natgillin/translations-raw huggingface dataset:
↑ експозиция на дексаметазон се очаква (CYP3A инхибиране). ↓ плазмени концентрации на индинавир може да се очакват (CYP3A индукция).
Given that substantially lower antepartum exposures have been observed in a small study of HIV-infected pregnant patients and the limited data in this patient population, indinavir use is not recommended in HIV-infected pregnant patients (see section 5.2).
Хипербилирубинемия, предимно като повишен индиректен билирубин, се е появила в 14% от пациентите по време на лечението с индинавир.
Hyperbilirubinaemia, reported predominantly as elevated indirect bilirubin, has occurred in 14% of patients during treatment with indinavir.
Тъй като не е известно дали индинавир ще утежни физиологичната хипербилирубинемия при новороденото, трябва да се направи внимателна преценка за употребата на индинавир при бременни жени по времето на раждане (вж. точка 4. 8).
Because it is unknown whether indinavir will exacerbate physiologic hyperbilirubinaemia in neonates, careful consideration must be given to the use of indinavir in pregnant women at the time of delivery (see section 4.8).
Употреба по време на кърмене Препоръчва се жените, инфектирани с HIV, да не кърмят децата си при никакви обстоятелства, за да се избегне предаване на HIV.
Use during lactation It is recommended that HIV− infected women do not breast− feed their infants under any circumstances in order to avoid transmission of HIV.
Майките следва да бъдат инструктирани да прекъснат кърменето по време на лечение.
Mothers should be instructed to discontinue breast− feeding during treatment.
27 работа с машини.
There are no data to suggest that indinavir affects the ability to drive and use machines.
В контролирани клинични проучвания, проведени в целия свят, индинавир е прилаган самостоятелно или в комбинация с други антиретровирусни продукти (зидовудин, диданозин, ставудин и/ или ламивудин) на приблизително 2 000 пациента, по- голямата част от които са били бели мъже (15% жени).
In controlled clinical trials conducted world– wide, indinavir was administered alone or in combination with other antiretroviral agents (zidovudine, didanosine, stavudine, and/ or lamivudine) to approximately 2,000 patients, the majority of whom were adult Caucasian males (15% females).
Нежеланите лекарствени реакции, наблюдавани от изследователите като възможно, вероятно или безспорно свързани с CRIXIVAN при ≥ 5% от пациентите лекувани с CRIXIVAN, самостоятелно или в комбинация (n = 309) за 24 седмици са описани по- долу.
Clinical adverse reactions reported by the investigators as possibly, probably, or definitely related to CRIXIVAN in ≥ 5% of patients treated with CRIXIVAN alone or in combination (n = 309) for 24 weeks are listed below.
Повечето от тези нежелани лекарствени реакции са определени, също така, като обикновено предшестващи или често възникващи медицински състояния в тази популация.
Many of these adverse reactions were also identified as common pre– existing or frequently occurring medical conditions in this population.
Такива нежелани лекарствени реакции са: гадене (35, 3%), главоболие (25, 2%), диария (24, 6%), астения/ уморяемост (24, 3%), обрив (19, 1%), променен вкус (19, 1%), суха кожа (16, 2%), коремна болка (14, 6%), повръщане (11, 0%), замаяност (10, 7%).
These adverse reactions were: nausea (35.3%), headache (25.2%), diarrhoea (24.6%), asthenia/ fatigue (24.3%), rash (19.1%), taste perversion (19.1%), dry skin (16.2%), abdominal pain (14.6%), vomiting (11.0%), dizziness (10.7%).
С изключение на сухата кожа, обрива и променения вкус, случаите на нежелани лекарствени реакции са били подобни или по- чести при пациентите, лекувани контролно с антиретровирусни нуклеозидни аналози, отколкото при пациентите, лекувани с CRIXIVAN самостоятелно или в комбинация.
With the exception of dry skin, rash, and taste perversion, the incidence of clinical adverse reactions was similar or higher among patients treated with antiretroviral nucleoside analogue controls than among patients treated with CRIXIVAN alone or in combination.
