natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При intent - to - treat 65% от пациентите са с HIV РНК < 400 копия/ mL и 50% са с вирусен това < 50 копия/ mL; а при анализ върху проведеното лечение 96% от пациентите са с HIV РНК < 400 копия/ mL и 74% са с вирусен товар < 50 копия/ mL.
By intent to treat analysis 65% of patients had HIV RNA < 400 copies/ mL and 50% had viral load < 50 copies/ mL; by on-treatment analysis 96% of patients had HIV RNA < 400 copies/ mL and 74% had viral load < 50 copies/ mL.
Осемдесет пациенти, нелекувани с антиретровирусни стедства са включени в трето публикувано изпитване.
Eighty antiretroviral naïve patients were entered into a third published study.
При това отворено нерандомизирано изпитване, с едно рамо пациентите са лекувани със ставудин и ламивудин плюс индинавир/ ритонавир 400/ 100 mg през 12 часа.
In this open label non- randomized single arm study, patients were treated with stavudine and lamivudine plus indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg every 12 hours.
Шестдесет и два пациенти завълшват проучването до 96- та седмица.
Sixty-two patients completed the study to week 96.
При intent - to - treat анализа и анализа върху проведеното лечение делът на пациентите с HIV РНК < 50 копия/ mL е съответно 68, 8% и 88, 7%, на 96- та седмица.
In the intent to treat and on treatment analyses the proportion of patients with HIV RNA of < 50 copies/ mL was 68.8% and 88.7%, respectively, at week 96.
Индинавир, самостоятелно или в комбинация с нуклеозидни аналози (зидовудин/ ставудин и ламивудин), е показал забавяне на скоростта на клинична прогресия в сравнение с нуклеозидните аналози и има продължителен ефект върху вирусното натоварване и броя на CD4- клетките.
Indinavir alone or in combination with nucleoside analogues (zidovudine/ stavudine and lamivudine) has been shown to delay clinical progression rate compared with nucleoside analogues and to provide a sustained effect on viral load and CD4 count.
При лекувани със зидовудин пациенти, индинавир, зидовудин и ламивудин в комбинация, в сравнение с ламивудин, добавен към зидовудин, намалява вероятността от заболеваемост или смърт, свързана със СПИН на 48- та седмици от 13% на 7%.
In zidovudine experienced patients, indinavir, zidovudine and lamivudine in combination compared with lamivudine added to zidovudine reduced the probability of AIDS defining illness or death (ADID) at 48 weeks from 13% to 7%.
Подобно, при пациенти, нелекувани с антиретровирусни средства, индинавир с или без зидовудин, в сравнение със зидовудин прилаган самостоятелно, намалява вероятността от появата на заболяването СПИН на 48- та седмица от 15% при зидовудин прилаган самостоятелно на приблизително 6% при индинавир прилаган самостоятелно или в комбинация със зидовудин.
Similarly, in antiretroviral naive patients, indinavir with and without zidovudine compared with zidovudine alone reduced the probability of ADID at 48 weeks from 15% with zidovudine alone to approximately 6% with indinavir alone or in combination with zidovudine.
Ефектите върху вирусното натоварване са съществено по- изразени при пациентите, лекувани с индинавир в комбинация с нуклеозидни аналози, но пропорцията на пациентите със серумна вирусна РНК под границата на количествена преценка (500 копия/ ml) варира при проучванията от 40% до повече от 80% на 24- та седмица.
Effects on viral load were consistently more pronounced in patients treated with indinavir in combination with nucleoside analogues, but the proportion of patients with serum viral RNA below the limit of quantification (500 copies/ ml) varied between studies, at week 24 from 40% to more than 80%.
Тази пропорция проявява тенденция за стабилност за продължителен период на проследяване.
This proportion tends to remain stable over prolonged periods of follow– up.
Подобно, ефектите върху броя на CD4- клетките, са с тенденция да бъдат по- изразени при пациенти, лекувани с индинавир в комбинация с нуклеозидни аналози, в сравнение с индинавир самостоятелно.
Similarly, effects on CD4 cell count tend to be more pronounced in patients treated with indinavir in combination with nucleoside analogues compared with indinavir alone.
В рамките на проучванията, този ефект е траен също така след продължителен период на проследяване.
