natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Употребата на Agenerase не е одобрена при ART или PI- нелекувани пациенти).
Agenerase is not approved in ART-naive or PI-naive patients).
15 В програмите за разработване на ампренавир/ фозампренавир, с или без едновременно приложение на ритонавир, са оценени различни схеми на лечение.
Various regimens have been assessed in the amprenavir/ fosamprenavir development programs with and without co-administration of ritonavir.
Анализът на пробите с вирусологичен неуспех при тези схеми определя четири основни пътя на резистентността:
Analysis of the virological failure samples across these regimens defined four main resistance pathways:
V32I+I47V, I50V, I54L/ M и I84V.
V32I+I47V, I50V, I54L/ M and I84V.
Наблюдаваните допълнителни мутации, които могат да допринесат за резистентността са:
Additional mutations observed which may contribute to resistance were:
L10V/ F/ R, I13V, K20R/ T, L33F/ V, M36I, M46I/ L, I47V/ L Q58E, I62V, L63P, V77I, I85V, и I93L.
L10V/ F/ R, I13V, K20R/ T, L33F/ V, M36I, M46I/ L, I47V/ L Q58E, I62V, L63P, V77I, I85V, and I93L.
Когато ART - нелекувани пациенти са лекувани с одобрените понастоящем дози на фозампренавир/ ритонавир, както и при други PI схеми, подсилени с ритонавир, описаните мутации са наблюдавани рядко.
When ART naïve patients were treated with the currently approved doses of fosamprenavir/ ritonavir, as for other ritonavir boosted PI regimens, the mutations described were infrequently observed.
При ESS100732 16 пациента от 434 ART- нелекувани пациенти, получавали 700 mg фозампренавир/ 100 mg ритонавир два пъти дневно, са развили вирусологичен неуспех до 48- ма седмица с 14 генотипизирани изолата.
Sixteen of 434 ART-naïve patients who received fosamprenavir 700mg/ ritonavir 100mg twice daily in ESS100732 experienced virological failure by Week 48 with 14 isolates genotyped.
Три от 14- те изолата са били с мутации за протеазна резистентност.
One resistance mutation was observed in each of 3 isolates:
Една мутация за резистентност е наблюдавана във всеки от 3- те изолата: съответно K20K/ R, I54I/ L и I93I/ L.
K20K/ R, I54I/ L and I93I/ L respectively.
Генотипният анализ на изолатите от 13 от 14 педиатрични пациенти с вирусологичен неуспех измежду 59 PI- нелекувани участващи, показва характеристики на резистентността, подобни на наблюдаваните при възрастни.
Genotypic analysis of isolates from 13 of 14 paediatric patients exhibiting virological failure among the 59 PI-naïve patients enrolled, demonstrated resistance patterns similar to those observed in adults.
б) Пациенти, които са били лекувани с протеазен инхибитор
b) PI-experienced patients
Ампренавир
Amprenavir
При проучването PRO30017 при пациенти, които вече са били лекувани с протеазен инхибитор (ампренавир 600 mg / ритонавир 100 mg два пъти дневно в под- изпитвания A и B съответно с 80 и 37 пациенти), са се появили следните мутации при пациентите с вирусологичен неуспех:
14 In the studies of PI-experienced patients, PRO30017 (amprenavir 600 mg / ritonavir 100 mg twice daily in sub-study A and B with 80 and 37 patients respectively), the following mutations emerged in patients with virological failure:
L10F/ I/ V, V11I, I13V, K20R, V32I, L33F, E34Q, M36I, M46I/ L, I47V, G48V, I50V, I54L/ M/ T/ V, Q58E, D60E, I62V, A71V, V77I, V82A/ I, I84V, I85V, L90M и I93L/ M.
L10F/ I/ V, V11I, I13V, K20R, V32I, L33F, E34Q, M36I, M46I/ L, I47V, G48V, I50V, I54L/ M/ T/ V, Q58E, D60E, I62V, A71V, V77I, V82A/ I, I84V, I85V, L90M and I93L/ M.
