natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Препоръчваната дозировка EMEND е 125 mg перорално (р. о.) един път дневно един час преди започване на химиотерапията на Ден 1 и 80 mg (р. ол) един път дневно на Ден 2 и 3.
The recommended posology of EMEND is 125 mg orally (PO) once daily one hour before start of chemotherapy on Day 1 and 80 mg PO once daily on Days 2 and 3.
Фосапрепитант 115 mg, лиофилизирано предлекарство на апрепитант, може да замести перорален ЕMEND (125 mg), 30 минути преди химиотерапия на Ден 1 само при схемата за индуцирани от химиотерапия гадене и повръщане (CINV), като венозна инфузия прилагана 15 минути.
Fosaprepitant 115 mg, a lyophilized prodrug of aprepitant, may be substituted for oral EMEND (125 mg), 30 minutes prior to chemotherapy, on Day 1 only of the chemotherapy-induced nausea and vomiting (CINV) regimen as an intravenous infusion administered over 15 minutes.
Моля, прочетете Кратката характеристика на продукта на фосапрепитант.
Please refer to the Summary of Product Characteristics for fosaprepitant.
По време на клинични изпитвания с EMEND са използвани следните схеми за предотвратяване на гадене и повръщане свързани с еметогенна терапия по повод на карцином:
In clinical studies with EMEND, the following regimens were used for the prevention of nausea and vomiting associated with emetogenic cancer chemotherapy:
Силно еметогенна химиотерапевтична схема
11 Highly Emetogenic Chemotherapy Regimen
EMEND Дексаметазон
EMEND
125 mg р. о 12 mg р. о
125 mg PO
80 mg р. о 8 mg р. о
80 mg PO 80 mg PO
не 8 mg р. о
none
Ондансетрон
Dexamethasone Ondansetron
32 mg i. v.
12 mg PO 32 mg IV
не
8
не
mg PO none
11 EMEND се прилага перорално 1 час преди химиотерапевтичното лечение на Ден 1 и сутринта на Ден 2 и 3.
EMEND was administered orally 1 hour prior to chemotherapy treatment on Day 1 and in the morning on Days 2 and 3.
Дексаметазон се прилага 30 минути преди химиотерапевтичното лечение на Ден 1 и сутринта на Ден 2 до 4.
Dexamethasone was administered 30 minutes prior to chemotherapy treatment on Day 1 and in the morning on Days 2 to 4.
Дозата дексаметазон е определяна като се имат пред вид взаимодействията на активното вещество.
The dose of dexamethasone was chosen to account for active substance interactions.
Ондансетрон се прилага интравенозно 30 минути преди химиотерапията на Ден 1.
Ondansetron was administered intravenously 30 minutes prior to chemotherapy treatment on Day 1.
EMEND Дексаметазон Ондансетрон
EMEND
125 mg р. о 12 mg р. о 2 x 8 mg р. о
125 mg PO
80 mg р. о не не
80 mg PO
EMEND се прилага перорално 1 час преди химиотерапевтичното лечение на Ден 1 и сутринта на Ден 2 и 3.
EMEND was administered orally 1 hour prior to chemotherapy treatment on Day 1 and in the morning on Days 2 and 3.
Дексаметазон се прилага 30 минути преди химиотерапевтичното лечение на Ден 1.
Dexamethasone was administered 30 minutes prior to chemotherapy treatment on Day 1.
Дозата дексаметазон е определяна като са взети предвид взаимодействията на активното вещество.
The dose of dexamethasone was chosen to account for active substance interactions.
Една капсула от 8 mg ондансетрон се прилага 30 до 60 преди химиотерапията и една капсула от 8 mg се прилага 8 часа след първата доза на Ден 1.
One 8 mg capsule of ondansetron was administered 30 to 60 minutes prior to chemotherapy treatment and one 8 mg capsule was administered 8 hours after first dose on Day 1.
Данните за ефикасността при комбиниране с други кортикостероиди и 5- HT3 антагонисти са ограничени.
Efficacy data on combination with other corticosteroids and 5-HT3 antagonists are limited.
За допълнителна информация относно едновременното приложение с кортикостероиди, вж. точка 4. 5.
For additional information on the co-administration with corticosteroids, see section 4.5. Please refer to the Summary of Product Characteristics co-administered antiemetics.
