natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Едновременното приложение на силния инхибитор на CYP1A2 флувоксамин с помалидомид в присъствието на кетоконазол увеличава средната експозиция на помалидомид до 107% с 90% доверителен интервал [91% до 124%] в сравнение с помалидомид плюс кетоконазол.
Co-administration of the strong CYP1A2 inhibitor fluvoxamine with pomalidomide in the presence of ketoconazole, increased mean exposure to pomalidomide by 107% with a 90% confidence interval [91% to 124%] compared to pomalidomide plus ketoconazole.
Едновременното приложение на субстрати на CYP3A4 и модулатори може да наложи коригиране на дозата (вж. точка 4.5).
Concomitant use of CYP3A4 substrates and modulators may require dose adjustment (see section 4.5).
Едновременното приложение на сунитиниб с мощни инхибитори на CYP3A4 трябва да се ограничи поради възможното повишение на плазмените концентрации на сунитиниб (вж. точка 4.2 и 4.5).
Concomitant administration of sunitinib with potent CYP3A4 inhibitors should be limited because of the possible increase in sunitinib plasma concentrations (see sections 4.2 and 4.5).
Едновременното приложение на телапревир и лекарствени продукти, които индуцират CYP3A и/или P-gp
Co- administration of telaprevir and medicinal products that induce CYP3A and/or P-gp may decrease telaprevir plasma concentrations.
Едновременното приложение на телапревир и лекарствени продукти, които индуцират CYP3A и/или P-gp може да понижи плазмените концентрации на телапревир.
Co- administration of telaprevir and medicinal products that induce CYP3A and/or P-gp may decrease telaprevir plasma concentrations.
Едновременното приложение на телмисартан и CellCept води до намаляване на концентрациите на МФК с около 30%.
Concomitant administration of telmisartan and CellCept resulted in an approximately 30% decrease of MPA concentrations.
Едновременното приложение на телмисартан и микофенолат мофетил води до намаляване на концентрациите на МФК с около 30%.
Concomitant administration of telmisartan and mycophenolate mofetil resulted in an approximately 30% decrease of MPA concentrations.
Едновременното приложение на темсиролимус с рифампицин, който е мощен индуктор на CYP3A4/5, няма значим ефект върху максималната концентрация (Cmax) на темсиролимус и площта под кривата на концентрацията спрямо времето (AUC) след интравенозно приложение, но понижава Cmax на сиролимус с 65% и AUC с 56%, в сравнение с монотерапия с темсиролимус.
Co-administration of temsirolimus with rifampicin, a potent CYP3A4/5 inducer, had no significant effect on temsirolimus maximum concentration (Cmax) and area under the concentration vs. time curve (AUC)after intravenous administration, but decreased sirolimus Cmax by 65% and AUC by 56%, compared to temsirolimus treatment alone.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил и диданозин в доза от 400 mg дневно е свързано със значително намаляване на броя на CD4 клетките, дължащо се вероятно на вътреклетъчно взаимодействие, което увеличава количеството на фосфoрилирания (т.е. активен) диданозин.
Co-administration of tenofovir disoproxil and didanosine at a dose of 400 mg daily has been associated with a significant decrease in CD4 cell count, possibly due to an intracellular interaction increasing phosphorylated (i.e. active) didanosine.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил и диданозин в доза от 400 mg дневно е свързано със значително намаляване на броя на CD4 клетките, дължащо се вероятно на вътреклетъчно взаимодействие, повишаващо фосфoрилирания (т.е. активния) диданозин.
Co-administration of tenofovir disoproxil and didanosine at a dose of 400 mg daily has been associated with a significant decrease in CD4 cell count, possibly due to an intracellular interaction increasing phosphorylated (i.e. active) didanosine.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин в доза 400 mg дневно се свързва със значително понижение на броя на CD4 клетките, вероятно поради вътреклетъчно взаимодействие повишаващо фосфорилирания (т.е. активен) диданозин.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine at a dose of 400 mg daily has been associated with a significant decrease in CD4 cell count, possibly due to an intracellular interaction increasing phosphorylated (i.e. active) didanosine.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин в доза от 400 mg дневно е било свързано със значително намаляване на броя на CD4 клетките, дължащо се вероятно на вътреклетъчно взаимодействие, повишаващо
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine at a dose of 400 mg daily has been associated with a significant decrease in CD4 cell count, possibly due to an intracellular interaction increasing phosphorylated (i.e. active) didanosine.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин води до 40 - 60 % повишаване на експозицията на диданозин, което може да увеличи риска от свързани с диданозин нежелани лекарствени реакции.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine results in a 40-60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk for didanosine-related adverse reactions.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин води до 40-60 % повишаване на системната експозиция на диданозин, което може да повиши риска от свързани с диданозин нежелани реакции (вж. точка 4.5).