При проучвания при пациенти, които вече са били лекувани с протеазен инхибитор, APV30003 и неговото продължение APV30005 (фозампренавир 700 mg / ритонавир 100 mg два пъти дневно: n=107), са се появили следните мутации при пациентите, при които има вирусологичен неуспех през 96- те седмици:
In the studies of PI-experienced patients, APV30003 and its extension, APV30005 (fosamprenavir 700 mg / ritonavir 100 mg twice daily: n=107), the following mutations emerged in patients experiencing virological failure through 96 weeks:
L10F/ I, L24I, V32I, L33F, M36I, M46I/ L, I47V, I50V, I54L/ M/ S, A71I/ T/ V, G73S, V82A, I84V и L90M.
L10F/ I, L24I, V32I, L33F, M36I, M46I/ L, I47V, I50V, I54L/ M/ S, A71I/ T/ V, G73S, V82A, I84V, and L90M.
При педиатричните проучвания APV20003 и APV29005, 67 пациенти, които са приемали протеазен инхибитор преди, са лекувани с фозампренавир/ ритонавир, и от 22 генотипизирани изолата с вирусологичен неуспех, при девет пациенти са установени протеазни мутации, появили се по време на лечението.
In the paediatric studies APV20003 and APV29005, 67 PI-experienced patients were treated with fosamprenavir / ritonavir and of 22 virological failure isolates genotyped, nine patients were found with treatment-emergent protease mutations.
Анализи, основани на тестовете за генотипна резистентност
The mutational profiles were similar to those described for PI-experienced adults treated with fosamprenavir / ritonavir.
Настоящият (Юли 2006) ANRS AC- 11 алгоритъм за фозампренавир / ритонавир определя резистентността като наличност на мутациите V32I+I47A/ V, или I50V, или най- малко четири мутации от:
The current (July 2006) ANRS AC-11 algorithm for fosamprenavir / ritonavir defines resistance as the presence of the mutations V32I+I47A/ V, or I50V, or at least four mutations among:
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V и L90M и се свързва с повишена фенотипна резистентност към фозампренавир с ритонавир, както и с намалена вероятност за вирусологичен отговор (резистентност).
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V and L90M and is associated with increased phenotypic resistance to fosamprenavir with ritonavir as well as reduced likelihood of virological response (resistance).
16 Анализи, основани на тестовете за фенотипна резистентност Клинично валидираните системи за фенотипно интерпретиране могат да бъдат използвани заедно с генотипните данни за оценка на активността на ампренавир / ритонавир или фозампренавир / ритонавир при пациенти с изолати, резистентни към протеазни инхибитори.
Clinically validated phenotypic interpretation systems may be used in association with the genotypic data to estimate the activity of amprenavir / ritonavir or fosamprenavir / ritonavir in patients with PI- resistant isolates.
Компаниите за диагностично тестване на резистентността са разработили клинични фенотипни гранични стойности (cut- offs) за FPV/ RTV, които могат да бъдат използвани за интерпретиране на резултатите от тестването на резистентността.
Resistance testing diagnostic companies have developed clinical phenotypic cut-offs for FPV/ RTV that can be used to interpret resistance test results.
HIV- 1 изолати с намалена чувствителност към ампренавир са подбрани по време на in vitro серийни пасажни експерименти.
HIV-1 isolates with a decreased susceptibility to amprenavir have been selected during in vitro serial passage experiments.
Понастоящем има данни за кръстосана резистентност между ампренавир и останалите протеазни инхибитори за всичките 4- ри пътища за резистентност на фозампренавир, самостоятелно или в комбинация с други мутации.
There are currently data on cross-resistance between amprenavir and other protease inhibitors for all 4 fosamprenavir resistance pathways, either alone or in combination with other mutations.
Според данните, получени при двадесет и пет пациенти, които не са били подлагани на антиретровирусно лечение преди, неотговорили на лечение, включващо фозампренавир (един от които е с изходна резистентност към лопинавир и саквинавир и друг към типранавир), пътищата на резистентност, свързани с ампренавир, водят до ограничена кръстосана резистентност към атазанавир/ ритонавир (три от 25 изолата), дарунавир/ ритонавир (четири от 25 изолата), индинавир/ ритонавир (един от 25 изолата), лопинавир/ ритонавир (три от 24 изолата), саквинавир (три от 24 изолата) и типранавир/ ритонавир (четири от 24 изолата).
Based on data from twenty-five antiretroviral naïve patients failing a fosamprenavir containing regimen (one of whom showed Baseline resistance to lopinavir and saquinavir and another to tipranavir) the resistance pathways associated with amprenavir produce limited cross-resistance to atazanavir/ ritonavir (three of 25 isolates), darunavir/ ritonavir (four of 25 isolates), indinavir/ ritonavir (one of 25 isolates), lopinavir/ ritonavir (three of 24 isolates), saquinavir (three of 24 isolates) and tipranavir/ ritonavir (four of 24 isolates)..
