natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Увеличена честота на фрактури се наблюдава при приемащите пиоглитазон жени (2, 6%) спрямо онези, лекувани със сравнителен
A pooled analysis was conducted of adverse event reports of bone fractures from randomised, comparator controlled, double blind clinical trials in over 8100 patients in the pioglitazone-treated groups and 7400 in the comparator-treated groups of up to 3.5 years duration.
9 продукт (1, 7%).
A higher rate of fractures was observed in women taking pioglitazone (2.6%) versus comparator (1.7%).
Не се наблюдава увеличение в честотата на фрактурите при лекуваните с пиоглитазон мъже (1, 3%) спрямо онези, лекувани със сравнителен продукт (1, 5).
No increase in fracture rates was observed in men treated with pioglitazone (1.3%) versus comparator (1.5%).
При 3, 5- годишното проучване (PROactive), 44/ 870 (5, 1%) от лекуваните с пиоглитазон пациентки претърпяват фрактури спрямо 23/ 905 (2, 5%) от пациентките, лекувани със сравнителен продукт.
In the 3.5 year PROactive study, 44/ 870 (5.1%) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%) of female patients treated with comparator.
Пациенти са приемали пиоглитазон в дози по- високи от максималната препоръчана доза от 45 mg дневно.
Patients have taken pioglitazone at higher than the recommended highest dose of 45 mg daily.
Приема на най- висока доза от 120 mg/ дневно за четири дни, последвана от 180 mg/ дневно за седем дни не е бил свързан с каквито и да е било симптоми.
The maximum reported dose of 120 mg/ day for four days, then 180 mg/ day for seven days was not associated with any symptoms.
Хипогликемия може да възникне при комбинирането със суфониулрея или инсулин.
Hypoglycaemia may occur in combination with sulphonylureas or insulin.
Фармакотерапевтична група: перорални лекарства за понижаване на глюкозата в кръвта; Тиазолидиндиони; ATC код:
Pharmacotherapeutic group: oral blood glucose lowering drugs; Thiazolidinediones; ATC code:
A10 BG 03.
A10 BG 03.
Ефектите на пиоглитазон вероятно са свързани с понижаване на инсулиновата резистентност.
9 Pioglitazone effects may be mediated by a reduction of insulin resistance.
Наблюдавано се подобрение на гликемичния контрол при пациенти със захарен диабет тип 2, както на гладно така и след нахранване.
Fasting and postprandial glycaemic control is improved in patients with type 2 diabetes mellitus.
Подобряването на гликемичния контрол е свързано с намаляването както на гладно така и след нахранване на плазмените концентрации на инсулина.
The improved glycaemic control is associated with a reduction in both fasting and postprandial plasma insulin concentrations.
Клинично проучване с пиоглитазон спрямо гликлазид като монотерапия е удължено до 2 години с цел оценка на времето до появата на неуспех от лечението (определен като появата на HbA1c ≥ 8, 0% след първите 6 месеца лечение).
A clinical trial of pioglitazone vs. gliclazide as monotherapy was extended to two years in order to assess time to treatment failure (defined as appearance of HbA1c ≥ 8.0% after the first six months of therapy).
Анализа на Kaplan- Meier показва по- кратък период до появата на неуспех при пациентите лекувани с гликлазид, в сравнение с тези на пиоглитазон.
Kaplan-Meier analysis showed shorter time to treatment failure in patients treated with gliclazide, compared with pioglitazone.
На втората година, гликемичният контрол (определен като HbA1c < 8, 0%) е продължил при 69% от пациентите лекувани с пиоглитазон, в сравнение с 50% от пациентите на гликлазид.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c < 8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
Степента на нарушение на HbA1c през втората година е била по- малка при групата на пиоглитазон в сравнение с гликлазид.
The rate of deterioration of HbA1c during the second year was less with pioglitazone than with gliclazide.
В плацебо контролирано проучване, пациенти с неадекватен контрол на гликемията, въпреки 3 месечен период на оптимизиране на инсулин, са рандомизирани на пиоглитазон или плацебо за 12 месеца.
