natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Активното вещество в Altargo, ретапамулин, е антибиотик, който принадлежи към „ плевромутилиновия ” клас.
The effects of Altargo were first tested in experimental models before being studied in humans.
Извлича се от съединение, произвеждано от определени видове гъбички.
Altargo has been studied in five main studies involving over 3,000 patients aged from 9 months upwards.
Действа като блокира бактериалните рибозоми (клетъчни органели, в които се произвеждат протеините), възпрепятствайки растежа на бактериите.
Two studies were carried out in patients with impetigo.
Пълният списък на бактериите, срещу които действа Altargo, може се намери в Кратката характеристика на продукта.
The first compared the effects of five days’ treatment with Altargo to those of placebo (a dummy treatment) in 213 patients, and the second compared Altargo to fusidic acid (another antibiotic ointment) in 519 patients.
7 Westferry Circus, Canary Wharf, London E14 4HB, UK Tel.
The other three studies 7 Westferry Circus, Canary Wharf, London E14 4HB, UK Tel.
Altargo е бил проучен в пет основни проучвания, включващи над 3 000 пациенти на възраст от 9 месеца нагоре.
(44-20) 74 18 84 00 Fax (44-20) 74 18 84 16 E-mail: mail@emea. europa. eu http: / /www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged compared the effects of five days’ treatment with Altargo to those of cefalexin (an oral antibiotic medicine): two studies were carried out in a total of 1,918 patients with infected skin wounds, and the final study was carried out in 545 patients with infected dermatitis (skin inflammation).
Две проучвания са проведени при пациенти с импетиго.
In all five studies, the main measure of effectiveness was the proportion of patients whose infections had cleared up after the end of treatment.
При пациентите с импетиго, Altargo е бил по- ефективен от плацебо, като 119 (85, 6%) от 139 пациенти, използвали Altargo, и 37 (52, 1%) от 71 пациенти, използвали плацебо, са се повлияли от лечението.
In patients with impetigo, Altargo was more effective than placebo, with 119 (85.6%) of the 139 patients using Altargo and 37 (52.1%) of the 71 using placebo responding to treatment.
Altargo е поне толкова ефективен, колкото фусидова киселина, като 314 (99, 1%) от 317 и 141 (94, 0%) от 150 пациенти съответно са се повлияли от лечението.
Altargo was at least as effective as fusidic acid, with 314 (99.1%) of 317 and 141 (94.0%) of 150 patients, respectively, responding to treatment.
При лечение на възпалени кожни рани Аltargo и цефалексин са дали сходни проценти на реакция – при общо разглеждане на резултатите и от двете проучвания (при кожни рани), около 90% и от двете групи пациенти са се повлияли от лечението.
For the treatment of infected skin wounds, Altargo and cefalexin had similar response rates: when the results of both skin wound studies were taken together, around 90% of both groups of patients responded to treatment.
Най- честата нежелана реакция при лечение с Altargo (наблюдавана между 1 и 10 на 100 пациенти) е възпаление на мястото на приложение.
The most common side effect with Altargo (seen in between 1 and 10 patients in 100) is irritation at the site of application.
Комитетът по лекарствените продукти за хуманна употреба (CHMP) решава, че ползите от Altargo са по- големи от рисковете при краткосрочно лечение на следните повърхностни кожни възпаления: • импетиго, • инфектирани малки разкъсвания, драскотини или хирургично зашити рани.
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Altargo’ s benefits are greater than its risks for the short term treatment of the following superficial skin infections: • impetigo, • infected small lacerations, abrasions or sutured wounds.
Дата на последно актуализиране на текста 07- 2007.
This summary was last updated in 07-2007.
