natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Компанията производител на Aldurazyme ще проследява пациентите, приемащи Aldurazyme, като разглежда реакциите при инфузията и развиването на антитела.
The company that makes Aldurazyme will monitor patients receiving Aldurazyme, looking at reactions to the infusion and the development of antibodies.
Допълнителна информация за Aldurazyme:
Other information about Aldurazyme:
Европейската комисия издава разрешение за употреба, валидно в рамките на Европейския съюз, за Aldurazyme на Genzyme Europe B. V. на 10 юни 2003 г.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Aldurazyme to Genzyme Europe B. V. on 10 June 2003.
Пълният текст на EPAR относно Aldurazyme може да се намери тук.
The record of Aldurazyme’ s designation as an orphan medicine is available here The full EPAR for Aldurazyme can be found here.
Дата на последно актуализиране на текста 12- 2007.
This summary was last updated in 12-2007.
T
Package size
EU/ 1/ 03/ 253/ 001
EU/ 1/ 03/ 253/ 001
Aldurazyme
Aldurazyme
100 U/ ml
100 U/ ml
(
Intravenous use
)
Vial (glass)
5 ml (100 U/ ml)
5 ml (100 U/ ml)
1
1 vial
EU/ 1/ 03/ 253/ 002
EU/ 1/ 03/ 253/ 002
10
10 vials
EU/ 1/ 03/ 253/ 003
EU/ 1/ 03/ 253/ 003
25
25 vials
Aldurazyme 100 U/ ml концентрат за инфузионен разтвор.
Aldurazyme 100 U/ ml concentrate for solution for infusion
1 ml съдържа 100 U (приблизително 0, 58 mg) ларонидаза (laronidase).
1 ml contains 100 U (approximately 0.58 mg) of laronidase.
Единицата за активност (U) се определя като хидролизата на един микромол от субстрата (4 - MUI) за минута.
The activity unit (U) is defined as the hydrolysis of one micromole of substrate (4-MUI) per minute.
Ларонидаза представлява рекомбинантна форма на човешка α- L- идуронидаза и се произвежда по рекомбинантна ДНК технология с използване на клетъчна култура на бозайникови клетки от яйчник на китайски хамстер (Chinese Hamster Ovary - CHO).
Laronidase is a recombinant form of human α -L-iduronidase and is produced by recombinant DNA technology using mammalian Chinese Hamster Ovary (CHO) cell culture.
Всеки флакон от 5 ml съдържа 1, 29 mmol натрий.
Each vial of 5 ml contains 1.29 mmol sodium.
ЛЕКАРСТВЕНА ФОРМА Концентрат за инфузионен разтвор.
Concentrate for solution for infusion.
Бистър, до леко опалесциращ и безцветен, до бледожълт разтвор.
A clear to slightly opalescent, and colourless to pale yellow solution.
Aldurazyme е показан за продължителна ензимозаместваща терапия при пациенти с потвърдена диагноза Мукополизахаридоза І (MPS I; α- L- идуронидазна недостатъчност) за лечение на неневрологичните прояви на заболяването (вж. точка 5. 1).
Aldurazyme is indicated for long-term enzyme replacement therapy in patients with a confirmed diagnosis of Mucopolysaccharidosis I (MPS I; α -L-iduronidase deficiency) to treat the non- neurological manifestations of the disease (see section 5.1).
Лечението с Aldurazyme трябва да се извършва под наблюдението на лекар, притежаващ опит в цялостното лечение на пациенти, страдащи от Мукополизахаридоза І или в лечението на други наследствени метаболитни заболявания.
Aldurazyme treatment should be supervised by a physician experienced in the management of patients with MPS I or other inherited metabolic diseases.
Прилагането на Aldurazyme трябва да се извършва в подходящи клинични условия, с непосредствен достъп до реанимационна апаратура за овладяването на спешни медицински състояния.
Administration of Aldurazyme should be carried out in an appropriate clinical setting where resuscitation equipment to manage medical emergencies would be readily available.
Препоръчваният дозов режим на Aldurazyme е 100 U/ kg телесно тегло, прилагани веднъж седмично под формата на интравенозна инфузия.