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine results in a 40-60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk of didanosine-related adverse reactions (see section 4.5).
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин води до 40-60 % повишаване на системната експозиция на диданозин, което може да повиши риска от свързани с диданозин нежелани реакции.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine results in a 40-60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk for didanosine-related adverse reactions.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин води до 40-60 % повишаване на системната експозиция на диданозин, което може да увеличи риска от свързани с диданозин нежелани реакции.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine results in a 40-60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk of didanosine-related adverse reactions.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин води до 40-60% повишаване на системната експозиция на диданозин, което може да повиши риска от свързани с диданозин нежелани реакции.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine results in a 40-60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk for didanosine-related adverse reactions.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин не се препоръчва (вж. точка 4.4 и Таблица 1).
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine is not recommended (see section 4.4 and Table 1).
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин не се препоръчва (вж. точка 4.4 и Таблица 2).
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine is not recommended (see section 4.4 and Table 2).
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин не се препоръчва.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine is not recommended.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат и диданозин при доза от 400 mg дневно е било свързано със значително намаляване на броя на CD4 клетките, дължащо се вероятно на вътреклетъчно взаимодействие, повишаващо фосфорилирания (т.е. активния) диданозин.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine at a dose of 400 mg daily has been associated with a significant decrease in CD4 cell count, possibly due to an intracellular interaction increasing phosphorylated (i.e. active) didanosine.
Едновременното приложение на тенофовир дизопроксил фумарат с кобицистат се очаква да повиши плазмената концентрация на тенофовир.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate with cobicistat is expected to increase tenofovir plasma concentration.
Едновременното приложение на тикагрелор с левоноргестрел и етинил естрадиол води до повишаване на експозицията към етинил естрадиол с приблизително 20%, но не повлиява фармакокинетиката на левоноргестрел.
Co-administration of ticagrelor and levonorgestrel and ethinyl estradiol increased ethinyl estradiol exposure approximately 20% but did not alter the pharmacokinetics of levonorgestrel.
Едновременното приложение на тикагрелор с мощни индуктори на CYP3A може да понижи експозицията и ефикасността на тикагрелор, и поради тази причина не се насърчава тяхното едновременно приложение с тикагрелор.
Co-administration of ticagrelor with potent CYP3A inducers may decrease exposure and efficacy of ticagrelor, therefore, their concomitant use with ticagrelor is discouraged.
Едновременното приложение на толваптан и кетоконазол е довело до повишение с 440% в площта под кривата концентрация-време (AUC) и повишение с 248% в максималната наблюдавана плазмена концентрация (Cmax) за толваптан.
Co-administration of tolvaptan and ketoconazole resulted in a 440% increase in area under time-concentration curve (AUC) and 248% increase in maximum observed plasma concentration (Cmax) for tolvaptan.
Едновременното приложение на толваптан с рифампицин понижава Cmax и AUC за толваптан с около 85%.
Co-administration of tolvaptan with rifampicin reduces Cmax and AUC for tolvaptan by about 85%.
Едновременното приложение на триметоприм (160 mg два пъти дневно), умерен инхибитор на CYP2C8, и репаглинид (единична доза от 0,25 mg) увеличава AUC на репаглинид, Cmax и t½ (съответно 1,6, 1,4, и 1,2 пъти), без статистически значими ефекти върху нивото на кръвната захар.
Co-administration of trimethoprim (160 mg twice daily), a moderate CYP2C8 inhibitor, and repaglinide (a single dose of 0.25 mg) increased the repaglinide AUC, Cmax and t½ (1.6-fold, 1.4-fold and 1.2-fold respectively) with no statistically significant effects on the blood glucose levels.
Едновременното приложение на фезотеродин с други антимускаринови средства и лекарствени продукти с антихолинергични свойства (напр. амантадин, трициклични антидепресанти, някои невролептици), трябва да се извършва внимателно, тъй като това може да доведе до по-изразени терапевтични и нежелани реакции (напр. запек, сухота в устата, сънливост, ретенция на урина).
