natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Терапевтичните цикли в двете групи са повтаряни всеки 2 седмици.
Treatment cycles on both arms were repeated every 2 weeks.
Терапевтичния опит е ограничен при пациенти с бъбречно увреждане (вж точка 4.4)
Therapeutic experience is limited in patients with renal impairment (see section 4.4).
Терапевтичния опит е ограничен при пациенти с умерено изразено чернодробно заболяване, при които може да има хеморaгична диатеза (вж. точка 4.4).
Therapeutic experience is limited in patients with moderate hepatic disease who may have bleeding diatheses (see section 4.4).
Терапевтичният ефект на тикагрелор, надхвърлящ този на клопидогрел, изглежда сходен в много подгрупи, включително тегло, пол, анамнеза за захарен диабет, транзиторна исхемична атака или не-хеморагичен инсулт, или реваскуларизация; при съпътстващо лечение включващо хепарин, GpIIb/IIIa инхибитори и инхибитори на протонната помпа (вж.точка 4.5); при окончателната диагноза на показателно събитие (STEMI, NSTEMI, НА); и при планирания при рандомизацията лечебен подход (инвазивен или медикаментозен).
The treatment effect of ticagrelor over clopidogrel appears consistent across many subgroups, including weight; sex; medical history of diabetes mellitus, transient ischaemic attack or non- haemorrhagic stroke, or revascularisation; concomitant therapies including heparins, GpIIb/IIIa inhibitors and proton pump inhibitors (see section 4.5); final index event diagnosis (STEMI, NSTEMI, or UA); and, treatment pathway intended at randomisation (invasive or medical).
Терапевтичният ефект на тикагрелор, надхвърлящ този на клопидогрел, изглежда сходен в много подгрупи, включително тегло, пол, анамнеза за захарен диабет, транзиторна исхемична атака или не-хеморагичен инсулт, или реваскуларизация; при съпътстващо лечение включващо хепарин, GpIIb/IIIa инхибитори и инхибитори на протонната помпа (вж.точка 4.5); при окончателната диагноза на показателно събитие (STEMI, NSTEMI, НА); и при планирания при рандомизацията лечебен подход (инвазивен или медикаментозен).
The treatment effect of ticagrelor over clopidogrel appears consistent across many subgroups, including weight; sex; medical history of diabetes mellitus, transient ischaemic attack or non-haemorrhagic stroke, or revascularisation; concomitant therapies including heparins, GpIIb/IIIa inhibitors and proton pump inhibitors (see section 4.5); final index event diagnosis (STEMI, NSTEMI, or UA); and treatment pathway intended at randomisation (invasive or medical).
Терапевтичният ефект не е проучван в плацебо-контролирани клинични изпитвания, с продължителност над 6 месеца.
Treatment effect has not been studied in placebo-controlled trials beyond 6 months.
Терапевтичният ефект се осъществява чрез отделянето на високореактивни кислородни радикали – процес, зависещ от вътреклетъчното взаимодействие на темопорфин със светлината и кислорода.
The therapeutic effect is mediated through the generation of highly reactive oxygen species, a process dependent on the intracellular interaction of temoporfin with light and oxygen.
Терапевтичният опит е ограничен при пациенти с бъбречно нарушение (вж точка 4.4)
Therapeutic experience is limited in patients with renal impairment (see section 4.4).
Терапевтичният опит е ограничен при пациенти с бъбречно увреждане (вж точка 4.4).
Therapeutic experience is limited in patients with renal impairment (see section 4.4).
Терапевтичният опит е ограничен при пациенти с бъбречно увреждане (вж. точка 4.4)
Therapeutic experience is limited in patients with renal impairment (see section 4.4).
Терапевтичният опит е ограничен при пациенти с бъбречно увреждане (вж. точка 4.4).
Therapeutic experience is limited in patients with renal impairment (see section 4.4).
Терапевтичният опит е ограничен при пациенти с леко до умерено бъбречно увреждане (вж. точка 4.4).
Therapeutic experience is limited in patients with moderate hepatic disease who may have bleeding diatheses (see section 4.4).
