant rejection.
Трансплантация на сърце При възрастни пациенти, преминали на Advagraf, трябва да се прилага начална перорална доза 0. 15 mg/ kg/ ден веднъж дневно сутрин.
Heart transplantation In adult patients converted to Advagraf, an initial oral dose of 0.15 mg/ kg/ day should be administered once daily in the morning.
Трансплантация на други алографти Въпреки че липсва клиничен опит с Advagraf при пациенти с трансплантиран бял дроб, трансплантиран панкреас и чревна трансплантация, Prograf е използван при пациенти с трансплантиран бял дроб с начална перорална доза 0, 10- 0, 15 mg/ kg/ дневно, при пациенти с трансплантиран панкреас - с начална доза 0, 2 mg/ kg/ дневно, а при чревна трансплантация – с начална перорална доза 0, 3 mg/ kg/ дневно.
Other allografts transplantation Although there is no clinical experience with Advagraf in lung-transplanted, pancreas-transplanted and intestine-transplanted patients, Prograf has been used in lung-transplanted patients at an initial oral dose of 0.10 - 0.15 mg/ kg/ day, in pancreas-transplanted patients at an initial oral dose of 0.2 mg/ kg/ day and in intestinal transplantation at an initial oral dose of 0.3 mg/ kg/ day.
Адаптиране на дозата при специфични популации пациенти Пациенти с чернодробна недостатъчност При пациенти с тежка чернодробна недостатъчност може да се наложи понижение на дозата с цел да се поддържат концентрациите в пълноценна кръв в препоръчания порядък.
Dose adjustments in specific patient populations Patients with liver impairment Dose reduction may be necessary in patients with severe liver impairment in order to maintain the blood trough levels within the recommended target range.
Пациенти с бъбречна недостатъчност Тъй като фармакокинетиката на такролимус не се влияе от бъбречната функция, не се налага адаптиране на дозата.
Patients with kidney impairment As the pharmacokinetics of tacrolimus are unaffected by renal function, no dose adjustment should be required.
Раса В сравнение с представителите на бялата раса, пациентите от черната раса може да се нуждаят от по- високи дози такролимус за постигане на сходни нива в пълноценна кръв.
Race In comparison to Caucasians, black patients may require higher tacrolimus doses to achieve similar trough levels.
Пол Досега няма доказателства, че за пациентите мъже и жени са необходими различни дози за постигане на сходни кръвни концентрации.
Gender There is no evidence that male and female patients require different doses to achieve similar trough levels.
4 Пациенти в напреднала възраст Досега няма налични доказателства, че при пациенти в напреднала възраст е необходимо адаптиране на дозирането.
Elderly patients There is no evidence currently available to indicate that dosing should be adjusted in elderly patients.
Преминаване от циклоспорин към Advagraf Трябва да се внимава, когато пациентите преминават от базирана на циклоспорин терапия към такава, базирана на такролимус (вж. точки 4. 4 и 4. 5).
Conversion from ciclosporin to Advagraf Care should be taken when converting patients from ciclosporin-based to tacrolimus-based therapy (see sections 4.4 and 4.5).
При високи концентрации на циклоспорин лечението трябва да се забави.
Dosing should be delayed in the presence of elevated ciclosporin blood levels.
На практика базираната на такролимус терапия трябва да започне 12- 24 часа след спиране на циклоспорин.
In practice, tacrolimus-based therapy has been initiated 12 - 24 hours after discontinuation of ciclosporin.
Мониторирането на концентрацията на циклоспорин в кръвта трябва да продължи и след конверсията, тъй като клирънсът на циклоспорин може да е повлиян.
Monitoring of ciclosporin blood levels should be continued following conversion as the clearance of ciclosporin might be affected.
Препоръки за най- ниските концентрации в пълноценна кръв, които трябва да се достигнат Дозировката трябва преди всичко да се основава на клиничната преценка за отхвърлянето и поносимостта при всеки отделен пациент, подпомогната от мониториране на най- ниската концентрация на такролимус в пълноценна кръв.
Target whole blood trough concentration recommendations Dosing should primarily be based on clinical assessments of rejection and tolerability in each individual patient aided by whole blood tacrolimus trough level monitoring.
С цел да се оптимизира дозировката се предлагат различни имуноанализи за определяне концентрациите на такролимус в кръвта.
As an aid to optimise dosing, several immunoassays are available for determining tacrolimus concentrations in whole blood.
В съвременната клинична практика концентрациите в кръвта се мониторират, като се използват методи за имуноанализ.
In current clinical practice, whole blood levels are monitored using immunoassay methods.