Caution should be exercised in coadministration of fesoterodine with other antimuscarinics and medicinal products with anticholinergic properties (e.g. amantadine, tri-cyclic antidepressants, certain neuroleptics ) as this may lead to more pronounced therapeutic- and side-effects (e.g. constipation, dry mouth, drowsiness, urinary retention).
Едновременното приложение на фенитоин с езомепразол 40 mg при пациенти с епилепсия води до повишаване с 13% на най-ниската плазмена концентрация на фенитоин.
Concomitant administration of 40 mg esomeprazole resulted in a 13% increase in trough plasma levels of phenytoin in epileptic patients.
Едновременното приложение на фентанил със серотонин-ергични средства като селективни инхибитори на обратното захващане на серотонина (SSRI) или ихибитори на обратното захващане на серотонин норепинефрин (SNRI) или инхибитори на моно-амино-оксидазата (МАО-инхибитори) може да повиши риска за развитие на серотонинов синдром – едно потенциално животозастрашаващо състояние.
Coadministration of fentanyl with a serotoninergic agent, such as a Selective Serotonin Re-uptake Inhibitor (SSRI) or a Serotonin Norepinephrine Re-uptake Inhibitor (SNRI) or a Monoamine Oxidase Inhibitor (MAOI), may increase the risk of serotonin syndrome, a potentially life-threatening condition.
Едновременното приложение на фентанил със серотонин-ергични средства като селективни инхибитори на обратното захващане на серотонина (SSRI) или ихибитори на обратното захващане на серотонин норепинефрин (SNRI) или инхибитори на моно-амино-оксидазата (МАО-инхибитори]) може да повиши риска за развитие на серотонинов синдром – едно потенциално животозастрашаващо състояние.
Coadministration of fentanyl with a serotoninergic agent, such as a Selective Serotonin Re-uptake Inhibitor (SSRI) or a Serotonin Norepinephrine Re-uptake Inhibitor (SNRI) or a Monoamine Oxidase Inhibitor (MAOI), may increase the risk of serotonin syndrome, a potentially life-threatening condition.
Едновременното приложение на фентанил със серотонинергичен лекарствен продукт като селективен инхибитор на обратното захващане на серотонина (SSRI) или инхибитор на обратното захващане на серотонин норепинефрин (SNRI) или инхибитор на моно-амино- оксидазата (MAO-инхибитор) може да повиши риска за развитие на серотонинов синдром – едно потенциално животозастрашаващо състояние.
Coadministration of fentanyl with a serotoninergic medicinal product, such as a Selective Serotonin Re-uptake Inhibitor (SSRI) or a Serotonin Norepinephrine Re-uptake Inhibitor (SNRI) or a Monoamine Oxidase Inhibitor (MAOI), may increase the risk of serotonin syndrome, a potentially life-threatening condition.
Едновременното приложение на флуконазол, умерено мощен инхибитор на CYP3A, повишава експозицията на ивакафтор 3 пъти и повишава M1 в по-малка степен, отколкото ивакафтор.
Co-administration with fluconazole, a moderate inhibitor of CYP3A, increased ivacaftor exposure by 3-fold and increased M1 to a lesser extent than ivacaftor.
Едновременното приложение на фолитропин алфа и други стимулиращи овулацията лекарствени продукти (напр. hCG, кломифен цитрат), може да усили фоликулния отговор, докато едновременното приложение на агонист или антагонист на GnRH с цел хипофизно десенсибилизиране, може да доведе до покачване на дозата фолитропин алфа, необходима за предизвикване на адекватен овариален отговор.
Concomitant use of follitropin alfa with other medicinal products used to stimulate ovulation (e.g. hCG, clomifene citrate) may potentiate the follicular response, whereas concurrent use of a GnRH agonist or antagonist to induce pituitary desensitisation may increase the dose of follitropin alfa needed to elicit an adequate ovarian response.
Едновременното приложение на фосапрепитант и билкови препарати, съдържащи жълт кантарион(Hypericum perforatum) не се препоръчва.
Concomitant administration of fosaprepitant with herbal preparations containing St. John’s Wort (Hypericum perforatum) is not recommended.
Едновременното приложение на фузидова киселина и Invirase/ритонавир може да увеличи плазмената концентрация, както на фузидовата киселина, така и на саквинавир/ритонавир.
Co-administration of fusidic acid and Invirase/ritonavir can cause increased plasma concentration of both fusidic acid and saquinavir/ritonavir.
Едновременното приложение на хематопоетични растежни фактори и Jakavi не е проучено.
The concurrent use of haematopoietic growth factors and Jakavi has not been studied.