The recommended dosage regimen of Aldurazyme is 100 U/ kg body weight administered once every week as an intravenous infusion.
Началната скорост на инфузията от 2 U/ kg/ h може да се увеличава постепенно на всеки петнадесет минути, ако се понася добре от пациента, до достигане на максимална скорост от 43 U/ kg/ h.
The initial infusion rate of 2 U/ kg/ h may be incrementally increased every fifteen minutes, if tolerated, to a maximum of 43 U/ kg/ h.
Вливането на целия обем трябва да стане за около 3- 4 часа.
The total volume of the administration should be delivered in approximately 3-4 hours.
За информация относно премедикацията вижте точка 4. 4, а за допълнителни указания вижте точка 6. 6.
For information on pre-treatment, see section 4.4 and for further instructions, see section 6.6.
Безопасността и ефикасността на Aldurazyme при пациенти по- възрастни от 65 години не е установена и за тези пациенти не може да се препоръча дозов режим.
The safety and efficacy of Aldurazyme in patients older than 65 years have not been established and no dosage regimen can be recommended in these patients.
Тежка свръхчувствителност (напр. анафилактична реакция) към активното вещество или към някое от помощните вещества (вж. точки 4. 4 и 4. 8).
Severe hypersensitivity (e. g. anaphylactic reaction) to the active substance or to any of the excipients (see sections 4.4 and 4.8).
Пациентите, лекувани с Aldurazyme, могат да развият свързани с инфузията реакции (СИР), които се определят като всяко нежелано събитие, проявяващо се по време на инфузията или до края на деня на въвеждане на инфузията (точка 4. 8).
Patients treated with Aldurazyme may develop infusion-associated reactions (IARs), defined as any related adverse event occurring during the infusion or until the end of the infusion day (see section 4.8).
Възможно е някои от СИР да бъдат тежки (вж. по- долу).
Some of these IARs may be severe (see below).
Тежки свързани с инфузията реакции са съобщени при пациенти с предшестващо тежко съпътстващо засягане на горните дихателни пътища и следователно именно тези пациенти следва да останат под стриктно наблюдение и да им бъде инфузиран Aldurazyme в подходящи клинични условия, с непосредствен достъп до реанимационна апаратура за овладяването на спешни медицински състояния.
Severe infusion associated reactions have been reported in patients with pre-existent severe underlying upper airway involvement and therefore specifically these patients should continue to be closely monitored and only be infused with Aldurazyme in an appropriate clinical setting where resuscitation equipment to manage medical emergencies would be readily available.
Пациенти, с остро подлежащо заболяване по време на инфузията на Aldurazyme, изглежда имат по- голям риск от СИР.
Patients with an acute underlying illness at the time of Aldurazyme infusion appear to be at greater risk for IARs.
Трябва да се обърне особено внимание на клиничния статус на пациентите преди прилагането на Aldurazyme.
Careful consideration should be given to the patient’ s clinical status prior to administration of Aldurazyme.
Според клиничното изпитване от Фаза 3, се очаква почти всички пациенти да развият IgG антитела срещу ларонидаза, предимно в рамките на 3 месеца от началото на лечението.
Based on the Phase 3 clinical trial, almost all patients are expected to develop IgG antibodies to laronidase, mostly within 3 months of initiation of treatment.
Пациенти, които са развили антитела или симптоми на СИР, трябва да се лекуват с особено внимание когато се прилага Aldurazyme (вж. точки 4. 3 и 4. 8).
Patients who have developed antibodies or symptoms of IARs should be treated with caution when administering Aldurazyme (see sections 4.3 and 4.8).
В клинични изпитвания, СИР обикновено са подлежали на овладяване чрез намаляване скоростта на инфузията и чрез (пре) медикация на пациента с антихистамини и/ или антипиретици (парацетамол или ибупрофен), като така се дава възможност на пациентите да продължат лечението.
In clinical studies IARs were usually manageable by slowing the rate of infusion and by (pre-) treating the patient with antihistamines and/ or antipyretics (paracetamol or ibuprofen), thus enabling the patient to continue treatment.