Съотношението между най- ниските нива на такролимус (С24) и системната експозиция (AUC0- 24) е сходно при двете форми Advagraf и Prograf.
The relationship between tacrolimus trough levels (C24) and systemic exposure (AUC 0-24) is similar between the two formulations Advagraf and Prograf.
Най- ниските кръвни нива на такролимус трябва да се мониторират по време на периода след трансплантацията.
Blood trough levels of tacrolimus should be monitored during the post-transplantation period.
Най- ниските кръвни нива на Advagraf трябва да се определят около 24 часа след приемане на дозата, непосредствено преди новата доза.
Blood trough levels for Advagraf should be drawn approximately 24 hours post-dosing, just prior to the next dose.
Препоръчва се често мониториране на най - ниското кръвно ниво в началните две седмици след трансплантацията, последвано от периодично мониториране по време на поддържащата терапия.
Frequent trough level monitoring in the initial two weeks post transplantation is recommended, 4 followed by periodic monitoring during maintenance therapy.
Най- ниските нива на такролимус в пълноценна кръв трябва също да се мониторират след конверсията от Prograf към Advagraf, след адаптиране на дозата и след промени в имуносупресивния режим или предписани съпътстващи вещества, които биха могли да променят концентрациите на такролимус в пълноценна кръв (вж. точка 4. 5).
Blood trough levels of tacrolimus should also be monitored following conversion from Prograf to Advagraf, dose adjustment, changes in the immunosuppressive regimen, or co-administration of substances which may alter tacrolimus whole blood concentrations (see section 4.5).
Тъй като Advagraf е лекарствен продукт с нисък клирънс, адаптирането към схемата на дозировка на Advagraf може да отнеме няколко дни до постигане на стационарно състояние.
As Advagraf is a medicinal product with low clearance, adjustments to the Advagraf dose regimen may take several days before steady state is achieved.
Анализите на клиничните проучвания показват, че мнозинството пациенти се повлияват успешно, ако най- ниските концентрации на такролимус в кръвта се поддържат под 20 ng/ ml.
Clinical study analysis suggests that the majority of patients can be successfully managed if tacrolimus blood trough levels are maintained below 20 ng/ ml.
Необходимо е да се има предвид клиничното състояние на пациента, когато се интерпретират нивата в кръвта.
It is necessary to consider the clinical condition of the patient when interpreting whole blood levels.
В клиничната практика най- ниските кръвни нива обикновено са в порядъка 5- 20 ng/ ml при реципиенти с чернодробни трансплантанти и 10- 20 ng/ ml при пациенти с бъбречни и сърдечни трансплантанти в ранния период след трансплантацията.
In clinical practice, whole blood trough levels have generally been in the range 5 - 20 ng/ ml in liver transplant recipients and 10 - 20 ng/ ml in kidney and heart transplant patients in the early post- transplant period.
Впоследствие, по време на поддържащата терапия, концентрациите в кръвта са от порядъка 5- 15 ng/ ml при реципиенти на чернодробни, бъбречни и сърдечни трансплантанти.
During subsequent maintenance therapy, blood concentrations have generally been in the range of 5 - 15 ng/ ml in liver, kidney and heart transplant recipients.
Свръхчувствителност към такролимус или други макролиди или към някое от помощните вещества.
Hypersensitivity to tacrolimus or other macrolides or to any of the excipients.
Това е довело до проява на сериозни нежелани събития, включително отхвърляне
This has led to serious adverse events, including graft rejection, or other side effects which could be a consequence of either under- or over- exposure to tacrolimus.
Пациентите трябва да се лекуват с една от лекарствените форми на такролимус, при спазване на съответната дневна схема на прилагане; промяна на лекарствената форма или на схемата на прилагане трябва да се прави само под непосредствено наблюдение от специалист трансплантолог (вж. точки 4. 4 и 4. 8).
Patients should be maintained on a single formulation of tacrolimus with the corresponding daily dosing regimen; alterations in formulation or regimen should only take place under the close supervision of a transplant specialist (see sections 4.2 and 4.8).
Съществува ограничен опит с пациенти, различни от бялата раса, и пациенти с повишен имунологичен риск (напр. ретрансплантация, данни за панелни реактивни антитела (PRA)).
There is limited experience in non-Caucasian patients and patients at elevated immunological risk (e. g. retransplantation, evidence of panel reactive antibodies (PRA)).
За профилактика на отхвърляне на трансплантанта при възрастни реципиенти на присадено сърце и за педиатрични реципиенти на алографт все още няма налични клинични данни за формата с удължено освобождаване Advagraf.
