natgillin/translations-raw huggingface dataset:
490 (88, 6%) *
490 (88.6%)*
129 (23, 3%) *
129 (23.3%)*
[95% CI] Пълен ЦО n (%) Частичен ЦО n (%)
[95% CI] Complete CyR n (%) Partial CyR n (%)
[85, 7%, 91, 1%] 454 (82, 1%) * 36 (6, 5%)
[85.7%, 91.1%] 454 (82.1%)* 36 (6.5%)
[19, 9%, 27, 1%] 64 (11, 6%) * 65 (11, 8%)
[19.9%, 27.1%] 64 (11.6%)* 65 (11.8%)
Молекулярен отговор Голям отговор на 12- ия месец (%)
Molecular response Major response at 12 months (%) Major response at 24 months (%) * p < 0.001, Fischer’ s exact test
54%
40%* 54%
NA **
2%* NA**
** липсват достатъчно данни, известни са само двама пациенти като пример Критерии за хематологичен отговор (всички отговори трябва да се потвърдят след ≥4 седмици):
** insufficient data, only two patients available with samples Haematological response criteria (all responses to be confirmed after ≥ 4 weeks):
Брой левкоцити (БЛ) < 10 x 109/ l, тромбоцити < 450 x 109/ l, миелоцити + метамиелоцити < 5% в кръвта, без бласти и промиелоцити в периферната кръв, базофили < 20%, липса на екстрамедуларно засягане Критерии за цитогенетичен отговор: пълен (0% Ph+ метафазни пластинки), частичен (1- 35%), малък (36- 65%) или минимален (66- 95%).
WBC < 10 x 109/ l, platelet < 450 x 109/ l, myelocyte+metamyelocyte < 5% in blood, no blasts and promyelocytes in blood, basophils < 20%, no extramedullary involvement Cytogenetic response criteria: complete (0% Ph+ metaphases), partial (1– 35%), minor (36– 65%) or minimal (66– 95%).
Големият отговор (0- 35%) съчетава пълния и частичен отговор.
A major response (0– 35%) combines both complete and partial responses.
Критерии за голям молекулярен отговор: в периферната кръв има понижение с ≥3 логаритмични единици на количеството на Bcr- Abl транскрипти (измерено чрез количествен PCR с обратна транскриптаза в реално време) спрямо стандартизираното изходно ниво.
Major molecular response criteria: in the peripheral blood reduction of ≥ 3 logarithms in the amount of Bcr-Abl transcripts (measured by real-time quantitative reverse transcriptase PCR assay) over a standardised baseline.
Степента на постигане на пълен хематологичен отговор, голям цитогенетичен отговор и пълен цитогенетичен отговор при първа линия на терапия се оценяват по метода на Kaplan- Meier, при
Rates of complete haematological response, major cytogenetic response and complete cytogenetic response on first-line treatment were estimated using the Kaplan-Meier approach, for which non- responses were censored at the date of last examination.
Използвайки този метод, степените на кумулативен отговор при първа линия на терапия с Glivec се подобряват от 12 месеца лечение на 60 месеца терапия както следва:
Using this approach, the estimated cumulative response rates for first-line treatment with Glivec improved from 12 months of therapy to 60 months of therapy as follows:
CHR от 96, 4% на 98, 4% и CCyR от 69, 5% на 86, 7%, съответно.
CHR from 96.4% to 98.4% and CCyR from 69.5% to 86.7%, respectively.
След 5- годишно проследяване, са наблюдавани 86 (15, 6%) случая на прогресия в групата на Glivec:
With 5 years follow-up, there were 86 (15.6%) progression events in the Glivec arm:
35 (6, 3%) включващи прогресия до фаза на акцелерация/ бластна криза, 28 (5, 1%) загуба на MCyR, 14 (2, 5%) загуба на CHR или повишение на WBC, и 9 (1, 6%) несвързани с ХМЛ смъртни случая.