Едновременното приложение на хидрохлорoтиазид и телмисартан при здрави субекти не променя фармакокинетиката на нито едно от веществата.
Concomitant administration of hydrochlorothiazide and telmisartan does not appear to affect the pharmacokinetics of either substance in healthy subjects.
Едновременното приложение на хидрохлоротиазид и телмисартан при здрави субекти не променя фармакокинетиката на нито едно от веществата.
Concomitant administration of hydrochlorothiazide and telmisartan does not appear to affect the pharmacokinetics of either substance in healthy subjects.
Едновременното приложение на церитиниб с CYP3A субстрати, за които се знае, че имат тесен терапевтичен индекс (напр. астемизол, цизарпид, циклоспорин, ерготамин, фентанил, пимозид, хинидин, такролимус, алфентанил и сиролимус) и CYP2C9 субстрати, за които се знае, че имат тесен терапевтичен индекс (напр. фенитоин и варфарин), трябва да се избягва.
Co-administration of ceritinib with CYP3A substrates known to have narrow therapeutic indices (e.g. astemizole, cisapride, ciclosporin, ergotamine, fentanyl, pimozide, quinidine, tacrolimus, alfentanil and sirolimus) and CYP2C9 substrates known to have narrow therapeutic indices (e.g. phenytoin and warfarin) should be avoided.
Едновременното приложение на циклоспорин (600 mg) и тикагрелор води до повишаване на Cmax и AUC на тикагрелор съответно 2,3 пъти и 2,8 пъти.
Co-administration of cyclosporine (600 mg) with ticagrelor increased ticagrelor Cmax and AUC equal to 2.3-fold and 2.8-fold, respectively.
Едновременното приложение на циторедуктивно лечение или хематопоетични растежни фактори с Jakavi не е проучено.
The concomitant use of cytoreductive therapies or haematopoietic growth factors with Jakavi has not been studied.
Едновременното приложение на циторедуктивно лечение с Jakavi не е проучено.
The concomitant use of cytoreductive therapies and Jakavi has not been studied.
Едновременното приложение не е повлияло другите девет пневмококови серотипа.
There was no impact of co-administration on the other nine pneumococcal serotypes.
Едновременното приложение не е свързано с по-високи честоти на местните или системните реакции в сравнение със самостоятелното прилагане на ваксина с адювант AS03, съдържаща HA от H1N1v .
Co-administration was not associated with higher rates of local or systemic reactions compared to administration of the AS03-containing vaccine containing HA from H1N1v alone.
Едновременното приложение не се
Co-administration is not recommended.
Едновременното приложение не се препоръчва, тъй като води до повишаване на системната експозиция на диданозин с 40-60%, което може да увеличи риска от свързани с диданозин нежелани реакции (вж. точка 4.5).
Co-administration is not recommended because it results in a 40 – 60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk of didanosine-related adverse reactions (see section 4.5).
Едновременното приложение с
Not studied.
Едновременното приложение с Agenerase може значително да повиши плазмените концентрации на PDE5 инхибиторите и свързаните с тях нежелани събития, вкл. хипотония, нарушения на зрението и приапизъм (вж. точка 4.4).
Co- administration with Agenerase may substantially increase PDE5 inhibitor plasma concentrations and associated adverse events, including hypotension, visual changes and priapism (see section 4.4).
Едновременното приложение с P-gp инхибитори (вж. точки 4.2 и 4.5).
Concomitant administration of P-gp inhibitors (see sections 4.2 and 4.5).
Едновременното приложение с Possia води до повишаване на Cmax и AUC на дигоксин съответно със 75% и 28%.
Concomitant administration of Possia increased the digoxin Cmax by 75% and AUC by 28%.
Едновременното приложение с алфузозин е противопоказано (вж. точка 4.5).
The concomitant administration with alfuzosin is contraindicated (see section 4.5).
Едновременното приложение с билкови продукти, съдържащи жълт кантарион (Hypericum perforatum), поради риск от понижаване на плазмените концентрации и намаляване на клиничните ефекти на невирапин (вж. точка 4.5).
Coadministration with herbal preparations containing St John’s wort (Hypericum perforatum) due to the risk of decreased plasma concentrations and reduced clinical effects of nevirapine (see section 4.5).
Едновременното приложение с боцепревир или телапревир има потенциал да повлияе отрицателно върху интрацелуларното активиране и клиничната антивирусна ефикасност на тенофовир алафенамид, по тази причина едновременно приложение на Descovy и боцепревир или телапревир не се препоръчва.