For prophylaxis of transplant rejection in adult heart allograft recipients and for paediatric allograft recipients clinical data are not yet available for the prolonged-release formulation Advagraf.
По време на началния период след трансплантацията рутинно трябва да се мониторират следните показатели: кръвно налягане, ЕКГ, неврологичен и очен статус, концентрация на глюкоза в кръвта на гладно, електролити (по- специално калий), функционални чернодробни и бъбречни проби, хематологични параметри, коагулационни стойности и определяне на плазмен протеин.
During the initial post-transplant period, monitoring of the following parameters should be undertaken on a routine basis: blood pressure, ECG, neurological and visual status, fasting blood glucose levels, electrolytes (particularly potassium), liver and renal function tests, haematology parameters, coagulation values, and plasma protein determinations.
Растителни продукти, съдържащи жълт кантарион (hypericum perforatum) или други растителни продукти, трябва да се избягват по време на прием на Advagraf поради риска от взаимодействия, които водят до понижение на концентрацията на такролимус в кръвта и до намаляване на клиничния му ефект (вж. точка 4. 5).
John’ s Wort (Hypericum perforatum) or other herbal preparations should be avoided when taking Advagraf due to the risk of interactions that lead to decrease in blood concentrations of tacrolimus and reduced clinical effect of tacrolimus (see section 4.5).
Тъй като нивата на такролимус в кръвта може значително да се променят по време на диария, се препоръчва извънредно мониториране на концентрациите на такролимус в кръвта по време на диария.
Since levels of tacrolimus in blood may significantly change during diarrhoea episodes, extra monitoring of tacrolimus concentrations is recommended during episodes of diarrhoea.
Комбинираното приложение на циклоспорин и такролимус трябва да се избягва и да се внимава когато такролимус се прилага при пациенти, които преди са получавали циклоспорин (вж. точки 4. 2 и 4. 5).
The combined administration of ciclosporin and tacrolimus should be avoided and care should be taken when administering tacrolimus to patients who have previously received ciclosporin (see sections 4.2 and 4.5).
В редки случаи при пациенти, лекувани с Prograf, се наблюдават вентрикуларна хипертрофия или хипертрофия на септума, съобщавани като кардиомиопатии и следователно могат да се появят и при Advagraf.
Ventricular hypertrophy or hypertrophy of the septum, reported as cardiomyopathies, have been observed in Prograf treated patients on rare occasions and may therefore also occur with Advagraf.
Други фактори, които увеличават риска от тези клинични състояния, включват съществуващо преди това сърдечно заболяване, употреба на кортикостероиди, хипертония, бъбречна или чернодробна функционална недостатъчност, инфекции, претоварване с течности и едем.
Other factors observed to increase the risk of these clinical 5 conditions included pre-existing heart disease, corticosteroid usage, hypertension, renal or hepatic dysfunction, infections, fluid overload, and oedema.
В съгласие с това пациентите с висок риск, които са получавали значителна имуносупресия, трябва да се мониторират с помощта на ехокардиография или ЕКГ преди и след трансплантацията (напр. в началото на 3 месеца и след това на 9- 12 месеца).
Accordingly, high-risk patients receiving substantial immunosuppression should be monitored, using such procedures as echocardiography or ECG pre- and post-transplant (e. g. initially at 3 months and then at 9 -12 months).
Ако се развият аномалии, трябва да се има предвид понижение на дозите Advagraf или смяна на лечението с друго имуносупресивно средство.
If abnormalities develop, dose reduction of Advagraf therapy, or change of treatment to another immunosuppressive agent should be considered.
Такролимус може да удължи QT интервала, но засега няма съществено доказателство, че може да причини Torsades de Pointes.
Tacrolimus may prolong the QT interval but at this time lacks substantial evidence for causing Torsades de Pointes.
Специално трябва да се внимава при пациенти с диагностициран или със съмнение за вродено удължен QT синдром.
Caution should be exercised in patients with diagnosed or suspected Congenital Long QT Syndrome.
6 За пациенти, лекувани с такролимус, е съобщавано за развитие на свързани с EBV лимфопролиферативни нарушения.
Patients treated with tacrolimus have been reported to develop EBV-associated lymphoproliferative disorders.
Комбинацията от имуносупресори, като антилимфоцитни антитела, давани съпътстващо, увеличава риска от свързани с EBV лимфопролиферативни нарушения.
A combination of immunosuppressives such as antilymphocytic antibodies given concomitantly increases the risk of EBV-associated lymphoproliferative disorders.
Докладвано е, че отрицателните за EBV- VCA (Вирусен капсид антиген) пациенти са с повишен риск от развиване на лимфопролиферативни нарушения.