Целият този профил на безопасност остава подобен за 107 пациента, лекувани с CRIXIVAN самостоятелно или в комбинация до 48 седмици.
This overall safety profile remained similar for 107 patients treated with CRIXIVAN alone or in combination for up to 48 weeks.
Нежелани лекарствени реакции, включително нефролитиаза, могат да доведат до прекъсване на лечението.
Adverse reactions, including nephrolithiasis, may lead to treatment interruption.
Нежелани лекарствени реакции са били съобщавани и през пост- маркетинговия период на използване на продукта, * но тъй като те са основно на базата на спонтанни съобщения, честотата на проявлението им не може да бъде определена.
Adverse reactions have also been reported during post-marketing experience* as they are derived from spontaneous reports, incidences cannot be determined.
Посочените по- долу нежелани лекарствени реакции са наблюдавани по време на клинични изпитвания и/ или в пост- маркетинговия период на използване на CRIXIVAN.
17 The following adverse reactions have been reported during clinical studies and/ or post-marketing use for CRIXIVAN.
Много чести (≥ 1/ 10); Чести (≥ 1/ 100, < 1/ 10); Нечести (≥ 1/ 1 000, < 1/ 100); Редки (≥1/ 10 000, < 1/ 1 000); Много редки (< 1/ 10 000 с неизвестна честота (не могат да бъдат определени по съществуващите данни).
Very common (≥ 1/ 10); Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); Uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100); Rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000); Very rare (< 1/ 10,000); not known (cannot be estimated from the available data).
Нарушения на кръвта и лимфната система:
Blood and the lymphatic disorders:
С неизвестна честота *: повишена честота на спонтанно кървене при пациенти с хемофилия; анемия, включително остра хемолитична анемия; тромбоцитопения (вж. точка 4. 4).
Not known*: increased spontaneous bleeding in patients with haemophilia; anemia including acute haemolytic anaemia; thrombocytopenia (see section 4.4).
С неизвестна честота *: анафилактоидни реакции.
Not known*: anaphylactoid reactions.
С неизвестна честота *: ново появил се захарен диабет или хипергликемия, или обостряне на предхождащ захарен диабет (вж. точка 4. 4).
Not known*: new onset diabetes mellitus or hyperglycaemia, or exacerbation of pre-existing diabetes mellitus (see section 4.4).
Много чести: главоболие, замаяност Чести: безсъние; хипоестезия; парестезия С неизвестна честота *: орална парестезия.
Very common: headache, dizziness Common: insomnia; hypoaesthesia; paraesthesia Not known*: oral paraesthesia.
28 Много чести: гадене; повръщане; диария; диспепсия Чести: подуване на корема (флатулентност); сухота в устата; кисела регургитация С неизвестна честота *: хепатит, включително съобщения за чернодробна недостатъчност; панкреатит.
Very common: nausea; vomiting; diarrhoea; dyspepsia Common: flatulence; dry mouth; acid regurgitation Not known*: hepatitis, including reports of hepatic failure; pancreatitis.
Много чести: обрив, суха кожа Чести: сърбеж С неизвестна честота *: обрив, включително еритема мултиформе и синдром на Stevens Johnson; алергичен васкулит; алопеция, хиперпигментация; уртикария; враснал нокът на палеца на крака и/ или паронихия
Very common: rash, dry skin Common: pruritus Not known*: rash including erythema multiforme and Stevens Johnson syndrome; hypersensitivity vasculitis; alopecia, hyperpigmentation; urticaria; ingrown toenails and/ or paronychia
Нарушения на мускулно- скелетната система и съединителната тъкан:
Musculoskeletal, connective tissue and bone disorders:
Чести: миалгия С неизвестна честота *: миозит; рабдомиолиза
Common: myalgia Not known*: myositis; rhabdomyolysis
Много чести: нефролитиаза при пациенти в детска възраст – 3 и повече години.
Very common: nephrolithiasis in paediatric patients 3 years of age and older.
Чести: нефролитиаза при възрастни; дизурия.
Common: nephrolithiasis in adults; dysuria.