35 (6.3%) involving progression to accelerated phase/ blast crisis, 28 (5.1%) loss of MCyR, 14 (2.5%) loss of CHR or increase in WBC, and 9 (1.6%) CML unrelated deaths.
За разлика от тях, са наблюдавани 155 (28, 0%) случая в групата на IFN+Ara- C, от които 128 са настъпили по време на първа линия на терапия с IFN+Ara- C.
In contrast, there were 155 (28.0%) events in the IFN+Ara-C arm, of which 128 occurred during first-line treatment with IFN+Ara-C.
Процентът пациенти свободни от прогресия до фаза на акцелерация или бластна криза след 60 месеца е значително по- висок при групата на Glivec, отколкото при групата на IFN (92, 9% спрямо 86, 2%, p < 0, 001).
The estimated rate of patients free of progression to accelerated phase or blast crisis at 60 months was significantly higher in the Glivec arm compared to the IFN arm (92.9% versus 86.2%, p < 0.001).
Годишният процент на прогресия до фаза на акцелерация или бластна криза намалява с времето и терапията, и е по- малко от 1% годишно на четвъртата и петата година.
The annual rate of progression to accelerated phase or blast crisis decreased with time on therapy and was less than 1% annually in the fourth and fifth years.
Процентът на свободна от прогресия преживяемост на 60- тия месец е 83, 2% в групата на Glivec и 64, 1% в контролната група (p < 0, 001).
The estimated rate of progression-free survival at 60 months was 83.2% in the Glivec arm and 64.1% in the control arm (p < 0.001).
Годишният процент на прогресия от какъвто и да е вид при Glivec също намалява с времето.
The yearly rates of progression of any type for Glivec also decreased over time.
Общо 57 (10, 3%) и 73 (13, 2%) са починали съответно в групите на Glivec и IFN+Ara- C.
A total of 57 (10.3%) and 73 (13.2%) patients died in the Glivec and IFN+Ara-C groups, respectively.
На 60 - тия месец общата преживяемост се оценява на 89, 4% (86; 92) спрямо 85, 6% (82; 89) в рандомизираните групи на Glivec и IFN+Ara- C групата, съответно (p=0, 049, log- rank test).
85.6% (82, 89) in the randomised Glivec and the IFN+Ara-C groups, respectively (p=0.049, log-rank test).
Тази крайна точка време до събитие силно се повлиява от степента на преминаване от IFN+Ara- C на Glivec.
This time-to-event endpoint is strongly affected by the high crossover rate from IFN+Ara-C to Glivec.
Ефектът от лечението с Glivec върху преживяемостта в хронична фаза при новодиагностицирана ХМЛ се изследва допълнително чрез ретроспективен анализ на горе - изложените данни за Glivec и първичните данни от друго фаза III проучване, използващо IFN+Ara- C (n=325) в същата дозировка.
The effect of Glivec treatment on survival in chronic phase, newly diagnosed CML has been further examined in a retrospective analysis of the above reported Glivec data with the primary data from another Phase III
При този ретроспективен анализ, превъзходството на Glivec пред IFN+Ara- C по отношение на общата преживяемост се доказва (p < 0, 001) за период от 42 месеца, 47 (8, 5%) пациенти на Glivec и 63 (19, 4%) пациенти на IFN+Ara- C са починали.
In this retrospective analysis, the superiority of Glivec over IFN+Ara-C in overall survival was demonstrated (p < 0.001); within 42 months, 47 (8.5%) Glivec patients and 63 (19.4%) IFN+Ara-C patients had died.
Степента на цитогенетичния отговор и молекулярния отговор има ясен ефект върху дългосрочните резултати при пациентите на Glivec.
The degree of cytogenetic response and molecular response had a clear effect on long-term outcomes in patients on Glivec.
