natgillin/translations-raw huggingface dataset:
След една година на лечение инжекциите могат да се прилагат по-рядко в зависимост от повлияването от лечението.
After one year of treatment, injections may be given less frequently depending on the response to treatment.
След една година при продължаващата открита фаза на разширение, общата честота на сериозни инфекции остава стабилна при 11,3 на 100 пациентогодини.
At one year in the ongoing open label extension phase the overall rate of serious infections remained stable at 11.3 per 100 patient years.
След една година терапия в проучването пациентите на едновременна терапия с хелатообразуватели получават значително по-голямо понижение на серумния феритин (1574 µg/l до 598 µg/l с едновременната терапия спр.
After one year of study therapy, patients on concurrent chelation therapy had experienced a significantly greater reduction in serum ferritin (1574 µg/l to 598 µg/l with concurrent therapy vs.
След една или две седмици дозата може да бъде увеличена до 50 mg два пъти на ден и след това да бъде допълнително увеличена на стъпки от 100 mg всяка седмица или през седмица в зависимост от отговора на пациента.
After one or two weeks, the dose may be increased to 50 mg twice a day and then further increased in steps of 100 mg every week or every other week, depending on the patient’s response.
След една седмица дозата се увеличава на 100 mg два пъти дневно, а след това в зависимост от повлияването на пациента може допълнително да се увеличава всяка седмица с по 50 mg два пъти дневно до максимална доза от 200 mg два пъти дневно.
After one week, the dose should be increased to 100 mg twice a day and then, depending on the patient’s response, it may be further increased every week by 50 mg twice a day to the maximum dose of 200 mg twice a day.
След еднакви еднократни i.m. или i.v. дози серумните концентрации са сравними след 1 час (1,5 часа след започването на i.v. инфузията), със сходни криви на серумните концентрации след това.
After identical single i.m. or i.v. doses, the serum concentrations are comparable at 1 hour (1.5 hours from the start of i.v. infusion), with similar slopes of serum concentrations thereafter.
След едновременен прием на единична доза лефлуномид от пациенти, приемащи многократни дози рифампицин (неспецифичен цитохром Р 450 индуктор), пиковите нива на А771726 са се увеличили с 40%, докато AUC не е била значително променена.
Following concomitant administration of a single dose of leflunomide to subjects receiving multiple doses of rifampicin (non-specific cytochrome P450 inducer) A771726 peak levels were increased by approximately 40 %, whereas the AUC was not significantly changed.
След едновременен прием на еднократна доза лефлуномид от пациенти, приемащи многократни дози рифампицин (неспецифичен цитохром Р 450 индуктор), пиковите нива на А771726 са се увеличили с 40%, докато AUC не е била значително променена.
Following concomitant administration of a single dose of leflunomide to subjects receiving multiple doses of rifampicin (non-specific cytochrome P450 inducer) A771726 peak levels were increased by approximately 40 %, whereas the AUC was not significantly changed.
След едновременно
Theophylline
След едновременно прилагане на ABCB1 (P-gp) и ABCG2 (BCRP) инхибитор, елакридар (GF120918) в количество 100 до 1 000 mg и топотекан, приложен перорално, AUC0- на топотекан лактона и общия топотекан са се увеличили около 2,5 пъти (вж. точка 4.5 за упътване).
Following coadministration of the ABCB1 (P-gp) and ABCG2 (BCRP) inhibitor, elacridar (GF120918) at 100 to 1,000 mg with oral topotecan, the AUC0-∞ of topotecan lactone and total topotecan increased approximately 2.5-fold (see section 4.5 for guidance).
След едновременно прилагане на spironolactone (2 мг/кг тегло) и benazepril hydrochloride (0.25 мг/кг тегло) терминалните плазмени полуживоти са били 7 часа и 6 часа съответно за канренона и 7α-тиометил-спиронолактона.
After co- administration of spironolactone (2 mg/kg bw) and benazepril hydrochloride (0.25 mg/kg bw) the terminal plasma half-lives (t½) were 7 hours and 6 hours for canrenone and 7-α-thiomethyl- spironolactone respectively.
След едновременно прилагане на spironolactone (2 мг/кг тегло) и benazepril hydrochloride (0.25 мг/кг тегло) терминалният плазмен полу-живот на беназеприлата (t½ ) е 18 часа.
After co-administration of spironolactone (2 mg/kg bw) and benazepril hydrochloride (0.25 mg/kg bw) the terminal plasma half-life of benazeprilat (t½) was 18 hours.
