natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (GFR 30-59 ml/min) скоростта на инфузията трябва да бъде намалена до 1,4 mg/kg/h.
In patients with moderate renal impairment (GFR 30-59 ml/ min) the infusion rate should be reduced to 1.4 mg/kg/h.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (GFR 30–59 ml/min), подложени на ПКИ (независимо дали са лекувани с бивалирудин за ОКС или не), скоростта на инфузията трябва да е по-малка – 1,4 mg/kg/h.
Patients with moderate renal impairment (GFR 30-59 ml/min) undergoing PCI (whether being treated with bivalirudin for ACS or not) should receive a lower infusion rate of 1.4 mg/kg/h.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (изчислен креатининов клирънс ≥ 30 ml/min и ≤ 50 ml/min) експозицията на варениклин нараства 1,5 пъти в сравнение с индивиди с нормална бъбречна функция (изчислен креатининов клирънс > 80 ml/min).
In patients with moderate renal impairment (estimated creatinine clearance  30 ml/min and  50 ml/min), varenicline exposure increased 1.5- fold compared with subjects with normal renal function (estimated creatinine clearance > 80 ml/min).
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 30 - 49 ml/min), получаващи едновременно други лекарства, които повишават плазмените концентрации на ривароксабан, Xarelto следва да се прилага внимателно (вж. точка 4.5).
In patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 - 49 ml/min) concomitantly receiving other medicinal products which increase rivaroxaban plasma concentrations Xarelto is to be used with caution (see section 4.5).
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 30 - < 60 ml/min) се налага намаляване на дозата с 50% (вж. точка 5.2).
Patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 – < 60 ml/min) require a 50% dose reduction (see section 5.2).
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 30 – 49 ml/min) дневната доза трябва да бъде 10 mg .
In patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 – 49 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 30 – 49 ml/min) дневната доза трябва да бъде 10 mg на ден.
In patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 - 49 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 30 – 49 ml/min) дневната доза трябва да бъде 10 mg на ден.
In patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 – 49 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 30 – 49 ml/min) дневната доза трябва да бъде 10 mg.
In patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 – 49 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 30 – 49 ml/min) или с тежко бъбречно увреждане (креатининов клирънс 15 - 29 ml/min) са валидни следните препоръки за дозиране:
In patients with moderate (creatinine clearance 30 - 49 ml/min) or severe (creatinine clearance 15 - 29 ml/min) renal impairment the following dosage recommendations apply:
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 30 – 49 ml/min), които получават едновремено други лекарства, повишаващи плазмените концентрации на ривароксабан, Xarelto трябва да се прилага внимателно (вж. точка 4.5).
In patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 - 49 ml/min) concomitantly receiving other medicinal products which increase rivaroxaban plasma concentrations Xarelto is to be used with caution (see section 4.5).
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс 31 до 50 ml/min), препоръчитлната доза Lynparza е 300 mg два пъти дневно (еквивалентно на обща дневна доза от 600 mg) (вж. точка 5.2).
For patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 31 to 50 ml/min) the recommended dose of Lynparza is 300 mg twice daily (equivalent to a total daily dose of 600 mg) (see section 5.2).
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс ≥ 30 до ≤ 50 ml/min) трябва да се прилага половината от препоръчителната доза алоглиптин (12,5 mg веднъж дневно; вж. точка 5.2).
For patients with moderate renal impairment (creatinine clearance ≥ 30 to ≤ 50 mL/min), one-half of the recommended dose of alogliptin should be administered (12.5 mg once daily; see section 5.2).
При пациенти с умерено бъбречно увреждане (креатининов клирънс ≥ 30 до ≤ 50 ml/min) трябва да се прилага половината от препоръчителната доза алоглиптин.
For patients with moderate renal impairment (creatinine clearance ≥ 30 to ≤ 50 mL/min), one-half of the recommended dose of alogliptin should be administered.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане и едновременно лечение с дабигатран етексилат и верапамил дозата Pradaxa трябва да се намали до 75 mg дневно (вж. точки 4.4 и 4.5).
In patients with moderate renal impairment and concomitantly treated with dabigatran etexilate and verapamil, a dose reduction of Pradaxa to 75 mg daily should be considered (see sections 4.4 and 4.5).
При пациенти с умерено бъбречно увреждане и едновременно лечение с дабигатран етексилат и верапамил, трябва да се обсъди намаляване на дозата на Pradaxa до 75 mg дневно (вж. точки 4.2 и 4.4).
