natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В резултат на пасивното преминаване на ламивудин през плацентата, стойностите на концентрацията на ламивудин в серума на новороденото при раждането са съпоставими с тези в серума на майката и в проба, взета от пъпната връв.
In humans, consistent with passive transmission of lamivudine across the placenta, lamivudine concentrations in infant serum at birth were similar to those in maternal and cord serum at delivery.
Въпреки че репродуктивните изследвания върху опитни животни не винаги могат да предскажат ефекта върху човек, прилагането по време на първите три месеца от бременността не се препоръчва.
Although animal reproductive studies are not always predictive of the human response, administration is not recommended during the first three months of pregnancy.
6 Кърмене:
Lactation:
След перорално приложение ламивудин е бил екскретиран в кърмата в концентрации подобни на тези, установени в серума.
Following oral administration lamivudine was excreted in breast milk at similar concentrations to those found in serum.
Тъй като ламивудин, както и вирусът преминават в кърмата, препоръчва се майки, приемащи Epivir, да не кърмят децата си.
Since lamivudine and the virus pass into breast milk, it is recommended that mothers taking Epivir do not breast-feed their infants.
Следните нежелани реакции са съобщавани по време на лечение на НIV- заболяване с Epivir.
The following adverse reactions have been reported during therapy for HIV disease with Epivir.
Нежеланите реакции, разглеждани като възможно свързани с лечението, са изброени по- долу в зависимост от телесната система, органната група и абсолютната честота.
The adverse reactions considered at least possibly related to the treatment are listed below by body system, organ class and absolute frequency.
Честотите се определят като много чести (> 1/ 10); чести (> 1/ 100, < 1/ 10); нечести (> 1/ 1 000, < 1/ 100); редки (> 1/ 10 000 и < 1/ 1 000); много редки (< 1/ 10 000).
Frequencies are defined as very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100 ,< 1/10), uncommon (> 1/ 1,000 ,< 1/100), rare (> 1/ 10,000, < 1/ 1,000), very rare (< 1/ 10,000).
Нарушения на кръвта и лимфната система Нечести:
Blood and lymphatic systems disorders Uncommon:
Неутропения и анемия (понякога тежки), тромбоцитопения Много редки:
Neutropenia and anaemia (both occasionally severe), thrombocytopenia Very rare:
Изолирана аплазия на червените кръвни клетки
Pure red cell aplasia
Главоболие, безсъние Много редки:
Headache, insomnia Very rare: peripheral neuropathy (or paraesthesia)
Кашлица, симптоми от страна на носа
Cough, nasal symptoms
Стомашно- чревни нарушения Чести:
6 Gastrointestinal disorders Common:
Гадене, повръщане, коремна болка или спазми, диария Редки:
Nausea, vomiting, abdominal pain or cramps, diarrhoea Rare:
Панкреатит, повишаване на стойностите на серумната амилаза.
Pancreatitis. elevations in serum amylase.
Преходно повишаване на стойностите на чернодробните ензими - АСАТ, АЛАТ (AST, ALT) Редки:
Transient elevations in liver enzymes (AST, ALT).
Умора, неразположение, треска.
Fatigue, malaise, fever.
Обикновено те са свързани с тежка хепатомегалия и чернодробна стеатоза (вж. точка 4. 4).
Cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of nucleoside analogues (see section 4.4).
7 подкожна мастна тъкан, повишена интраабдоминална и висцерална мастна тъкан, хипертрофия на гърдите и натрупване на мастна тъкан дорзоцервикално (бизонска гърбица).
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Съобщавани са случаи на остеонекроза, особено при пациенти с общоприети рискови фактори, напреднало HIV заболяване или продължителна експозиция на комбинирана антиретровирусна терапия (КАРТ).
Cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term combined antiretroviral exposure (cART).
Честотата им не е известна (вж. точка 4. 4).
The frequency of which is unknown (see section 4.4).
Фармакотерапевтична група: нуклеозиден аналог, ATC код:
Pharmacotherapeutic group: nucleoside analogue, ATC Code:
J05AF05.