Терапевтичният опит е ограничен при пациенти с тежко бъбречно увреждане или терминална бъбречна недостатъчност.
There is limited therapeutic experience in patients with severe renal impairment or end stage renal disease.
Терапевтичният опит при пациенти на възраст 65 години и по- възрастни е ограничен, и е много ограничен при пациенти на 75 години и по-възрастни.
Therapeutic experience in patients 65 years and older is limited, and very limited in patients 75 years and older.
Терапевтичният опит при пациенти над 75-годишна възраст е ограничен (вж. точка 5.2).
Therapeutic experience in patients ≥75 years of age is limited (see section 5.2).
Терапевтичният опит при пациенти с тежко чернодробно увреждане е ограничен и по тази причина не се препоръчва употреба при тази популация (вж. точка 5.2).
Therapeutic experience in patients with severe hepatic impairment is limited and therefore not recommended for use in this population (see section 5.2).
Терапевтичният опит при пациенти ≥75-годишна възраст е ограничен.
The therapeutic experience in patients ≥75 years of age is limited.
Терапевтичният опит с Xultophy при пациенти с чернодробно увреждане понастоящем е твърде ограничен, за да се препоръчва употребата му при такива пациенти (вж. точка 5.2).
The therapeutic experience with Xultophy in patients with hepatic impairment is currently too limited to recommend the use in these patients (see section 5.2).
Терапевтичният опит с прасугрел при пациенти с бъбречно увреждане (включително терминален стдий на бъбречно заболяване) и при пациенти с умерено чернодробно увреждане е ограничен.
Therapeutic experience with prasugrel is limited in patients with renal impairment (including ESRD) and in patients with moderate hepatic impairment.
Терапевтичният отговор бе статистически значимо по-висок с Thymanax, отколкото с плацебо.
Response rates were statistically significantly higher with Thymanax compared with placebo.
Терапевтичният отговор бе статистически значимо по-висок с Valdoxan, отколкото с плацебо.
Response rates were statistically significantly higher with Valdoxan compared with placebo.
Терапевтичният режим с прием на абакавир веднъж дневно се основава на резултатите от 48- седмично мултицентрово двойно-сляпо контролирано изпитване (CNA 30021) при 770 HIV- инфектирани възрастни пациенти, не приемали досега антиретровирусна терапия.
The once daily regimen of abacavir is supported by a 48 weeks multi-centre, double-blind, controlled study (CNA30021) of 770 HIV-infected, therapy-naïve adults.
Терапевтичният режим се състои от динутуксимаб, гранулоцит/макрофаг-колониостимулиращ фактор (GM-CSF), интерлевкин-2 (IL-2) и изотретиноин, прилагани в продължение на шест последователни лечебни курса.
The treatment regimen consists of dinutuximab, GM-CSF, IL-2, and isotretinoin, administered over six consecutive courses.
Терапевтичният цикъл с Temozolomide HEXAL продължава 28 дни.
A treatment cycle with Temozolomide Hexal lasts 28 days.
Терапевтично наблюдение: Плазмените нива на амоняка, аргинина, есенциалните аминокиселини (особено аминокиселините с разклонени вериги), карнитина и серумните протеини трябва да се поддържат в нормалните граници.
Therapeutic monitoring: Plasma levels of ammonia, arginine, essential amino acids (especially branched chain amino acids), carnitine and serum proteins should be maintained within normal limits.
Терапевтично показание
Therapeutic indication
Терапии водещи до хипокалиемия
Hypokalaemic treatment
Терапии с лимфоцитно изчерпване и MФК: Тъй като имуносупресията като цяло представлява рисков фактор за злокачествени заболявания и опортюнистични инфекции, необходио е да се избягват по-високи от препоръчителните дози на съпътстващи имуносупресивни средства.
Lymphocyte Depleting Therapies and MPA: As the total burden of immunosuppression is a risk factor for malignancies and opportunistic infections, higher than the recommended doses of concomitant immunosuppressive agents should be avoided.
Терапия *
Treatment
Терапия с Envarsus трябва да се започва след като се вземат предвид концентрациите на циклоспорин в кръвта и клиничното състояние на пациента.