In a placebo controlled trial, patients with inadequate glycaemic control despite a three month insulin optimisation period were randomised to pioglitazone or placebo for 12 months.
При пациентите, получаващи пиоглитазон, се наблюдава средно намаление на HbA1c с 0, 45% при сравнение с тези продължаващи лечението само на инсулин и намаление на дозата на инсулина в групата лекувана с пиоглитазон.
Patients receiving pioglitazone had a mean reduction in HbA1c of 0.45% compared with those continuing on insulin alone, and a reduction of insulin dose in the pioglitazone treated group.
10 HOMA анализа показва, че пиоглитазон подобрява функцията на бета клетките, като води и до повишаване на инсулиновата чувствителност.
HOMA analysis shows that pioglitazone improves beta cell function as well as increasing insulin sensitivity.
По време на едногодишни клинични проучвания, пиоглитазон показва устойчиво клинично значимо понижение на съотношението албумин/ креатинин спрямо изходните стойности.
In one year clinical trials, pioglitazone consistently gave a statistically significant reduction in the albumin/ creatinine ratio compared to baseline.
Ефектът на пиоглитазон (монотерапия с 45 mg vs. плацебо) е проучен в малко 18- седмично проучване при пациенти със захарен диабет тип 2.
The effect of pioglitazone (45 mg monotherapy vs. placebo) was studied in a small 18-week trial in type 2 diabetics.
Висцералната мастна тъкан е значително намалена, като е наблюдавано едно повишаване на екстра- абдоминалната мастна тъкан.
Visceral fat was significantly decreased, while there was an increase in extra-abdominal fat mass.
Подобни промени в разпределението на мазнините в организма при пиоглетазон са били придружени с подобрение на инсулиновата чувствителност.
Similar changes in body fat distribution on pioglitazone have been accompanied by an improvement in insulin sensitivity.
При повечето клинични проучвания, е наблюдавано понижение на общите триглицериди в плазмата и свободните мастни киселини, и повишаване на нивата на HDL- холестерола, в сравнение с плацебо, с малко, но клинично незначително повишение нивата на LDL- холестерола.
In most clinical trials, reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL-cholesterol levels were observed as compared to placebo, with small, but not clinically significant increases in LDL-cholesterol levels.
В клинични проучвания с продължителност до 2 години, пиоглитазон намалява общите плазмени триглицериди и свободни мастни киселини и повишава нивата на HDL холестерола, в сравнение с плацебо, метформин или гликлазид.
In clinical trials of up to two years duration, pioglitazone reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL cholesterol levels, compared with placebo, metformin or gliclazide.
Пиоглитазон не води до статистически значимо повишение на нивата на LDL холесторола в сравнение с плацебо, докато редукция е наблюдавана при метформин и гликлазид.
Pioglitazone did not cause statistically significant increases in LDL cholesterol levels compared with placebo, whilst reductions were observed with metformin and gliclazide.
По време на 20- седмично проучване, наред с понижение на триглицеридите на гладно, пиоглитазон понижава пост- прандиалната хипертриглицеридемия чрез ефект както върху абсорбцията, така и върху синтеза на триглицеридите в черния дроб.
In a 20-week study, as well as reducing fasting triglycerides, pioglitazone reduced post prandial hypertriglyceridaemia through an effect on both absorbed and hepatically synthesised triglycerides.
Тези ефекти са били независими от ефектите на пиоглитазон върху гликемията и показват една статистически значима разлика спрямо глибенкламид.
These effects were independent of pioglitazone’ s effects on glycaemia and were statistically significant different to glibenclamide.
В ПРОактив – проучване с краен резултат за на сърдечно - съдов ефект – 5238 пациенти със захарен диабет тип 2 и съществуващо от преди това сериозно макросъдово заболяване са рандомизирани на пиоглитазон или плацебо в допълнение на съществуваща антидиабетна и сърдечносъдова терапия до 3, 5 години.
In PROactive, a cardiovascular outcome study, 5238 patients with type 2 diabetes mellitus and pre-existing major macrovascular disease were randomised to pioglitazone or placebo in addition to existing antidiabetic and cardiovascular therapy, for up to 3.5 years.