J05AF05.
Ламивудин се метаболизира вътреклетъчно до активния метаболит ламивудин 5 '- трифосфат.
It is metabolised intracellularly to the active moiety, lamivudine 5’ -
Трифосфатът притежава селективна инхибираща активност срещу репликацията на НIV- 1 и НIV- 2 in vitro.
The triphosphate has selective inhibitory activity against HIV-1 and HIV-2 replication in vitro, it is also active against zidovudine-resistant clinical isolates of HIV.
Той е активен и срещу резистентни на зидовудин клинични изолати на НIV.
Lamivudine in combination with zidovudine exhibits synergistic anti-HIV activity against clinical isolates in cell culture.
8 (NRTI), към които има чувствителност, трябва винаги да бъде предпочитано пред поддържане на лечението с ламивудин.
In any case, initiation of susceptible NRTI’ s should always be preferred to maintenance of lamivudine therapy.
Затова поддържането на лечението с ламивудин, въпреки появата на M184V мутация, трябва да се обмисля само при случаи, когато няма други активни NRTI.
Therefore, maintaining lamivudine therapy despite emergence of M184V mutation should only be considered in cases where no other active NRTI’ s are available.
Aбакавир запазва антиретровирусното си действие срещу резистентни към ламивудин НIV- 1, само с M184V мутация.
Abacavir maintains its antiretroviral activities against lamivudine- resistant HIV-1 harbouring only the M184V mutation.
M184V RT мутантите проявяват < 4- кратно намаление на чувствителността към диданозин и залцитабин.
The M184V RT mutant shows a < 4-fold decrease in susceptibility to didanosine and zalcitabine; the clinical significance of these findings is unknown.
Не е установено клиничното значение на тези данни.
In vitro susceptibility testing has not been standardised and results may vary according to methodological factors.
Ламивудин e широко използван като част от антиретровирусна комбинирана терапия с други антиретровирусни средства от същия клас (нуклеозидни аналози инхибитори на обратната транскриптаза) или от различни класове (протеазни инхибитори, не- нуклеозидни инхибитори на обратната транскриптаза).
Lamivudine has been widely used as a component of antiretroviral combination therapy with other antiretroviral agents of the same class (NRTIs) or different classes (PIs, non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors).
Ламивудин не е проучван специално при HIV пациенти, ко- инфектирани с вируса на хепатит В (HBV).
8 Lamivudine has not been specifically investigated in HIV patients co-infected with HBV.
Дозировка с прием веднъж дневно (300 mg веднъж дневно):
Once daily dosing (300 mg once a day): a clinical study has demonstrated the non inferiority between Epivir once a day and Epivir twice a day containing regimens.
След
Lamivudine is well absorbed from the gastrointestinal tract, and the bioavailability of oral lamivudine in adults is normally between 80 and 85%.
9 перорално приложение средното време (tmax) за достигане на максимални серумни концентрации (Cmax) е около един час.
Following oral administration, the mean time (tmax) to maximal serum concentrations (Cmax) is about an hour.
Въз основа на данни от изпитване при здрави доброволци е установено, че при терапевтични дози от 150 mg два пъти дневно средните (CV) стационарни плазмени концентрации Cmax и Cmin на ламивудин са съответно 1, 2 µg/ ml (24%) и 0, 09 µg/ ml (27%).
Based on data derived from a study in healthy volunteers, at a therapeutic dose of 150mg twice daily, mean (CV) steady-state Cmax and Cmin of lamivudine in plasma are 1.2 µg/ ml (24%) and 0.09 µg/ ml (27%), respectively.
Средната (CV) AUC при интервал на дозиране от 12 часа е 4, 7 µg. h/ ml (18%).
The mean (CV) AUC over a dosing interval of 12 hours is 4.7 µg. h/ ml (18%).
При терапевтична доза от 300 mg веднъж дневно средните (CV) стационарни плазмени концентрации Cmax, Cmin и AUC за 24 часа са съответно 2, 0 µg/ ml (26%), 0, 04 µg/ ml (34%) и 8, 9 µg. h/ ml (21%).