In patients with moderate renal impairment and concomitantly treated with dabigatran etexilate and verapamil, a dose reduction of Pradaxa to 75 mg daily should be considered (see sections 4.2 and 4.4).
При пациенти с умерено бъбречно увреждане клиничният опит е много ограничен и употребата на екзенатид с удължено освобождаване не се препоръчва.
The clinical experience in patients with moderate renal impairment is very limited and the use of prolonged-release exenatide is not recommended.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане, (креатининов клирънс 30 – 50 ml/min) до 24 часа след приложение на 2 микрограма/kg/min е постигнато 100 % инхибиране.
In patients with moderate renal impairment, (creatinine clearance 30 - 50 ml/min) 100 % inhibition was achieved at 24 hours following administration of 2 microgram/kg/min.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане, (креатининов клирънс 30 – 50 mL/min) до 24 часа след приложение на 2 микрограма/kg/min е постигнато100 % инхибиране.
In patients with moderate renal impairment, (creatinine clearance 30 – 50mL/min) 100% inhibition was achieved at 24 hours following administration of 2 microgram/kg/min.
При пациенти с умерено бъбречно увреждане, като изходна стойност не се изисква намаляване на дозата за начална доза от 1 000 mg/m2.
In patients with moderate renal impairment at baseline, no dose reduction is required for a starting dose of 1000 mg/m2.
При пациенти с умерено до тежко бъбречно увреждане се налага корекция на дозата на емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат, което не може да бъде постигнато при лечение с комбинирана таблетка (вж. точки 4.2 и 5.2).
Patients with moderate or severe renal impairment require a dose adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.2 and 5.2).
При пациенти с умерено до тежко бъбречно увреждане се повишават серумните концентрации на ламивудин (AUC) поради намаления бъбречен клирънс.
Lamivudine serum concentrations (AUC) are increased in patients with moderate to severe renal impairment due to decreased renal clearance.
При пациенти с умерено до тежко нарушена чернодробна функция се очаква повишаване на концентрациите на атазанавир с или без ритонавир (вж. точки 4.2, 4.3, и 4.4).
Concentrations of atazanavir with or without ritonavir are expected to be increased in patients with moderately or severely impaired hepatic function (see sections 4.2, 4.3, and 4.4).
При пациенти с умерено и тежко бъбречно увреждане се налага корекция на интервала на прилагане на емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат, което не може да се постигне с комбинираната таблетка (вж. точки 4.2 и 4.4).
Patients with moderate or severe renal impairment require dose interval adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.2 and 4.4).
При пациенти с умерено и тежко чернодробно увреждане е наблюдавана повишена честота на събития с фатален изход.
An increased rate of fatal events was observed in patients with moderate and severe hepatic impairment.
При пациенти с умерено или тежко бъбречно увреждане се наблюдава 1,5- пъти (90% CI: 0,9-2,5) по-висока, коригирана за доза AUC(0-inf).
A 1.5-fold (90% CI: 0.9-2.5) higher dose-normalised AUC(0-inf) was observed in patients with moderate and severe renal impairment.
При пациенти с умерено или тежко бъбречно увреждане се налага адаптиране на дозовия интервал за емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат, което не може да се постигне с комбинираната таблетка (вж. точки 4.2 и 4.4).
Patients with moderate or severe renal impairment require a dose interval adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.2 and 4.4).
При пациенти с умерено или тежко бъбречно увреждане се налага адаптиране на дозовия интервал за емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат, което не може да се постигне с комбинираната таблетка (вж. точки 4.2 и 5.2).
Patients with moderate or severe renal impairment require a dose interval adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.2 and 5.2).
При пациенти с умерено или тежко бъбречно увреждане се налага адаптиране на дозовия интервал за емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат, което не може да се постигне с комбинираната таблетка (вж. точки 4.4 и 5.2).
Patients with moderate or severe renal impairment require a dose interval adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.4 and 5.2).
При пациенти с умерено или тежко бъбречно увреждане се налага корекция в интервала на прилагане на емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат, което не може да се постигне с комбинирана таблетка (вж. точки 4.4 и 5.2).
Patients with moderate or severe renal impairment require dose interval adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.4 and 5.2).
При пациенти с умерено или тежко бъбречно увреждане, или с терминална бъбречна недостатъчност на хемодиализа е наблюдавано съответно приблизително 2- и 4-кратно повишаване на системната експозиция на алоглиптин. (Пациенти с терминална бъбречна недостатъчност се подлагат на хемодиализа веднага след приема на алоглиптин.