Докато 97% (93%) от пациентите на CCyR (PCyR) на 12- тия месец са били свободни от прогресия до фаза на акцелерация/ бластна криза на 60- тия месец, само 81% от пациентите без MCyR на 12- тия месец са били свободни от прогресия до авансирала ХМЛ на 60- тия месец (p < 0, 001 общо, p=0, 20 между CCyR и PCyR).
Whereas an estimated 97% (93%) of patients with CCyR (PCyR) at 12 months were free of progression to accelerated phase/ blast crisis at 60 months, only 81% of patients without MCyR at 12 months were free of progression to advanced CML at 60 months (p < 0.001 overall, p=0.20 between CCyR and PCyR).
При пациентите с CCyR и понижение в Bcr- Abl хематограните с поне 3 порядъка на 12- тия месец, вероятността за запазване на свободно от прогресия до фаза на акцелерация/ бластна криза заболяване е била 100% на 60- тия месец.
For patients with CCyR and reduction in Bcr-Abl transcripts of at least 3 logarithms at 12 months, the probability of remaining free from progression to accelerated phase/ blast crisis was 100% at 60 months.
Подобни данни се установяват на базата на 18 - месечен етапен анализ.
Similar findings were found based on a 18-months landmark analysis.
От тези 11 пациента при 4 дозата е повишена до 800 mg дневно, от които двама отново постигат цитогенетичен отговор (единият – частичен, а другият – пълен, като последният постига също молекулярен отговор), докато при 7 пациенти, при които дозата не е повишена, само при един е постигнат пълен цитогенетичен отговор.
Of these 11 patients, 4 patients escalated up to 800 mg daily, 2 of whom regained a cytogenetic response (1 partial and 1 complete, the latter also achieving a molecular response), while of the 7 patients who did not escalate the dose, only one regained a complete cytogenetic response.
Процентът на някои нежелани реакции е по- висок при пациентите, при които дозата е повишена на 800 mg дневно, в сравнение с групата пациенти преди да се повиши дозата им (n=551).
The percentage of some adverse reactions was higher in the 40 patients in whom the dose was increased to 800 mg daily compared to the population of patients before dose increase (n=551).
Най- честите нежелани реакции включват гастро - интестинални кръвоизливи, конюнктивити и повишаване на трансаминазите или билирубина.
The more frequent adverse reactions included gastrointestinal haemorrhages, conjunctivitis and elevation of transaminases or bilirubin.
Други нежелани реакции са описани с еднаква или по- ниска честота.
Other adverse reactions were reported with lower or equal frequency.
Хронична фаза, неуспех от интерфероновата терапия:
Chronic phase, Interferon failure:
Пациентите са разделени в три основни категории: хематологичен неуспех (29%), цитогенетичен неуспех (35%), или непоносимост към интерферона (36%).
The patients were distributed in three main categories: haematological failure (29%), cytogenetic failure (35%), or intolerance to interferon (36%).
Пациентите са получавали средно 14 месеца предхождаща IFN терапия в доза ≥25 x 106IU/ седмично и всички са били в късна хронична фаза, със среден период след поставяне на диагнозата от 32 месеца.
Patients had received a median of 14 months of prior IFN therapy at doses ≥ 25 x 106 IU/ week and were all in late chronic phase, with a median time from diagnosis of 32 months.
17 Първичната крайна точка за ефикасността на проучването е честотата на голям цитогенетичен отговор (пълен плюс частичен отговор, 0 до 35% Ph+ метафазни пластинки от костния мозък).
The primary efficacy variable of the study was the rate of major cytogenetic response (complete plus partial response, 0 to 35% Ph+ metaphases in the bone marrow).
При това проучване 65% от пациентите постигат голям цитогенетичен отговор, който е пълен при 53% (потвърден в 43%) от пациентите (Таблица 4).
In this study 65% of the patients achieved a major cytogenetic response that was complete in 53% (confirmed 43%) of patients (Table 4).