Within studies, this effect is sustained also after prolonged periods of follow– up.
32 Пациенти в детска възраст Две клинични проучвания при 41 пациента в детска възраст (възраст 4 до 15 години) имат за цел определяне на безопасността, антивирусната активност, и фармакокинетиката на индинавир в комбинация със ставудин и ламивудин.
Paediatric patients Two clinical trials in 41 paediatric patients (4 to 15 years of age) were designed to characterise the safety, antiretroviral activity, and pharmacokinetics of indinavir in combination with stavudine and
В едното проучване, на 24- та седмица, пропорцията от пациенти с плазмено ниво на вирусната РНК под 400 копия/ ml е 60%; средното увеличение на CD4 клетъчния брой е 242 клетки/ mm3; и средното увеличение на процента на CD4 клетъчния брой е 4, 2%.
In one study, at week 24, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/ ml was 60%; the mean increase in CD4 cell counts was 242 cells/ mm3; and the mean increase in percent CD4 cell counts was 4.2%.
На 60- тата седмица пропорцията от пациенти с плазмено ниво на вирусната РНК под 400 копия/ ml е 59%.
At week 60, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/ ml was 59%.
В другото проучване, на 16- тата седмица, пропорцията от пациенти с плазмено ниво на вирусната РНК под 400 копия/ ml е 59%; средното увеличение на CD4 клетъчния брой е 73 клетки/ mm3; а средното увеличение на процента на CD4 клетъчния брой е 1, 2%.
In another study, at week 16, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/ ml was 59%; the mean increase in CD4 cell counts was 73 cells/ mm3; and the mean increase in percent CD4 cell counts was 1.2%.
На 24- тата седмица, пропорцията от пациенти с плазмено ниво на вирусната РНК под 400 копия/ ml е 60%.
At week 24, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/ ml was 60%.
Абсорбция Индинавир се абсорбира бързо на гладно с време на достигане на пикова плазмена концентрация от 0, 8 часа ± 0, 3 часа (средно ± S. D.).
Absorption Indinavir is rapidly absorbed in the fasted state with a time to peak plasma concentration of 0.8 hours ± 0.3 hours (mean ± S. D.).
По- голямо увеличение на плазмените концентрации на индинавир от дозопропорционалното e наблюдавано в границите 200- 800 mg дозов режим.
Between 800– mg and 1,000– mg dose levels, the deviation from dose– proportionality is less pronounced.
При нива на дозиране между 800 mg и 1000 mg, отклоненията от дозовата пропорциалност са по- слабо изразени.
As a result of the short half– life, 1.8 ± 0.4 hours, only a minimal increase in plasma concentrations occurred after multiple dosing.
Бионаличността на единичната доза от 800 mg индинавир е приблизително 65% (90% CI, 58- 72%).
The bioavailability of a single 800– mg dose of indinavir was approximately 65% (90% CI, 58 – 72%).
Следвайки дозов режим от 800 mg на всеки 8 часа, измерените пикови плазмени концентрации (Cmax) след сутрешната, следобедната и вечерната доза са съответно 15, 550 nM, 8, 720 nM и 8, 880 nM.
Following a dosage regimen of 800 mg every 8 hours, measured peak plasma concentrations (Cmax) after morning, afternoon and evening doses were 15,550 nM, 8,720 nM and 8,880 nM, respectively.
Съответните плазмени концентрации 8 часа след дозата са 220 nM, 210 nM и 370 nM.
The relevance of these findings for ritonavir boosted indinavir is unknown.
Не е известно доколко тези данни са съпоставими при индинавир, подсилен с ритонавир.
At steady state following a dosage regimen of 800 mg every 8 hours, HIV– seropositive adult patients in one study achieved geometric means of:
При стационарно състояние, след дозов режим от 800 mg на всеки 8 часа, HIV- серопозитивните пациенти в едно изследване достигат геометрично- средни стойности на AUC0- 8h от 27813 nM* h (90% СІ = 22185, 34869), пикови плазмени концентрации 11144 nM (90% СІ = 9192, 13512) и плазмени концентрации на 8- ия час след дозата 211 nM (90% СІ = 163, 274).
