natgillin/translations-raw huggingface dataset:
След разтваряне, готовият продукт трябва допълнително да се разреди в 0, 9% (w/ v) натриев хлорид за инжекции или 5% (w/ v) глюкоза за инжекции до краен обем от 40 ml до 120 ml за 50 mg разтворен Myocet така, че да се получи крайна концентрация на доксорубицин от 0, 4 до 1, 2 mg/ ml.
After reconstitution the finished product must be further diluted in 0.9% (w/v) sodium chloride for injection, or 5% (w/v) glucose for injection to a final volume of 40 ml to 120 ml per 50 mg reconstituted Myocet so that a final concentration of 0.4 to 1.2 mg/ml doxorubicin is obtained.
След приготвяне, липозомната дисперсия за инфузия, съдържаща липозомно- капсулиран доксорубицин трябва да представлява червено- оранжева непрозрачна хомогенна дисперсия.
Once constituted, the liposomal dispersion for infusion containing liposome encapsulated doxorubicin should be a red orange opaque homogeneous dispersion.
Доказано е, че след разтваряне Myocet запазва химическа и физическа стабилност за работа при стайна температура в продължение до 8 часа, или в хладилник (2- 8οC) в продължение до 5 дни.
It has been demonstrated that once reconstituted Myocet has a chemical and physical in-use stability at room temperature for up to 8 hours or in a refrigerator (2-8οC) for up to 5 days.
31 От микробиологична гледна точка, продуктът трябва да се използва незабавно.
From a microbiological point of view, the product should be used immediately.
Ако не се използва незабавно, времената и условията за съхранение преди употреба са отговорност на потребителя и нормално не трябва да превишават 24 часа при 2οC – 8οC, освен ако разтварянето и разреждането не са извършени при контролирани и валидирани асептични условия.
If not used immediately, in-use storage times and conditions prior to use are the responsibility of the user and would normally not be longer than 24 hours at 2 -8οC, unless reconstitution and dilution has taken place in controlled and validated aseptic conditions.
4.
30 4.
Всеки неизразходван продукт или отпадъчен материал трябва да се изхвърля съобразно местните изисквания.
Any unused product or waste material should be disposed of in accordance with local requirements.
Количество в № на ЕС
Route of EU number
Tърговско Име Количество
Invented name
EU/ 1/ 06/ 333/ 001 Myozyme
EU/ 1/ 06/ 333/ 001
Интравенозно приложение Флакон (стъклен) 20 ml
20 ml
EU/ 1/ 06/ 333/ 002 Myozyme
EU/ 1/ 06/ 333/ 002
EU/ 1/ 06/ 333/ 003 Myozyme
EU/ 1/ 06/ 333/ 003
Myozyme 50 mg, прах за концентрат за инфузионен разтвор
Myozyme 50 mg, powder for concentrate for solution for infusion.
След разтваряне, разтворът съдържа 5 mg алглюкозидаза алфа/ ml, a след разреждане, концентрацията варира от 0, 5 mg до 4 mg/ ml.
After reconstitution, the solution contains 5 mg of alglucosidase alfa/ ml and after dilution, the concentration varies from 0.5 mg to 4 mg/ ml.
Myozyme е показан за дългосрочна ензимозаместваща терапия (ЕЗТ) при пациенти с потвърдена диагноза болест на Pompe (недостатъчност на кисела α- глюкозидаза).
Myozyme is indicated for long-term enzyme replacement therapy (ERT) in patients with a confirmed diagnosis of Pompe disease (acid α -glucosidase deficiency).
Ползите от Myozyme при пациенти с късно проявяваща се болест на Pompe не са установени (вж. точка 5. 1).
The benefits of Myozyme in patients with late-onset Pompe disease have not been established (see section 5.1).
Препоръчваният дозов режим на алглюкозидаза алфа е 20 mg/ kg телесно тегло, въвеждана веднъж на всеки 2 седмици като интравенозна инфузия.
The recommended dosage regimen of alglucosidase alfa is 20 mg/ kg of body weight administered once every 2 weeks as an intravenous infusion.