Нефролитиаза, включително болка в хълбока с или без хематурия (включително микроскопска хематурия), се наблюдава при приблизително 10% (252/ 2 577) от пациентите получавали CRIXIVAN по време на клинични изпитвания в препоръчителните дози в сравнение с 2, 2% в контролните групи.
Nephrolithiasis, including flank pain with or without haematuria (including microscopic haematuria), has been reported in approximately 10% (252/ 2,577) of patients receiving CRIXIVAN in clinical trials at the recommended dose compared to 2.2% in the control arms.
Като цяло, тези събития не са във връзка с бъбречна дисфункция и отзвучават при хидратиране и временно преустановяване на лечението (напр.
In general, these events were not associated with renal dysfunction and resolved with hydration and temporary interruption of therapy (e. g., 1– 3 days).
При клинични изпитвания с пациенти в детска възраст (на възраст 3 и повече години), профилът на нежеланите лекарствени реакции е подобен на този при възрастните пациенти с изключение на по- високата честота на нефролитиазата – 29% (20/ 70) при пациентите в детска възраст, които са провеждали лечение с CRIXIVAN в препоръчителната доза от 500 mg/ m2 на всеки 8 часа.
In clinical trials in paediatric patients 3 years of age and older, the adverse experience profile was similar to that for adult patients except for a higher frequency of nephrolithiasis of 29% (20/ 70) in paediatric patients who were treated with CRIXIVAN at the recommended dose of 500 mg/ m2 every 8 hours.
С неизвестна честота *: нефролитиаза, в някои случаи с бъбречна недостатъчност или остра бъбречна недостатъчност; пиелонефрит, интерстициален нефрит, понякога свързан с отлагане на кристали индинавир.
Not known*: nephrolithiasis, in some cases with renal insufficiency or acute renal failure; pyelonephritis; interstitial nephritis, sometimes associated with indinavir crystal deposits.
При някои пациенти не се наблюдава преминаване на интерстициалния нефрит след преустановяване на лечението с индинавир; нарушена бъбречна функция, бъбречна недостатъчност левкоцитурия (вж. точка 4. 4).
In some patients, resolution of the interstitial nephritis did not occur following discontinuation of indinavir therapy; renal insufficiency; renal failure; leucocyturia (see section 4.4).
Общи нарушения и ефекти на мястото на приложение:
18 General disorders and administration site conditions:
Много чести: астения/ уморяемост; променен вкус; коремна болка.
Very common: asthenia/ fatigue; taste perversion; abdominal pain.
С неизвестна честота *:
Not known*:
Комбинираното антиретровирусно лечение се свързва с преразпределение на телесните масти (липодистрофия) при пациенти с HIV, включително загуба на периферна и лицева подкожна мастна тъкан, повишаване на интраабдоминалната мастна тъкан и висцералната мастна тъкан, хипертрофия на гърдите и дорзоцервикално натрупване на мастна тъкан (бизонска гърбица).
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients, including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal fat and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Комбинираното антиретровирусно лечение се свързва с метаболитни аномалии като хипертриглицеридемия, хиперхолестеролемия, инсулинова резистентност, хипергликемия и хиперлактатемия (вж. точка 4. 4).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
При пациенти инфектирани с HIV, които са с тежък имунен дефицит при започване на комбинирано антиретровирусно лечение (CART), може да се развият възпалителни реакции до асимптоматични или резидуални инфекции (вж. точка 4. 4).
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
29 Лабораторните аномалии, съобщавани от изследователите като възможно, вероятно или безспорно свързани с CRIXIVAN при ≥ 10% от пациентите лекувани с CRIXIVAN самостоятелно или в комбинация, са:
Laboratory test findings The laboratory abnormalities reported by the investigators as possibly, probably, or definitely related to CRIXIVAN in ≥ 10% of patients treated with CRIXIVAN alone or in combination were:
Много чести (> 10%)
Very common (> 10%)
Нарушения на кръвта и лимфната система: повишаване на MCV, понижен брой неутрофили.