At a therapeutic dose of 300mg once daily, the mean (CV) steady-state Cmax, Cmin and 24h AUC are 2.0 µg/ ml (26%), 0.04 µg/ ml (34%) and 8.9 µg. h/ ml (21%), respectively.
Таблетките от 150 mg са биоеквивалентни и дозо- пропорционални на таблетките от 300 mg по отношение на AUC∞, Cmax и tmax.
The 150 mg tablet is bioequivalent and dose proportional to the 300 mg tablet with respect to AUC∞, Cmax, and tmax.
Едновременното приложение на ламивудин с храна води до забавяне на tmax и снижаване на Cmax (понижение с 47%).
Co-administration of lamivudine with food results in a delay of tmax and a lower C max (decreased by 47%).
Едновременното приложение със зидовудин води до увеличение на експозицията на зидовудин с 13% и повишение на максималните плазмени нива с 28%.
Co-administration of zidovudine results in a 13% increase in zidovudine exposure and a 28% increase in peak plasma levels.
При изследвания след интравенозно приложение средният обем на разпределение е 1, 3 l/ kg.
From intravenous studies, the mean volume of distribution is 1.3 l/ kg.
Средният системен клирънс на ламивудин е приблизително 0, 32 l/ h/ kg, с преобладаващо отделяне през бъбреците (> 70%) чрез системата на транспорт на органични катиони.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/ h/ kg, with predominantly renal clearance (> 70%) via the organic cationic transport system.
Ламивудин показва линейна фармакокинетика при дозови граници, надхвърлящи терапевтичните, както и ограничено свързване с албумина - главния плазмен протеин (< 16% - 36% със серумния албумин при изследвания in vitro).
Lamivudine exhibits linear pharmacokinetics over the therapeutic dose range and displays limited binding to the major plasma protein albumin (< 16% - 36% to serum albumin in in vitro studies).
Средното отношение на концентрациите на ламивудин цереброспинална течност/ серум 2- 4 часа след перорално приложение е приблизително 0, 12.
The mean ratio CSF/ serum lamivudine concentration 2-4 hours after oral administration was approximately 0.12.
Активният метаболит, вътреклетъчният ламивудин трифосфат, притежава удължен терминален полуживот в клетката (16 до 19 часа) в сравнение с плазмения полуживот на ламивудин (5 до 7 часа).
The active moiety, intracellular lamivudine triphosphate, has a prolonged terminal half- life in the cell (16 to 19 hours) compared to the plasma lamivudine half-life (5 to 7 hours).
Вероятността от метаболитни лекарствени взаимодействия е ниска поради слабата степен на метаболизиране в черния дроб (5- 10%) и на свързване с плазмените протеини.
The likelihood of metabolic interactions of lamivudine with other medicinal products is low due to the small extent of hepatic metabolism (5-10%) and low plasma protein binding.
Елиминиране:
9 Elimination:
Препоръчителната схема на дозиране при пациенти с креатининов клирънс под 50 ml/ min е показана в раздела за дозировката (вж. точка 4. 2).
A recommended dosage regimen for patients with creatinine clearance below 50 ml/ min is shown in the dosage section (see section 4.2).
10 Взаимодействието с триметоприм, съставна част на ко- тримоксазол, води до увеличение с 40% на експозицията на ламивудин в терапевтични дози.
An interaction with trimethoprim, a constituent of co-trimoxazole, causes a 40% increase in lamivudine exposure at therapeutic doses.
Това не изисква коригиране на дозата, освен ако пациентът има и бъбречно увреждане (вж. точки 4. 5 и 4. 2).
This does not require dose adjustment unless the patient also has renal impairment (see sections 4.5 and 4.2).
Прилагането на ко - тримоксазол с ламивудин при пациенти с бъбречно увреждане трябва да се прецени внимателно.
Administration of co-trimoxazole with lamivudine in patients with renal impairment should be carefully assessed.