Напреднала възраст (≥ 65 години) Не се налага корекция на дозата при индивиди в напреднала възраст (вж. точка 5. 2.).
Elderly (≥ 65 years) No dose adjustment is necessary for the elderly (see section 5.2).
Пол Не се налага корекция на дозата по пол (вижте точка 5. 2.)
Gender No dosage adjustment is necessary based on gender (see section 5.2).
Бъбречно увреждане
Renal impairment No dose adjustment is necessary for patients with renal impairment or for patients with end stage renal disease undergoing haemodialysis (see section 5.2).
Чернодробно увреждане
Hepatic impairment No dose adjustment is necessary for patients with mild hepatic impairment.
Не се налага корекция на дозата при пациенти с лека форма на чернодробно увреждане.
There are limited data in patients with moderate hepatic impairment and no data in patients with severe hepatic impairment (see sections 4.4 and 5.2).
Деца и юноши EMEND не се препоръчва за употреба при деца под 18 години поради недостатъчни данни за безопасността и ефикасността.
Children and adolescents EMEND is not recommended for use in children below 18 years due to insufficient data on safety and efficacy.
Начин на приложение Твърдата капсула трябва да се поглъща цяла.
Method of administration The hard capsule should be swallowed whole.
4. 3 Противопоказания Свръхчувствителност към активното вещество или някое от помощните вещества.
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients.
Едновременно приложение с пимозид, терфенадин, астемизол или цизаприд (вж. точка 4. 5).
Co-administration with pimozide, terfenadine, astemizole or cisapride (see section 4.5).
4. 4 Специални предупреждения и предпазни мерки при употреба
12 4.4 Special warnings and precautions for use
12 Данните за пациенти със средно тежка форма на чернодробно увреждане са ограничени, а за пациенти с тежка форма на чернодробно увреждане данни липсват.
There are limited data in patients with moderate hepatic impairment and no data in patients with severe hepatic impairment.
EMEND следва да се използва внимателно при такива пациенти (вж. точка 5. 2).
EMEND should be used with caution in these patients (see section 5.2).
EMEND трябва да се прилага внимателно при пациенти получаващи едновременно перорално прилагани активни вещества, които се метаболизират основно чрез CYP3A4 (вж. точка 4. 5).
EMEND should be used with caution in patients receiving concomitant orally administered active substances that are metabolised primarily through CYP3A4 (see section 4.5).
В допълнение, съпровождащо лечение с иринотекан трябва да става особено внимателно, тъй като комбинирането може да доведе до повишаване на токсичността.
Additionally, concomitant administration with irinotecan should be approached with particular caution as the combination might result in increased toxicity.
Едновременното прилагане на EMEND и производни на ерготаминовите алкалоиди, които са субстрати на CYP3A4, може да доведе до повишаване на плазмените концентрации на тези активни вещества.
Co-administration of EMEND with ergot alkaloid derivatives, which are CYP3A4 substrates, may result in elevated plasma concentrations of these active substances.
Ето защо е необходимо това да става внимателно, поради потенциалния риск от свързана с ерготамините токсичност.
Therefore, caution is advised due to the potential risk of ergot-related toxicity.
Едновременното прилагане на EMEND и варфарин води до намаляване на протромбиновото време, отчитано като International Normalised Ratio (Международно съотношение на нормализиране) (INR).
Co-administration of EMEND with warfarin results in decreased prothrombin time, reported as International Normalised Ratio (INR).
При пациенти на продължително лечение с варфарин, INR трябва да бъде непрекъснато наблюдавано по време на лечението с EMEND и в периода от 2 седмици след започване на всеки 3- дневен курс на лечение с EMEND по повод индуцирани от химиотерапия гадене и повръщане (вж. точка 4. 5).
In patients on chronic warfarin therapy, the INR should be monitored closely during treatment with EMEND and for 2 weeks following each 3-day course of EMEND for chemotherapy induced nausea and vomiting (see section 4.5).
Ефективността на хормоналните контрацептиви може да бъде намалена както по време, така и до 28 дни след приложението на EMEND.
The efficacy of hormonal contraceptives may be reduced during and for 28 days after administration of EMEND.
Алтернативни или двойно подсигурени методи за контрацепция трябва да бъдат прилагани както по време на лечение с EMEND, така и до 2 месеца след последната доза EMEND (вж. точка 4. 5).