Тъй като има малко набран опит относно възобновяване на лечението след продължително прекъсване, прилагайте с повишено внимание поради теоретично повишеният риск от реакция на свръхчувствителност след прекъсване на лечението.
As there is little experience on resumption of treatment following prolonged interruption, use caution due to the theoretical increased risk of hypersensitivity reaction after treatment interruption.
Препоръчва се при първоначално прилагане на Aldurazyme или при повторно прилагане след прекъсване на лечението, на пациентите да се прилагат лекарства за премедикация (анитхистамини и/ или антипиретици) приблизително 60 минути преди започване на инфузията, за да се сведе до минимум вероятността от възникване на СИР.
With initial administration of Aldurazyme or upon re-administration following interruption of treatment, it is recommended that patients be administered pretreatment medicines(antihistamines and/ or antipyretics) approximately 60 minutes prior to the start of the infusion, to minimise the potential occurrence of IARs.
При клинични показания, трябва да се обмисли прилагането на премедикация и при следващите инфузии на Aldurazyme.
If clinically indicated, administration of pretreatment medications with subsequent infusions of Aldurazyme should be considered.
В случай на лека или умерено тежка СИР, трябва да се обмисли лечение с парацетамол/ ибупрофен и/ или намаляване на скоростта на инфузията на половината на тази, при които е възникнала реакцията.
In case of a mild or moderate IAR, treatment with antihistamines and paracetamol/ ibuprofen should be considered and/ or a reduction in the infusion rate to half the infusion rate at which the reaction occurred.
В случай на единична тежка СИР, инфузията трябва да се прекрати до изчезване на симптомите и трябва да се обмисли лечение с антихистамини и парацетамол/ ибупрофен.
In case of a single severe IAR, the infusion should be stopped until the symptoms are resolved and treatment with antihistamines and paracetamol/ ibuprofen should be considered.
Инфузията може да бъде възобновена с намаляване скоростта на инфузията до 1/ 2 - 1/ 4 от скоростта на инфузията, при която е възникнала реакцията.
The infusion can be restarted with a reduction of the infusion rate to 1/ 2 – 1/ 4 the rate of the infusion at which the reaction occurred.
В случай на рецидивираща умерено тежка СИР или при повторно обременяване с антигена след единична тежка СИР, трябва да се обмисли премедикация (антихистамини и парацетамол/ ибупрофен и/ или кортикостероиди) и намаляване скоростта на инфузията до 1/ 2 - 1/ 4 от скоростта на инфузията, при която е възникнала предишната реакция.
In case of a recurrent moderate IAR or re-challenge after a single severe IAR, pretreatment should be considered (antihistamines and paracetamol/ ibuprofen and/ or corticosteroids) and a reduction of the infusion rate to 1/ 2 – 1/ 4 the rate of the infusion at which the previous reaction occurred.
3 Както при всеки протеинов продукт за интравенозно приложение са възможни тежки реакции на свръхчувствителност от алергичен тип.
As with any intravenous protein product, severe allergic-type hypersensitivity reactions are possible.
Ако такива реакции се проявят, се препоръчва незабавно прекратяване на инфузията Aldurazyme и трябва да се започне съответно медикаментозно лечение.
If these reactions occur, immediate discontinuation of Aldurazyme is recommended and appropriate medical treatment should be initiated.
Този лекарствен продукт съдържа натрий и се прилага в 0, 9% разтвор на натриев хлорид за интравенозно приложение (вж. точка 6. 6).
3 This medicinal product contains sodium and is administered in 0.9% sodium chloride intravenous solution (see section 6.6).
Въз основа на метаболизма му, малко вероятно е той да участва в Цитохром P450 медиирани взаимодействия.
Based on its metabolism, laronidase is an unlikely candidate for Cytochrome P450 mediated interactions.
Aldurazyme не трябва да се прилага едновременно с хлорохин или прокаин, поради потенциалния риск от засягане вътреклетъчното поемане на ларонидаза.
Aldurazyme should not be administered simultaneously with chloroquine or procaine due to a potential risk of interference with the intracellular uptake of laronidase.