Blood and lymphatic system disorders: increases in MCV, decreases in neutrophils.
Нарушения на бъбреците и пикочните пътища: хематурия, протеинурия, кристалурия; пиурия при пациенти на възраст 3 и повече години.
Renal and urinary disorders: haematuria, proteinuria, crystalluria; pyuria in paediatric patients 3 years of age and older.
Хепато- билиарни нарушения: изолирана асимптоматична хипербилирубинемия (общ билирубин ≥ 2, 5 mg/ dl, 43 mcmol/ l), съобщавана предимно като повишаване на индиректния билирубин и рядко съпроводена от повишение на ALT, AST или алкалната фосфатаза, се наблюдава при приблизително 14% от пациентите лекувани CRIXIVAN, самостоятелно или в комбинация с други антиретровирусни средства.
Hepato-biliary disorders: isolated asymptomatic hyperbilirubinaemia (total bilirubin ≥ 2.5 mg/ dl, 43 mcmol/ l), reported predominantly as elevated indirect bilirubin and rarely associated with elevations in ALT, AST, or alkaline phosphatase, has occurred in approximately 14% of patients treated with CRIXIVAN alone or in combination with other antiretroviral agents.
Повечето пациенти продължават лечението с CRIXIVAN без намаляване на дозата, а стойностите на билирубина бавно се понижават към изходната.
Most patients continued treatment with CRIXIVAN without dosage reduction and bilirubin values gradually declined toward baseline.
Хипербилирубинемия се наблюдава по- често при дози надвишаващи 2, 4 g/ ден в сравнение с дози под 2, 4 g/ ден.
Hyperbilirubinaemia occurred more frequently at doses exceeding 2.4 g/ day compared to doses less than 2.4 g/ day.
Повишени стойности на ALT и AST.
Increased ALT and AST.
По време на клинични изпитвания с CRIXIVAN на пациенти в детска възраст (на възраст 3 и повече години), асимптоматична пиурия от неизвестен произход се наблюдава при 10, 9% (6/ 55) от пациентите получавали CRIXIVAN в препоръчителната доза от 500 mg/ m2 на всеки 8 часа.
In clinical trials with CRIXIVAN in paediatric patients 3 years of age and older, asymptomatic pyuria of unknown etiology was noted in 10.9% (6/ 55) of patients who received CRIXIVAN at the recommended dose of 500 mg/ m2 every 8 hours.
Някои от тези събития са свързани с леко покачване на серумния креатинин.
Some of these events were associated with mild elevation of serum creatinine.
През пост- маркетинговия период на използване на продукта са наблюдавани допълнително следните лабораторни аномалии; те са на база спонтанни съобщения и поради това честотата им не може да бъде определена:
The following additional laboratory abnormalities have been reported during post-marketing experience; they are derived from spontaneous reports for which precise incidences cannot be determined:
Нарушения на метаболизма и храненето: повишени серумни триглицериди, повишен серумен холестерол.
Metabolic and nutritional disorders: increased serum triglycerides, increased serum cholesterol.
Хепато- билиарни нарушения: аномалии в чернодробната функция.
Hepato-biliary disorders: liver function abnormalities.
Нарушения на мускулно- скелетната система и съединителната тъкан: повишени стойности на CPK.
Musculoskeletal and connective tissue and bone disorders: increased CPK.
Най- често се съобщават стомашно- чревни (напр. гадене, повръщане, диария) и бъбречни (напр., нефролитиаза, болка в хълбока, хематурия) симптоми.
The most commonly reported symptoms were gastro-intestinal (e. g., nausea, vomiting, diarrhoea) and renal (e. g., nephrolithiasis, flank pain, haematuria).
Протеазен инхибитор, ATC код JO5AE02
Protease inhibitor, ATC code JO5AE02
Механизъм на действие Индинавир потиска рекомбинантната HIV- 1 и HIV- 2 протеаза, с приблизително десетократно по- изразена селективност за HIV- 1, отколкото за HIV- 2.
Mechanism of action Indinavir inhibits recombinant HIV– 1 and HIV– 2 protease with an approximate tenfold selectivity for HIV– 1 over HIV– 2 proteinase.