In patients with moderate or severe renal impairment, or end-stage renal disease on haemodialysis, an increase in systemic exposure to alogliptin of approximately 2- and 4-fold was observed, respectively. (Patients with end-stage renal disease underwent haemodialysis immediately after alogliptin dosing.
При пациенти с умерено или тежко увредена бъбречна функция дневната доза трябва да се намали наполовина.
The daily dose should be reduced by half in patients with moderate or severely reduced kidney function.
При пациенти с умерено или тежко увреждане на бъбречната функция дозата Januvia трябва да бъде намалена.
In patients with moderately or severely reduced kidney function the dose of Januvia should be reduced.
При пациенти с умерено намалена бъбречна функция може да се наложи намаляване на дозата.
In patients with moderately reduced kidney function the doctor may need to reduce the dose.
При пациенти с умерено нарушена бъбречна функция (креатининов клирънс 30-49 ml/min) дневната доза трябва да бъде 10 mg (1 ml разтвор, еквивалентен, на две изпомпвания на помпата).
In patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 – 49 ml/min) daily dose should be 10 mg (1 ml solution, equivalent to two pump actuations).
При пациенти с умерено тежка степен или тежка степен на бъбречно увреждане (CrCL 15 – 50 ml/min) препоръчителната доза е 30 mg Lixiana веднъж дневно (вж. точка 5.2).
In patients with moderate or severe renal impairment (CrCL 15 – 50 mL/min), the recommended dose is 30 mg Lixiana once daily (see section 5.2).
При пациенти с умерено тежка степенили тежка степен на бъбречно увреждане (CrCL 15 – 50 ml/min) препоръчителната доза е 30 mg Lixiana веднъж дневно (вж. точка 5.2).
In patients with moderate or severe renal impairment (CrCL 15 – 50 mL/min), the recommended dose is 30 mg Lixiana once daily (see section 5.2).
При пациенти с умерено тежко чернодробно увреждане (клас В по Child-Pugh), се препоръчва понижена доза от 150 mg веднъж дневно.
For patients with moderate hepatic impairment (Child-Pugh Class B), a reduced dose of 150 mg once daily is recommended.
При пациенти с умерено увреждане (Child-Pugh В) стойностите на AUC и Cmax са повишени съответно със 160% и 133% в сравнение със здравата контролна група (вж. точка 4.2).
In patients with moderate impairment (Child-Pugh B), the mean AUC and Cmax increased by 160% and 133% respectively, compared to healthy control subjects (see section 4.2).
При пациенти с умерено увреждане (Child-Pugh В), стойностите на AUC и Cmax са повишени съответно със 160% и 133%, в сравнение със здравата контролна група (вж. точка 4.2).
In patients with moderate impairment (Child-Pugh B), the mean AUC and Cmax increased by 160% and 133% respectively, compared to healthy control subjects (see section 4.2).
При пациенти с умерено чернодробно увреждане ( Child–Pugh A) не трябва да се превишават 40 mg на ден.
Patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh A) should not exceed 40 mg daily.
При пациенти с умерено чернодробно увреждане (Child–Pugh A) не трябва да се превишават 40 mg на ден.
Patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh A) should not exceed 40 mg daily.
При пациенти с умерено чернодробно увреждане (Клас В по Child-Pugh) дозата трябва да се намали значително, след което постепенно да се увеличи до 50% (вж. точки 4.4 и 5.2) и EXJADE трябва да се използва предпазливо при такива пациенти.
In patients with moderate hepatic impairment (Child-Pugh Class B), the dose should be considerably reduced followed by progressive increase up to a limit of 50% (see sections 4.4 and 5.2), and EXJADE must be used with caution in such patients.
При пациенти с умерено чернодробно увреждане (дефинирано като повишение на билирубин > 1,5 до 3 пъти горната граница на нормата, независимо от стойностите на АЛАТ) се препоръчва намалена доза пазопаниб 200 mg веднъж дневно (вж. точка 5.2).
A reduced pazopanib dose of 200 mg once daily is recommended in patients with moderate hepatic impairment (defined as an elevation of bilirubin > 1.5 to 3 x ULN regardless of the ALT values) (see section 5.2).
При пациенти с умерено чернодробно увреждане (т.е.
In subjects with moderate hepatic impairment (i.e.
При пациенти с умерено чернодробно увреждане се препоръчва намалена доза пазопаниб 200 mg веднъж дневно (повишение на билирубина > 1,5 до 3 пъти горната граница на нормата, независимо от стойностите на АЛАТ) (вж. точка 4.2 и 5.2).