EBV-Viral Capsid Antigen (VCA)-negative patients have been reported to have an increased risk of developing lymphoproliferative disorders.
По време на лечението се препоръчва внимателно мониториране за EBV- PCR.
During treatment, careful monitoring with EBV- PCR is recommended.
Положителното EBV- PCR може да продължи с месеци и само по себе си не е показателно за лимфопролиферативно заболяване или лимфома.
Positive EBV-PCR may persist for months and is per se not indicative of lymphoproliferative disease or lymphoma.
Както и при другите имуносупресивни средства, поради потенциалния риск от злокачествени кожни промени излагането на слънчева светлина и УВ лъчи трябва да се ограничи чрез обличане на предпазни дрехи и употреба на средства срещу слънчево изгаряне с висок защитен фактор.
As with other immunosuppressive agents, owing to the potential risk of malignant skin changes, exposure to sunlight and UV light should be limited by wearing protective clothing and using a sunscreen with a high protection factor.
Както и с другите мощни имуносупресивни съединения, рискът от вторичен рак е неизвестен (вж. точка 4. 8).
As with other potent immunosuppressive compounds, the risk of secondary cancer is unknown (see section 4.8).
Ако пациенти, приемащи такролимус, развият симптоми, насочващи към PRES, като: главоболие, увредено умствено състояние, гърчове и зрителни нарушения, трябва да бъде направено радиологично изследване (напр.
If patients taking tacrolimus present with symptoms indicating PRES such as headache, altered mental status, seizures, and visual disturbances, a radiological procedure (e. g.
ЯМР).
MRI) should be performed.
Тъй като Advagraf капсули с удължено освобождаване съдържа лактоза, специално внимание трябва да се обърне на пациенти с редки наследствени проблеми на непоносимост към галактоза, недостиг на Lapp лактаза или малабсорбция на глюкоза- галактоза.
As Advagraf prolonged-release capsules contain lactose, special care should be taken in patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption.
4. 5 Взаимодействия с други лекарствени продукти и други форми на взаимодействие
4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
Метаболитни взаимодействия Системно наличният такролимус се метаболизира чрез чернодробния СУР3А4.
Metabolic interactions Systemically available tacrolimus is metabolised by hepatic CYP3A4.
Има доказателства също и за стомашно- чревен метаболизъм чрез СУР3А4 в чревната стена.
There is also evidence of gastrointestinal metabolism by CYP3A4 in the intestinal wall.
Едновременната употреба на лекарствени или растителни продукти, които инхибират или индуцират СУР3А4, може да влияе върху метаболизма на такролимус и чрез това да увеличи или да намали кръвните му нива.
Concomitant use of medicinal products or herbal remedies known to inhibit or induce CYP3A4 may affect the metabolism of tacrolimus and thereby increase or decrease tacrolimus blood levels.
Затова се препоръчва мониториране на концентрациите на такролимус в кръвта, когато се използват едновременно вещества, които може да променят метаболизма на СУР3А4 и да се адаптира дозировката на такролимус, както е необходимо, за да се поддържа подобна концентрация в кръвта (вж. раздели 4. 2 и 4. 4).
It is therefore recommended to monitor tacrolimus blood levels whenever substances which have the potential to alter CYP3A metabolism are used concomitantly and to adjust the tacrolimus dose as appropriate in order to maintain similar tacrolimus exposure (see sections 4.2 and 4.4).
Инхибитори на метаболизма Клинически е показано, че следните субстанции увеличават кръвните нива на такролимус:
Inhibitors of metabolism Clinically the following substances have been shown to increase tacrolimus blood levels:
Силни взаимодействия се наблюдават с противогъбичкови средства като кетоконазол, флуконазол, итраконазол и вориконазол, макролидния антибиотик еритромицин или HIV протеазни инхибитори (напр. ритонавир).
Strong interactions have been observed with antifungal agents such as ketoconazole, fluconazole, itraconazole and voriconazole, the macrolide antibiotic erythromycin or HIV protease inhibitors (e. g.
7 ниски дози такролимус при почти всички пациенти.
Concomitant use of these substances may require decreased tacrolimus doses in nearly all patients.
По- слаби взаимодействия са наблюдавани с клотримазол, кларитромицин, йозамицин, нифедипин, никардипин, дилтиазем, верапамил, даназол, етинилестрадиол, омепразол, нефазодон.
Weaker interactions have been observed with clotrimazole, clarithromycin, josamycin, nifedipine, nicardipine, diltiazem, verapamil, danazol, ethinylestradiol, omeprazole and nefazodone.