Препоръчва се инфузията да започне с първоначална скорост от 1 mg/ kg/ h и да бъде постепенно увеличавана с 2 mg/ kg/ h на всеки 30 минути, ако няма признаци на свързани с инфузията реакции (СИР), до достигането на максимална скорост от 7 mg/ kg/ h.
It is recommended that the infusion begin at an initial rate of 1 mg/ kg/ hr and be gradually increased by 2 mg/ kg/ hr every 30 minutes if there are no signs of infusion associated reactions (IARs) until a maximum rate of 7 mg/ kg/ hr is reached.
СИР са описани в раздел 4. 8.
IARs are described in section 4.8.
Дозировка при деца, юноши, възрастни и хора в напреднала възраст:
Posology for children, adolescents, adults and elderly:
Безопасността и ефикасността на Myozyme е проучена първоначално при деца на възраст, варираща от ранно детство до юношество.
The safety and efficacy of Myozyme have been primarily evaluated in children with ages ranging from infancy to adolescence.
Няма доказателства за специални съображения, когато Myozyme се прилага при деца, юноши, възрастни или пациенти в напреднала възраст.
There is no evidence for special considerations when Myozyme is administered to children, adolescents, adults or elderly patients.
Безопасността и ефикасността на Myozyme, при пациенти с бъбречна или чернодробна недостатъчност, не са оценени и за тези пациенти не може да бъде препоръчан конкретен дозов режим.
The safety and efficacy of Myozyme in patients with renal or hepatic insufficiency have not been evaluated and no specific dosage regimen can be recommended for these patients.
2 Повлияването на пациентите от лечението трябва да бъде редовно оценявано, въз основа на изчерпателна оценка на клиничните прояви на заболяването.
2 Patient response to treatment should be routinely evaluated based on a comprehensive evaluation of all clinical manifestations of the disease.
Свръхчувствителност (анафилактична реакция) към активното вещество или към някое от помощните вещества.
Hypersensitivity (anaphylactic reaction) to the active substance or to any of the excipients.
Животозастрашаващи анафилактични реакции, включително и анафилактичен шок, са наблюдавани при пациенти с инфантилна форма и при такива с късно начало на болестта в хода на инфузии на Myozyme (виж раздел 4. 8).
Life-threatening anaphylactic reactions, including anaphylactic shock, have been observed in infantile and late onset patients during Myozyme infusions (see section 4.8).
Поради възможността за възникване на тежки реакции, свързани с инфузията, трябва да има готовност за подходящи медицински поддържащи средства при приложение на Myozyme.
Because of the potential for severe infusion associated reactions, appropriate medical support measures should be readily available when Myozyme is administered.
Ако настъпят тежка или анафилактична реакции, трябва да се обсъди непосредственото спиране на инфузията на Myozyme и да се започне съответното лечение.
If severe or anaphylactic reactions occur, immediate discontinuation of Myozyme infusion should be considered and appropriate medical treatment should be initiated.
Приблизително половината от пациентите, лекувани с Myozyme, при клинични изпитвания при пациенти с инфантилна форма развиват свързани с инфузията реакции (СИР), които се определят като всяко свързано нежелано събитие, проявяващо се по време на инфузията или в часовете след инфузията.
Approximately half of the patients treated with Myozyme in infantile onset clinical studies developed infusion associated reactions (IARs), defined as any related adverse event occurring during the infusion or during the hours following infusion.
Някои реакции са тежки (вж. точка 4. 8).
Some reactions were severe (see section 4.8).
При пациентите с инфантилна форма, лекувани с по- висока доза (40 mg/ kg), се наблюдава тенденция за изпитване на повече симптоми, когато развиват СИР.
A tendency was observed in infantile patients treated with a higher dose (40 mg/ kg) to experience more symptoms when developing IARs.
При пациентите с инфантилна форма, които образуват високи титри на антитела, изглежда има по- голям риск от по- често развитие на СИР.
Infantile onset patients who develop high antibody titres appear to be at higher risk for developing more frequent IARs.
Пациенти с остро заболяване (напр. пневмония, сепсис) през време на инфузиите с Myozyme изглежда са изложени на по- голям риск от СИР.