Броят на ключовите резистентни към PI мутации забележимо се увеличава, колкото по- дълго продължава лечение с неуспешната комбинация, включваща протеазни инхибитори.
The number of key PI-resistance mutations increases markedly the longer a failing PI-containing regimen is continued.
Малко вероятно е да се развие кръстосана резистентност между ампренавир и инхибиторите на обратната транскриптаза, защото прицелните места за действие на ензимите са различни.
15 Cross resistance between amprenavir and reverse transcriptase inhibitors is unlikely to occur because the enzyme targets are different.
Данните за ефикасност на Agenerase, в комбинация с ритонавир 100 mg два пъти дневно, се основават на проучване PRO30017, рандомизирано, отворено проучване, при което възрастни, които са били лекувани с протеазен инхибитор с вирусологичен неуспех (вирусен товар ≥ 1000 копия/ ml) са получили Agenerase (600 mg два пъти дневно) в комбинация с ритонавир (100 mg два пъти дневно) и нуклеозидни аналози (NRTI) или протеазен инхибитор (PI) в стандартен режим на грижа (SOC) главно подсилван с ниска доза ритонавир (RTV).
The evidence of efficacy of Agenerase in combination with ritonavir 100 mg twice daily is based on study PRO30017, a randomized, open-label study, in which PI-experienced adults experiencing virological failure (viral load ≥ 1000 copies/ ml) received either Agenerase (600 mg twice daily) in combination with ritonavir (100 mg twice daily) and nucleoside analogues (NRTI) or a standard of care (SOC) PI, predominantly boosted with low-dose RTV.
Сто шестдесет и три (163) пациенти с вирус, чувствителен на Agenerase, поне един друт PI и поне един NRTI, са включени в PRO30017 подпроучване A.
One hundred and sixty-three (163) patients with virus sensitive to Agenerase, at least one other PI, and at least one NRTI were included in PRO30017 substudy A.
17 на седмица 16, като е използвана неинфериорна разлика (non- inferiority margin) от 0, 4 log10 копия/ ml.
The primary analysis assessed the non- inferiority of APV/ r to the SOC PI group with respect to time-weighted average change from baseline (AAUCMB) in plasma viral load (HIV-1 RNA) at week 16 using a non-inferiority margin of 0.4 log10 copies/ ml.
Резултати на 16- та седмица
16 Results at week 16
Ампренавир /
Amprenavir / ritonavir
SOC PI (n = 83):
SOC PI (n = 83):
ритоновир (n = 80)
(n = 80)
Индинавир / RTV (29%) Лопинавир / RTV (36%) Саквинавир / RTV( 20%)
Indinavir / RTV (29%) Lopinavir / RTV (36%) Saquinavir / RTV(20%)
Медиана на HIV- 1 РНК (log10 копия/ ml) (обхват)
Median HIV-1 RNA (log10 copies/ ml) (range)
4, 11 (2,. 51– 5, 97)
4.11 (2.51– 5.97)
4, 10 (2, 34– 6, 07)
4.10 (2.34– 6.07)
Медиана на CD4 (клетки/ ml) (обхват)
Median CD4 (cells/ ml) (range)
265 (8– 837)
265 (8– 837)
322 (36– 955)
322 (36– 955)
Брой на предходно приеманите протеазни инхибитори [n (%)]
Prior number of PIs taken [n (%)]
1 2 ≥3 Медиана на броя на
1 2 ≥ 3 Median number of PI
27 (34) 18 (23) 35 (44)
27 (34) 18 (23) 35 (44)
25 (30) 29 (35) 29 (35)
25 (30) 29 (35) 29 (35)
PI първичните мутации1 Брой на предходно
primary mutations 1 Prior number of NRTIs
1, 0 (обхват 0- 2)
1.0 (range 0-2)
приеманите нуклеозидни инхибитори на обратната транскриптаза [n (%)] ≥4 Резултати a
taken [n (%)] ≥ 4 Outcomes a
49 (61)
49 (61)
40 (48)
40 (48)
Средно плазмено
Mean plasma HIV-1
− 1, 315
− 1.315
− 1, 343
− 1.343
0, 043b
0.043b
HIV- 1 РНК AAUCMB (log10 копия/ ml)
RNA AAUCMB (log10 copies/ ml)
(−0, 250; 0, 335) c
(− 0.250, 0.335)c
Плазмена HIV- 1 РНК под 400 копия/ ml (%) a
Plasma HIV-1 RNA below 400 copies/ ml (%) a
66
66
70
70
6 (−21, 9) c
6 (− 21, 9)c
Intent To Treat (Изложена) Популация:
Intent To Treat (Exposed) Population:
Обсервационен анализ b Средна стратифицирана разлика c 95% доверителен интервал 1 Първичните мутации са както са определени от IAS USA по времето на първоначалния анализ, 2002 D30N, M46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ S, I84V, L90M.
