natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Едновременното приложение на ламивудин с инхибитори на OCT и МАТЕ може да повиши експозицията на ламивудин.
Co-administration of lamivudine with OCT and MATE inhibitors could increase lamivudine exposure.
Едновременното приложение на ламивудин с храна води до забавяне на tmax и снижаване на Cmax (понижение с 47 %).
Co-administration of lamivudine with food results in a delay of tmax and a lower C max (decreased by 47%).
Едновременното приложение на лапатиниб с интравенозно прилаган паклитаксел е повишило експозицията на паклитаксел с 23 %, което се дължи на инхибиране на CYP2C8 и/или Pgp от лапатиниб.
Co-administration of lapatinib with intravenous paclitaxel increased the exposure of paclitaxel by 23%, due to lapatinib inhibition of CYP2C8 and/or Pgp.
Едновременното приложение на лапатиниб с перорално прилаган дигоксин е довело до повишаване на AUC на дигоксин с приблизително 80 %.
Co- administration of lapatinib with orally administered digoxin resulted in an approximate 80% increase in the AUC of digoxin.
Едновременното приложение на лекарства, увеличаващи рН в горните отдели на стомашно- чревния тракт, може да понижи пероралната бионаличност.
Co-medication of drugs increasing the upper gastro intestinal pH may lead to lower oral bioavailability.
Едновременното приложение на лекарствени продукти, които могат да инхибират метаболизма на бипропион чрез изоензим CYP2B6а (напр. субстрати на CYP2B6: циклофосфамиди, ифосфамид и инхибитори на CYP2B6: орфенадрин, тиклопидин, клопидогрел), може да доведе до повишени плазмени нива на бупропион и по-ниски нива на активния метаболит хидроксибупропион.
Co-administration of medicinal products that may inhibit the metabolism of bupropion via CYP2B6 isoenzyme (e.g., CYP2B6 substrates: cyclophosphamide, ifosfamide, and CYP2B6 inhibitors: orphenadrine, ticlopidine, clopidogrel), may result in increased bupropion plasma levels and lower levels of active metabolite hydroxybupropion.
Едновременното приложение на леналидомид 10 mg/ден е повишило плазмената експозиция на дигоксин (единична доза от 0,5 mg) с 14 % с 90 % ДИ (доверителен интервал) [0,52 %-28,2 %].
Concomitant administration with lenalidomide 10 mg/day increased the plasma exposure of digoxin (0.5 mg, single dose) by 14% with a 90% CI (confidence interval) [0.52%-28.2%].
Едновременното приложение на луразидон с дигоксин (субстрат на P-gp) не е довело до повишаване на експозицията на дигоксин и много малко е повишило Cmax (1,3-кратно) и затова се счита, че луразидон може да се прилага едновременно с дигоксин.
Coadministration of lurasidone with digoxin (a P-gp substrate) did not increase the exposure to digoxin and only slightly increased Cmax (1.3 –fold) and therefore, it is considered that lurasidone can be coadministered with digoxin.
Едновременното приложение на луразидон с мощния CYP3A4 инхибитор кетоконазол е довело до 9- и 6- кратно повишаване на експозицията на луразидон и неговия активен метаболит ID- 14283.
Coadministration of lurasidone with the strong CYP3A4 inhibitor ketoconazole resulted in a 9- and 6-fold increase in exposure of lurasidone and its active metabolite ID-14283 respectively.
Едновременното приложение на мемантин и спазмолитични лекарствени продукти, дантролен или баклофен може да измени действието им и това да наложи коригиране на дозата.
Concomitant administration of memantine with the antispasmodic medicinal products, dantrolene or baclofen, can modify their effects and a dose adjustment may be necessary.
Едновременното приложение на мемантин и спазмолитични продукти, дантролен или баклофен може да измени действието им и това да наложи корегиране на дозата.
Concomitant administration of memantine with the antispasmodic agents, dantrolene or baclofen, can modify their effects and a dose adjustment may be necessary.
Едновременното приложение на мемантин и спазмолитични средства, дантролен или баклофен може да измени ефектите им и това да наложи коригиране на дозата.
Concomitant administration of memantine with the antispasmodic agents, dantrolene or baclofen, can modify their effects and a dose adjustment may be necessary.