Индинавир не потиска
The resulting immature particles are non– infectious and are incapable of establishing new cycles of infection.
30 значимо еукариотните протеази човешки ренин, човешки катепсин D, човешка еластаза и човешки фактор Xa.
Indinavir did not significantly inhibit the eukaryotic proteases human renin, human cathepsin D, human elastase, and human factor Xa.
Микробиология Индинавир медиира в концентрации от 50 до 100 nM, 95% потискане (IC95) на вирусното разпространение (сравнено с нелекувани контроли, инфектирани с вируса) в човешки Т - лимфоцитни клетъчни култури и първични човешки моноцити/ макрофаги, заразени с HIV- 1 варианти LAI, MN и RF и с макрофаго- тропичен вариант SF- 162, съответно.
Microbiology Indinavir at concentrations of 50 to 100 nM mediated 95% inhibition (IC95) of viral spread (relative to an untreated virus– infected control) in human T– lymphoid cell cultures and primary human monocytes/ macrophages infected with HIV− 1 variants LAI, MN, RF, and a macrophage– tropic variant SF– 162, respectively.
В концентрации от 25 до 100 nM индинавир води също така до 95% потискане на вирусното разпространение в култури на митоген- активирани човешки мононуклеарни клетки от периферна кръв, заразени с различни, първични клинични изолати на HIV- 1, включващи изолати, резистентни на зидовудин и не- нуклеозидни инхибитори на обратната транскриптаза (NNRTI).
Indinavir at concentrations of 25 to 100 nM mediated 95% inhibition of viral spread in cultures of mitogen– activated human peripheral blood mononuclear cells infected with diverse, primary clinical isolates of HIV− 1, including isolates resistant to zidovudine and non– nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NNRTIs).
Открита е синергична антиретровирусна активност, когато човешки Т- лимфоцитни клетки, инфектирани с LA- варианта на HIV- 1, са инкубирани с индинавир и или със зидовудин, диданозин, или с ненуклеозидни инхибитори на обратната транскриптаза (NNRTI).
Synergistic antiretroviral activity was observed when human T– lymphoid cells infected with the LAI variant of HIV– 1 were incubated with indinavir and either zidovudine, didanosine, or NNRTIs.
Лекарствена резистентност При някои пациенти е наблюдавана загуба на супресия на нивата на вирусна РНК; обаче, броят на CD4 клетките бил често поддържан над нивата преди лечението.
Drug resistance Loss of suppression of viral RNA levels occurred in some patients; however, CD4 cell counts were often sustained above pre– treatment levels.
Идентифицирани са най- малко единадесет аминокиселинни позиции на протеазата, свързани с резистентността към индинавир:
At least eleven amino acid sites in the protease have been associated with indinavir resistance:
L10, K20, L24, M46, I54, L63, I64, A71, V82, I84 и L90.
L10, K20, L24, M46, I54, L63, I64, A71, V82, I84, and L90.
Например, няма единично заместване или група от замествания, което да бъде способно да предизвика измерима (над или равна на четири пъти) резистентност към индинавир, като нивото на резистентност зависи от начина, чрез който са комбинирани множествените замествания.
For example, no single substitution or pair of substitutions was capable of engendering measurable (≥ four– fold) resistance to indinavir, and the level of resistance was dependent on the ways in which multiple substitutions were combined.
Основно, обаче, по- високите нива на резистентност произхождат от едновременната експресия на по- голям брой замествания на единадесетте идентифицирани позиции.
In general, however, higher levels of resistance resulted from the co– expression of greater numbers of substitutions at the eleven identified positions.
Сред пациентите, преживяли възвръщане на вирусната РНК по време на монотерапията с индинавир 800 mg на 8 часа, е наблюдавано заместване на само три от тези места при повечето пациенти:
Among patients experiencing viral RNA rebound during indinavir monotherapy at 800 mg q8h, substitutions at only three of these sites were observed in the majority of patients:
V82 (до A или F), M46 (до I или L), и L10 (от I или R).