Фаза на акцелерация:
Accelerated phase:
Включени са 235 възрасни пациенти със заболяване във фаза на акцелерация.
235 adult patients with accelerated phase disease were enrolled.
При първите 77 пациенти лечението е започнато с 400 mg, като впоследствие протоколът е променен, така че да се позволят по- високи дози, а при останалите 158 пациенти лечението е започнато с 600 mg.
The first 77 patients were started at 400 mg, the protocol was subsequently amended to allow higher dosing and the remaining 158 patients were started at 600 mg.
Първичните данни за ефикасността е честотата на хематологичен отговор, докладван или като пълен хематологичен отговор, без данни за левкемия (т. е. изчистване на костния мозък и кръвта от бласти, но без пълно възстановяване нa периферната кръв както при пълния отговор) или преминаване отново в хроничната фаза на ХМЛ.
The primary efficacy variable was the rate of haematological response, reported as either complete haematological response, no evidence of leukaemia (i. e. clearance of blasts from the marrow and the blood, but without a full peripheral blood recovery as for complete responses), or return to chronic phase CML.
Потвърден хематологичен отговор е постигнат при 71, 5% от пациентите (Таблица 4).
A confirmed haematological response was achieved in 71.5% of patients (Table 4).
Важно е да се отбележи, че 27, 7% от пациенти също постигат голям цитогенетичен отговор, който е бил пълен при 20, 4% (потвърден при 16%) от пациентите.
Importantly, 27.7% of patients also achieved a major cytogenetic response, which was complete in 20.4% (confirmed 16%) of patients.
За пациентите лекувани с 600 mg, текущите оценки за средна преживяемост без прогресиране и обща преживяемост са съответно 22, 9 и 42, 5 месеца.
For the patients treated at 600 mg, the current estimates for median progression-free-survival and overall survival were 22.9 and 42.5 months, respectively.
Миелоидна бластна криза:
Myeloid blast crisis:
95 (37%) пациенти са получавали предхождаща химиотерапия за лечение на фаза на акцелерация или бластна криза (“ предварително лекувани пациенти ”) докато останалите 165 (63%) не са получавали (“ нелекувани пациенти ”) лечение.
95 (37%) had received prior chemotherapy for treatment of either accelerated phase or blast crisis (“ pretreated patients”) whereas 165 (63%) had not (“ untreated patients”).
Първите 37 пациенти започват лечението 400 mg като впоследствие протоколът е променен, така че да се позволи по- високи дози, и при останалите 223 пациенти лечението е започнато с 600 mg.
The first 37 patients were started at 400 mg, the protocol was subsequently amended to allow higher dosing and the remaining 223 patients were started at 600 mg.
При това проучване 31% от пациентите постигат хематологичен отговор.
The primary efficacy variable was the rate of haematological response, reported as either complete haematological response, no evidence of leukaemia, or return to chronic phase CML using the same criteria as for the study in accelerated phase.
(36% от предварително нелекуваните пациенти и 22% от предварително лекуваните пациенти).
The rate of
Честотата на отговор е също по- висока при пациентите, лекувани с 600 mg (33%), в сравнение с тези, които са лекувани с 400 mg (16%, p=0, 0220).
16 response was also higher in the patients treated at 600 mg (33%) as compared to the patients treated at 400 mg (16%, p=0.0220).
Текущата оценка за средната преживяемост на предварително нелекуваните и лекуваните пациенти е съответно 7, 7 и 4, 7 месеца.
The current estimate of the median survival of the previously untreated and treated patients was 7.7 and 4.7 months, respectively.
Честотата на хематологичен отговор е 70% с продължителност 2- 3 месеца.
The rate of haematological response was 70% with a duration of 2– 3 months.