Едновременното приложение на мидазолам с нелфинавир може да предизвика силно повишение на концентрацията на този бензодиазепин.
Co- administration of midazolam with nelfinavir may cause a large increase in the concentration of this benzodiazepine.
Едновременното приложение на мощни индуктори на P-gp, глюкуронирането и/или CYP3A4 (напр. рифампицин, рифабутин, карбамазепин, фенитоин или жълт кантарион [Hypericum perforatum]) може да доведе до субоптимална експозиция на вемурафениб и трябва да се избягва.
Concomitant administration of potent inducers of P-gp, glucuronidation, and/or CYP3A4 (e.g. rifampicin, rifabutin, carbamazepine, phenytoin or St John’s Wort [Hypericum perforatum]) may lead to suboptimal exposure to vemurafenib and should be avoided.
Едновременното приложение на мощни инхибитори (напр. кетоконазол, гемфиброзил, нефазодон, кларитромицин, ритонавир, саквинавир, телитромицин, итраконазол, вориконазол, позаконазол, атазанавир) с дарафениб трябва да става с повишено внимание.
Use caution if strong inhibitors (e.g. ketoconazole, gemfibrozil, nefazodone, clarithromycin, ritonavir, saquinavir, telithromycin, itraconazole, voriconazole, posaconazole, atazanavir) are co-administered with dabrafenib.
Едновременното приложение на мощни инхибитори на CYP3A4 (напр. кетоконазол, кларитромицин, итраконазол, ритонавир, телитромицин) може да инхибира метаболизма и да повиши системната експозиция на вилантерол.
Concomitant administration of strong CYP3A4 inhibitors (e.g. ketoconazole, clarithromycin, itraconazole, ritonavir, telithromycin) may inhibit the metabolism of, and increase the systemic exposure to, vilanterol.
Едновременното приложение на мощния инхибитор на CYP1A2 флувоксамин с помалидомид в присъствието на кетоконазол, увеличава средната експозиция на помалидомид до 107 % с 90 % доверителен интервал [91 % до 124 %] в сравнение с помалидомид плюс кетоконазол.
Co-administration of the strong CYP1A2 inhibitor fluvoxamine with pomalidomide in the presence of ketoconazole, increased mean exposure to pomalidomide by 107% with a 90% confidence interval [91% to 124%] compared to pomalidomide plus ketoconazole.
Едновременното приложение на натоварваща доза тикагрелор 180 mg и дабигатран етексилат 110 mg (в стационарно състояние) повишава AUCτ,ss и Cmax,ss на дабигатран 1,49 и 1,65 пъти (+49% и 65%) съответно, в сравнение с дабигатран етексилат прилаган самостоятелно.
Concomitant administration of a loading dose of 180 mg ticagrelor and 110 mg dabigatran etexilate (in steady state) increased the dabigatran AUCτ,ss and Cmax,ss by 1.49-fold and 1.65-fold (+49% and 65%), respectively, compared with dabigatran etexilate given alone.
Едновременното приложение на натоварваща доза тикагрелор 180 mg и дабигатран етексилат 110 mg (в стационарно състояние) повишава AUCτ,ss и Cmax,ss на дабигатран 1,49 и 1,65 пъти (+49% и 65%) съответно, в сравнение с дабигатран етексилат, прилаган самостоятелно.
Concomitant administration of a loading dose of 180 mg ticagrelor and 110 mg dabigatran etexilate (in steady state) increased the dabigatran AUCτ,ss and Cmax,ss by 1.49-fold and 1.65-fold (+49% and 65%), respectively, compared with dabigatran etexilate given alone.
Едновременното приложение на натриев еноксапарин и извършването на спинална/епидурална анестезия може да предизвика образуването на интрамедуларен хематом.
Simultaneous administration of enoxaparin sodium and performance of spinal/epidural anaesthesia can result in intramedullary haematoma.
Едновременното приложение на натриев оксибат и диклофенак при здрави доброволци е намалило дефицита на вниманието, коетосе причинява от самостоятелния прием на Xyrem, измерено чрез психометрични тестове.
Co-administration of sodium oxybate and diclofenac in healthy volunteers reduced the attention deficit caused by the administration of Xyrem alone as measured by psychometric tests.