Alternative or back-up methods of contraception should be used during treatment with EMEND and for 2 months following the last dose of EMEND (see section 4.5).
Едновременното приложение на EMEND и активни вещества, които са силни индуктори на CYP3A4 активност (напр. рифампицин, фенитоин, карбамазепин, фенобарбитал) трябва да се избягва, тъй като подобно комбиниране води до намаление на плазмените концентрации на апрепитант (вж. точка 4. 5).
Concomitant administration of EMEND with herbal preparations containing St.
Едновременното приложение на EMEND и билкови препарати съдържащи жълт кантарион (Hypericum perforatum) не се препоръчва.
John’ s Wort (Hypericum perforatum) is not recommended.
Едновременното приложение на EMEND и активни вещества, които потискат CYP3A4 активността (напр. ритонавир, кетоконазол, кларитромицин, телитромицин) трябва да се осъществява внимателно, тъй като комбинирането води до повишаване на плазмените концентрации на апрепитант (вж точка 4. 5).
Concomitant administration of EMEND with active substances that inhibit CYP3A4 activity (e. g. ritonavir, ketoconazole, clarithromycin, telithromycin) should be approached cautiously as the combination results in increased plasma concentrations of aprepitant (see section 4.5).
Пациентите с редки наследствени проблеми на фруктозна непоносимост, глюкозо- галактозна малабсорбция или сукроза- изомалтазна недостатъчност не трябва да приемат това лекарство.
Patients with rare hereditary problems of fructose intolerance, glucose- galactose malabsorption or sucrase-isomaltase insufficiency should not take this medicine.
Апрепитант (125 mg/ 80 mg) е субстрат, умерен инхибитор и индуктор на CYP3A4.
Aprepitant (125 mg/ 80 mg) is a substrate, a moderate inhibitor, and an inducer of CYP3A4.
Апрепитант e и индуктор на CYP2C9.
Aprepitant is also an inducer of CYP2C9.
При лечение с EMEND, CYP3A4 се потиска.
During treatment with EMEND, CYP3A4 is inhibited.
След края на лечението, EMEND причинява преходно умерено индуциране на CYP2C9 и преходно леко индуциране на CYP3A4 и глюкоронидиране.
After the end of treatment, EMEND causes a transient moderate induction of CYP2C9 and a transient mild induction of CYP3A4 and glucuronidation.
Ефект на CYP3A4 потискане от апрепитант върху фармакокинетиката на други активни вещества Като умерен инхибитор на CYP3A4, апрепитант (125 mg/ 80 mg) може да повиши плазмените концентрации на едновременно прилагани активни вещества метаболизиращи се чрез CYP3A4.
Effect of CYP3A4 inhibition by aprepitant on the pharmacokinetics of other active substances As a moderate inhibitor of CYP3A4, aprepitant (125 mg/ 80 mg) can increase plasma concentrations of co-administered active substances that are metabolised through CYP3A4.
Зоната под кривата (AUC) на перорално прилагани CYP3A4 субстрати може да се повиши до приблизително 3 пъти при 3- дневен курс на лечение с EMEND; ефектът на апрепитант върху плазмените концентрации на интравенозно прилагани CYP3A4 субстрати се очаква да бъде по- слаб.
The area under the curve (AUC) of orally administered CYP3A4 substrates may increase up to approximately 3-fold during the 3-day treatment with EMEND; the effect of aprepitant on the plasma concentrations of intravenously administered CYP3A4 substrates is expected to be smaller.
Препоръчително е едновременното приложение на EMEND и субстрати на CYP3A4 да става внимателно.
Caution is advised during concomitant administration of EMEND and CYP3A4 substrates.
13 EMEND не трябва да се прилага едновременно с пимозид, терфенадин, астемизол или цизаприд (вж. точка 4. 3).
EMEND must not be used concurrently with pimozide, terfenadine, astemizole, or cisapride (see section 4.3).
Потискането от апрепитант на CYP3A4 може да доведе до повишени плазмени концентрации на тези активни вещества, потенциално причиняващи сериозни или живото застрашаващи нежелани реакции.
Inhibition of CYP3A4 by aprepitant could result in elevated plasma concentrations of theseactive substances, potentially causing serious or life-threatening reactions.