Envarsus therapy should be initiated after considering ciclosporin blood concentrations and the clinical condition of the patient.
Терапия с Tasmar трябва да се започва само от лекари с опит в лечението на болест на Паркинсон в напреднал стадий, за да се подсигури подходяща преценка на рисковете и ползите.
Tasmar therapy should only be initiated by physicians experienced in the management of advanced Parkinson’s disease, to ensure an appropriate risk-benefit assessment.
Терапия с антикоагуланти
Anticoagulant therapy
Терапия с бронходилататор, като салбутамол
Bronchodilator therapy, such as salbutamol
Терапия*
Treatment
Терапията е била прекратена поради нежелана лекарствена реакция при 12,9% от жените, лекувани с FABLYN, и 12,3% от жените, лекувани с плацебо.
Within this study, 12.9% of FABLYN-treated women and 12.3% of placebo-treated women discontinued therapy due to adverse events.
Терапията е прекратена поради нежелана реакция при 3,2% от жените, лекувани с FABLYN, и при 8,0% от жените, лекувани с плацебо.
Within this study, 3.2% of FABLYN-treated women and 8.0% of placebo-treated women discontinued therapy due to adverse events.
Терапията за пациенти с болест на Crohn не трябва да се продължава, ако до Седмица 14 не се наблюдават доказателства за терапевтична полза (вж. точка 5.1).
Therapy for patients with Crohn’s disease should not be continued if no evidence of therapeutic benefit is observed by Week 14 (see section 5.1).
Терапията може да доведе до полицитемия, ако нивата на хемоглобин/хематокрит не се следят
Treatment can result in polycythaemia if the haemoglobin/haematocrit is not carefully monitored and the dose appropriately adjusted.
Терапията може да продължи само след преценка на профила полза − риск за конкретния пациент.
Treatment should only be resumed after consideration of risk – benefit to the patient.
Терапията може да се започне преди да са известни резултатите от изследването и да се адаптира съответно, когато са налични.
Therapy may be initiated before culture results are known and can be adjusted accordingly once they are available.
Терапията на пациентите, инфектирани с НСV с генотип 1, които имат измерима HCV РНК на 4-та седмица, независимо от вирусния товар преди лечението, трябва да продължава 48 седмици.
Patients infected with HCV genotype 1 who have detectable HCV RNA at week 4 regardless of pre- treatment viral load should receive 48 weeks of therapy.
Терапията с Bemfola трябва да бъде започната под наблюдението на лекар специалист в лечението на репродуктивни нарушения.
Treatment with Bemfola should be initiated under the supervision of a physician experienced in the treatment of fertility disorders.
Терапията с Betaferon е добре приета, като показател за това е големият процент пациенти, завършили изпитването (93% в Betaferon групата).
Therapy with Betaferon was well accepted as indicated by a high rate of trial completion (93% in the Betaferon group).
Терапията с Betaferon не трябва да започва, ако сте бременна (вижте също “Не използвайте Betaferon”).
Betaferon therapy should not be started if you are pregnant (see also ‘Do not use Betaferon’).
Терапията с Dynepo трябва да се започне от лекар, който има опит в лечението на анемия, свързана с ХБН.
Treatment with Dynepo should be initiated by physicians experienced in the treatment of anaemia associated with CRF..
Терапията с Envarsus налага внимателно мониториране от адекватно квалифициран и екипиран персонал.
Envarsus therapy requires careful monitoring by adequately qualified and equipped personnel.
Терапията с Envarsus трябва да започне в доза 0,11-0,13 mg/kg/ден, прилагани един път дневно сутрин.
Envarsus therapy should commence at a dose of 0.11 – 0.13 mg/kg/day administered once daily in the morning.
Терапията с Envarsus трябва да започне в доза 0,17 mg/kg/ден, прилагани един път дневно сутрин.
Envarsus therapy should commence at a dose of 0.17 mg/kg/day administered once daily in the morning.
Терапията с Esbriet не трябва да се прилага при пациенти с тежко бъбречно увреждане (креатининов клирънс <30 ml/min) или бъбречно заболяване в краен стадий, изискващо диализа (вж. точки 4.3 и 5.2).