Едновременното приложение на невролептици с кобицистат може да доведе до повишени плазмени концентрации на невролептици.
Concentrations of these sedatives/hypnotics may be increased when co-administered with cobicistat.
Едновременното приложение на нелфинавир с
Co- administration of nelfinavir with omeprazole may lead to a loss of
Едновременното приложение на неселективни и селективни бета2- адренергични блокери трябва да се избягва, освен ако има наложителни причини за тяхната употреба.
Concurrent use of both non-selective and selective beta2-adrenergic blockers should be avoided unless there are compelling reasons for their use.
Едновременното приложение на нинтеданиб с доцетаксел (75 mg/m²) не е променило фармакокинетиката на нито едно от двете лекарства в значителна степен.
Co-administration of nintedanib with docetaxel (75 mg/m²) did not alter the pharmacokinetics of either medicinal product to a relevant extent.
Едновременното приложение на олапариб с мощни или умерени инхибитори на CYP3A не се препоръчва (вж. точка 4.5).
Olaparib co-administration with strong or moderate CYP3A inhibitors is not recommended (see section 4.5).
Едновременното приложение на олапариб с мощни индуктори на CYP3A не се препоръчва (вж. точка 4.5).
Olaparib co-administration with strong CYP3A inducers is not recommended (see section 4.5).
Едновременното приложение на омепразол (20 mg дневно) и дигоксин при здрави доброволци води до повишаване на бионаличността на дигоксин с 10% (до 30% при двама от общо десет доброволци).
Concomitant treatment with omeprazole (20 mg daily) and digoxin in healthy subjects increased the bioavailability of digoxin by 10% (up to 30% in two out of ten subjects).
Едновременното приложение на омепразол (40 mg веднъж дневно) води до понижаване на средните AUC, Cmax и Cmin на нелфинавир с 36–39%, а на средните AUC, Cmax и Cmin на фармакологично активния му метаболит M8, със 75-92%.
Co-administration of omeprazole (40 mg qd) reduced mean nelfinavir AUC, Cmax and Cmin by 36–39 % and mean AUC, Cmax and Cmin for the pharmacologically active metabolite M8 was reduced by 75-92%.
Едновременното приложение на пазопаниб (400 mg веднъж дневно) с мощния инхибитор на CYP3A4 и P-gp, кетоконазол (400 mg веднъж дневно) за 5 последователни дни, е довело до повишаване с 66 % и 45 % на средните стойности съответно на AUC(0-24) и Cmax на пазопаниб, в сравнение с приложение на пазопаниб самостоятелно (400 mg веднъж дневно за 7 дни).
Concurrent administration of pazopanib (400 mg once daily) with the strong CYP3A4 and P-gp inhibitor, ketoconazole (400 mg once daily) for 5 consecutive days, resulted in a 66 % and 45 % increase in mean pazopanib AUC(0-24) and Cmax, respectively, relative to administration of pazopanib alone (400 mg once daily for 7 days).
Едновременното приложение на пазопаниб 800 mg веднъж дневно и паклитаксел 80 mg/m2 (субстрат на CYP3A4 и CYP2C8) веднъж седмично е довело до средно повишаване с 25 % и 31 %, съответно на AUC и Cmax на паклитаксел.
Co- administration of pazopanib 800 mg once daily and paclitaxel 80 mg/m2 (CYP3A4 and CYP2C8 substrate) once weekly resulted in a mean increase of 25 % and 31 % in paclitaxel AUC and Cmax, respectively.
Едновременното приложение на пазопаниб с други мощни инхибитори на CYP3A4 (напр. итраконазол, кларитромицин, атазанавир, индинавир, нефазодон, нелфинавир, ритонавир, саквинавир, телитромицин, вориконазол) може да повиши концентрацията на пазопаниб.
Co-administration of pazopanib with other strong inhibitors of the CYP3A4 family (e.g., itraconazole, clarithromycin, atazanavir, indinavir, nefazodone, nelfinavir, ritonavir, saquinavir, telithromycin, voriconazole) may increase pazopanib concentrations.