Patients with an acute illness (e. g. pneumonia, sepsis) at the time of Myozyme infusion appear to be at greater risk for IARs.
Клиничният статус на пациента трябва да се разгледа внимателно преди въвеждането на Myozyme.
Careful consideration should be given to the patient’ s clinical status prior to administration of Myozyme.
Пациентите трябва да бъдат следени внимателно, а всички случаи на СИР, забавени реакции и възможни имунологични реакции трябва да се съобщават.
Patients should be closely monitored and all cases of IARs, delayed reactions and possible immunological reactions should be reported.
Пациенти, които са развили СИР, трябва да се лекуват с особено внимание при повторно въвеждане на Myozyme (вж. точка 4. 3 и 4. 8).
Patients who have experienced IARs should be treated with caution when re-administering Myozyme (see section 4.3 and 4.8).
Намаляване скоростта на инфузия, временното прекъсване на инфузията или премедикация, най- често с перорален антихистамин и/ или антипиретици и/ или кортикостероиди, успешно контролира повечето реакции.
Reduction of the infusion rate, temporary interruption of the infusion, or pre-treatment, generally with oral antihistamine and/ or antipyretics and/ or corticosteroids, has effectively managed most reactions.
СИР могат да се проявят по всяко време на инфузията на Myozyme или най- често до два часа след нея и са по- вероятни при по- високи скорости на инфузия.
IARs may occur at any time during the infusion of Myozyme or generally up to 2 hours after, and are more likely with higher infusion rates.
Пациенти с напреднала болест на Pompe може да са с нарушена сърдечна и дихателна функция, което може да ги предразположи към по- висок риск от тежки усложнения на реакции, свързани с инфузията.
Patients with advanced Pompe disease may have compromised cardiac and respiratory function, which may predispose them to a higher risk of severe complications from infusion associated reactions.
Следователно, тези пациенти трябва да се наблюдават по- отблизо при приложение на Myozyme.
Therefore, these patients should be monitored more closely during administration of Myozyme.
При клиничните проучвания, преобладаващ брой от пациентите развиват IgG антитела към rhGAA обикновено в рамките на 3 месеца от лечението.
In clinical studies, the majority of patients developed IgG antibodies to rhGAA typically within 3 months of treatment.
Наблюдава се тенденция пациенти, лекувани с по- висока доза (40 mg/ kg), да развиват по- високи титри на антитела.
A tendency was observed for patients treated with a higher dose (40 mg/ kg) to develop higher titers of antibodies.
Изглежда няма връзка между началото на СИР и времето на формиране на антитела.
There does not appear to be a correlation between the onset of IARs and the time of antibody formation.
Малък брой от изследваните IgG позитивни пациенти са реагирали положително за инхибиторни ефекти при in vitro изследване.
A small number of the IgG positive patients evaluated tested positive for inhibitory effects on in vitro testing.
Поради редкостта на състоянието и ограничения опит към момента, ефектът от формирането на антитела върху безопасността и ефикасността понастоящем не е напълно установен.
Due to the rarity of the condition and the limited experience to date, the effect of antibody formation on safety and efficacy is currently not fully established..
3 Western blot анализ не се открива ендогенен GAA протеин; кръстосано реагиращ имунологичен материал), отколкото при CRIM- положителните пациенти (пациенти, при които с Western blot анализ се открива ендогенен GAA протеин).
The probability of a poor outcome and of developing high and sustained antibody titers appears higher among CRIM-negative patients (Cross Reactive Immunologic Material; patients in whom no endogenous GAA protein was detected by Western blot analysis) than among CRIM-positive patients (patients in whom endogenous GAA protein was detected by Western blot analysis).
Въпреки това, високи и устойчиви титри на антитела се появяват и при някои CRIM- позитивни пациенти.
However, high and sustained antibody titers also occur in some CRIM-positive patients.
Предполага се, че причината за неблагоприятните клинични резултати и за образуването на високи и устойчиви титри на антитела, е многофакторна. Титрите на антителата трябва да бъдат редовно следени.
Antibody titers should be regularly monitored.