Observed analysis b Mean stratified difference c 95% confidence interval 1 Primary mutations were as defined by the IAS USA at the time of the original analysis, 2002 D30N, M46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ S, I84V, L90M.
Проучванията оценяват Agenerase перорален разтвор и капсули при дози от 15 mg/ kg три пъти дневно, 20 mg/ kg три пъти дневно, 20 mg/ kg два пъти дневно и 22, 5 mg/ kg два пъти дневно, въпреки че повечето са приемали 20 mg/ kg два пъти дневно.
The studies evaluated Agenerase oral solution and capsules at doses of 15 mg/ kg three times daily, 20 mg/ kg three times daily, 20 mg/ kg twice daily and 22.5 mg/ kg twice daily although the majority received 20 mg/ kg twice daily.
Тези, които са най- малко на 13 години и тежат най- малко 50 kg са приемали 1 200 mg Agenerase два пъти дневно.
Those of at least 13 years of age and weighing at least 50 kg received 1200 mg Agenerase twice daily.
18 на поне един (78%) или два (42%) от нуклеозидните инхибитори на обратната транскриптаза, едновременно приемани с Agenerase.
Concomitant low dose ritonavir was not administered and the majority of the PI experienced subjects had prior exposure to at least one (78%) or two (42%) of the NRTIs co-administered with Agenerase.
На 48- ма седмица, приблизително 25% от включените са имали плазмена HIV- 1 РНК < 10 000 копия/ ml и 9% < 400 копия/ ml с медиана на промяната от изходните CD4+и от 26 клетки/ mm3 (n=74).
At Week 48, approximately 25% of those enrolled had plasma HIV-1 RNA < 10,000 copies/ ml and 9% < 400 copies/ ml with a median change from baseline in CD4+ cells of 26 cells/ mm3 (n=74).
5. 2 Фармакокинетични свойства
17 5.2 Pharmacokinetic properties
Около 90% от перорално приложената доза маркиран с радиоизотоп ампренавир се открива в урината и фецеса, основно под формата на метаболити на ампренавир.
Approximately 90% of an orally administered radiolabelled amprenavir dose was recovered in the urine and the faeces, primarily as amprenavir metabolites.
След перорален прием средното време (tmax) за достигане на максималната серумна концентрация на ампренавир е между 1 и 2 часа за капсулите и 0, 5 до 1 час за пероралния разтвор.
Following oral administration, the mean time (tmax) to maximal serum concentrations of amprenavir is between 1-2 hours for the capsule and 0.5 to 1 hour for the oral solution.
При прилагане на терапевтични дози (1200 mg ампренавир два пъти на ден) средната максимална равновесна серумна концентрация (Сmax, ss) за капсулите е 5, 36 μg/ ml (0, 92- 9, 81), а средната минимална равновесна серумна концентрация (Cmin, ss) е 0, 28 μg/ ml (0, 12- 0, 51).
At therapeutic dosages (1200 mg twice daily), the mean maximum steady state concentration (Cmax, ss) of amprenavir capsules is 5.36 µg/ ml (0.92-9.81) and the minimum steady state concentration (Cmin, ss) is 0.28 µg/ ml (0.12-0.51).
Средната AUC с интервал на дозиране от 12 часа е 18, 46 μg. h/ ml (3, 02- 32, 95).
The mean AUC over a dosing interval of 12 hours is 18.46 µg. h/ ml (3.02- 32.95).
Пероралният разтвор в еквивалентни дози е с по- малка бионаличност в сравнение с капсулите и AUC и Cmax за разтвора са съответно приблизително 14% и 19% по- ниски (вж. точка 4. 2).