В общи линии фармакокинетиката на ламивудин при деца е подобна на тази при възрастни.
In general, lamivudine pharmacokinetics in paediatric patients is similar to adults.
Абсолютната бионаличност (около 55- 65%) обаче е по- ниска при пациенти под 12 години.
However, absolute bioavailability (approximately 55-65%) was reduced in paediatric patients below 12 years of age.
Освен това стойностите на клирънса на ламивудин при по- малки пациенти са по- големи и намаляват с възрастта, доближавайки се до тези при възрастни около 12- та година.
In addition, systemic clearance values were greater in younger paediatric patients and decreased with age, approaching adult values around 12 years of age.
Поради тези различия препоръчителната доза на ламивудин при деца (на възраст над три месеца и с телесно тегло по- малко от 30 kg) е 4 mg/ kg два пъти дневно.
Due to these differences, the recommended dose for lamivudine in children (aged more than three months and weighing less than 30 kg) is 4 mg/ kg twice daily.
Тази доза води до средна AUC0- 12 в диапазона от приблизително 3 800 до 5 300 ng. h/ ml.
This dose will achieve an average AUC0-12 ranging from approximately 3,800 to 5,300 ng. h/ ml.
Получените наскоро данни показват, че експозицията при деца < 6 години може да бъде намалена с около 30% в сравнение с тази при другите възрастови групи.
Recent findings indicate that exposure in children < 6 years of age may be reduced by about 30% compared with other age groups.
Наличните в настоящия момент данни не предполагат, че ламивудин е по- малко ефикасен при тази възрастова група.
At present, the available data do not suggest that lamivudine is less efficacious in this age group.
Това вероятно се дължи на незрялост на бъбречната функция и вариабилна резорбция.
In neonates one week of age, lamivudine oral clearance was reduced when compared to paediatric patients and is likely to be due to immature renal function and variable absorption.
Ето защо, за да се постигнат еднакви експозиции при възрастни и деца, препоръчителната доза за новородени е 4 mg/ kg/ ден.
Therefore to achieve similar adult and paediatric exposure, the recommended dose for neonates is 4 mg/ kg/ day.
Оценките на гломерулната филтрация предполагат, че за да се постигне еднаква експозиция при възрастни и деца, препоръчителната доза за деца на възраст на и над шест седмици може да бъде 8 mg/ kg/ ден.
Glomerular filtration estimates suggests that to achieve similar adult and paediatric exposure, the recommended dose for children aged six weeks and older could be 8 mg/ kg/ day.
Фармакокинетика при бременни:
Pharmacokinetics in pregnancy:
При перорално приложение фармакокинетиката на ламивудин в периода на късна бременност е подобна на тази при пациентки, които не са бременни.
Following oral administration, lamivudine pharmacokinetics in late- pregnancy were similar to non-pregnant women.
При най- високите дозови нива са наблюдавани незначителни ефекти върху показателите на чернодробната и бъбречната функция, понякога заедно с намаление на теглото на черния дроб.
At the highest dosage levels, minor effects on indicators of liver and kidney function were seen together with occasional reductions in liver weight.
Ламивудин не е бил генотоксичен in vivo в дози, водещи до плазмени концентрации около 40- 50 пъти по- високи от клинично очакваните плазмени нива.
Lamivudine was not genotoxic in vivo at doses that gave plasma concentrations around 40-50 times higher than the anticipated clinical plasma levels.
Резултатите от изпитването показват, че плодовете, експонирани на комбинацията in utero, са с по- висока степен на инкорпориране на нуклеозидните аналози в ДНК в множество органи на плода, както и с по- голямо скъсяване на теломерите в сравнение с плодовете, експонирани на монотерапия със зидовудин.
The study demonstrated that foetuses exposed in utero to the combination sustained a higher level of nucleoside analogue- DNA incorporation into multiple foetal organs, and showed evidence of more telomere shortening than in those exposed to zidovudine alone.
11 Резултатите от продължителни проучвания за канцерогенност при плъхове и мишки не са показали канцерогенен потенциал, който да е от значение за човека.