Преходен нефротичен синдром, който отшумява след временно прекъсване на ЕЗТ, е наблюдаван при един пациент с проявяваща се в ранна детска възраст болест на Pompe, който е получавал много чести дози rhGGA (10 mg/ kg 5 пъти седмично) през продължителен период.
Transient nephrotic syndrome which resolved following temporary interruption of ERT was observed in one patient with infantile-onset Pompe disease who received very frequent dosing of rhGAA (10 mg/ kg 5 times weekly) over an extended period.
Не са провеждани проучвания за взаимодействие лекарство- лекарство с алглюкозидаза алфа.
No formal drug-drug interactions studies have been carried out with alglucosidase alfa.
Тъй като е рекомбинантен човешки протеин, алглюкозидаза алфа е малко вероятен кандидат за цитохром P450 медиирани взаимодействия лекарство- лекарство.
Because it is a recombinant human protein, alglucosidase alfa is an unlikely candidate for cytochrome P450 mediated drug-drug interactions.
Алглюкозидаза алфа може да се излъчва с кърмата.
Alglucosidase alfa may be excreted in breast milk.
Тъй като няма налични данни за въздействието върху новородени, експонирани на алглюкозидаза алфа чрез кърмата, се препоръчва да се преустанови кърменето, когато се използва Myozyme.
Because there are no data available on effects in neonates exposed to alglucosidase alfa via breast milk, it is recommended to stop breast-feeding when Myozyme is used.
При клиничните проучвания, 39 пациента с инфантилна форма са лекувани с Myozyme повече от три години (168 седмици с медиана 121 седмици; вж. точка 5. 1).
In clinical trials, 39 infantile-onset patients were treated with Myozyme for more than three years (168 weeks with a median of 121 weeks; see section 5.1).
Повечето нежелани лекарствени реакции, съобщени при тези 39 пациенти се дължат на прояви на болестта на Pompe и не са свързани с въвеждането на Myozyme.
Most adverse events reported in these 39 patients were due to manifestations of Pompe disease and not related to the administration of Myozyme.
Нежеланите лекарствени реакции (НЛР) са изредени в Таблица 1 по Системо- органен клас.
Adverse Drug Reactions (ADRs) are listed in Table 1 by System Organ Class.
Включените НЛР са съобщени при повече от 1 пациент и са показани като процентно съотношение на пациентите, изпитали НЛР, спрямо общия брой на пациентите в скоби.
The ADRs listed are reported in more than 1 patient and shown as percentage of patients experiencing the ADR with the absolute number of patients in brackets.
НЛР са предимно леки до средни по интензитет и почти всички се проявяват по време на инфузията или през време на двата часа след инфузията (свързани с инфузията реакции, СИР).
ADRs were mostly mild to moderate in intensity and almost all occurred during the infusion or during the 2 hours following the infusion (infusion associated reactions, IARs).
4 Таблица 1.
4 Table 1.
Нежелани лекарствени реакции по системо- органни класове при повече от един пациент.
Adverse Drug Reactions by System Organ Class in more than one patient.