Esbriet therapy should not be used in patients with severe renal impairment (CrCl <30 ml/min) or end stage renal disease requiring dialysis (see sections 4.3 and 5.2).
Терапията с IL-2 и Ceplene продължава 81 седмици и протича под формата на цикли.
The treatment with IL-2 and Ceplene lasts for 81 weeks and is cyclic.
Терапията с IMBRUVICA трябва да се преустанови при всяка новопоявила се или влошаваща се нехематологична токсичност степен ≥ 3, неутропения степен 3 или по-голяма с инфекция или повишена температура, или хематологична токсичност степен 4.
IMBRUVICA therapy should be withheld for any new onset or worsening grade ≥ 3 non-haematological toxicity, grade 3 or greater neutropenia with infection or fever, or grade 4 haematological toxicities.
Терапията с INCIVO трябва да започне и да се следи от лекар с опит в лечението на хроничен хепатит C.
Treatment with INCIVO should be initiated and monitored by a physician experienced in the management of chronic hepatitis C.
Терапията с Kuvan може да доведе до намаляване на нивата на фенилаланина в кръвта под желаното терапевтично ниво.
Treatment with Kuvan may decrease blood phenylalanine levels below the desired therapeutic level.
Терапията с Myocet предизвиква миелосупресия.
Therapy with Myocet causes myelosuppression.
Терапията с Nespo се разделя на две фази – коригираща и поддържаща фаза.
Treatment with Nespo is divided into two stages – correction and maintenance phase.
Терапията с Valdoxan трябва незабавно да се прекрати, ако:
Valdoxan treatment should be discontinued immediately if:
Терапията с VELCADE трябва да се преустанови за до 2 седмици, докато пациентът достигне ANC ≥ 750 клетки/μl и брой на тромбоцитите ≥ 25 000 клетки/μl.
VELCADE therapy should be withheld for up to 2 weeks until the patient has an ANC
Терапията с Бортезомиб Hospira трябва да се прекрати
Bortezomib Hospira therapy should be withheld
Терапията с Бортезомиб Hospira трябва да се прекрати, докато симптомите на токсичност не се
Bortezomib Hospira therapy should be withheld until symptoms of the toxicity have resolved to Grade 2 or better.
Терапията с Емтрицитабин/Тенофовир дизопроксил Zentiva трябва да се започне от лекар с опит в лечението на HIV инфекция
Emtricitabine/Tenofovir disoproxil Zentiva should be initiated by a physician experienced in the management of HIV infection.
Терапията с антагонист на TNF е преустановена преди рандомизацията.
The TNF antagonist therapy was discontinued prior to randomisation.
Терапията с антипсихотици трябва да се съпътства с наблюдение на високо-рисковите пациенти.
Close supervision of high-risk patients should accompany antipsychotic therapy.
Терапията с епоетин алфа е намалила риска от излагане на алогенна кръв с 50 % в сравнение с пациенти, които не получават епоетин алфа.
Epoetin alfa therapy reduced the risk of exposure to allogeneic blood by 50% compared to patients not receiving epoetin alfa.
Терапията с филграстим не изключва развитието на тромбоцитопения и анемия, дължащи се на миелосупресивната химиотерапия.
Treatment with filgrastim alone does not preclude thrombocytopenia and anaemia due to myelosuppressive medicinal products.
Терапията се препоръчва по схема с 2 лечебни курса (вж. дозировка) с проследяване за безопасност на пациентите от започване на лечението до 48 месеца след последната инфузия (вж. точка 4.4).
The therapy is recommended as 2 treatment courses (see posology) with safety follow-up of patients from initiation of treatment and until 48 months after the last infusion (see section 4.4).
Терапията следва да бъде прекратена, ако активността на чернодробните ензими се покачи чувствително или при кучето се наблюдават симптоми като анорексия, апатия или повръщане, съпроводени с покачване на нивата на чернодробните ензими.
Therapy should be discontinued if liver enzyme activities increase markedly or the dog shows clinical signs such as anorexia, apathy or vomiting in combination with elevated liver enzymes.