Няма достатъчно данни за употребата на на Aldurazyme при бременни жени.
There are inadequate data on the use of Aldurazyme in pregnant women.
Експерименталните проучвания при животни не показват пряко или непряко вредно въздействие върху бременността, ембрионалното/ фетално развитие, раждането и постнаталното развитие (вж. точка 5. 3).
Animal studies do not indicate direct or indirect harmful effects on pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition and postnatal development (see section 5.3).
Тъй като няма налични данни при новородени, експозирани на ларонидаза чрез кърмата, се препоръчва кърменето да се спре по време на лечението с Aldurazyme.
Because there are no data available in neonates exposed to laronidase via breast milk, it is recommended to stop breast-feeding during Aldurazyme treatment.
Болшинството нежелани реакции в клиничните изпитвания са били класифицирани като свързани с инфузията реакции (СИР), появили се при 53% от пациентите в Фаза 3 на изпитването (лекувани за не повече от 4 години) и 35% от пациентите на възраст под 5 (до 1 година лечение).
The majority of the related adverse events in the clinical trials were classified as infusion-associated reactions (IARs), experienced by 53% of the patients in the Phase 3 study (treated for up to 4 years) and 35% of the patients in the under 5 study (up to 1 year of treatment).
С времето броят на тези реакции е намалял.
Over time the number of these reactions decreased.
Болшинството от СИР са били леки или умерени по тежест.
The majority of the IARs were mild or moderate in intensity.
Най- честите нежелани лекарствени реакции (НЛР) са били: главоболие, гадене, болка в корема, обрив, артралгия, болка в гърба, болка в крайниците, зачервяване на лицето, треска, реакция на мястото на инфузия, повишаване на кръвното налягане, намаляване на кислородното насищане, тахикардия и студени тръпки.
The most frequent adverse drug reactions (ADRs) were: headache, nausea, abdominal pain, rash, arthralgia, backpain, pain at extremity, flushing, pyrexia, infusion site reactions, blood pressure increased, oxygen saturation decreased tachycardia and chills.
НЛР към Aldurazyme, съобщени по време на клиничното проучване от Фаза 3 и неговото продължение върху общо 45 пациента на възраст 5 години и повече, лекувани за период до 4 години, са изброени по- долу чрез следните категории на честота: много чести (≥ 1/ 10); чести (≥ 1/ 100 до < 1/ 10).
ADRs to Aldurazyme reported during the Phase 3 study and its extension in a total of 45 patients age 5 years and older and treated up to 4 years are listed below using the following categories of frequency: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10).
Поради малкия брой пациенти, НЛР докладвана при един пациент е класифицирана като честа.
Due to the small patient population, an ADR reported in a single patient is classified as common.
MedDRA MedDRA
MedDRA MedDRA
Покачване на телесната температура,
body temperature increased,
намаляване на кислородното насищане
oxygen saturation decreased
Тахикардия
tachycardia
много Главоболие
Nervous system disorders
Нарушения на нервната система
very common
парестезия, замайване,
paraesthesia, dizziness,
чести чести
common
респираторен дистрес, диспнеа,
respiratory distress, dyspnoea, cough
кашлица
nausea, abdominal pain
много гадене, коремна болка,
very common
повръщане, диария Обрив
vomiting, diarrhoea rash
чести чести много чести
common very common
Нарушения на кожата и подкожната тъкан
Skin and subcutaneous tissue disorders angioneurotic edema, swelling face,
ангионевротичен едем, оток на лицето, уртикария, сърбеж, студена пот, алопеция, повишено изпотяване
urticaria, pruritus, cold sweat, alopecia, hyperhidrosis arthropathy, arthralgia, back pain,
артропатия, артралгия, болка в
Musculoskeletal and connective tissue ain extremity disorders
много
very common
Нарушения
common very common common
на мускулно- скелетната система и съединителната тъкан Съдови нарушения
pyrexia, Infusion site reaction
гърба, болка в крайниците болки в мускулно- скелетната система Зачервяване ниско кръвно налягане, бледност, периферно охладняване
very common
чести чести много чести чести
General disorders and administration site
пирексия, реакция на мястото на инфузия
chills, feeling hot, feeling cold, fatigue, influenza like illness
Общи нарушения и ефекти на мястото на
Immune
приложение
system disorders
тръпки, чувство за горещина, чувство за хлад, изтощение, грипоподобно заболяване
anaphylactic reaction
Нарушения на имунната система Психични нарушения
Psychiatric disorders
анафилактична реакция безпокойство
restlessness
Повечето от НЛР са били леки до умерени по тежест.