Популацията на проучването e на средна възраст 62 години; средната продължителност на диабета е 9, 5 години.
The study population had an average age of 62 years; the average duration of diabetes was 9.5 years.
Около 1/ 3 от пациентите са получавали инсулин в комбинация с метформин и/ или сулфанилурйно производно.
Approximately one third of patients were receiving insulin in combination with metformin and/ or a sulphonylurea.
Почти половината проучваната популация са имали поне два критерия на сърдечносъдова история.
Approximately half of the study population had at least two of the cardiovascular history entry criteria.
Почти всички лица (95%) са получавали сърдечно- съдови лекарства (бета блокери, АСЕ инхибитори, ангиотензин ІІ, блокери на калциевите канали, нитрати, диуретици, аспирин, статини, фибрати).
Almost all subjects (95%) were receiving cardiovascular medications (beta blockers, ACE inhibitors, angiotensin II antagonists, calcium channel blockers, nitrates, diuretics, aspirin, statins, fibrates).
Въпреки че проучването не успя отношение на първичната крайнаточка, която беше съчетание от смъртност поради всякакви причини, нефатален инфаркт на миокарда, удар, остър коронарен синдром, голяма ампутация на крака, коронарна реваскуларизация и реваскуларизация на крака, резултатите показват, че няма дългосрочни сърдечносъдови проблеми, свързани с употребата на пиоглитазон.
10 Although the study failed regarding its primary endpoint, which was a composite of all-cause mortality, non- fatal myocardial infarction, stroke, acute coronary syndrome, major leg amputation, coronary revascularisation and leg revascularisation, the results suggest that there are no long-term cardiovascular concerns regarding use of pioglitazone.
Пропорционално повишение на плазмената концентрация се наблюдава при дози от 2 до 60 mg.
Following oral administration, pioglitazone is rapidly absorbed, and peak plasma concentrations of unchanged pioglitazone are usually achieved 2 hours after administration.
Равновесно състояние се постига след 4- 7 дни приложение.
Proportional increases of the plasma concentration were observed for doses from 2 – 60 mg.
Многократното приложение не води
Steady state is achieved after 4– 7 days of dosing.
11 до акумулиране на веществото или неговите метаболити.
Repeated dosing does not result in accumulation of the compound or metabolites.
Определения обем на разпределение при хората е 0, 25 l/ kg.
The estimated volume of distribution in humans is 0.25 l/ kg.
Той се извършва предимно чрез цитохром P450 2C8 въпреки, че е възможно други изоформи да участват в по- малка степен.
This is predominantly via cytochrome P450 2C8 although other isoforms may be involved to a lesser degree.
Три от шестте установени метаболита са активни (M- II, M- III и M- IV).
Three of the six identified metabolites are active (M-II, M-III, and M-IV).
Имайки предвид активността, концентрациите и свързването с протеините, пиоглитазон и метаболитът M- III допринасят в еднаква степен за ефикасността.
When activity, concentrations and protein binding are taken into account, pioglitazone and metabolite M-III contribute equally to efficacy.
На тази основа, приносът на M- IV по отношение на ефикасността е около три пъти спрямо този на пиоглитазон, докато относителната ефикасност на M- II е минимална.
On this basis M-IV contribution to efficacy is approximately three-fold that of pioglitazone, whilst the relative efficacy of M-II is minimal.
Не е наблюдавана индукция на основните индуцибилни P450 изоензими 1A, 2C8/ 9 и 3A4 при хората.
There is no induction of the main inducible P450 isoenzymes 1A, 2C8/ 9, and 3A4 in man.
Има съобщения, че едновременното приложение на пиоглитазон с гемфиброзил (инхибитор на цитохром P450 2C8) или с рифампицин (индуктор на цитохром P450 2C8) съответно повишава или понижава плазмената концентрация на пиоглитазон (вж. точка 4. 5).
Concomitant administration of pioglitazone with gemfibrozil (an inhibitor of cytochrome P450 2C8) or with rifampicin (an inducer of cytochrome P450 2C8) is reported to increase or decrease, respectively, the plasma concentration of pioglitazone (see section 4.5).