Индукция Като умерен индуктор на CYP2C9 и лек индуктор на CYP3A4 и глюкоронидация, апрепитант може да понижи плазмените концентрации на субстрати елиминирани по тези пътища.
13 Induction As a moderate inducer of CYP2C9 and a mild inducer of CYP3A4 and glucuronidation, aprepitant can decrease plasma concentrations of substrates eliminated by these routes.
Този ефект може да бъде установен едва след прекратяване на лечението с EMEND.
This effect may become apparent only after the end of treatment with EMEND.
За CYP2C9 и CYP3A4 субстрати, индукцията е преходна, като максимален ефект се постига 3- 5 дни след приключване на лечението с EMEND в тридневна схема.
For CYP2C9 and CYP3A4 substrates, the induction is transient with a maximum effect reached 3-5 days after end of the EMEND 3-day treatment.
Ефектът продължава няколко дни, след което бавно отзвучава и е клинично незначим на края на втората седмица от прекратяване на лечението с EMEND.
The effect is maintained for a few days, thereafter slowly declines and is clinically insignificant by two weeks after end of EMEND treatment.
Леко индуциране на глюкуронидация се наблюдава и при 80 mg перорално прилаган в продължение на 7 дни апрепитант.
Mild induction of glucuronidation is also seen with 80 mg oral aprepitant given for 7 days.
Препоръчително е прилагането на варфарин, аценокумарол, толбутамид, фенитоин или други активни вещества, за които е известно, че се метаболизират от CYP2C9 през този период, да става с повишено внимание.
Caution is advised when warfarin, acenocoumarol, tolbutamide, phenytoin or other active substances that are known to be metabolised by CYP2C9 are administered during this time period.
Обикновено прилаганата перорална доза дексаметазон трябва да бъде намалена с приблизително 50%, когато се прилага едновременно с EMEND 125 mg/ 80 mg схема.
The usual oral dexamethasone dose should be reduced by approximately 50% when co-administered with EMEND 125 mg/ 80 mg regimen.
Дозата на дексаметазон прилагана по време на клинични изпитвания при индуцирани от клинична химиотерапия гадене и повръщане е била определена като са взети предвид взаимодействията между активните вещества (вж. точка 4. 2).
The dose of dexamethasone in chemotherapy induced nausea and vomiting clinical trials was chosen to account for active substance interactions (see section 4.2).
EMEND, когато се прилага в схема в доза от 125 mg с дексаметазон прилаган едновременно перорално в доза 20 mg на Ден 1 и EMEND когато се прилага в доза 80 mg/ ден едновременно с перорално приложен дексаметазон в доза от 8 mg на Ден 2 до 5, повишава AUC на дексаметазон, който е субстрат на CYP3A4, с 2, 2 пъти на Ден 1 и 5.
EMEND, when given as a regimen of 125 mg with dexamethasone co-administered orally as 20 mg on Day 1, and EMEND when given as 80 mg/ day with dexamethasone co- administered orally as 8 mg on Days 2 through 5, increased the AUC of dexamethasone, a CYP3A4 substrate, 2.2-fold on Days 1 and 5.
Прилаганата обикновено интравенозно доза метилпреднизолон трябва да бъде намалена с приблизително 25%, а прилаганата обикновено перорална доза метилпреднизолон трябва да бъде намалена с приблизително 50%, когато се прилага едновременно с EMEND 125 mg/ 80 mg схема.
The usual intravenously administered methylprednisolone dose should be reduced approximately 25%, and the usual oral methylprednisolone dose should be reduced approximately 50% when co-administered with EMEND 125 mg/ 80 mg regimen.
EMEND, когато се прилага в схема в доза от 125 mg на Ден 1 и в доза 80 mg/ ден на Ден 2 и 3, повишава AUC на метилпреднизолон, субстрат на CYP3A4, с 1, 3 пъти на Ден 1 и с 2, 5 пъти на Ден 3, когато метилпреднизолон се прилага едновременно интравенозно в доза от 125 mg и перорално като 40 mg на на Ден 2 и 3.
EMEND, when given as a regimen of 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, increased the AUC of methylprednisolone, a CYP3A4 substrate, by 1.3-fold on Day 1 and by 2.5-fold on Day 3, when methylprednisolone was co-administered intravenously as 125 mg on Day 1 and orally as 40 mg on Days 2 and 3.