A reduced pazopanib dose of 200 mg once daily is recommended in patients with moderate hepatic impairment (elevation of bilirubin > 1.5 to 3 x ULN regardless of the ALT values) (see section 4.2 and 5.2).
При пациенти с установени значими хематологични аномалии трябва да се обсъди прекратяване на лечението с Flixabi.
Discontinuation of Flixabi therapy should be considered in patients with confirmed significant haematologic abnormalities.
При пациенти с установени значими хематологични аномалии трябва да се обсъди прекратяване на лечението с Inflectra.
Discontinuation of Inflectra therapy should be considered in patients with confirmed significant haematologic abnormalities.
При пациенти с установени значими хематологични аномалии трябва да се обсъди прекратяване на лечението с Remsima.
Discontinuation of Remsima therapy should be considered in patients with confirmed significant haematologic abnormalities.
При пациенти с установени хематологични аномалии трябва да се обсъди прекратяване на лечението със Simponi.
Discontinuation of Simponi therapy should be considered in patients with confirmed significant haematologic abnormalities.
При пациенти с фрактура на бедрената кост, свързана с напредналата им възраст, плазмените концентрации на фондапаринукс в стационарно състояние са: Cmax (mg/l) – 0,50 (32%), Cmin (mg/l) – 0,19 (58%).
In hip fracture patients, associated with their increased age, fondaparinux steady state plasma concentrations are: Cmax (mg/l) - 0.50 (32%), Cmin (mg/l) - 0.19 (58%).
При пациенти с хемоглобин ≤ 10 g/dl (n=899) на изходно ниво общата точка за коефициент на риск за преживяемост е оценена на0, 98 (95 % ДИ 0,68 до 1,40).
In patients with baseline haemoglobin ≤ 10 g/dl (n=899), the hazard ratio point estimate for survival was 0.98 (95 % CI 0.68 to 1.40).
При пациенти с хемофилия A липсва фактор VIII, което причинява проблеми с кръвосъсирването, например кръвоизливи в ставите, мускулите и вътрешните органи.
Patients with haemophilia A lack factor VIII, which causes blood clotting problems such as bleeding in the joints, muscles and internal organs.
При пациенти с хемофилия A липсва фактор VIII, което причинява проблеми с кръвосъсирването, например кръвоизливи в ставите, мускулите и вътрешните органи.
Patients with haemophilia A lack factor VIII, which causes blood clotting problems, such as bleeding in the joints, muscles or internal organs.
При пациенти с хемофилия B може да се развият неутрализиращи антитела (инхибитори) срещу фактор IX.
Patients with haemophilia B may develop neutralising antibodies (inhibitors) to factor IX.
При пациенти с хемофилия А (вроден дефицит на фактор VIII) той липсва или не функционира правилно.
In patients with haemophilia A (inborn factor VIII deficiency), it is missing or not working properly.
При пациенти с хемофилия А (вроден дефицит на фактор VIII) фактор VIII липсва или не функционира правилно.
In patients with haemophilia A (inborn factor VIII deficiency), factor VIII is missing or not working properly.
При пациенти с хемофилия А (вродена липса на фактор VІІІ) той липсва или функционира незадоволително.
In patients with haemophilia A (inborn lack of factor VIII), it is missing or not working properly.
При пациенти с хемофилия А могат да се образувуат неутрализиращи антитела (инхибитори) към фактор VIII.
Patients with haemophilia A may develop neutralising antibodies (inhibitors) to factor VIII.
При пациенти с хемофилия А, фактор VIII липсва или не функционира правилно.
In patients with haemophilia A, factor VIII is missing or not working properly.
При пациенти с хемофилия В има недостиг на този фактор, което означава, че тяхната кръв не се съсирва толкова бързо, колкото би трябвало, поради което се повишава склонността към кървене.
Patients with haemophilia B have a lack of this factor which means that their blood does not clot as quickly as it should so there is an increased tendency to bleed.
При пациенти с хемофилия В липсва фактор IX — белтък, който е необходим за нормалното съсирване на кръвта, и в резултат на това те кървят лесно.
Patients with haemophilia B lack factor IX, a protein needed for normal clotting of the blood, and as a result, they bleed readily.
При пациенти с хемофилия В липсва фактор IХ, което е причина за проблеми с кръвосъсирването, например кръвоизливи в ставите, мускулите или вътрешните органи.
Patients with haemophilia B lack factor IX, and this causes bleeding problems, such as bleeding in the joints, muscle or internal organs.
При пациенти с хемофилия тип А и B има съобщения за повишено кървене при прием на протеазни инхибитори.
In patients with haemophilia type A and B, there have been reports of increased bleeding while taking protease inhibitors.