The bioavailability of the oral solution at equivalent doses is lower than that of the capsules, with an AUC and Cmax approximately 14% and 19% lower, respectively (see section 4.2).
AUC и Cmin на ампренавир са се повишили съответно с 64% и 508%, а Cmax е намаляло с 30% при едновременно приложение на ритонавир (100 mg два пъти дневно) с ампренавир (600 mg два пъти дневно), в сравнение със стойностите, получени след прием на 1200 mg два пъти дневно ампренавир.
The AUC and Cmin of amprenavir were increased by 64% and 508% respectively and the Cmax decreased by 30% when ritonavir (100 mg twice daily) was coadministered with amprenavir (600 mg twice daily) compared to values achieved after 1200 mg twice daily doses of amprenavir.
Въпреки че прилагането на ампренавир с храна води до намаление на AUC с 25%, концентрацията на ампренавир 12 часа след приемане на дозата (C12) не се повлиява.
While administration of amprenavir with food results in a 25% reduction in AUC, it had no effect on the concentration of amprenavir 12 hours after dosing (C12).
Затова, въпреки че храната влияе отрицателно на степента и скоростта на резорбция, минималната равновесна концентрацията (Cmin, ss) не се повлиява от приема на храна.
Therefore, although food affects the extent and rate of absorption, the steady-state trough concentration (Cmin, ss) was not affected by food intake.
Реалният обем на разпределение е приблизително 430 литра (6 l/ kg при прието за средно телесно тегло 70 kg), което предполага голям обем на разпределение със свободно навлизане на ампренавир в тъканите извън системното кръвообращение.
Distribution: the apparent volume of distribution is approximately 430 litres (6 l/ kg assuming a 70 kg body weight), suggesting a large volume of distribution, with penetration of amprenavir freely into tissues beyond the systemic circulation.
Концентрацията на ампренавир в цереброспиналната течност е по- малко от 1% от плазмената концентрация.
The concentration of amprenavir in the cerebrospinal fluid is less than 1% of plasma concentration.
В in vitro проучвания е установено, че свързването на ампренавир с протеините е около 90%.
In in vitro studies, the protein binding of amprenavir is approximately 90%.
Ампренавир се свързва предимно с алфа- 1- киселинния гликопротеин (AAG), както и с албумина.
Amprenavir is primarily bound to the alpha-1-acid glycoprotein (AAG), but also to albumin.
Въпреки че абсолютните концентрации на свободното активно вещество остават постоянни, процентът на свободното активно вещество се колебае по време на интервала между приема на дозите, като общите равновесни концентрации на активното вещество варират от Cmax, ss до Cmin, ss.
While absolute free active substance concentrations remain constant, the percent of free active substance will fluctuate directly with total active substance concentrations at steady-state go from Cmax, ss to Cmin, ss over the course of the dosing interval.
19 Клинично значими взаимодействия с изместване от мястото на свързване с лекарства, свързани с AAG, не са наблюдавани.
Clinically significant binding displacement interactions involving medicinal products primarily bound to AAG are generally not observed.
Ампренавир се метаболизира главно в черния дроб и се екскретира непроменен с урината в по- малко от 3%.
Metabolism: amprenavir is primarily metabolised by the liver with less than 3% excreted unchanged in the urine.
Затова лекарства индуктори, инхибитори или субстрати на ензима трябва да се прилагат с внимание, когато са предписани едновременно с Agenerase (вж. точки 4. 3, 4. 4 и 4. 5).
Therefore, medicinal products that are inducers, inhibitors or substrates of CYP3A4 must be used with caution when administered concurrently with Agenerase (see sections 4.3, 4.4 and 4.5).
Плазменият елиминационен полуживот на ампренавир е между 7, 1 и 10, 6 часа.
Elimination: the plasma elimination half-life of amprenavir ranges from 7.1 to 10.6 hours.
Главният път за елиминиране на ампренавир е чрез чернодробния метаболизъм, като по- малко от 3% се екскретира непроменен в урината.
The metabolites and unchanged amprenavir
Количеството непроменен ампренавир и метаболитите му в урината е около 14% от приложената доза и около 75% във фекалиите.
18 account for approximately 14% of the administered amprenavir dose in the urine, and approximately 75% in the faeces.
Фармакокинетичните данни на ампренавир при деца (от 4- годишна възраст нагоре) са подобни на тези за възрастни.