Едновременното приложение на пазопаниб с езомепразол намалява бионаличността на пазопаниб с приблизително 40 % (AUC и Cmax) и едновременното приложение на пазопаниб с лекарства, които повишават pH в стомаха, трябва да се избягва.
Concomitant administration of pazopanib with esomeprazole decreases the bioavailability of pazopanib by approximately 40% (AUC and Cmax), and co-administration of pazopanib with medicines that increase gastric pH should be avoided.
Едновременното приложение на пазопаниб със субстрати на уридиндифосфатглюкуронозил трансфераза 1A1 (UGT1A1) (напр. иринотекан) трябва да става с повишено внимание, тъй като пазопаниб е инхибитор на UGT1A1 (вж. точка 4.5).
Concomitant administration of pazopanib with uridine diphosphate glucuronosyl transferase 1A1 (UGT1A1) substrates (e.g. irinotecan) should be undertaken with caution since pazopanib is an inhibitor of UGT1A1 (see section 4.5).
Едновременното приложение на перорално инхалираните индакатерол и гликопирониум, при стационарно състояние на двете съставки, не води до взаимно повлияване на фармакокинетиката им.
Concomitant administration of orally inhaled indacaterol and glycopyrronium, under steady-state conditions of both components, did not affect the pharmacokinetics of either component.
Едновременното приложение на пиоглитазон с рифампицин (индуктор на цитохром P450 2C8) е довело до намаляване на площта под кривата (AUC) на пиоглитазон с 54%.
Co- administration of pioglitazone with rifampicin (an inducer of cytochrome P450 2C8) is reported to result in a 54% decrease in AUC of pioglitazone.
Едновременното приложение на питолисант и пароксетин значително увеличава средната Cmax и отношението на AUC0 – 72h за питолисант съответно с около 47 % и 105 %.
Co-administration of pitolisant with paroxetine significantly increases pitolisant mean Cmax and AUC0—72h ratio about 47% and 105%, respectively.
Едновременното приложение на по- високи дози ефавиренц и карбамазепин не е проучвано.
Co-administration of higher doses of either efavirenz or carbamazepine has not been studied.
Едновременното приложение на позаконазол и ефавиренц трябва да се избягва, освен ако ползата за пациента надвишава риска.
should be avoided unless the benefit to the patient outweighs the risk.
Едновременното приложение на позаконазол и сиролимус не се препоръчва, и трябва да се избягва винаги, когато е възможно.
Co- administration of posaconazole with sirolimus is not recommended and should be avoided whenever possible.
Едновременното приложение на помалидомид с мощния инхибитор на CYP3A4/5 и P- gp кетоконазол или с мощния индуктор на CYP3A4/5 карбамазепин няма клинично значим ефект върху експозицията на помалидомид.
Co-administration of pomalidomide with the strong CYP3A4/5 and P-gp inhibitor ketoconazole, or the strong CYP3A4/5 inducer carbamazepine, had no clinically relevant effect on exposure to pomalidomide.
Едновременното приложение на прегабалин с пероралните контрацептивни средства норетистерон и/или етинил естрадиол не повлиява фармакокинетиката при стационарно състояние на нито едно от тези вещества.
Co-administration of pregabalin with the oral contraceptives norethisterone and/or ethinyl oestradiol does not influence the steady-state pharmacokinetics of either substance.
Едновременното приложение на разагилин и петидин e противопоказано (вж. точка 4.3.).
The concomitant administration of rasagiline and pethidine is contraindicated (see section 4.3).
Едновременното приложение на ривароксабан и кетоконазол (400 mg един път дневно) или ритонавир (600 mg два пъти дневно) води до 2,6 пъти / 2,5 пъти по-висока AUC на ривароксабан и 1,7 пъти / 1,6 пъти по-висока средна Cmax със значително повишаване на фармакодинамичните ефекти, което може да доведе до повишен риск от кървене.
Co-administration of rivaroxaban with ketoconazole (400 mg once a day) or ritonavir (600 mg twice a day) led to a 2.6 fold / 2.5 fold increase in mean rivaroxaban AUC and a 1.7 fold / 1.6 fold increase in mean rivaroxaban Cmax, with significant increases in pharmacodynamic effects which may lead to an increased bleeding risk.