При продължително приложение на метилпреднизолон, AUC на метилпреднизолон може да се намали в по- късен момент, до 2 седмици след започване на лечението с EMEND, което се дължи на индуциращия ефект на апрепитант върху CYP3A4.
During continuous treatment with methylprednisolone, the AUC of methylprednisolone may decrease at later time points within 2 weeks following initiation of dosing with EMEND, due to the inducing effect of aprepitant on CYP3A4.
Може да се очаква този ефект да бъде по- изявен при перорално прилаган метилпреднизолон.
This effect may be expected to be more pronounced for orally administered methylprednisolone.
Химиотерапевтични средства:
Chemotherapeutic agents:
По време на фармакокинетични изпитвания EMEND, прилаган в схема 125 mg на Ден 1 и 80 mg/ ден на Ден 2 и 3, не повлиява фармакокинетиката на доцетаксел прилаган интравенозно на Ден 1. или на винорелбин, прилаган интравенозно на Ден 1 или Ден 8.
In pharmacokinetic studies, EMEND, when given as a regimen of 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, did not influence the pharmacokinetics of docetaxel administered intravenously on Day 1 or vinorelbine administered intravenously on Day 1 or Day 8.
Тъй като ефектът на EMEND върху фармакокинетиката на перорално приложените субстрати на CYP3A4 е по- голям от ефекта на EMEND върху фармакокинетиката на интравенозно приложените субстрати на CYP3A4, не може да се изключи взаймодействие с перорално приложените химиотерапевтични средства, метаболизирани основно или частично от CYP3A4 (напр. етопозид, винорелбин) Препоръчва се при пациенти, които получават такива средства да се подхожда с повишено внимание и да се осигури допълнително наблюдение (вж. точка 4. 4).
Caution is advised and additional monitoring may be appropriate in patients receiving such agents orally (see section 4.4).
Потенциалният ефект на повишени плазмени концентрации на мидазолам или други бензодиазепини, метаболизирани чрез CYP3A4 (алпразолам, триазолам) трябва да се има пред вид, когато тези средства се прилагат едновременно с EMEND( 125 mg/ 80 mg).
The potential effects of increased plasma concentrations of midazolam or other benzodiazepines metabolised via CYP3A4 (alprazolam, triazolam) should be considered when co- administering these agents with EMEND (125 mg/ 80 mg).
EMEND повишава AUC на мидазолам, чувствителен CYP3A4 субстрат, 2, 3 пъти на Ден 1 и 3, 3 пъти на Ден 5, когато еднократна перорална доза мидазолам от 2 mg се приложи едновременно на Ден 1 и 5 в схема с EMEND 125 mg на Ден 1 и 80 mg/ ден на Ден 2 до 5.
EMEND increased the AUC of midazolam, a sensitive CYP3A4 substrate, 2.3-fold on Day 1 and 3.3- fold on Day 5, when a single oral dose of 2 mg midazolam was co-administered on Days 1 and 5 of a regimen of EMEND 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 to 5.
14 При друго изпитване с интравенозно прилаган мидазолам, EMEND се прилага в доза 125 mg на Ден 1 и 80 mg/ ден на Ден 2 и 3, а мидазолам 2 mg се прилага венозно преди прилагането на 3- дневната схема с EMEND и на Ден 4, 8 и 15.
In another study with intravenous administration of midazolam, EMEND was given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, and 2 mg midazolam was given intravenously prior to the administration of the 3-day regimen of EMEND and on Days 4, 8, and 15.
EMEND повишава AUC на мидазолам с 25% на Ден 4 и понижава AUC на мидазолам с 19% на Ден 8 и с 4% на Ден 15.
EMEND increased the AUC of midazolam 25% on Day 4 and decreased the AUC of midazolam 19% on Day 8 and 4% on Day 15.
При трето изпитване с интравенозно и перорално прилага мидазолам, EMEND се дава в доза 125 mg на Ден 1 и 80 mg/ ден на Ден 2 и 3, заедно с ондансетрон 32 mg Ден 1, дексаметазон 12 mg Ден 1 и 8 mg Ден 2- 4.
14 In a third study with intravenous and oral administration of midazolam, EMEND was given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, together with ondansetron 32 mg Day 1, dexamethasone 12 mg Day 1 and 8 mg Days 2-4.