Опаковка
EMEA Procedure number
EU/ 1/ 07/ 390/ 001
Invented name
Altargo
Strength
Саше (alu) 0, 5g
Pharmaceutical Form
EU/ 1/ 07/ 390/ 002
Route of administration Packaging
Altargo
Content
1 туба
Package size
EU/ 1/ 07/ 390/ 003
EU/ 1/ 07/ 390/ 001 EU/ 1/ 07/ 390/ 002 EU/ 1/ 07/ 390/ 003 EU/ 1/ 07/ 390/ 004
Altargo
Altargo Altargo Altargo Altargo
1%
1% 1% 1% 1%
Прилагане върху кожата
Ointment Ointment Ointment Ointment
Туба (alu) 10g
Cutaneous use Sachet (alu) Cutaneous use Tube (alu) Cutaneous use Tube (alu) Cutaneous use Tube (alu)
EU/ 1/ 07/ 390/ 004
0.5g 5g 10g 15g
1%
12 sachets 1 tube 1 tube 1 tube
Altargo 1% маз
Altargo 1% ointment
1 g съдържа 10 mg ретапамулин (retapamulin) (1% w/ w).
1 g contains 10 mg retapamulin (1% w/ w).
Маз.
Ointment
Краткосрочно лечение на следните повърхностни кожни инфекции:
Short term treatment of the following superficial skin infections:
Импетиго.
Impetigo.
Вижте точки 4. 4 и 5. 1 за важна информация по отношение на клиничната активност на ретапамулин срещу различните типове Staphylococcus aureus.
See sections 4.4 and 5.1 for important information regarding the clinical activity of retapamulin against different types of Staphylococcus aureus.
Възрастни (на възраст 18- 65 години), юноши (на възраст 12- 17 години), бебета и деца (на възраст от девет месеца до 11 години)
Adults (aged 18-65 years), adolescents (aged 12-17 years), infants and children (aged from nine months to 11 years)
• Импетигинизирани лезии, които са > 10 на брой и заемат повече от 100 cm2 обща повърхност.
• Impetiginous lesions > 10 in number and exceeding 100 cm2 in total surface area.
• Инфектирани лезии, които са с дължина над 10 cm или заемат > 100 cm2 обща повърхност.
• Infected lesions that exceed 10 cm in length or a total surface area > 100 cm2.
При пациенти на възраст под 18 години общата лекувана повърхност не трябва да надвишава 2% от общата телесна повърхност.
In patients aged less than 18 years the total surface area treated should be no more than 2% of the body surface area.
Пациентите, при които не се наблюдава клиничен отговор в рамките на два до три дни, трябва да бъдат прегледани отново и при тях да се обсъди алтернативно лечение (вж. точка 4. 4).
2 Patients not showing a clinical response within two to three days should be re-evaluated and alternative therapy should be considered (see section 4.4).
2 Деца на възраст под девет месеца
Infants under nine months of age
Безопасността и ефикасността на ретапамулин маз не са установени при деца на възраст под девет месеца.
The safety and efficacy of retapamulin ointment has not been established in paediatric patients less than nine months of age.
Старческа възраст (на възраст 65 или повече години)
Elderly (aged 65 and older)
Не е необходима промяна на дозата.
No dosage adjustment is necessary.
Вижте точка 5. 3.
See section 5.3.
Известна или подозирана свръхчувствителност към ретапамулин или някое от помощните вещества.
Known or suspected hypersensitivity to retapamulin or to the excipient.
Ретапамулин не трябва да се прилага за лечение на инфекции, за които се знае или се предполага, че са предизвикани от МRSA (вж. част 5. 1).
Retapamulin should not be used to treat infections known or thought likely to be due to MRSA (see section 5.1).
При клинични изпитвания на вторично инфектирани отворени рани, ефикасността на ретапамулин не е била достатъчна при инфекции, причинени от метицилин- резистентен Staphylococcus aureus (MRSA).
In clinical studies of secondarily infected open wounds, the efficacy of retapamulin was inadequate in patients with infections caused by methicillin-resistant Staphylococcus aureus (MRSA).
Трябва да се обсъди алтернативна терапия, в случай че не се наблюдава подобрение или влошаване на инфектираната област след 2- 3 дни на лечение.
Alternative therapy should be considered if there is no improvement or a worsening in the infected area after 2-3 days of treatment.
Ретапамулин маз съдържа бутилхидрокситолуен, който може да причини кожни реакции (напр. контактен дерматит) или дразнене на очите и лигавиците.
Retapamulin ointment contains butylated hydroxytoluene, which may cause local skin reaction (e. g. contact dermatitis), or irritation to the eyes and mucous membranes.