AUC0-8h of 27,813 nM*h (90% confidence interval = 22,185, 34,869), peak plasma concentrations 11,144 nM (90% confidence interval = 9,192, 13,512) and plasma concentrations at 8 hours post dose 211 nM (90% confidence interval = 163, 274).
Ефекти на храната При стационарно състояние, след дозов режим от 800 mg/ 100 mg от индинавир / ритонавир всеки 12 часа с храна с ниско съдържание на мазнини, здрави доброволци в едно изпитване са достигнали геометрични средни:
Food effect At steady state following a dosage regimen of 800 mg/ 100 mg of indinavir/ ritonavir every 12 hours with a low-fat meal, healthy volunteers in one study achieved geometric means:
AUC0- 12h 116067 nM* h (90% СІ = 101680, 132490), пикови плазмени концентрации 19001 nM (90% СІ = 17538, 20588) и плазмени концентрации на 12- ия час след дозата 2274 nM (90% СІ = 1701, 3042).
AUC0-12h 116,067 nM*h (90% confidence interval = 101,680, 132,490), peak plasma concentrations 19001 nM (90% confidence interval = 17,538, 20,588), and plasma concentrations at 12 hours post dose 2274 nM (90% confidence interval = 1,701, 3,042).
Фармакокинетиката на индинавир (400 mg) с ритонавир (100 mg) прилагани два пъти дневно е проучена в две изпитвания.
The pharmacokinetics of indinavir (400 mg) with ritonavir (100 mg) dosed twice daily was examined in two studies.
Фармакокинетичният анализ при едно от изпитванията е извършен върху деветнадесет пациента, с медиана (диапазон) на индинавир AUC 0- 12hr, Cmax, и Cmin съответно 25421 nM* h (21489- 36236 nM* h), 5758 nM (5056- 674 nM) и 239 (169- 421 nM), Фармакокинетичните параметри във второто изпитване са подобни.
The pharmacokinetic parameters in the second study were comparable.
При HIV- инфектирани пациенти в детска възраст, дозов режим на индинавир твърди капсули, 500 mg/ m2 на всеки 8 часа, предизвиква стойности на AUC0- 8hr от 27412 nM* h, пикови плазмени концентрации от 12182 nM, и плазмени концентрации на 8 час след дозата от 122 nM.
In HIV− infected paediatric patients, a dosage regimen of indinavir hard capsules, 500 mg/ m2 every 8 hours, produced AUC0– 8hr values of 27,412 nM*h, peak plasma concentrations of 12,182 nM, and plasma concentrations at 8 hours post dose of 122 nM.
33 8 часа; трябва да се отбележи, че плазмените концентрации са по- ниски 8 часа след приема на дозата.
The AUC and peak plasma concentrations were generally similar to those previously observed in HIV– infected adults receiving the recommended dose of 800 mg every 8 hours; it should be observed that the plasma concentrations 8 hours post dose were lower.
Средната плазмена концентрация на индинавир AUC0- 8h през 30- 32 седмица на бременността (n = 11) е 9231 nM* hr, което е със 74% (95% CI 50%, 86%) по- ниско от наблюдаваното 6 седмици след раждането.
50%, 86%) lower than that observed 6 weeks postpartum.
Шест от тези 11 (55%) пациентки са имали 8 часа след приемане на дозата средна плазмена концентрация на индинавир (Cmin) под допустимия праг за точно количествено определяне по прилагания метод.
The pharmacokinetics of
Фармакокинетиката на индинавир при тези 11 пациентки на шестата седмица след раждането е в по- голямата си част сходна с тази наблюдавана при не бременни пациентки от друго проучване (вж. точка 4. 6).
22 indinavir in these 11 patients at 6 weeks postpartum were generally similar to those observed in non-pregnant patients in another study (see section 4.6).
Приложението на индинавир с висококалорична храна, богата на мазнини и белтъци, води до затруднена и намалена резорбция, с приблизително 80% намаление на AUC и 86% намаление на Cmax.
Administration of indinavir with a meal high in calories, fat, and protein resulted in a blunted and reduced absorption with an approximate 80% reduction in AUC and an 86% reduction in Cmax.
Приложението с лека храна (напр. сух препечен хляб с мармалад или консервирани плодове, ябълков сок и кафе с обезмаслено или бедно на мазнини мляко и захар или царевични люспи, обезмаслено или бедно на мазнини мляко и захар) води до плазмени концентрации, сравними със съответните стойности на гладно.