След перорално приложение на радиоактивно белязан пиоглитазон при хора, основно количество от белязания продукт се открива в изпражненията (55%) и по- малко количество в урината (45%).
Following oral administration of radiolabelled pioglitazone to man, recovered label was mainly in faeces (55%) and a lesser amount in urine (45%).
Стационарните фармакокинетични показатели са подобни при пациентите на и над 65 годишна възраст и тези на по- младите индивиди.
Steady state pharmacokinetics are similar in patients age 65 and over and young subjects.
Пациенти с бъбречно увреждане:
11 Patients with renal impairment:
При пациентите с бъбречно нарушение, плазмените концентрации на пиоглитазон и неговите метаболити са по- ниски в сравнение с тези, наблюдавани при индивиди с нормална бъбречна функция, но пероралният клирънс на основното вещество е подобен.
In patients with renal impairment, plasma concentrations of pioglitazone and its metabolites are lower than those seen in subjects with normal renal function, but oral clearance of parent substance is similar.
Общата плазмена концентрация на пиоглитазон е непроменена, но с повишен обем на разпределение. Поради това, вътрешният клирънс е намален, придружен от по- голяма фракция на несвързан пиоглитазон.
Intrinsic clearance is therefore reduced, coupled with a higher unbound fraction of pioglitazone.
Хиперплазия на пикочния мехур не е наблюдавана при кучета и маймуни, лекувани до 12 месеца.
Hyperplasia of the urinary bladder was not seen in dogs or monkeys treated for up to 12 months.
Кармелоза калций Хипромелоза Лактоза монохидрат Магнезиев стеарат
Carmellose calcium Hyprolose Lactose monohydrate Magnesium stearate
6. 5 Данни за опаковката
12 6.5 Nature and contents of container
Алуминий/ алуминиеви блистери, в опаковки от 14, 28, 30, 50, 56, 84, 90 и 98 таблетки.
Aluminium/ aluminium blisters, packs of 14, 28, 30, 50, 56, 84, 90 and 98 tablets.
6. 6 Особени предпазни мерки при изхвърляне
6.6 Special precautions for disposal
13 7.
7.
Takeda Global Research and Development Centre (Europe) Ltd 61 Aldwych London WC2B 4AE Великобритания
Takeda Global Research and Development Centre (Europe) Ltd 61 Aldwych London WC2B 4AE United Kingdom
EU/ 1/ 00/ 150/ 001- 003, 007, 009, 016- 018
EU/ 1/ 00/ 150/ 001-003, 007, 009, 016-018
13- 10- 2000 Дата на последно подновяване:
13-10-2000 Date of last renewal:
13- 10- 2005
13-10-2005
14 1.
13 1.
Actos 30 mg таблетки.
Actos 30 mg tablets.
Всяка таблетка съдържа 30 mg пиоглитазон (рioglitazone), като хидрохлорид.
Each tablet contains 30 mg of pioglitazone as hydrochloride.
Таблетките са бели до почти бели, кръгли, плоски и маркирани с „ 30 ” от едната страна и „ ACTOS ” oт другата страна.
The tablets are white to off-white, round, flat and marked ‘ 30’ on one face and ‘ ACTOS’ on the other face.
Пиоглитазон е показан за комбиниране с инсулин при захарен диабет тип 2 при пациенти с недостатъчен контрол на гликемията при лечение с инсулин, при които метформин е неподходящ поради съществуващи противопоказания или непоносимост (вж 4. 4)
Pioglitazone is also indicated for combination with insulin in type 2 diabetes mellitus patients with insufficient glycaemic control on insulin for whom metformin is inappropriate because of contraindications or intolerance (see section 4.4).
15 При комбиниране с инсулин, текущата доза на инсулин може да бъде запазена при започване на лечение с пиоглитази.
In combination with insulin, the current insulin dose can be continued upon initiation of pioglitazone therapy.
Пациенти в напреднала възраст:
14 Elderly:
При пускането на продукта на пазара има съобщения за случаи на сърдечна недостатъчност при комбинираното приложение на пиоглитазон и инсулин.