18 Таблица 4 Отговор при проучванията на ХМЛ при възрастни
Response in adult CML studies
Проучване 0110 Данни от 37 месеца Хронична фаза Неуспех с интерферон (n=532)
Study 0110
Проучване 0109 Данни от 40, 5 месеца Фаза на акцелерация (n=235)
Study 0109
Проучване 0102 Данни от 38 месеца Миелобластна криза (n=260)
Study 0102
% на пациентите (CI95%) Хематологичен отговор¹ Пълен хематологичен отговор (ПХО)
% of patients (CI95%) 1 Haematological response Complete haematological response (CHR)
95% (92, 3– 96, 3) 95%
95% (92.3– 96.3) 95%
71% (65, 3– 77, 2) 42%
71% (65.3– 77.2) 42%
31% (25, 2– 36, 8) 8%
31% (25.2– 36.8) 8%
Без данни за левкемия (БДЛ) Не е приложимо
No evidence of leukaemia (NEL)
12%
12%
5%
5%
Връщане към хронична фаза Не е приложимо (ПХФ)
Return to chronic phase (RTC) 2
17%
17%
Голям цитогенетичен отговор² Пълен
Major cytogenetic response Complete
65% (61, 2– 69, 5) 53%
65% (61.2– 69.5) 53%
28% (22, 0– 33, 9) 20%
28% (22.0– 33.9) 20%
15% (11, 2– 20, 4) 7%
15% (11.2– 20.4) 7%
(Потвърден³) [95% CI] Частичен
(Confirmed3) [95% CI] Partial
(43%)
(43%) [38.6– 47.2] (16%) [11.3– 21.0] 12% 7%
[38, 6– 47, 2] (16%) [11, 3– 21, 0] 12% 7%
(2%)
(2%) [0, 6– 4, 4] 8%
[0.6– 4.4] 8%
¹Критерии за хематологичен отговор (всички отговори трябва се потвърдят след ≥4 седмици):
Haematological response criteria (all responses to be confirmed after ≥ 4 weeks):
ПХО:
CHR:
Проучване 0110 [брой на левкоцити < 10 x 109/ l, тромбоцити < 450 x 109/ l, миелоцити + метамиелоцити < 5% в кръвта, без бласти и промиелоцити в кръвта, базофили < 20%, без екстрамедуларно засягане] и проучвания 0102 и 0109 [(АБН) абсолютен брой неутрофили ≥1, 5 x 109/ l, тромбоцити ≥100 x 109/ l, без бласти в КМ, < 5% и без екстрамедуларно засягане] БДЛ:
Study 0110 [WBC < 10 x 109/ l, platelets < 450 x 109/ l, myelocyte+metamyelocyte < 5% in blood, no blasts and promyelocytes in blood, basophils < 20%, no extramedullary involvement] and in studies 0102 and 0109 [ANC ≥ 1.5 x 109/ l, platelets ≥ 100 x 109/ l, no blood blasts, BM blasts < 5% and no extramedullary disease] NEL Same criteria as for CHR but ANC ≥ 1 x 109/ l and platelets ≥ 20 x 109/ l (0102 and 0109 only) RTC < 15% blasts BM and PB, < 30% blasts+promyelocytes in BM and PB, < 20% basophils in PB, no extramedullary disease other than spleen and liver (only for 0102 and 0109).
КМ = костен мозък, ПК = периферна кръв ²Критерии за цитогенетичен отговор:
BM = bone marrow, PB = peripheral blood 2 Cytogenetic response criteria:
Големият отговор съчетава едновременно пълния (0% Ph+ метафазни пластинки) и частичния (1- 35%) отговори ³Пълният цитогенетичен отговор, потвърден от второ цитогенетично изследване на костен мозък, извършено най- малко един месец след първоначалното изследване на костния мозък.
A major response combines both complete and partial responses: complete (0% Ph+ metaphases), partial (1– 35%) 3 Complete cytogenetic response confirmed by a second bone marrow cytogenetic evaluation performed at least one month after the initial bone marrow study.