Administration with light meals (e. g., dry toast with jam or fruit conserve, apple juice, and coffee with skimmed or fat– free milk and sugar or corn flakes, skimmed or fat– free milk and sugar) resulted in plasma concentrations comparable to the corresponding fasted values.
При HIV- инфектирани пациенти в детска възраст, фармакокинетичните параметри на индинавир в ябълков мус са:
In HIV– infected paediatric patients, the pharmacokinetic parameters of indinavir in apple sauce were:
AUC0- 8hr 26980 nM* h; пикова плазмена концентрация от 13711 nM; и плазмена концентрация на 8- ия час след приема от 146 nM.
AUC0– 8hr of 26,980 nM*h; peak plasma concentration of 13,711 nM; and plasma concentration at 8 hours post dose of 146 nM.
Разпределение Индинавир не се свързва във висока степен с плазмените белтъци (39% несвързан).
Distribution Indinavir was not highly bound to human plasma proteins (39% unbound).
Биотрансформация Открити са седем главни метаболита, а метаболитните процеси са идентифицирани като глюкуронизация до пиридин- азот, пиридин- N- оксидация с и без 3`- хидроксилиране на индановия пръстен, 3`- хидроксилиране на индана, p - хидроксилиране на фенилметил функционални групи и N - депиридометилиране с и без 3`- хидроксилиране.
Biotransformation Seven major metabolites were identified and the metabolic pathways were identified as glucuronidation at the pyridine nitrogen, pyridine– N– oxidation with and without 3’– hydroxylation on the indane ring, 3’– hydroxylation of indane, p– hydroxylation of phenylmethyl moiety, and N– depyridomethylation with and without the 3’– hydroxylation.
Елиминиране При дози в рамките на 200 до 1000 mg, прилагани и на доброволци, и на инфектирани с HIV- 1 пациенти, наличността на индинавир в урината се е повишавала малко повече, отколкото е съответствало на нарастването на дозите.
Elimination Over the 200– 1,000– mg dose range administered in both volunteers and HIV infected patients, there was a slightly greater than dose– proportional increase in urinary recovery of indinavir.
Бъбречният клирънс (116 ml/ min) на индинавир е независим от концентрацията в границата на клинично дозиране.
Renal clearance (116 ml/ min) of indinavir is concentration– independent over the clinical dose range.
По- малко от 20% от индинавир се отделят през бъбреците.
Less than 20% of indinavir is excreted renally.
Средната екскреция на непроменено лекарство в урината, след приложението на единична доза на гладно, е 10, 4% след доза от 700 mg и 12, 0% след доза от 1000 mg.
Mean urinary excretion of unchanged drug following single dose administration in the fasted state was 10.4% following a 700– mg dose, and 12.0% following a 1,000– mg dose.
Индинавир бързо се елиминира, като елиминационният му полуживот е 1, 8 часа.
Indinavir was rapidly eliminated with a half– life of 1.8 hours.
Характеристики при пациенти Не е установено фармакокинетиката на индинавир да се повлиява от расата.
Characteristics in patients Pharmacokinetics of indinavir do not appear to be affected by race.
34 Има данни за намален метаболизъм на индинавир при пациенти с лека до умерена чернодробна недостатъчност и клиника на цироза, водещ до приблизително 60% по- високи средни AUC след доза от 400 mg.
Patients with mild– to– moderate hepatic insufficiency and clinical evidence of cirrhosis had evidence of decreased metabolism of indinavir resulting in approximately 60% higher mean AUC following a 400– mg dose.
Средният елиминационен полуживот на индинавир се увеличава на приблизително 2, 8 часа.
The mean half– life of indinavir increased to approximately 2.8 hours.
Появата им не се свързва с причинено от медикамента бъбречно увреждане.
The crystals have not been associated with drug– induced renal injury.
Увеличаване на теглото на щитовидната жлеза и хиперплазия на тиреоидните фоликулни клетки, дължащи се на повишен тироксинов клирънс, са наблюдавани при плъхове, третирани с индинавир в дози от или ≥ 160 mg/ kg/ дневно.