Едновременното приложение на ривароксабан и кетоконазол (400 mg един път дневно) или ритонавир (600 mg два пъти дневно) води до 2,6 пъти / 2,5 пъти по-висока средна AUC на ривароксабан и 1,7 пъти / 1,6 пъти по-висока средна Cmax със значително повишаване на фармакодинамичните ефекти, което може да доведе до повишен риск от кървене.
Co-administration of rivaroxaban with ketoconazole (400 mg once a day) or ritonavir (600 mg twice a day) led to a 2.6 fold / 2.5 fold increase in mean rivaroxaban AUC and a 1.7 fold / 1.6 fold increase in mean rivaroxaban Cmax, with significant increases in pharmacodynamic effects which may lead to an increased bleeding risk.
Едновременното приложение на ритонавир е възможно да доведе до повишени плазмени концентрации на клоразепат, диазепам, естазолам и флуразепам и затова е противопоказано (вж. раздел 4.3).
Ritonavir co-administration is likely to result in increased plasma concentrations of clorazepate, diazepam, estazolam and flurazepam and is therefore contraindicated (see section 4.3).
Едновременното приложение на ритонавир е възможно да доведе до повишени плазмени концентрации на цизаприд и затова е противопоказано (вж. раздел 4.3).
Cisapride Ritonavir co-administration is likely to result in increased plasma concentrations of cisapride and is therefore contraindicated (see section 4.3).
Едновременното приложение на ритонавир с невирапин не води до клинично значими промени във фармакокинетиката нито на невирапин, нито на ритонавир.
Co-administration of ritonavir with nevirapine does not lead to clinically relevant changes in the pharmacokinetics of either nevirapine or ritonavir.
Едновременното приложение на ритонавир, дозиран като антиретровирусно средство, и вориконазол е противопоказано поради намаляване на концентрациите на вориконазол (вж. точка 4.3).
Concomitant use of ritonavir dosed as an antiretroviral agent and voriconazole is contraindicated due to reduction in voriconazole concentrations (see section 4.3).
Едновременното приложение на рифампицин с телапревир е противопоказано.
rifampicin, inhibition of
Едновременното приложение на саксаглиптин и индуктори на CYP3A4/5, различни от рифампицин (като карбамазепин, дексаметазон, фенобарбитал и фенитоин), не е проучено и може да доведе до понижение на плазмената концентрация на саксаглиптин и повишение на концентрацията на основния му метаболит.
The co-administration of saxagliptin and CYP3A4/5 inducers, other than rifampicin (such as carbamazepine, dexamethasone, phenobarbital and phenytoin) has not been studied and may result in decreased plasma concentration of saxagliptin and increased concentration of its major metabolite.
Едновременното приложение на саксаглиптин и метформин е проучвано при пациенти със захарен диабет тип 2 с неадекватен контрол на диабета при монотерапия с метформин, както и при нелекувани медикаментозно пациенти със захарен диабет тип 2 с неадекватен контрол на диабета само с диета и физическа активност.
The co-administration of saxagliptin and metformin has been studied in patients with type 2 diabetes inadequately controlled on metformin alone and in treatment-naive patients inadequately controlled on diet and exercise alone.
Едновременното приложение на саксаглиптин и метформин е проучвано при пациенти със захарен диабет тип 2 с неадекватен контрол на диабета при монотерапия с метформин, както и при нелекувани медикаментозно пациенти със захарен диабет тип 2 с неадекватен контрол на диабета само с диета и физическа активност.
The coadministration of saxagliptin and metformin has been studied in patients with type 2 diabetes inadequately controlled on metformin alone and in treatment-naive patients inadequately controlled on diet and exercise alone.
Едновременното приложение на саксаглиптин с мощния индуктор на CYP3A4/5 рифампицин повишава Cmax и AUC на саксаглиптин съответно с 53% и 76%.
Concomitant administration of saxagliptin with the potent CYP3A4/5 inducer rifampicin, reduced Cmax and AUC of saxagliptin by 53% and 76%, respectively.
Едновременното приложение на саксаглиптин с мощния индуктор на CYP3A4/5 рифампицин, понижава Cmax и AUC на саксаглиптин съответно с 53% и 76%.