The results of long-term carcinogenicity studies in rats and mice did not show any carcinogenic potential relevant for humans.
Ядро на таблетката:
10 Tablet core:
Хипромелоза (E464) Титанов диоксид (E171) Макрогол Полисорбат 80
Hypromellose (E464) Titanium dioxide (E171), Macrogol, Polysorbate 80
Бутилки от полиетилен с висока плътност:
HDPE bottles:
Блистерни опаковки от поливинилхлорид/ алуминиево фолио:
PVC/ aluminium foil blister packs:
Всяка опаковка съдържа 60 таблетки.
Child resistant HDPE bottles or PVC/ aluminium foil blister packs each containing 60 tablets.
EU/ 1/ 96/ 015/ 001 (бутилка) EU/ 1/ 96/ 015/ 004 (блистерна опаковка)
EU/ 1/ 96/ 015/ 001 (Bottle) EU/ 1/ 96/ 015/ 004 (Blister pack)
12 9.
9.
Дата на първо разрешаване: август 1996 Дата на последно подновяване на разрешението за употреба:
8 August 1996 Date of last renewal:
28 юли 2006
28 July 2006
Подробна информация за този лекарствен продукт е предоставена на уеб сайта на Европейската агенция по лекарствата http: // www. emea. europa. eu
11 Detailed information on this medicinal product is available on the website of the European Medicines Agency (EMEA) http: / /www. emea. europa. eu
Epivir 10 mg/ ml перорален разтвор
NAME OF THE MEDICINAL PRODUCT
Захароза 20% (3 g/ 15 ml) Метил парахидроксибензоат Пропил парахидроксибензоат
Sucrose 20% (3 g/ 15 ml) Methyl parahydroxybenzoate Propyl parahydroxybenzoate
Възрастни и юноши на възраст над 12 години: препоръчителната доза Epivir е 300 mg дневно.
Adults and adolescents over 12 years of age: the recommended dose of Epivir is 300 mg daily.
Тя може да се прилага по 150 mg (15 ml) два пъти дневно или 300 mg (30 ml) веднъж дневно (вж. точка 4. 4).
This may be administered as either 150 mg (15 ml) twice daily or 300 mg (30 ml) once daily (see section 4.4).
Пациенти, при които се преминава към режим с един прием дневно, трябва да приемат 150 mg (15 ml) два пъти дневно и да преминат на следващата сутрин към прием на 300 mg (30 ml) веднъж дневно.
Patients changing to the once daily regimen should take 150 mg (15 ml) twice a day and switch to 300 mg (30 ml) once a day the following morning.
Ако се предпочита един прием дневно вечер, трябва да се приемат 150 mg (15 ml) Epivir само първата сутрин, последвани от 300 mg (30 ml) вечерта.
Where an evening once daily regimen is preferred, 150 mg (15 ml) of Epivir should be taken on the first morning only, followed by 300 mg (30 ml) in the evening.
Ако се вземе решение пациентът да се върне към режим с прием два пъти дневно, той трябва да завърши определеното лечение за деня и да започне прием на 150 mg (15 ml) два пъти дневно от сутринта на следващия ден.
When changing back to a twice daily regimen, patients should complete the days treatment and start 150 mg (15 ml) twice a day the following morning.
Препоръчителната доза е 4 mg/ kg два пъти дневно до максимална дневна доза 300 mg.
Three months to 12 years of age: the recommended dose is 4 mg/ kg twice daily up to a maximum of 300 mg daily.
Epivir се предлага и под формата на таблетки.
Epivir is also available as a tablet formulation.
14 Epivir може да се приема с или без храна.
Epivir may be administered with or without food.