Paediatrics: the pharmacokinetics of amprenavir in children (4 years of age and above) are similar to those in adults.
Дозировките Agenerase капсули 20 mg/ kg два пъти дневно и 15 mg/ kg три пъти дневно водят до плазмени концентрации, сходни на тези при възрастни с доза 1 200 mg два пъти дневно.
Dosages of 20 mg/ kg twice a day and 15 mg/ kg three times a day with Agenerase capsules provided similar daily amprenavir exposure to 1200 mg twice a day in adults.
Бионаличността на ампренавир перорален разтвор е с 14% по - ниска от тази на капсулната форма; поради тази причина Agenerase капсули и Agenerase перорален разтвор не са взаимозаменяеми на база милиграм за милиграм.
Amprenavir is 14% less bioavailable from the oral solution than from the capsules; therefore, Agenerase capsules and Agenerase oral solution are not interchangeable on a milligram per milligram basis.
Под 3% от терапевтичната доза ампренавир се екскретира непроменена в урината.
Less than 3% of the therapeutic dose of amprenavir is excreted unchanged in the urine.
Чернодробно увреждане:
Hepatic impairment: the pharmacokinetics of amprenavir are significantly altered in patients with moderate to severe hepatic impairment.
Фармакокинетиката на ампренавир се променя значително при пациенти с умерено и тежко чернодробно увреждане.
The AUC increased nearly three-fold in patients with moderate impairment and four fold in patients with severe hepatic impairment.
Затова при тези пациенти дозата трябва да се намали (вж. точка 4. 2).
The dosage should therefore be reduced in these patients (see section 4.2).
В дългосрочни изследвания за канцерогенност на ампренавир при мишки и плъхове са наблюдавани доброкачествени хепатоцелуларни аденоми при мъжки индивиди при нива еквивалентни на 2, 0- кратна (мишки) или 3, 8- кратна (плъхове) доза от 1 200 mg ампренавир два пъти дневно при хора.
In long-term carcinogenicity studies with amprenavir in mice and rats, there were benign hepatocellular adenomas in males at exposure levels equivalent to 2.0-fold (mice) or 3.8-fold (rats) those in humans given 1200 mg twice daily of amprenavir alone.
Изменени хепатоцелуларни огнища при мишки от мъжки пол са наблюдавани при дози поне 2, 0 пъти терапевтичната концентрация при хора.
In male mice altered hepatocellular foci were seen at doses that were at least 2.0 times human therapeutic exposure.
При всички групи мишки от мъжки пол, третирани с ампренавир е наблюдавана по- висока честота на хепатоцелуларен карцином.
A higher incidence of hepatocellular carcinoma was seen in all amprenavir male mouse treatment groups.
Не е изяснен механизмът на откритите хепатоцелуларни аденоми и карциноми в тези изследвания и не е
The mechanism for the hepatocellular adenomas and carcinomas found in these studies has not been elucidated and the significance of the observed effects for humans is uncertain.
Изследванията за токсичност при млади животни, лекувани от четири дневна възраст, показват висока смъртност в контролната група и при групите, приемащи ампренавир.
19 Toxicity studies in young animals, treated from four days of age, resulted in high mortality in both the control animals and those receiving amprenavir.
Тези резултати предполагат, че при млади животни липсват добре развити метаболитни пътища и те не могат адекватно да метаболизират и екскретират ампренавир или някои от критичните компоненти на лекарствената форма (като пропиленгликол, PEG400).
These results imply that young animals lack fully developed metabolic pathways enabling them to excrete amprenavir or some critical components of the formulation (e. g. propylene glycol, PEG 400).
Безопасността и ефикасността на ампренавир при деца под 4- годишна възраст все още не са установени.
In clinical studies, the safety and efficacy of amprenavir have not yet been established in children below four years of age.
Поради тази причина се препоръчва жените във фертилна възраст, които приемат Agenerase, да прилагат надеждни противозачатъчни средства (например бариерни методи).
It is therefore recommended that women of child-bearing potential taking Agenerase should practice effective contraception (e. g. barrier methods).
Обвивка на капсулата: желатин, глицерол, d- сорбитол (E420) и разтвор на сорбитани, титанов диоксид, червено мастило.
Capsule shell: gelatin, glycerol, d-sorbitol (E420) and sorbitans solution, titanium dioxide, red printing ink.