Деца:
Paediatric patients:
Общо 26 пациенти на възраст < 18 години или в хронична фаза на ХМЛ (n=11) или в бластна криза на ХМЛ или с остри Ph+ левкемии са включени във фаза I проучване с ескалация на дозата.
A total of 26 paediatric patients of age < 18 years with either chronic phase CML (n=11) or CML in blast crisis or Ph+ acute leukaemias (n=15) were enrolled in a dose-escalation phase I trial.
Това е група пациенти, които са претърпели интензивна предхождаща терапия, като 46% от тях са били подложени преди това на костно- мозъчна трансплантация (КМТ), а 73% са били на полихимиотерапия.
This was a population of heavily pretreated patients, as 46% had received prior BMT and 73% a prior multi-agent chemotherapy.
Пациентите са лекувани с дози на Glivec от 260 mg/ m²/ ден (n=5), 340 mg/ m²/ ден (n=9), 440 mg/ m²/ ден (n=7) и 570 mg/ m²/ ден (n=5).
Patients were treated at doses of Glivec of 260 mg/ m2/ day (n=5), 340 mg/ m2/ day (n=9), 440 mg/ m2/ day (n=7) and 570 mg/ m2/ day (n=5).
Пациентите са лекувани с Glivec 340 mg/ m2/ ден без прекъсване при липса на доза- лимитирана токсичност.
Patients were treated with Glivec 340 mg/ m2/ day, with no interruptions in the absence of dose limiting toxicity.
Лечението с Glivec предизвиква бърз отговор при ново диагностицирани педиатрични пациенти с ХМЛ, с ПХО от 78% след 8 седмици лечение.
Glivec treatment induces a rapid response in newly diagnosed paediatric CML patients with a CHR of 78% after 8 weeks of therapy.
В допълнение, частичен цитогенетичен отговор ЧЦО 19 е наблюдаван при 16% с честота на големия цитогенетичен отговор ГЦО от 81%.
The
По- голяма част от пациентите, които постигат ПЦО, развиват ПЦО между 3 и 10 месец със средно време до отговора, основано на изчислението на Kaplan- Meier, от 5, 6 месеца.
17 majority of patients who achieved a CCyR developed the CCyR between months 3 and 10 with a median time to response based on the Kaplan-Meier estimate of 5.6 months.
Клинични проучвания при Ph+ОЛЛ Новодиагностицирани случаи на Ph+ОЛЛ:
Clinical studies in Ph+ ALL Newly diagnosed Ph+ ALL:
При контролирано проучване (ADE10) на иматиниб спрямо химиотерапевтична индукция при 55 новодиагностицрани пациенти на възраст над 55 години, иматиниб, използван като самостоятелно средство, предизвиква значимо по - висока честота на пълен цитогенетичен отговор в сравнение с химиотерапията (96, 3% спр.
In a controlled study (ADE10) of imatinib versus chemotherapy induction in 55 newly diagnosed patients aged 55 years and over, imatinib used as single agent induced a significantly higher rate of complete haematological response than chemotherapy (96.3% vs.
50%; p=0, 0001).
50%; p=0.0001).
Прилагането на спасителна терапия с иматимиб при пациенти, които не са отговорили или които отговарят лошо на химиотерапията, води до постигане на пълен хематологичен отговор при 9 от 11 пациента (81, 8%).
When salvage therapy with imatinib was administered in patients who did not respond or who responded poorly to chemotherapy, it resulted in 9 patients (81.8%) out of 11 achieving a complete haematological response.
Всички пациенти получават иматиниб и консолидационна химиотерапия (вж.
This clinical effect was associated with a higher reduction in bcr- abl transcripts in the imatinib-treated patients than in the chemotherapy arm after 2 weeks of therapy (p=0.02).
Таблица 5) след индукцията като нивата на bcr- abl транскриптите са идентични в двете рамена след 8 седмици.