There have been cases of cardiac failure reported from the market when pioglitazone was used in combination with insulinor in patients with a history of cardiac failure; patients should be observed for signs and symptoms of heart failure, weight gain and oedema when pioglitazone is used in combination with insulin.
Ето защо, пиоглитазон е противопоказан в комбинация с инсулин при пациенти със сърдечна недостатъчност; пациентите трябва да бъдат наблюдавани за признаци и симптоми на сърдечна недостатъчност, наддаване на тегло и отоци, когато пиоглитазон се прилага в комбинация с инсулин. Тъй като инсулин и пиоглитазон са свързани със задържане на течности, тяхната едновременна употреба може да повиши риска от оток.
Since insulin and pioglitazone are associated with fluid retention, concomitant administration may increase the risk of oedema.
16 пациенти над 75 години трябва да се действува внимателно, поради ограничения опит с тази група пациенти.
Caution should be exercised in patients over 75 years because of the limited experience in this patient group.
Проследяване на чернодробната функция:
Monitoring of liver function:
Чернодробните ензими трябва да бъдат проверени преди началото на лечението с пиоглитазон при всички пациенти.
Liver enzymes should be checked prior to the initiation of therapy with pioglitazone in all
Хипогликемия:
Hypoglycaemia
17 Други:
Others:
Изчислената честота на фрактури е 1, 9 фрактури на 100 пациент- години при жените, лекувани с пиоглитазон, и 1, 1 фрактури на 100 пациент- години при жените, лекувани със сравнителен продукт.
The fracture incidence calculated was 1.9 fractures per 100 patient years in women treated with pioglitazone and 1.1 fractures per 100 patient years in women treated with a comparator.
При 3, 5- годишно проучване на кардиоваскуларния риск (PROactive), 44/ 870 (5, 1%; 1, 0 фрактури на 100 пациент- години) от лекуваните с пиоглитазон пациентки претърпяват фрактури спрямо 23/ 905 (2, 5%; 0, 5 фрактури на 100 пациент- години) от пациентките, лекувани със сравнителен продукт.
16 In the 3.5 year cardiovascular risk PROactive study, 44/ 870 (5.1%; 1.0 fractures per 100 patient years) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%; 0.5 fractures per 100 patient years) of female patients treated with comparator.
Пациентите трябва да бъдат предупредени за този риск и в случай, че пациентката желае да забременее или настъпи бременност, то лечението трябва да бъде преустановено (виж т.
Patients should be aware of the risk of pregnancy and if a patient wishes to become pregnant or if pregnancy occurs, the treatment should be discontinued (see section 4.6).
Едновременното приложение на пиоглитазон с рифампицин (индуктор на цитохром P450 2C8) е
Co- administration of pioglitazone with rifampicin (an inducer of cytochrome P450 2C8) is reported to result in a 54% decrease in AUC of pioglitazone.
Употреба по време на кърмене:
Use in breast-feeding:
4. 7 Ефекти върху способността за шофиране и работа с машини
17 4.7 Effects on ability to drive and use machines
19 ПИОГЛИТАЗОН В КОМБИНИРАНА ТЕРАПИЯ С МЕТФОРМИН Нарушения на кръвоносната и лимфна системи
PIOGLITAZONE IN COMBINATION THERAPY WITH METFORMIN Blood and lymphatic system disorders
Нарушения на нервната система
18 Nervous system disorders
ПИОГЛИТАЗОН В КОМБИНИРАНА ТЕРАПИЯ СЪС СУЛФАНИЛУРЕЙНО ПРОИЗВОДНОНарушения на ухото и лабиринта
PIOGLITAZONE IN COMBINATION THERAPY WITH SULPHONYLUREA Ear and labyrinth disorders
20 Нарушения на метаболизма и храненето
Metabolism and nutritional disorders
Нечести:
Uncommon: sweating
ПИОГЛИТАЗОН МЕТФОРМИН И
19 PIOGLITAZONE IN TRIPLE ORAL COMBINATION THERAPY WITH METFORMIN AND SULPHONYLUREA
В ТРОЙНА ПЕРОРАЛНА КОМБИНИРАНА ТЕРАПИЯ С СУЛФАНИЛУРЕЙНО ПРОИЗВОДНО Изследвания
Investigations
21 Сърдечни нарушения
Cardiac disorders
Оток е съобщаван при 6 – 9% от пациентите лекувани с пиоглитазон над една година по време на контролирани клинични проучвания.