V82 (to A or F), M46 (to I or L), and L10 (to I or R).
Други замествания се наблюдават по- рядко.
Other substitutions were observed less frequently.
Следва да бъде отбелязано, че по- слаба супресия на нивата на вирусна РНК е наблюдавана по - често, когато лечението с индинавир е било започнато с по- ниски дози от препоръчваната перорална доза от 2, 4 g/ дневно.
It should be noted that the decrease in suppression of viral RNA levels was seen more frequently when therapy with indinavir was initiated at doses lower than the recommended oral dose of 2.4 g/ day.
Едновременната употреба на индинавир с нуклеозидни аналози (които пациентът не е взимал), може да намали риска от развитие на резистентност, както към индинавир, така и към нуклеозидните аналози.
In one comparative trial, combination therapy with nucleoside analogues (triple therapy with zidovudine plus didanosine) conferred protection against the selection of virus expressing at least one resistance–
В едно сравнително проучване, комбинираната терапия с нуклеозидни аналози (тройна терапия със зидовудин плюс диданозин) създава защита срещу селекцията на вирусна експресия на най- малко едно свързано с резистентността амино- киселинно заместване при индинавир (от 13/ 24 до 2/ 20 през 24 седмица на терапията) и при нуклеозидни аналози (от 10/ 16 до 0/ 20 през 24 седмица на терапията).
20 associated amino acid substitution to both indinavir (from 13/ 24 to 2/ 20 at therapy week 24) and to the nucleoside analogues (from 10/ 16 to 0/ 20 at therapy week 24).
Пълна кръстосана резистентност е описана между
Cross resistance HIV− 1 patient isolates with reduced susceptibility to indinavir expressed varying patterns and degrees of cross– resistance to a series of diverse HIV PIs, including ritonavir and saquinavir.
31 индинавир и ритонавир; обаче кръстосаната резистентност към саквинавир се променя при отделните изолати.
Complete cross− resistance was noted between indinavir and ritonavir; however, cross− resistance to saquinavir varied among isolates.
Възрастни Досега е било документирано, че лечението с индинавир, самостоятелно или в комбинация с други антиретровирусни агенти (напр. нуклеозидни аналози), намалява вирусното натоварване и увеличава CD4 лимфоцитите при пациенти с брой на CD4 клетките под 500 клетки/ mm3.
Adults Treatment with indinavir alone or in combination with other antiretroviral agents (i. e., nucleoside analogues) has so far been documented to reduce viral load and increase CD4 lymphocytes in patients with CD4 cell counts below 500 cells/ mm3.
В едно публикувано изпитване, 20 инфектирани с HIV пациента с неоткриваеми нива на вирусен товар в плазмата (< 200 копия/ ml), които получават индинавир 800 mg през 8 часа са прехвърлени в отворено, с кръстосан дизайн изпитване с индинавир ритонавир 400/ 100 mg през 12 часа.
In one published study, 20 HIV-infected patients with undetectable plasma viral load (< 200 copies / ml) receiving indinavir 800 mg every 8 hours were switched in an open, cross-over design to indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg every 12 hours.
Осемнадесет пациента завършват проучването до 48 – та седмица.
Eighteen patients completed the study to week 48.
Вирусният товар остава < 200 копия/ mL в продължение на 48 седмици при всички пациенти.
Viral load remained < 200 copies/ mL for 48 weeks in all patients.
Друго публикувано изпитване прави оценка на ефикасността и безопасността на индинавир/ ритонавир 400/ 100 mg през 12 часа при 40 пациенти, нелекувани с антиретровируснисредства.
Another published study evaluated the efficacy and safety of indinavir/ ritonavir 400/ 100 mg every 12 hours in 40 antiretroviral-naïve patients.
На седмица 4, Cmin на индинавир е 500 ng/ mL със значителна вариабилност при най- ниската концентрация (диапазон 5 до 8 100 ng/ mL).
At week 4, the indinavir Cmin was 500 ng/ mL with substantial trough variability (range 5 to 8100 ng/ mL).