All patients received imatinib and consolidation chemotherapy (see Table 5) after induction and the levels of bcr-abl transcripts were identical in the two arms at 8 weeks.
Както се очаква, въз основа на дизайна на проучването, не се наблюдава разлика в продължителността на ремисията, преживяемостта без заболяване и общата преживяемост, въпреки че пациентите с пълен молекулярен отговор и оставащи в минималната резидуална болест имат по- добър изход по отношение както на продължителността на ремисията (р=0, 01), така и на преживяемостта без заболяване (р=0, 02).
As expected on the basis of the study design, no difference was observed in remission duration, disease-free survival or overall survival, although patients with complete molecular response and remaining in minimal residual disease had a better outcome in terms of both remission duration (p=0.01) and disease-free survival (p=0.02).
Резултатите, наблюдавани в група от 211 новодиагностицирани пациенти с Ph+ОЛЛ в четири неконтролирани клинични проучвания (AAU02, ADE04, AJP01 и AUS01), отговарят на описаните по- горе резултати.
The results observed in a population of 211 newly diagnosed Ph+ ALL patients in four uncontrolled clinical studies (AAU02, ADE04, AJP01 and AUS01) are consistent with the results described above.
Таблица 5) води до честота на пълен хематологичен отговор от 93% (147 от 158 оценявани пациенти) и честота на голям цитогенетичен отговор от 90% (19 от 21 оценявани пациенти).
Imatinib in combination with chemotherapy induction (see Table 5) resulted in a complete haematological response rate of 93% (147 out of 158 evaluable patients) and in a major cytogenetic response rate of 90% (19 out of 21 evaluable patients).
Преживяемостта без заболяване (ПБЗ) и общата преживяемост (ОП) трайно надвишават 1 година и са по- добри от хистологичния контрол (ПБЗ p < 0, 001; OП p < 0, 0001) в две проучвания (AJP01 и AUS01).
Disease-free survival (DFS) and overall survival (OS) constantly exceeded 1 year and were superior to historical control (DFS p < 0.001; OS p < 0.0001) in two studies (AJP01 and AUS01).
Таблица 5 Химиотерапевтична схема използвана в комбинация с иматиниб
Chemotherapy regimen used in combination with imatinib
DEX 10 mg/ m2 перорално, дни 1- 5; CP 200 mg/ m2 i. v., дни 3, 4, 5; MTX 12 mg интратекално, ден 1
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; CP 200 mg/ m2 i. v., days 3, 4, 5; MTX 12 mg intrathecal, day 1
DEX 10 mg/ m2 перорално, дни 6- 7, 13- 16; VCR 1 mg i. v., дни 7, 14; IDA 8 mg/ m2 i. v.
DEX 10 mg/ m2 oral, days 6-7, 13-16; VCR 1 mg i. v., days 7, 14; IDA 8 mg/ m2 i. v.
(0, 5 часа), дни 7, 8, 14, 15; CP 500 mg/ m2 i. v. (1 час) ден 1; Ara- C 60 mg/ m2 i. v., дни 22- 25, 29- 32
(0.5 h), days 7, 8, 14, 15; CP 500 mg/ m2 i. v. (1 h) day 1; Ara- C 60 mg/ m2 i. v., days 22-25, 29-32
Консолидационна терапия I, III, V Консолидационна терапия II, IV Проучване AAU02
Consolidation therapy I, III, V
MTX 500 mg/ m2 i. v.
MTX 500 mg/ m2 i. v.
(24 часа), дни 1, 15; 6- MP 25 mg/ m2 перорално, дни 1- 20 Ara- C 75 mg/ m2 i. v.
(24 h), days 1, 15; 6-MP 25 mg/ m2 oral, days 1-20
(1 час), дни 1- 5; VM26 60 mg/ m2 i. v.
(1 h), days 1-5; VM26 60 mg/ m2 i. v.
(1 час), дни 1- 5
(1 h), days 1-5