Както с другите антибактериални средства, продължителната употреба на ретапамулин може да доведе до свръхрастеж на нечувствителни микроорганизми, включително гъби.
As with other antibacterial agents, prolonged use of retapamulin may result in overgrowth of non-susceptible micro-organisms, including fungi.
Това не се препоръчва.
The effect of concurrent application of retapamulin and other topical products to the same area of skin has not been studied, and is not recommended.
В човешките чернодробни микрозоми ретапамулин е мощен инхибитор на CYP3A4.
3 In human liver microsomes, retapamulin was a strong inhibitor of CYP3A4.
Базирайки се на ниската плазмена концентрация при хора след локално приложение върху ожулена кожа или инфектирани повърхностни рани, не се очаква клинично значимо инхибиране in vivo (вж. точка 5. 2).
Based on the low plasma concentration achieved in humans after topical application to abraded skin or infected superficial wounds, a clinically relevant inhibition is not expected in vivo (see section 5.2)
3 Едновременното приложение на кетоконазол 200 mg два пъти дневно през устата е повишило средните AUC( 0- 24) на ретапамулин и Cmax с 81% след локално приложение на ретапамулин 1% маз върху ожулена кожа при здрави възрастни мъже.
Co-administration of oral ketoconazole 200mg twice daily increased mean retapamulin AUC(0-24) and Cmax by 81% after topical application of retapamulin 1% ointment on the abraded skin of healthy adult males.
Поради ниската системна експозиция след локално приложение при пациентите, не се смята за необходима промяна на дозата, когато ретапамулин се прилага локално по време на системно лечение с CYP3A4 инхибитори.
Due to low systemic exposure following topical application in patients, dosage adjustments are considered to be unnecessary when topical retapamulin is applied during systemic treatment with CYP3A4 inhibitors.
Бременност Няма клинични данни за случаи на експозиция по време на бременност.
Pregnancy No clinical data on exposed pregnancies are available.
Експерименталните проучвания при животни показват репродуктивна токсичност след перорално приложение, но не са достатъчни по отношение на ефектите върху раждането и феталното/ постнаталното развитие (вж. точка 5. 3).
Animal studies have shown reproductive toxicity after oral administration and are insufficient with respect to effects on parturition and fetal/ postnatal development (see Section 5.3).
Ретапамулин маз трябва да се прилага по време на бременност, само когато има ясни показания за локална антибактериална терапия и се смята, че приложението на ретапамулин е за предпочитане пред приложението на системни антибактериални средства.
Retapamulin ointment should only be used in pregnancy when topical antibacterial therapy is clearly indicated and the use of retapamulin is considered to be preferable to administration of a systemic antibacterial agent.
Кърмене Не е установено дали ретапамулин се екскретира в човешкото майчино мляко.
Lactation It is unknown whether retapamulin is excreted in human breast milk.
Решението дали да се продължи/ прекъсне кърменето или да се продължи/ прекъсне лечението с Altargo трябва да се вземе след преценка на ползата от кърменето за детето и ползата от лечението с Altargo за жената.
A decision on whether to continue/ discontinue breast-feeding or to continue/ discontinue therapy with Altargo should be made taking into account the benefit of breast-feeding to the child and the benefit of Altargo therapy to the woman.
Altargo се прилага локално и е малко вероятно да окаже ефект върху способността за шофиране и работа с машини.
Altargo is administered topically and is unlikely to have an effect on the ability to drive or use machines.
В клинични изпитвания, при които 2150 пациенти с повърхностни кожни инфекции са прилагали Altargo, най- често съобщаваната нежелана лекарствена реакция е дразнене на мястото на приложение, наблюдавана при приблизително 1% от пациентите.
In clinical studies in which 2150 patients with superficial skin infections applied Altargo, the most commonly reported adverse reaction was application site irritation, which affected approximately 1% of patients.