След едновременно прилагане на карбамазепин, мощен индуктор на CYP3A4 и перорален арипипразол при пациенти с шизофрения или шизоафективно разстройство, средните геометрични стойности на Cmax и AUC за арипипразол са съответно 68 % и 73 % по-ниски в сравнение с тези при самостоятелно лечение с перорален арипипразол (30 mg).
Following concomitant administration of carbamazepine, a strong inducer of CYP3A4, and oral aripiprazole to patients with schizophrenia or schizoaffective disorder, the geometric means of Cmax and AUC for aripiprazole were 68 % and 73 % lower, respectively, compared to when oral aripiprazole (30 mg) was administered alone.
След едновременно приложение е установена повишена честота на транспонирана умбиликална артерия и непълна осификация на тилната кост при плъхове при дози, които се свързват с аномалии, индуцирани от глюкокортикоиди.
Following co-administration, increased incidences of transposed umbilical artery and incomplete ossification of occipital bone were found in rats at doses associated with known glucocorticoid- induced abnormalities.
След едновременно приложение на дапаглифлозин с мефенаминова киселина (инхибитор на UGT1A9), се наблюдава повишаване с 55% на системната експозиция на дапаглифлозин, без обаче това да има клинично значим ефект върху 24-часовата екскреция на глюкоза с урината.
Following coadministration of dapagliflozin with mefenamic acid (an inhibitor of UGT1A9), a 55% increase in dapagliflozin systemic exposure was seen, but with no clinically meaningful effect on 24-hour urinary glucose excretion.
След едновременно приложение на единична доза босутиниб и шест дневни дози от 600 mg рифампицин при 24 здрави доброволци след прием на храна експозицията на босутиниб (Cmax и AUC в плазма) се понижава до 14% и 6%, съответно, от стойностите при самостоятелно приложение на 500 mg босутиниб.
Following concomitant administration of a single dose bosutinib with six daily doses of 600 mg rifampicin, in 24 healthy subjects in fed state bosutinib exposure (Cmax and AUC in plasma) decreased to 14% and 6%, respectively, of the values when bosutinib 500 mg was administered alone.
След едновременно приложение на еднократна доза лефлуномид при пациенти, приемащи многократни дози рифампицин (неспецифичен цитохром Р450 индуктор), максималните нива на А771726 се увеличават приблизително с 40 %, докато AUC не се променя значително.
Following concomitant administration of a single dose of leflunomide to subjects receiving mult iple doses of rifampicin (non-specific cytochrome P450 inducer) A771726 peak levels were increased by approximately 40 %, whereas the AUC was not significantly changed.
След едновременно приложение на перорален позаконазол (400 mg два пъти дневно) с атазанавир (300 mg веднъж дневно) в продължение на 7 дни при здрави индивиди, Cmax и AUC на атазанавир са се увеличили средно с 2,6 и съответно 3,7 пъти (диапазон от 1,2 до 26 пъти).
Following co-administration of oral posaconazole (400 mg twice daily) with atazanavir (300 mg once daily) for 7 days in healthy subjects Cmax and AUC of atazanavir increased by an average of 2.6-fold and 3.7-fold (range 1.2 to 26- fold), respectively.
След едновременно приложение с дулаглутид, експозицията на S- и R-варфарин и Cmax на R- варфарин не се повлияват, а Cmax на S-варфарин се понижава с 22 %.
Following dulaglutide coadministration, S- and R-warfarin exposure and R-warfarin Cmax were unaffected, and S-warfarin Cmax decreased by 22 %.
След едновременното прилагане на бозентан за 9,5 дни плазмените експозиции на лoпинавир и ритoнавир намаляват до клинично незначима степен (с приблизително 14% и 17%, съответно).
After co-administration of bosentan for 9.5 days, the plasma exposures to lopinavir and ritonavir decreased to a clinically non significant extent (by approximately 14% and 17%, respectively).
След едновременното приложение на ривастигмин и дигоксин не са наблюдавани неблагоприятни ефекти върху сърдечната проводимост.
No untoward effects on cardiac conduction were observed following concomitant administration of digoxin and rivastigmine.
След едногодишно лечение пациентите, добавящи Humira, имат по-малки поражения върху ставите и чувстват по-незначително намаляване на физическите функции.
Patients adding Humira also had less joint damage and experienced less reduction in physical function after a year.
След еднократен перорален прием на 400 mg позаконазол перорална суспензия при пациенти с леко (клас А по Child-Pugh), умерено (клас B по Child-Pugh) или тежко (клас C по Child-Pugh) чернодробно увреждане (по шест в група), средната AUC е 1,3 до 1,6 пъти по-голяма в сравнение с тази при съответстващи им по други показатели участници с нормална чернодробна функция.