Most of the ADRs were mild to moderate in severity.
Един пациент с предхождащо засягане на дихателните пътища е развил тежка реакция три часа след началото на инфузията (на 62- та седмица от лечението), състояща се в уртикария и обструкция на дихателните пътища, наложила трахеостомия.
A single patient with pre-existing airway compromise developed a severe reaction three hours from the start of the infusion (at week 62 of treatment) consisting of urticaria and airway obstruction, requiring tracheostomy.
При този пациент тестът за IgE е бил положителен
This patient tested positive for IgE.
Набраният след пускането на пазара опит относно свързаните с инфузията реакции разкрива съобщаване на пирексия, тръпки и повръщане, предимно леки до средни по интензитет.
Post-marketing experience of infusion associated reactions revealed reporting of pyrexia, chills and vomiting, mostly mild to moderate in intensity.
Освен това няколко пациента с данни за предхождащо тежко засягане на горните дихателни пътища и белите дробове, свързано с Мукополизахаридоза І, са получили тежки реакции, включващи бронхоспазъм, респираторен арест и едем на лицето (вж. точка 4. 4).
Additionally, a few patients who had a prior history of severe MPS I- related upper airway and pulmonary involvement, experienced severe reactions including bronchospasm, respiratory arrest, and facial oedema (see section 4.4).
НЛР са представени като процент пациенти, проявили дадената НЛР, с абсолютния брой пациенти в скоби..
ADRs were all mild to moderate in severity.
MedDRA
MedDRA
Предпочитан термин
System Organ Class
Изследвания
Preferred term
Много чести Много чести
Investigations
Сърдечни нарушения
blood pressure increased
тахикардия
Very common
Много чести
Cardiac disorders
Общи нарушения и ефекти на мястото
oxygen
пирексия
saturation decreased tachycardia
Много чести
Very common Very common
на приложение
General disorders and administration site conditions
студени тръпки
pyrexia chills
При изпитване фаза 4, 33 пациенти с MPS1 са получили 1 от 4- те схеми на прилагане:
5 In a phase 4 study 33 MPS1 patients received 1 of 4 dose regimens:
100 U/ kg IV всяка седмица (препоръчваната доза), 200 U/ kg IV всяка седмица, 200 U/ kg IV всеки 2 седмици; или 300 U/ kg IV всеки 2 седмици.
100 U/ Kg IV every week (recommended dose), 200 U/ Kg IV every week, 200 U/ Kg IV every 2 weeks or 300 U/ Kg IV every 2 weeks.
При групата, получавала препоръчваната доза, е имало най- малък брой пациенти, които са получили СИР и НЛР.
The recommended dose group had the fewest number of patients who experienced ADRs and IARs.
Имуногенност Почти всички пациенти развиват IgG антитела срещу ларонидаза.
Immunogenicity Almost all patients developed IgG antibodies to laronidase.
При повечето пациенти сероконверсия се проявява в рамките на 3 месеца от началото на лечението, въпреки че сероконверсията при пациенти на възраст под 5 години с по- тежко фенотипно проявление е предимно в рамките на 1 месец (средно 26 дни спрямо 45 дни при пациенти на 5 години или повече).
Most patients seroconverted within 3 months of initiation of treatment; although seroconversion in patients under 5 years old with a more severe phenotype occurred mostly within 1 month (mean 26 days versus 45 days in patients 5 years and older).
В края на проучването от Фаза 3 (или на етап по- ранно приключване на проучването), 13/ 45 пациенти не са имали откриваеми чрез радиоимунопреципитация (RIP) антитела, включително 3 пациенти, при които липсва изобщо сероконверсия.