Oedema was reported in 6 – 9% of patients treated with pioglitazone over one year in controlled clinical trials.
По време на контролираните проучвания с активен продукт средното повишаване на теглото при пиоглитазон, даван като монотерапия е било 2 – 3 kg за една година.
20 In active comparator controlled trials mean weight increase with pioglitazone given as monotherapy was 2 – 3 kg over one year.
В сравнителните групи добавянето на сулфанилурейно производно, към метформин води до средно повишаване на теглото с 1, 3 kg, а добавянето на метформин към сулфанилурейно производно, до средно понижение на теглото с 1, 0 kg.
In comparator groups addition of sulphonylurea to metformin resulted in a mean weight gain of 1.3 kg and addition of metformin to a sulphonylurea a mean weight loss of 1.0 kg.
В проучване с краен резултат за усложнения при пациенти с предшестваща макроангиопатия, честотата на тежката сърдечна недостатъчност е 1, 6% по- висока при пиоглитазон, отколкото при плацебо, когато се добавя към лечение, в което е включен инсулин. Въпреки това в това проучване не се наблюдава повишена смъртност.
However, this did not lead to an increase in mortality in this study.
Извършен е сборен анализ на съобщенията за нежелани събития като фрактури на костите от рандомизирани, контролирани, двойно- слепи клинични изпитвания при повече от 8 100 пациенти от лекуваните с пиоглитазон групи и 7 400 пациенти от лекуваните със сравнителен продукт групи, с продължителност на лечението до 3, 5 години.
A pooled analysis was conducted of adverse event reports of bone fractures from randomised, comparator controlled, double blind clinical trials in over 8100 patients in the pioglitazone-treated groups and 7400 in the comparator-treated groups of up to 3.5 years duration.
Увеличена честота на фрактури се наблюдава при приемащите пиоглитазон жени (2, 6%) спрямо онези, лекувани със сравнителен продукт (1, 7%).
A higher rate of fractures was observed in women taking pioglitazone (2.6%) versus comparator (1.7%).
22 При 3, 5- годишното проучване (PROactive), 44/ 870 (5, 1%) от лекуваните с пиоглитазон пациентки претърпяват фрактури спрямо 23/ 905 (2, 5%) от пациентките, лекувани със сравнителен продукт.
In the 3.5 year PROactive study, 44/ 870 (5.1%) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%) of female patients treated with comparator.
Наблюдавано се подобрение на гликемичния контрол при пациенти със захарен диабет тип 2, както на гладно така и след нахранване.
21 Fasting and postprandial glycaemic control is improved in patients with type 2 diabetes mellitus.
В плацебо контролирано проучване пациенти с неадекватен контрол на гликемията, въпреки 3 месечен период на оптимизиране на инсулин, са рандомизирани на пиоглитазон или плацебо за 12 месеца.
In a placebo controlled trial, patients with inadequate glycaemic control despite a three month insulin optimisation period were randomised to pioglitazone or placebo for 12 months.
При пациентите, получаващи пиоглитазон, се наблюдава средно намаление на HbA1c с 0, 45% при сравнение с тези продължаващи лечението само на инсулин и намаление на дозата на инсулина в групата, лекувана с пиоглитазон.
Patients receiving pioglitazone had a mean reduction in HbA1c of 0.45% compared with those continuing on insulin alone, and a reduction of insulin dose in the pioglitazone treated group.
HOMA анализа показва, че пиоглитазон подобрява функцията на бета клетките, като води и до повишаване на инсулиновата чувствителност.
HOMA analysis shows that pioglitazone improves beta cell function as well as increasing insulin sensitivity.
23 По време на едногодишни клинични проучвания, пиоглитазон показва устойчиво клинично значимо понижение на съотношението албумин/ креатинин спрямо изходните стойности.
In one year clinical trials, pioglitazone consistently gave a statistically significant reduction in the albumin/ creatinine ratio compared to baseline.