При пациенти с хемофилия тип А и В се съобщава за повишен риск от кървене при лечение с този или друг протеазен инхибитор.
In patients with haemophilia type A and B, there have been reports of increased bleeding while taking this treatment or another protease inhibitor.
При пациенти с хепатит не беше отбелязана липса на отговор в резултат на наличието им – очевидно поради ниския титър.
In patients with hepatitis, no loss of response was observed apparently due to the low titres.
При пациенти с хепатит не е отбелязана загуба на отговор в резултат на наличието им – очевидно поради ниските титри.
In patients with hepatitis, no loss of response was observed apparently due to the low titres.
При пациенти с хетерозиготна фамилна хиперхолестеролемия (HeFH), които получават висока доза статин, системната експозиция на еволокумаб е малко по-ниска, отколкото при лица на ниска до умерена доза статин (съотношението на AUClast 0,74 [90%CI 0,29 ; 1,9]).
In patients with heterozygous familial hypercholesterolemia (HeFH) on high dose statin, the systemic exposure of evolocumab was slightly lower than in subjects on low-to-moderate dose statin (the ratio of AUClast 0.74 [90%CI 0.29 ; 1.9]).
При пациенти с хипергамаглобулинемия е наблюдавано нормализиране на нивата на IgG до 52-ра седмица при съответно 49% и 20% от пациентите в групите на лечение с Benlysta и плацебо.
In patients with hypergammaglobulinemia, normalization of IgG levels was observed by Week 52 in 49% and 20% of patients receiving Benlysta and placebo, respectively.
При пациенти с хипереозинофилен синдром (ХЕС) с окултна инфилтрация на ХЕС клетки в миокарда, изолираните случаи на кардиогенен шок/левокамерна дисфункция се свързват с ХЕС клетъчна дегранулация при започване на лечение с иматиниб.
In patients with hypereosinophilic syndrome (HES) with occult infiltration of HES cells within the myocardium, isolated cases of cardiogenic shock/left ventricular dysfunction have been associated with HES cell degranulation upon the initiation of imatinib therapy.
При пациенти с хиперреактивен пикочен мехур, характеризиращ се с нестабилност или хиперрефлексия на детрузора, цистометрични проучвания демонстрират, че оксибутинин увеличава максималния уринен капацитет на пикочния мехур и увеличава обема до първата контракция на детрузора.
In patients with overactive bladder, characterised by detrusor muscle instability or hyperreflexia, cystometric studies have demonstrated that oxybutynin increases maximum urinary bladder capacity and increases the volume to first detrusor contraction.
При пациенти с хипертензия, приемането веднъж дневно осигурява клинично значимо понижение на кръвното налягане в легнало и изправено положение, в продължение на целия 24-часов период.
In patients with hypertension, once daily dosing provides clinically significant reductions of blood pressure in both the supine and standing positions throughout the 24 hour interval.
При пациенти с хипертония и диабет, Enviage води до адитивен ефект на понижаване на артериалното налягане, при добавянето му към рамиприл, като комбинацията на Enviage и рамиприл е имала по-ниска честота на кашлица (1,8%) в сравнение с рамиприл (4,7%).
In diabetic hypertensive patients, Enviage provided additive blood pressure reductions when added to ramipril, while the combination of Enviage and ramipril had a lower incidence of cough (1.8%) than ramipril (4.7%).
При пациенти с хипертония и диабет, Tekturna води до адитивен ефект на понижаване на артериалното налягане, при добавянето му към рамиприл, като комбинацията на Tekturna и рамиприл е имала по-ниска честота на кашлица (1,8%) в сравнение с рамиприл (4,7%).
In diabetic hypertensive patients, Tekturna provided additive blood pressure reductions when added to ramipril, while the combination of Tekturna and ramipril had a lower incidence of cough (1.8%) than ramipril (4.7%).
При пациенти с хипертония и диабет, монотерапията с Enviage е безопасна и ефективна.
In diabetic hypertensive patients, Enviage monotherapy was safe and effective.
При пациенти с хипертония и затлъстяване, които не отговарят адекватно на лечение с ХХТЗ 25 mg, добавянето към лечението на Rasilez 300 mg води до адитивен ефект на понижаване на артериалното налягане, който е сравним с този при добавяне към лечението на ирбесартан 300 mg или амлодипин 10 mg.
In obese hypertensive patients who did not adequately respond to HCTZ 25 mg, add-on treatment with Rasilez 300 mg provided additional blood pressure reduction that was comparable to add-on treatment with irbesartan 300 mg or amlodipine 10 mg.