Concomitant administration of saxagliptin with the potent CYP3A4/5 inducer rifampicin reduced Cmax and AUC of saxagliptin by 53 % and 76 %, respectively.
Едновременното приложение на саксаглиптин с мощния инхибитор на CYP3A4/5 кетоконазол повишава Cmax и AUC на саксаглиптин съответно с 62% и 2,5 пъти, като съответните стойности за активния метаболит са понижени със съответно 95% и 88%.
Concomitant administration of saxagliptin with the potent inhibitor of CYP3A4/5 ketoconazole, increased the Cmax and AUC of saxagliptin by 62% and 2.5-fold, respectively, and the corresponding values for the active metabolite were decreased by 95% and 88%, respectively.
Едновременното приложение на саксаглиптин с мощния инхибитор на CYP3A4/5 кетоконазол, повишава Cmax и AUC на саксаглиптин съответно с 62% и 2,5 пъти, а съответните стойности на активния метаболит се понижават съответно с 95% и 88%.
Concomitant administration of saxagliptin with the potent inhibitor of CYP3A4/5 ketoconazole, increased the Cmax and AUC of saxagliptin by 62 % and 2.5-fold, respectively, and the corresponding values for the active metabolite were decreased by 95 % and 88 %, respectively.
Едновременното приложение на саксаглиптин с умерения инхибитор на CYP3A4/5 дилтиазем повишава Cmax и AUC на саксаглиптин съответно с 63% и 2,1 пъти като съответните стойности за активния метаболит се понижават със съответно 44% и 34%.
Concomitant administration of saxagliptin with the moderate inhibitor of CYP3A4/5 diltiazem, increased the Cmax and AUC of saxagliptin by 63% and 2.1-fold, respectively, and the corresponding values for the active metabolite were decreased by 44% and 34%, respectively.
Едновременното приложение на саксаглиптин с умерения инхибитор на CYP3A4/5 дилтиазем повишава Cmax и AUC на саксаглиптин съответно с 63% и 2,1 пъти, като съответните стойности за активния метаболит са понижени със съответно 44% и 34%.
Concomitant administration of saxagliptin with the moderate inhibitor of CYP3A4/5 diltiazem, increased the Cmax and AUC of saxagliptin by 63% and 2.1-fold, respectively, and the corresponding values for the active metabolite were decreased by 44% and 34%, respectively.
Едновременното приложение на саксаглиптин с умерения инхибитор на CYP3A4/5 дилтиазем повишава Cmax и AUC на саксаглиптин съответно с 63% и 2,1 пъти, като съответните стойности за активния метаболит се понижават със съответно 44% и 34%.
Concomitant administration of saxagliptin with the moderate inhibitor of CYP3A4/5 diltiazem, increased the Cmax and AUC of saxagliptin by 63% and 2.1-fold, respectively, and the corresponding values for the active metabolite were decreased by 44% and 34%, respectively.
Едновременното приложение на салицилати и валпроева киселина може да доведе до намалено свързване на валпроевата киселина с протеините и инхибиране на метаболизма на валпроевата киселина, в резултат на което се повишават серумните нива на общата и свободна валпроева киселина.
The concomitant administration of salicylates and valproic acid may result in decreased valproic acid protein binding and inhibition of valproic acid metabolism resulting in increased serum levels of total and free valproic acid.
Едновременното приложение на силен индуктор на цитохром P450 3A4 (CYP3A4) като рифампицин води до понижение на системната експозиция на апремиласт, което може да доведе до загуба на ефикасност на апремиласт.
Co-administration of strong cytochrome P450 3A4 (CYP3A4) enzyme inducer, rifampicin, resulted in a reduction of systemic exposure of apremilast, which may result in a loss of efficacy of apremilast.
Едновременното приложение на силния инхибитор на CYP1A2 флувоксамин с помалидомид в присъствието на кетоконазол увеличава средната експозиция на помалидомид до 107 % с 90 % доверителен интервал [91 % до 124 %] в сравнение с помалидомид плюс кетоконазол.
Co-administration of the strong CYP1A2 inhibitor fluvoxamine with pomalidomide in the presence of ketoconazole, increased mean exposure to pomalidomide by 107% with a 90% confidence interval [91% to 124%] compared to pomalidomide plus ketoconazole.