An increase in thyroidal weight and thyroidal follicular cell hyperplasia, due to an increase in thyroxine clearance, was seen in rats treated with indinavir at doses ≥ 160 mg/ kg/ day.
Има увеличаване на теглото на черния дроб при плъхове, лекувани с индинавир в дози от или ≥ 40 mg/ kg/ дневно, съпътствано от хепатоцелуларна хипертрофия при дози от или ≥ 320 mg/ kg/ дневно.
An increase in hepatic weight occurred in rats treated with indinavir at doses ≥ 40 mg/ kg/ day and was accompanied by hepatocellular hypertrophy at doses ≥ 320 mg/ kg/ day.
Максималната нелетална перорална доза на индинавир е не по- малка от 5000 mg/ kg за плъхове и мишки, което е най- високaтa доза, тестувана в изследвания за остра токсичност.
The maximum non– lethal oral dose of indinavir was at least 5,000 mg/ kg in rats and mice, the highest dose tested in acute toxicity studies.
Изследвания при плъхове показват, че поемането в мозъчната тъкан е ограничено, разпределението в и извън лимфната система е бързо и отделянето в кърмата на кърмещи плъхове е екстензивно.
23 Studies in rats indicated that uptake into brain tissue was limited, distribution into and out of the lymphatic system was rapid, and excretion into the milk of lactating rats was extensive.
Мутагенност При изследвания индинавир не показва мутагенна или генотоксична активност с или без метаболитна активация.
Mutagenicity Indinavir did not have any mutagenic or genotoxic activity in studies with or without metabolic activation.
Канцерогенност Не е установена канцерогенност при мишки при максималната поносима доза, която отговаря на системна експозиция приблизително 2 до 3 пъти по- висока от тази при клинични условия.
Carcinogenicity No carcinogenicity was noted in mice at the maximum tolerated dose, which corresponded to a systemic exposure approximately 2 to 3 times higher than the clinical exposure.
Токсични ефекти върху развитието Изследвания за токсичен ефект върху развитието са проведени при плъхове, зайци и кучета (в дози, които предизвикват системен ефект, сравним с или малко по- голям от този при хора) и не показват наличието на доказателства за тератогенност.
Developmental Toxicity Developmental toxicity studies were performed in rats, rabbits and dogs (at doses which produced systemic exposures comparable to or slightly greater than human exposure) and revealed no evidence of teratogenicity.
При плъхове и зайци не са наблюдавани ефекти върху преживяемостта на зародиша/ плода или върху теглото на плода.
In rats and rabbits, no effects on embryonic/ foetal survival or foetal weights were observed.
При кучета, е наблюдавано леко увеличаване на резорбциите; обаче, всички плодове при третираните животни са жизнеспособни, а броят на живите плодове при третираните животни е сравним с този от контролната група.
In dogs, a slight increase in resorptions was seen; however, all foetuses in medication– treated animals were viable, and the incidence of live foetuses in medication– treated animals was comparable to that in controls.
Капсулно съдържимо:
Capsule content
- лактоза, безводна
- anhydrous lactose
- магнезиев стеарат
- magnesium stearate
35 Състав на капсулата:
Capsule shell:
- желатин
- gelatin
- титанов диоксид (E 171)
- titanium dioxide (E 171)
- силиконов диоксид
- silicon dioxide
- натрий лаурил сулфат
- sodium lauryl sulphate
- печатно мастило: титанов диоксид (E 171), индиго кармин (E 132) и железен оксид (E 172).
- printing ink: titanium dioxide (E 171), indigo carmine (E 132), and iron oxide (E 172).
HDPE бутилки с полипропиленова капачка и запечатващо фолио съдържащи 180 капсули.
HDPE bottles with a polypropylene cap and a foil induction cap containing 180 capsules.
Бутилките съдържат изсушител, който трябва да остане в опаковката.
The bottles contain desiccant canisters that should remain in the container.
Merck Sharp & Dohme Limited Hertford Road, Hoddesdon Hertfordshire EN11 9BU Великобритания
Merck Sharp & Dohme Limited Hertford Road, Hoddesdon Hertfordshire EN11 9BU United Kingdom
EU/ 1/ 96/ 024/ 010
EU/ 1/ 96/ 024/ 010
Дата на първо разрешение:
Date of first authorisation:
04/ 10/ 1996 Дата на последно подновяване:
04/ 10/ 1996 Date of latest renewal:
07/ 10/ 2006
07/ 10/ 2006
36 1.