Следната класификация е използвана за определяне на честотата:
The following convention has been used for the classification of frequency:
> 1/ 100 to < 1/ 10 > 1/ 1 000 to < 1/ 100
> 1/ 100 to< 1/10 > 1/1000 to< 1/100
4 Системо- органна класификация
4 Organ systems
Болка Пруритус Еритем
Pain Pruritus Erythema
Общи свойства
Pharmacotherapeutic group:
Дерматологични средства, ATC код:
ATC code:
D06AX13
D06AX13
Механизъм на действие Ретапамулин е полусинтетично производно на съединението плевромутилин, което е изолирано чрез ферментация от Clitopilus passeckerianus (познат преди като Pleurotus passeckerianus).
Retapamulin is a semi-synthetic derivative of the compound pleuromutilin, which is isolated through fermentation from Clitopilus passeckerianus (formerly Pleurotus passeckerianus).
Ретапамулин инхибира селективно бактериалната белтъчна синтеза, като взаимодейства на уникално място с 50S субединицата на бактериалната рибозома.
Retapamulin selectively inhibits bacterial protein synthesis by interacting at a unique site on the 50S subunit of the bacterial ribosome that is distinct from the binding sites of other non- pleuromutilin antibacterial agents that interact with the ribosome.
Свързвайки се с това място, плевромутилините инхибират пептидил трансфера, частично блокират взаимодействията на Р - мястото и предотвратяват нормалното образуване на активни 50S рибозомни субединици.
By virtue of binding to this site, pleuromutilins inhibit peptidyl transfer, partially block P-site interactions, and prevent normal formation of active 50S ribosomal subunits.
Ретапамулин проявява предимно бактериостатично действие по отношение на S. aureus и S. pyogenes.
Retapamulin is predominantly bacteriostatic against S. aureus and S. pyogenes.
Механизъм на резистентност
Mechanism of Resistance
Поради различния си механизъм на действие ретапамулин не проявява таргетно специфична кръстосана резистентност с други класове антибактериални агенти.
Due to its distinct mechanism of action, retapamulin does not demonstrate target specific cross-resistance with other classes of antibacterial agents.
In vitro са установени два механизма, които намаляват чувствителността към ретапамулин.
In vitro, two mechanisms have been identified which reduce susceptibility to retapamulin.
Единият включва мутации на рибозомния белтък L3, а другият е неспецифичен ефлукс механизъм (ABC транспортер vgaAv).
One involves mutations in ribosomal protein L3, the other is a non- specific efflux mechanism (ABC transporter vgaAv).
Установено е, че този ненасочен към дадена цел ефлукс механизъм намалява и in vitro активността на стрептограмин А.
This non-target specific efflux mechanism has also been demonstrated to reduce the in vitro activity of streptogramin A.
5 Не е наблюдавано развитие на резистентност по време на лечение с ретапамулин в програмата за клинично изпитване, като всички клинични изолати са били инхибирани от ретапамулин в концентрации < 2 μg/ ml.
5 No development of resistance was observed during treatment with retapamulin in the clinical study programme and all clinical isolates were inhibited by retapamulin concentrations of < 2µg/ ml.
Поради тази причина е желателно да се използва местна информация за резистентността, особено при лечение на тежки инфекции.
As necessary, expert advice should be sought when the local prevalence of resistance is such that the utility of the agent in at least some types of infection is questionable.
Staphylococcus aureus * $
Staphylococcus aureus* $
Streptococcus pyogenes *
Streptococcus pyogenes*
Streptococcus agalactiae
Streptococcus agalactiae
Enterobacteriaceae
Enterobacteriaceae
Pseudomonas aeruginosa
Pseudomonas aeruginosa
Enterococcus faecalis $In vitro, ретапамулин е еднакво ефикасен, както към метицилин- чувствителните, така и към метицилин- резистентните щамове S. aureus.
$In vitro, retapamulin was equally active against methicillin-susceptible and methicillin- resistant strains of S. aureus.
Въпреки това, вижте точка 4. 4 и по- долу по отношение на клиничната ефикасност срещу MRSA.
However, see section 4.4 and below regarding clinical efficacy against MRSA.
* в клинични изпитвания е установена задоволителна активност
* Activity has been satisfactorily demonstrated in clinical studies
Информация от клинични изпитвания
Information from clinical trials
При изпитвания при импетиго са изолирани много малко MRSA и при всички е постигнат клиничен успех (100%:
Very few MRSA were isolated in studies in impetigo and all were clinical successes (100%:
8/ 8).