Бъбречно увреждане:
13 Renal impairment:
Препоръки за дозиране - Възрастни и юноши над 12 години:
Dosing recommendations – Adults and adolescents over 12 years:
≥50 30 to < 50 15 to < 30 5 to < 15 < 5
≥ 50 30 to < 50 15 to < 30 5 to < 15 < 5
150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 50 mg (5 ml)
150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 50 mg (5 ml)
150 mg (15 ml) два пъти дневно 150 mg (15 ml) веднъж дневно 100 mg (10 ml) веднъж дневно 50 mg (5 ml) веднъж дневно 25 mg (2. 5 ml) веднъж дневно
150 mg (15 ml) twice daily 150 mg (15 ml) once daily 100 mg (10 ml) once daily 50 mg (5 ml) once daily 25 mg (2.5 ml) once daily
Препоръки за дозиране - Деца от 3 месеца до 12 години:
Dosing recommendations – Children from 3 months to 12 years:
По тази причина се препоръчва промяна в дозата (вж. точка 4. 2).
In patients with moderate – to- severe renal impairment, the terminal plasma half- life of lamivudine is increased due to decreased clearance, therefore the dose should be adjusted (see section 4.2).
Тройна нуклеозидна терапия:
Triple nucleoside therapy:
Съобщавани са случаи на високостепенен вирусологичен неуспех и поява на резистентност в ранната фаза при комбиниране на ламивудин с тенофовир дизопроксил фумарат и абакавир, както и с тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин в режим на дозиране един път дневно.
There have been reports of a high rate of virological failure and of emergence of resistance at an early stage when lamivudine was combined with tenofovir disoproxil fumarate and abacavir as well as with tenofovir disoproxil fumarate and didanosine as a once daily regimen.
15 Опортюнистични инфекции:
Opportunistic infections:
Предаване на HIV:
14 Transmission of HIV:
Лактатна ацидоза: При пациенти, лекувани с нуклеозидни аналози са съобщавани случаи на лактатна ацидоза, придружена обикновено от хепатомегалия и чернодробна стеатоза.
Lactic acidosis: lactic acidosis, usually associated with hepatomegaly and hepatic steatosis, has been reported with the use of nucleoside analogues.
Съобщавани са и някои къснопоявяващи се неврологични нарушения (хипертония, гърч, патологично поведение).
Some late-onset neurological disorders have been reported (hypertonia, convulsion, abnormal behaviour).
16 Липодистрофия:
Lipodystrophy:
Предполага се връзка между висцералната липоматоза и протеазните инхибитори (PIs), и липоатрофията и нуклеозидните аналози инхибитори на обратната транскриптаза (NRTIs).
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors (PIs) and lipoatrophy and nucleoside analogue reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) has been hypothesised.
В началото на прилагането на комбинирана антиретровирусна терапия (CART) при HIV- инфектирани пациенти с тежък имунен дефицит, може да се появи възпалителна реакция към безсимптомни или остатъчни опортюнистични патогени и това да причини сериозно влошаване на клиничното състояние или влошаване на симптомите.
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or 15 aggravation of symptoms.
В случаите, при които ламивудин се прилага едновременно за лечение на инфекции с HIV и инфекции причинени от вируса на хепатит В (HBV), допълнителна информация за приложението на ламивудин при лечение на хепатит B инфекцията е налична в кратката характеристика на продукта Zeffix.
If lamivudine is being used concomitantly for the treatment of HIV and HBV, additional information relating to the use of lamivudine in the treatment of hepatitis B infection is available in the Zeffix SPC.
Пациентите със захарен диабет трябва да бъдат уведомени, че всяка доза (150 mg = 15 ml) съдържа 3g захароза.
Diabetic patients should be advised that each dose (150 mg = 15 ml) contains 3 g of sucrose.
Пациенти с редки наследствени проблеми на фруктозна непоносимост, глюкозо- галактозна малабсорбция или захараза- изомалтазна недостатъчност не трябва да приемат това лекарство.
Patients with rare hereditary problems of fructose intolerance, glucose-galactose malabsorption or sucrase-isomaltase insufficiency should not take this medicine.
17 (КАРТ).
Osteonecrosis:
Пациентите трябва да бъдат посъветвани да потърсят консултация с лекар, ако получат болки в ставите, скованост на ставите или затруднение в движенията.
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV-disease and/ or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).