Терапията със SUTENT трябва да бъде предприета от лекар, който има опит в приложението на противоракови лекарствени продукти.
Therapy with SUTENT should be initiated by a physician experienced in the administration of anti-cancer agents.
Терапията със ставудин е свързана с различни тежки нежелани реакции, като лактатна ацидоза, липодистрофия и полиневропатия, възможната причина за които е митохондриална токсичност.
Stavudine therapy is associated with several severe adverse reactions, such as lactic acidosis, lipoatrophy and polyneuropathy, for which a potential underlying mechanism is mitochondrial toxicity.
Терапията трябва да бъде продължена за максимум 20 седмици, доколкото при периодичните прегледи се установява прогресиране на зарастването.
Therapy should be continued to the maximum of 20 weeks as long as healing progress is seen on periodic evaluations.
Терапията трябва да започне с най-ниската препоръчителна доза, която постепенно да се увеличи под медицински контрол с внимателно наблюдение на отговора и симптомите на пациента.
Therapy should be initiated at the lowest recommended dose and gradually increased under medical supervision with careful monitoring of the patient’s response and symptoms.
Терапията трябва да се започне от лекар с опит в лечението на пациенти с хематологични злокачествени заболявания и малигнени саркоми, според случая.
Therapy should be initiated by a physician experienced in the treatment of patients with haematological malignancies and malignant sarcomas, as appropriate.
Терапията трябва да се назначи от лекар с опит в лечението на хроничен хепатит B. Дозировка
Therapy should be initiated by a physician experienced in the management of chronic hepatitis B. Posology
Терапията трябва да се поднови с доза приблизително 25 % по-ниска от предишната след спадане на нивата на хемоглобина до 12 g/dl (7,5 mmol/l) или по-ниски.
Therapy should be reinitiated at approximately 25 % lower than the previous dose after haemoglobin levels fall to 12 g/dl (7.5 mmol/l) or below.
Терапията, надхвърлила рамките на 12 седмици не води до значително по-голям брой отговори (вж. точка 4.2).
Therapy continued beyond 12 weeks did not result in significantly more responses (see section 4.2).
Тератогенният риск при GILENYA: колко е важно да се избягва забременяване при провеждане на лечение с GILENYA и необходимостта от предоставяне на отрицателен тест за бременност, преди започване на лечението.
The teratogenic risk of GILENYA: the importance of avoiding pregnancy when undergoing treatment with GILENYA and the need for a negative pregnancy test result prior to treatment initiation.
Тератогенност cе наблюдава при плъхове в дози ≥ 0,2 mg/kg и се изявява с външни, висцерални и скелетни малформации.
Teratogenicity was observed in rats at doses ≥ 0.2 mg/kg and was manifested by external, visceral and skeletal malformations.
Тератогенност и необходимостта да се избягва експозиция на фетуса
Teratogenicity and the need to avoid foetal exposure
Тератогенност: При всички животински видове, при които са проведени съответни изпитвания, е доказан значителен тератогенен и/или ембриоциден потенциал за рибавирин при дози 1/20 от препоръчителната доза при хора (вж. точка 5.3).
Teratogenicity: Significant teratogenic and/or embryocidal potential have been demonstrated for ribavirin in all animal species in which adequate studies have been conducted, occurring at doses as low as one twentieth of the recommended human dose (see section 5.3).
Тератогенност: При всички подходящи проучвания на рибавирин при животни е бил установен значителен тератогенен и/или ембриоциден потенциал при всички животински видове, и то в дози 1/20 от препоръчваната за хора (вж. точка 5.3).
Teratogenicity: Significant teratogenic and/or embryocidal potential have been demonstrated for ribavirin in all animal species in which adequate studies have been conducted, occurring at doses as low as one twentieth of the recommended human dose (see section 5.3).
Тератогенност: При всички подходящи проучвания на рибавирин при животни е установен значителен тератогенен и/или ембриоциден потенциал при всички животински видове, и то в дози 1/20 от препоръчаната за хора (вж. точка 5.3).
Teratogenicity: Significant teratogenic and/or embryocidal potential have been demonstrated for ribavirin in all animal species in which adequate studies have been conducted, occurring at doses as low as one twentieth of the recommended human dose (see section 5.3).