By the end of the Phase 3 study (or at time of early study withdrawal), 13/ 45 patients had no detectable antibodies by radioimmunoprecipitation (RIP) assay, including 3 patients that had never seroconverted.
Пациенти с липсващи до ниски нива на антитела, са показали силно понижаване на нивото на ГАГ в урината, докато пациенти с високи титри на антитела са показали променливо намаляване на нивата на ГАГ в урината.
Patients with absent to low antibody levels showed a robust reduction in urinary GAG level, whereas patients with high antibody titers showed variable reduction in urinary GAG.
Клиничната значимост на тези данни е неизвестна, тъй като не е намерена последователна зависимост между нивата на IgG антителата и крайните точки за клинична ефикасност.
The clinical significance of this finding is unknown since there were no consistent relationships between IgG antibody level and clinical efficacy endpoints.
Допълнително 60 пациенти в клиничните изпитвания от Фаза 3 и Фаза 2 са били изследвани за ин- витро неутрализиращ ефект.
In addition 60 patients in the Phase 2 and 3 studies were tested for in-vitro neutralising effects.
Четири пациента (три от Фаза 3 и един от Фаза 2 изпитвания) са демонстрирали гранично до ниско ниво на ин- витро инхибиция на ензимна активност на ларонидаза, която изглежда не повлиява клиничната ефикасност и/ или намаляването на ГАГ в урината.
Four patients (three in the Phase 3 study and one in the Phase 2 study) showed marginal to low level in vitro inhibition of laronidase enzymatic activity, which did not appear to impact clinical efficacy and/ or urinary GAG reduction.
Наличието на антитела изглежда не е свързано с честотата на СИР, въпреки типичното съвпадане на появата на СИР с образуването на IgG антитела.
The presence of antibodies did not appear to be related to the incidence of IARs, although the onset of IARs typically coincided with the formation of IgG antibodies.
6 5.
5.
ATC код:
Enzymes, ATC code:
A16AB05.
A16AB05.
Мукополизахаридоза І е хетерогенно и мултисистемно заболяване, което се характеризира с недостатъчността на α- L- идуронидаза – лизозомна хидролаза, която катализира хидролизата на крайните α- L- идуронови остатъци на дерматан сулфата и хепаран сулфата.
MPS I is a heterogeneous and multisystemic disorder characterised by the deficiency of α -L-iduronidase, a lysosomal hydrolase which catalyses the hydrolysis of terminal α -L-iduronic residues of dermatan sulfate and heparan sulfate.
Намалената или липсваща α- L- идуронидазна активност води до натрупването на ГАГ, дерматан сулфат и хепаран сулфат в множество различни видове клетки и тъкани.
Reduced or absent α -L-iduronidase activity results in the accumulation of the GAGs, dermatan sulfate and heparan sulfate in many cell types and tissues.
Принципът на ензимозаместващата терапия е ензимната активност да се възстанови до ниво, достатъчно да хидролизира натрупания субстрат и да предотврати последващо натрупване.
The rationale for enzyme replacement therapy is to restore a level of enzymatic activity sufficient to hydrolyse the accumulated substrate and to prevent further accumulation.
След интравенозна инфузия, ларонидаза бързо напуска циркулиращата кръв и се поема от клетките в лизозомите, най- вероятно чрез манозо- 6- фосфатните рецептори.
After intravenous infusion, laronidase is rapidly removed from the circulation and taken up by cells into lysosomes, most likely via mannose-6 phosphate receptors.
Пречистената ларонидаза е гликопротеин с молекулна маса от приблизително 83 kD.
Purified laronidase is a glycoprotein with a molecular weight of approximately 83 kD.
Ларонидаза е съставена от 628 аминокиселини, след изрязване на N- крайния участък.
Laronidase is comprised of 628 amino acids after cleavage of the N-terminus.
Молекулата съдържа 6 N- свързани места на олигозахаридно модифициране.
The molecule contains 6 N-linked oligosaccharide modifications sites.