Тази комбинация (т. e.
This combination (i. e.
EMEND, ондансетрон и дексаметазон) понижава AUC на пероралния мидазолам с 16% на Ден 6, 9% на Ден 8, 7% на Ден 15 и 17% на Ден 22.
EMEND, ondansetron and dexamethasone) decreased the AUC of oral midazolam 16% on Day 6, 9% on Day 8, 7% on Day 15 and 17% on Day 22.
Проведено е допълнително проучване с интравенозно прилагани мидазолам и EMEND.
An additional study was completed with intravenous administration of midazolam and EMEND.
Прилаган е и интравенозно мидазолам 2 mg, 1 час след перорално приложение на еднократна доза EMEND 125 mg.
Intravenous 2 mg midazolam was given 1 hour after oral administration of a single dose of EMEND 125 mg.
Плазмената AUC на мидазолам се повишава 1, 5 пъти.
The plasma AUC of midazolam was increased by 1.5-fold.
При пациенти на продължително лечение с варфарин, протромбиновото време (INR) трябва да бъде непрекъснато наблюдавано при лечение с EMEND и в продължение на 2 седмици след всеки 3 дневен курс на лечение с EMEND на индуцирани с химиотерапия гадене и повръщане (вж. точка 4. 4).
In patients on chronic warfarin therapy, the prothrombin time (INR) should be monitored closely during treatment with EMEND and for 2 weeks following each 3-day course of EMEND for chemotherapy induced nausea and vomiting (see section 4.4).
Когато се приложи единична доза от 125 mg EMEND на Ден 1 и 80 mg/ ден на Ден 2 и 3 на здрави индивиди, които са стабилизирани на продължително лечение с варфарин, не се наблюдава ефект на EMEND върху плазмената AUC на R( +) или S (-) варфарин, определени на Ден 3; в същото време има намаление с 34% на S (-) варфарин (субстрат на CYP2C9) междинната концентрация, съпроводено от 14% намаление на INR 5 дни след приключване приложението на дози EMEND.
When a single 125 mg dose of EMEND was administered on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3 to healthy subjects who were stabilised on chronic warfarin therapy, there was no effect of EMEND on the plasma AUC of R(+) or S(-) warfarin determined on Day 3; however, there was a 34% decrease in S(-) warfarin (a CYP2C9 substrate) trough concentration accompanied by a 14% decrease in INR 5 days after completion of dosing with EMEND.
Толбутамид:
Tolbutamide:
EMEND, прилаган в доза 125 mg на Ден 1 и 80 mg/ ден на Ден 2 и 3, понижава AUC на толбутамид (субстрат на CYP2C9) с 23% на Ден 4, 28% на Ден 8 и 15% на Ден 15, когато еднократна доза толбутамид от 500 mg се прилага перорално преди приложението на 3- дневната схема с EMEND и на Ден 4, 8 и 15.
EMEND, when given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, decreased the AUC of tolbutamide (a CYP2C9 substrate) by 23% on Day 4, 28% on Day 8, and 15% on Day 15, when a single dose of tolbutamide 500 mg was administered orally prior to the administration of the 3-day regimen of EMEND and on Days 4, 8, and 15.
Ефективността на пероралните контрацептиви може да бъде намалена както по време, така и до 28 дни след приложението на EMEND.
The efficacy of hormonal contraceptives may be reduced during and for 28 days after administration of EMEND.
Алтернативни или двойно подсигурени методи за контрацепция следва да бъдат прилагани както по време на лечение с EMEND, така и до 2 месеца след последната доза EMEND.
Alternative or back-up methods of contraception should be used during treatment with EMEND and for 2 months following the last dose of EMEND.
Когато апрепитант се прилага един път дневно в продължение на 14 дни като 100 mg капсула заедно с перорален контрацептив, съдържащ 35 μg етинил естрадиол и 1 mg норетиндрон, понижава AUC на етинил естрадиол с 43%, и понижава AUC на норетиндрон с 8%.
Aprepitant, when given once daily for 14 days as a 100 mg capsule with an oral contraceptive containing 35 μ g of ethinyl estradiol and 1 mg of norethindrone, decreased the AUC of ethinyl estradiol by 43%, and decreased the AUC of norethindrone by 8%.