Честота (бр. пациенти) N = 39
Frequency (no. of patients) N = 39
Психични нарушения Нарушения на нервната система Сърдечни нарушения
Psychiatric disorders Nervous system disorders Cardiac disorders
Възбуда Тремор Тахикардия Цианоза
Agitation Tremor Tachycardia Cyanosis
5% (2 пациента) 5% (2 пациента) 10% (4 пациента) 5% (2 пациента)
5% (2 pts) 5% (2 pts) 10% (4 pts) 5% (2 pts)
Кашлица
Flushing Hypertension Pallor
13% (5 пациента)
13% (5 pts) 8% (3 pts) 5% (2 pts)
Тахипнеа
Respiratory, thoracic and mediastinal Cough disorders
13% (5 пациента)
13% (5 pts)
Нарушения на кожата и подкожната Уртикария тъкан
Tachypnoea Gastrointestinal disorders Vomiting Retching Nausea Skin and subcutaneous tissue Urticaria disorders
18% (7 пациента)
13% (5 pts) 10% (4 pts) 5% (2 pts) 5% (2 pts) 18% (7 pts)
Обрив Макулозен обрив Еритема Макуло- папулозен обрив Папулозен обрив Сърбеж Общи нарушения и ефекти на мястото Пирексия на приложение
Rash Rash macular Erythema Rash maculo-papular Rash papular Pruritis General disorders and administration Pyrexia site conditions
15% (6 пациента) 5% (2 пациента) 8% (3 пациента) 8% (3 пациента) 5% (2 пациента) 5% (2 пациента) 28% (11 пациента)
15% (6 pts) 5% (2 pts) 8% (3 pts) 8% (3 pts) 5% (2 pts) 5% (2 pts) 28% (11 pts)
Чувствителност Студени тръпки Изследвания Намалена кислородна сатурация Повишено кръвно налягане Повишена телесна температура Повишена сърдечна честота
Irritability Chills Investigations Oxygen saturation decreased Blood pressure increased Body temperature increased Heart rate increased
5% (2 пациента) 5% (2 пациента) 18% (7 пациента) 5% (2 пациента) 5% (2 пациента) 5% (2 пациента)
5% (2 pts) 5% (2 pts) 18% (7 pts) 5% (2 pts) 5% (2 pts) 5% (2 pts)
5. 1) са лекувани с
A limited number of patients with late-onset Pompe disease (see section 5.1) have been treated with Myozyme.
НЛР, съобщени при 2 от 9 пациента с късна проява на заболяването, лекувани с Myozyme в продължение на до 1 година при 3 различни изпитвания, включват учестен пулс, хипертония, главоболие, изстиване на периферните части на тялото, парестезия, зачервяване, болка на мястото на инфузия, реакция на мястото на инфузия, повишено кръвно налягане и виене на свят.
ADRs reported in 2 of 9 late-onset patients treated with Myozyme for up to 1 year in 3 different studies included increased heart rate, hypertension, headache, peripheral coldness, paresthesia, flushing, infusion site pain, infusion site reaction, increased blood pressure and dizziness.
Двамата пациента, с късна проява на заболяването, не са изпитвали същите НЛР.
The 2 late onset patients did not experience the same ADRs.
НЛР са били леки по интензитет и оценени като СИР.
The ADRs were mild in intensity and assessed as an IAR.
СИР, при пациентите лекувани с Myozyme, в клинични проучвания и разширени програми за достъп и съобщени при повече от един пациент включват раш, зачервяване, уртикария, пирексия, кашлица, тахикардия, намалена кислородна сатурация, повръщане, учестено дишане, възбуда, увеличено кръвно налягане, цианоза, хипертония, раздразнимост, бледост, сърбеж, гадене, студени тръпки, тремор, хипотония, повишена сърдечна честота, бронхоспазъм, еритем, оток на лицето, усещане за топлина, главоболие, обилно потене, засилено сълзене, марморирана кожа, гадене, периорбитален едем, безпокойство и хриптене.
IARs in patients treated with Myozyme in clinical studies and expanded access programs and reported in more than 1 patient included rash, flushing, urticaria, pyrexia, cough, tachycardia, decreased oxygen saturation, vomiting, tachypnea, agitation, increased blood pressure, cyanosis, hypertension, irritability, pallor, pruritus, retching, chills, tremor, hypotension, heart rate increased, bronchospasm, erythema, face edema, feeling hot, headache, hyperhidrosis, lacrimation increased, livedo reticularis, nausea, periorbital edema, restlessness and wheezing.
Тези СИР, съобщени като тежки при повече от един пациент, включват пирексия, намалена кислородна сатурация, тахикардия, цианоза и хипотония.
Those IARs reported as severe in more than 1 patient included pyrexia, decreased oxygen saturation, tachycardia, cyanosis and hypotension.
Съобщава се за единичен случай на ангионевротичен едем от тежка степен.
A single event of angioneurotic edema of severe intensity has been reported.
Малък брой пациенти (< 1%) при клиничните изпитвания и след пускането на продукта на пазара са развили анафилактичен шок и/ или сърдечен арест по време на инфузия с
A small number of patients (< 1%) in clinical trials and in the commercial setting developed anaphylactic shock and/ or cardiac arrest during Myozyme infusion that required life-support measures.