8/ 8).
При изпитвания при импетиго и при две изпитвания на вторично инфектирани отворени рани (ВИОР) нивата на клиничен успех са били високи за ретапамулин при пациенти с резистентен на мупироцин S. aureus (100%:
In studies in impetigo and in two studies of secondarily infected open wounds (SIOW), clinical success rates were high for retapamulin in patients with mupirocin-resistant S. aureus (100%:
11/ 11) или резистентен на фусидова киселина S. aureus (96, 7%:
11/ 11) or fusidic acid-resistant S. aureus (96.7%:
29/ 30).
29/ 30).
Обаче, в двете изпитвания с пациенти с ВИОР ефикасността на ретапамулин при инфекции с MRSA не е била задоволителна (75, 7%).
However, in the two studies that enrolled patients with SIOW the efficacy of retapamulin in infections due to MRSA was inadequate (75.7%).
Не са наблюдавани разлики в активността in vitro на ретапамулин по отношение на S. aureus, независимо дали изолатите са чувствителни или резистентни на метицилин.
No differences were observed in the in vitro activity of retapamulin versus S. aureus whether the isolates were susceptible or resistant to methicillin.
Причината за по- ниската клинична ефикасност срещу MRSA при ВИОР не е ясна и може да е повлияна от наличието на определен мутантен клон на MRSA.
The explanation for lower clinical efficacy against MRSA in SIOW is unclear and it may have been influenced by the presence of a particular MRSA clone.
В случаите на неуспех на лечението, свързан със S. aureus, трябва да се има пред вид наличието на щамове с допълнителни фактори на вирулентност (като Panton- Valentine Leukocidin).
In the case of treatment failure associated with S. aureus, the presence of strains possessing additional virulence factors (such as Panton-Valentine Leukocidin) should be considered.
6 Нива на клиничен успех при проследяване на ВИОР при пациенти със S. aureus
6 Clinical Success Rates at Follow up for SIOW patients with S. aureus
Фенотип/ PFGE
Phenotype/ PFGE
тип
type
n/ N
n/ N
95% точен
Success 95% Exact n/ N
n/ N Нива на 95% точен n/ N
n/ N Success 95% Exact n/ N
Нива на
Success
успех (%)
Rate (%)
S. aureus (всички) MRSA $MSSA
S. aureus (all) MRSA $MSSA
337/ 379 28/ 37 309/ 342
337/ 379 28/ 37 309/ 342
88, 9% 75, 7% 90. 4
88.9 75.7 90.4
(85, 3; 91, 9) 155/ 186 (58, 8; 88, 2) 21/ 26 (86, 7; 93, 3) 133/ 159
155/ 186 21/ 26 133/ 159
83, 3 80, 8 83, 6
83.3 80.8 83.6
Точният CI се изчислява с метода на F- разпределение. $: нивото на отговор за MRSA поради PVL+ MRSA е 8/ 13 (62%)
Exact CI is calculated using the F-distribution method. $: the response rate for MRSA due to PVL+ MRSA was 8/ 13 (62%)
В едно изпитване при здрави възрастни лица, 1% ретапамулин маз е прилагана ежедневно върху интактна и върху ожулена кожа под оклузивна превръзка за 7 дни.
In a study of healthy adult subjects, 1% retapamulin ointment was applied daily to intact and to abraded skin under occlusion for up to 7 days.
Геометричната средна Cmax стойност в плазмата след приложение върху 200 cm2 ожулена кожа е 9, 75 ng/ ml на ден 1- ви и 8, 79 ng/ ml на ден 7- ми, а максималната регистрирана индивидуална системна експозиция (Cmax) е 22, 1 ng/ ml.
The geometric mean Cmax value in plasma after application to 200 cm2 of abraded skin was 9.75 ng/ ml on day 1 and 8.79 ng/ ml on day 7 and the maximum individual systemic exposure (Cmax) recorded was 22.1 ng/ ml.