25 1.
Всяка твърда капсула съдържа индинавир сулфат, съответстващ на 200 mg индинавир (indinavir).
Each hard capsule contains indinavir sulphate corresponding to 200 mg of indinavir.
Всяка твърда капсула от 200 mg съдържа 74, 8 mg лактоза.
Each 200 mg capsule contains 74.8 mg lactose.
За пълния списък на помощните вещества, вж. точка 6. 1
For a full list of excipients, see section 6.1
Капсулите са полу- прозрачни бели с надпис CRIXIVAN™ 200 mg в синьо.
The capsules are semi– translucent white and coded CRIXIVAN™ 200 mg in blue.
При подрастващи и деца трябва особено да се прецени ползата от лечението с индинавир спрямо повишения риск от нефролитиаза (вж. точка 4. 4)
In adolescents and children, the benefit of indinavir therapy versus the increased risk of nephrolithiasis should particularly be considered (see section 4.4).
Педиатричната доза (500 mg/ m2) трябва да се приема на всеки 8 часа.
26 Paediatric dose (500 mg/ m2) to be administered every 8 hours
Площ на телесна повърхност (m2) 0, 50 0, 75 1, 00 1, 25 1, 50
Body Surface Area (m2) 0.50 0.75 1.00 1.25 1.50
Доза на CRIXIVAN на всеки 8 часа (mg) 300 400 500 600 800
CRIXIVAN dose Every 8 hours (mg) 300 400 500 600 800
Специални препоръки за дозиране при възрастни
Special dosing considerations in adults
Дозата на CRIXIVAN трябва да се намали на 600 mg на всеки 8 часа, когато се прилага едновременно с итраконазол. или кетоконазол. (вж. точка 4. 5).
A dosage reduction of CRIXIVAN to 600 mg every 8 hours should be considered when administering itraconazole or ketoconazole concurrently (see section 4.5).
38 Комбинирането на рифампицин с CRIXIVAN, който се прилага едновременно с или без ниска доза ритонавир е противопоказано (вж. точка 4. 5). Едновременната употреба на инданавир и растителни препарати, съдържащи жълт кантарион (Hypericum perforatum) е противопоказана (вж. точка 4. 5).
Concurrent use of indinavir with herbal preparations containing St John’ s wort (hypericum perforatum) is contraindicated (see section 4.5).
В допълнение, индинавир с ритонавир не трябва да се прилагат заедно с алфузозин, меперидин, пироксикам, пропоксифен, бепридил, енкаинид, флеканид, пропафенон, хинидин, фузидова киселина, клозапин, клоразепат, диазепам, естразолам и флуразепам.
27 In addition, indinavir with ritonavir should not be administered with alfuzosin, meperidine, piroxicam, propoxyphene, bepridil, encainide, flecanide, propafenone, quinidine, fusidic acid, clozapine, clorazepate, diazepam, estazolam and flurazepam.
Взаимодействия с лекарствени продукти Индинавир трябва да се използва предпазливо с други лекарствени продукти, които са мощни индуктори на CYP3A4.
Medicinal products nteractions Indinavir should be used cautiously with other medicinal products that are potent inducers of CYP3A4.
39 може да доведе до увеличаване на свързаните със PDE5 инхибитори нежелани лекарствени реакции, включващи хипотония, промени в зрението, и приапизъм (вж. точка 4. 5)
Co– administration of CRIXIVAN with sildenafil, tadalafil and vardenafil (PDE5 inhibitors) are expected to substantially increase the plasma concentrations of these compounds and may result in an increase in PDE5 inhibitor– associated adverse events, including hypotension, visual changes, and priapism (see section 4.5).
Хипергликемия Съобщава се за новопоявил се захарен диабет, хипергликемия, обостряне на съществуващ захарен диабет при пациенти, получаващи протеазни инхибитори (PIs).
28 Hyperglycaemia New onset diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbation of existing diabetes mellitus has been reported in patients receiving protease inhibitors (PIs).
40 микобактериални инфекции и пневмония предизвикана от Pneumocystis carinii.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterial infectiosn, and Pneumocystis carinii pneumonia.