Тератогенността се характеризира с частично осифицирани краниални кости, липса на очни кухини, хидроцефалия, раздвоени стернални сегменти, липсващи лумбарни прешлени.
Teratogenicity was characterised by partially ossified cranial bones, absence of eye sockets, hydrocephaly, bipartite sternebrae, missing lumbar vertebrae.
Тербинафин (Terbinafine) 10 mg
Terbinafine: 10 mg
Тербинафин/флорфеникол/бетаметазон ацетат
Terbinafine/florfenicol/betamethasone acetate
Терипаратид (Teriparatide)
Teriparatide
Терифлуно
Teriflunomid
Терифлуномид 14 mg/ден не превъзхожда статистически интерферон бета-1а по отношение на първичната крайна точка: изчисленият процент пациенти с неуспех от лечението на седмица 96 при използване на метода на Kaplan-Meier е 41,1% спрямо 44,4% (терифлуномид 14 mg спрямо интерферон-1a, p=0,5953).
Teriflunomide 14 mg/day was not superior to interferon beta- 1a on the primary endpoint: the estimated percentage of patients with treatment failure at 96 weeks using the Kaplan-Meier method was 41.1% versus 44.4% (teriflunomide 14 mg versus interferon beta-1a group, p=0.595).
Терифлуномид Плацебо
Teriflunomide Placebo
Терифлуномид е основния метаболит на лефлуномид.
Teriflunomide is the main metabolite of leflunomide.
Терифлуномид може да
Teriflunomide may
Терифлуномид остава в кръвта Ви дълго време, след като сте спрели да го вземате.
Teriflunomide remains in your blood for a long time after you stop taking it.
Терифлуномид се екскретира в гастроинтестиналния тракт предимно с жлъчката под формата на непроменен лекарствен продукт и най-вероятно чрез пряка секреция.
Teriflunomide is excreted in the gastrointestinal tract mainly through the bile as unchanged medicinal product and most likely by direct secretion.
Термин по MedDRA
MedDRA term
Терминална бъбречна недостатъчност (КСБН)
End Stage Renal Disease (ESRD)
Терминалният елиминационен полуживот е 10 – 15 часа.
The terminal elimination half-life of hydrochlorothiazide is 10 – 15 hours.
Терминалният елиминационен полуживот е 10 – 15 часа.
The terminal elimination half-life of hydrochlorothiazide is 10-15 hours.
Терминалният елиминационен полуживот е бил средно 23,7 часа (граници 12 – 33).
The terminal elimination half-life averaged 23.7 hours (range 12 - 33).
Терминалният елиминационен полуживот е около 8 часа, а стационарните концентрации на толваптан се получават след първата доза.
The terminal elimination half-life is about 8 hours and steady-state concentrations of tolvaptan are obtained after the first dose.
Терминалният елиминационен полуживот на общата радиоактивност е приблизително 80 часа.
The terminal elimination half-life of total radioactivity was approximately 80 hours.
Терминалният полуживот (t1/2) след интрамускулно приложение се определя от скоростта на абсорбция и се оценява на 50 дни.
The terminal half-life (t1/2) after intramuscular administration is governed by the absorption rate and was estimated to be 50 days.
Терминалният полуживот е 0,6-2 часа.
Its terminal half-life is 0.6-2 hours.
Терминалният полуживот е в границите от 2,26 до2,52 часа.
The terminal half life ranged from 2.26 to 2.52 h.
Терминалният полуживот е оценен на 10 (+ 6) дни.
The terminal half- life was estimated at 10 (+ 6) days.
Терминалният полуживот е приблизително в границите на 9 до 13 часа.
The terminal half-life ranged from approximately 9 to 13 hours.
Терминалният полуживот и бъбречният клирънс на дабигатран не се повлияват от дронедарон.
The terminal half-life and renal clearance of dabigatran were not affected by dronedarone.
Терминалният полуживот и бъбречният клирънс на дабигатран не се повлияватот дронедарон.
The terminal half-life and renal clearance of dabigatran were not affected by dronedarone.