Взети са единични плазмени проби от 516 пациенти - възрастни и деца, на които е прилагана локално ретапамулин 1% маз два пъти дневно за 5 дни за лечение на вторично инфектирани травматични лезии.
Single plasma samples were obtained from 516 adult and paediatric patients who received topical treatment with retapamulin 1% ointment twice daily for 5 days for the treatment of secondarily infected traumatic lesions.
Пробите са били взети на 3- тия или на 4- тия ден преди прилагане на дозата при възрастните пациенти и между 0- 12 часа след последното приложение при децата на ден 3- ти или 4- ти.
Sampling occurred pre-dose for adult subjects on days 3 or 4, and between 0-12 hours after the last application for paediatric subjects on days 3 or 4.
По- голяма част от пробите (89%) са били под долната граница на измерване (0, 5 ng/ ml).
The majority of samples (89%) were below the lower limit of quantitation (0.5 ng/ ml).
От пробите с измерими концентрации 90% са били с концентрации на ретапамулин по- ниски от 2, 5 ng/ ml.
Of the samples that had measurable concentrations 90% had retapamulin concentrations less than 2.5 ng/ ml.
Максималната измерена плазмена концентрация на ретапамулин е била 10, 7 ng/ ml при възрастни пациенти и 18, 5 ng/ ml при деца.
The maximum measured plasma concentration of retapamulin was 10.7 ng/ ml in adults and 18.5 ng/ ml in paediatric patients.
In vitrо, ретапамулин е субстрат и инхибитор на P- гликопротеина (Pgp).
In vitro, retapamulin was shown to be a P-glycoprotein (Pgp) substrate and inhibitor.
Обаче, максималната индивидулна системна експозиция при хора, след локално приложение на 1% маз върху 200 cm2 ожулена кожа (Cmax= 22 ng/ ml; AUC( 0- 24) = 238 ng. h/ ml), е била 660 пъти по- ниска от тази на ретапамулин IC50 за инхибиране на Pgp.
However, the maximum individual systemic exposure in humans following topical application of 1% ointment on 200 cm2 of abraded skin (Cmax= 22 ng/ ml; AUC(0-24) = 238 ng. h/ ml) was 660-fold lower than the retapamulin IC50 for Pgp inhibition.
Приблизително 94% от ретапамулина се свързва с човешките плазмени протеини.
Retapamulin is approximately 94% bound to human plasma proteins.
In vitro оксидативният метаболизъм на ретапамулин в човешките чернодробни микрозоми е медииран главно от CYP3A4 и в много малка част от CYP2C8 и CYP2D6 (вж. точка 4. 5).
The in vitro oxidative metabolism of retapamulin in human liver microsomes was primarily mediated by CYP3A4 with minor contributions from CYP2C8 and CYP2D6 (see section 4.5).
7 Специални популации пациенти
7 Special Patient Populations
Няма налични фармакокинетични данни за приложение при деца на възраст под 2 години, както и при пациенти с бъбречно или чернодробно увреждане.
No pharmacokinetic data are available in children aged less than 2 years, or in patients with renal or hepatic impairment.
При 14- дневни проучвания на токсичността при перорално приложение при плъхове (50, 150 или 450 mg/ kg) има данни за адаптивни промени в черния дроб и щитовидната жлеза.
In 14-day (50, 150 or 450 mg/ kg) oral toxicity studies in rats there was evidence of adaptive hepatic and thyroid changes.
При маймуни на перорален прием (50, 150 или 450 mg/ kg) за 14 дни е наблюдавано доза- зависимо повръщане.
In monkeys dosed orally (50, 150 or 450 mg/ kg) for 14 days there was dose-related emesis.
Няма данни за генотоксичност при in vitro изследване за генни мутации и/ или хромозомни ефекти при изпитване с клетки от миши лимфом, при култура от човешки лимфоцити от периферна кръв, както и при in vivo изследване за хромозомни ефекти в микронуклеус тест при плъхове.
There was no evidence of genotoxicity when evaluated in vitro for gene mutation and/ or chromosomal effects in the mouse lymphoma cell assay, in cultured human peripheral blood lymphocytes, or when evaluated in vivo for chromosomal effects in a rat micronucleus test.