Пациентите развиват редица признаци и симптоми, предимно респираторни, сърдечно- съдови, оточни и/ или кожни по характер (виж раздел 4. 4).
Patients
Пациентите със средно тежки, тежки или рекурентни СИР са изследвани за специфични за Myozyme IgE антитела; някои от изследваните пациенти са позитивни, включително един пациент, получил анафилактична реакция.
5 with moderate to severe or recurrent IARs have been evaluated for Myozyme specific IgE antibodies; some patients tested positive including one patient who experienced an anaphylactic reaction.
При клиничните проучвания са използвани дози до 40 mg/ kg телесно тегло.
In clinical studies doses up to 40 mg/ kg body weight were used.
A16AB07 алглюкозидаза алфа.
A16AB07 alglucosidase alfa.
Алглюкозидаза алфа е рекомбинантна форма на човешката кисела α- глюкозидаза и се произвежда по рекомбинантна ДНК технология, чрез използването на клетъчна култура от яйчник на китайски хамстер (CHO).
Alglucosidase alfa is a recombinant form of human acid α -glucosidase and is produced by recombinant DNA technology using Chinese Hamster Ovary (CHO) cell culture.
Болест на Pompe Болестта на Pompe е рядка, прогресираща и фатална метаболитна миопатия с приблизителна обща честота от 1 на 40 000 раждания.
Pompe disease Pompe disease is a rare, progressive and fatal metabolic myopathy with an estimated global incidence of 1 in 40,000 births.
Други наименования на болестта на Pompe включват болест на гликогенното натрупване Тип II (GSD- II), Недостатъчност на кисела малтаза (AMD) и Гликогеноза Тип II.
Other names for Pompe disease include glycogen storage disease type II (GSD- II), acid maltase deficiency (AMD) and glycogenosis type II.
Болестта на Pompe принадлежи към нарушенията на лизозомното натрупване, тъй като тя се причинява от недостатъчност на естествена лизозомна хидролаза – киселата α- глюкозидаза (GAA), която разгражда лизозомния гликоген до глюкоза.
Pompe disease belongs to the lysosomal storage disorders as it is caused by a deficiency of a naturally-occurring lysosomal hydrolase, acid α - glucosidase (GAA) that degrades lysosomal glycogen to glucose.
Недостатъчността на този ензим води до натрупване на гликоген в различни тъкани, по - специално в сърдечната, дихателната и скелетната мускулатура, като причинява развитието на хипертрофична кардиомиопатия и прогресираща мускулна слабост, включително увреждане на дихателната функция.
Deficiency of this enzyme leads to glycogen accumulation in various tissues, particularly cardiac, respiratory and skeletal muscle, leading to the development of hypertrophic cardiomyopathy and progressive muscle weakness, including impairment of respiratory function.
Клиничната проява на болестта на Pompe може да се опише като спектър на заболяване, който варира от бързо прогресираща форма с проява в ранна детска възраст (поява на симптомите на болестта на Pompe типично през първата година от живота и много кратка очаквана продължителност на живот) до по- бавно прогресираща форма с късна проява.
The clinical presentation of Pompe disease can be described as a spectrum of disease which ranges from a rapidly-progressing infantile-onset form (onset of symptoms of Pompe disease typically within the first year of life and a very short expected life-span) to a less rapidly-progressing late-onset form.
Типично, смъртта настъпва поради сърдечна и/ или дихателна недостатъчност преди достигането на едногодишна възраст.
Death typically occurs due to cardiac and/ or respiratory failure before the age of one year.
При ретроспективно проучване на естественото протичане при пациенти с проявяваща се в ранна детска възраст болест на Pompe (n=168), средната възраст на проява на симптомите е 2, 0 месеца, а средната възраст на настъпване на смърт е 9, 0 месеца.
In a retrospective natural history study in patients with infantile-onset Pompe disease (n=168), the median age at onset of symptoms was 2.0 months and the median age of death was 9.0 months.
Преживяемостта по Kaplan - Meier на възраст 12, 24 и 36 месеца е съответно 26%, 9% и 7%.
Kaplan-Meier survival rates at 12, 24 and 36 months of age were 26%, 9% and 7%, respectively.