Co-administration with boceprevir or telaprevir has the potential to adversely affect the intracellular activation and clinical antiviral efficacy of tenofovir alafenamide, therefore co-administration of Descovy and boceprevir or telaprevir is not recommended.
Едновременното приложение с валпроева киселина е свързано с малко, но статистически значимо намаление на клирънса на TMZ.
Co-administration with valproic acid was associated with a small but statistically significant decrease in clearance of TMZ.
Едновременното приложение с вещества, които индуцират активността на 3A4, може да намали ефикасността на Effentora.
Coadministration with agents that induce 3A4 activity may reduce the efficacy of Effentora.
Едновременното приложение с висока доза ритонавир (> 200 mg два пъти дневно) е противопоказано, тъй като ритонавир във високи дози може да индуцира CYP3A4/5 и да понижи плазмените концентрации на изавуконазол (вж.точка 4.3).
Co-administration with high-dose ritonavir (>200 mg twice daily) is contraindicated, as at high doses ritonavir may induce CYP3A4/5 and decrease isavuconazole plasma concentrations (see section 4.3).
Едновременното приложение с дронедарон е противопоказано.
Concomitant treatment with dronedarone is contraindicated.
Едновременното приложение с други лекарства, повлияващи РААС, НСПВС или средства, повишаващи нивата на серумния калий (напр. калий-съхраняващи диуретици, калиеви добавки, заместители на солта, съдържащи калий, хепарин), може да доведе до повишаване на серумния калий.
Concomitant use of other agents affecting the RAAS, of NSAIDs or of agents that increase serum potassium levels (e.g. potassium-sparing diuretics, potassium supplements, salt substitutes containing potassium, heparin) may lead to increases in serum potassium.
Едновременното приложение с други симпатикомиметици (самостоятелно или като част от комбинирана терапия) може да потенцира нежеланите събития от индакатерол (вж. точка 4.4).
Concomitant administration of other sympathomimetic agents (alone or as part of combination therapy) may potentiate the adverse events of indacaterol (see section 4.4).
Едновременното приложение с екстракти от Гинко билоба не се препоръчва (вж. точка 4.4).
Concomitant use of Ginko biloba extracts is not recommended (see section 4.4).
Едновременното приложение с екстракти от Гинко билоба не се препоръчва (вж. точка 4.5).
Concomitant use of Ginko biloba extract is not recommended (see section 4.5).
Едновременното приложение с жълт кантарион е противопоказано (вж. точка 4.3).
Concomitant use of St. John’s wort is contraindicated (see section 4.3).
Едновременното приложение с инхибитори на протонната помпа няма никакво значимо влияние върху експозицията на едоксабан.
Co-administration of proton- pump inhibitors had no relevant impact on edoxaban exposure.
Едновременното приложение с инхибитори на ъптейк транспортера (рифампицин, циклоспорин) или на ефлуксния транспортер (ритонавир) може да повиши системната експозиция на валсартан.
Co-administration of inhibitors of the uptake transporter (rifampicin, ciclosporin) or efflux transporter (ritonavir) may increase the systemic exposure  to valsartan.
Едновременното приложение с кветиапин е противопоказано (вж. точка 4.5).
The concomitant administration with quetiapine is contraindicated  (see section 4.5).
Едновременното приложение с кветиапин е противопоказано (вж. точка 4.5).
The concomitant administration with quetiapine is contraindicated (see section 4.5).
Едновременното приложение с кетоконазол не повлиява фармакокинетиката на палоносетрон.
Co-administation with ketoconazole did not affect the pharmacokinetics of palonosetron.
Едновременното приложение с кобицистат може да доведе до повишени плазмени концентрации на лекарствените продукти, които се метаболизират от CYP2D6 (вж. точки 4.3 и 4.5).
Co-administration with cobicistat can increase plasma concentrations of medicinal products that are metabolised by CYP2D6 (see sections 4.3 and 4.5).
Едновременното приложение с кобицистат може да доведе до повишени плазмени концентрации на силденафил, тадалафил и варденафил, което може да доведе до свързани с инхибиторите на PDE-5 нежелани реакции.
Co-administration with cobicistat may result in increased sildenafil, tadalafil and vardenafil plasma concentrations, which may result in PDE-5 inhibitor-associated adverse reactions.
Едновременното приложение с колхицин е противопоказано при пациенти с бъбречни и/или чернодробни нарушения (вж. точки 4.3 и 4.5)
Concomitant administration with colchicine is contraindicated in patients with renal and/or hepatic impairment (see sections 4.3 and 4.5).