After a single oral dose of 400 mg posaconazole oral suspension to patients with mild (Child-Pugh Class A), moderate (Child-Pugh Class B) or severe (Child-Pugh Class C) hepatic impairment (six per group), the mean AUC was 1.3 to 1.6-fold higher compared to that for matched control subjects with normal hepatic function.
След еднократен перорален прием на 400 mg позаконазол перорална суспензия при пациенти с леко (клас А по Child-Pugh), умерено (клас B по Child-Pugh) или тежко (клас C по Child-Pugh) чернодробно увреждане (по шест в група), средната AUC е 1,3 до 1,6 пъти по-голяма в сравнение с тази при участници с нормална чернодробна функция.
After a single oral dose of 400 mg posaconazole oral suspension to patients with mild (Child-Pugh Class A), moderate (Child-Pugh Class B) or severe (Child-Pugh Class C) hepatic impairment (six per group), the mean AUC was 1.3 to 1.6-fold higher compared to that for matched control subjects with normal hepatic function.
След еднократен перорален прием на 800 mg маркиран 14C-боцепревир, приблизително 79% и 9 % от приетата доза се екскретират съответно с фецеса и урината, като приблизително 8% и 3% от приетия радиоактивен въглерод се елиминира като боцепревир съответно с изпражненията и урината.
Following a single 800 mg oral dose of 14C-boceprevir, approximately 79% and 9% of the dose was excreted in faeces and urine, respectively, with approximately 8% and 3% of the dosed radiocarbon eliminated as boceprevir in faeces and urine.
След еднократна доза 14C-рилпивирин, приложен перорално, средно 85% и 6,1% от радиоактивността може да се отдели съответно в изпражненията и урината.
After single dose oral administration of 14C-rilpivirine, on average 85% and 6.1% of the radioactivity could be retrieved in faeces and urine, respectively.
След еднократна доза [14C] сиролимус при здрави доброволци голямата част (91.1%) от радиоактивността се установява във фекалиите и само малко количество (2.2%) се екскретира в урината.
After a single dose of [14C] sirolimus in healthy volunteers, the majority (91.1%) of radioactivity was recovered from the faeces, and only a minor amount (2.2%) was excreted in urine.
След еднократна доза [14C] сиролимус при здрави доброволци голямата частִ (91.1%) от радиоактивността се установява във фекалиите и само малко количество (2.2%) се екскретира в урината.
After a single dose of [14C] sirolimus in healthy volunteers, the majority (91.1%) of radioactivity was recovered from the faeces, and only a minor amount (2.2%) was excreted in urine.
След еднократна доза КЕ/базедоксифен общият естрон, коригиран спрямо изходните стойности (представляващ КЕ), се елиминира с полуживот приблизително 17 часа.
After a single dose of CE/bazedoxifene, baseline-adjusted total estrone (representing CE) is eliminated with a half-life of approximately 17 hours.
След еднократна доза КЕ/базедоксифен, базедоксифен и общия естрон, коригиран спрямо изходните стойности, се абсорбират за tmax съответно около 2 часа и 8,5 часа.
After a single dose of CE/bazedoxifene, bazedoxifene and baseline-adjusted total estrone were absorbed with a tmax of approximately 2 hours and 8.5 hours, respectively.
След еднократна доза абакавир от 600 mg средната (CV) Cmax е 4,26 µg/ml (28 %), а средната (CV) AUC е 11,95 µg.h/ml (21 %).
Following a single dose of 600 mg of abacavir, the mean (CV) Cmax is 4.26 µg/ml (28%) and the mean (CV) AUC is 11.95 µg.h/ml (21%).
След еднократна доза белязан с радиоактивен въглерод 14С телмисартан глюкорунидът представлява приблизително 11 % от измерената радиоактивност в плазмата.
After a single dose of 14C-labelled telmisartan the glucuronide represents approximately 11 % of the measured radioactivity in plasma.
След еднократна доза белязан с радиоактивен въглерод 14С телмисартан глюкорунидът представлява приблизително 11% от измерената радиоактивност в плазмата.
After a single dose of 14C-labelled telmisartan the glucuronide represents approximately 11 % of the measured radioactivity in plasma.
След еднократна доза до 966 микрограма и многократно дозиране на дози до 290 микрограма линаклотид не се установяват доловими нива в плазмата на основното съединение или неговия активен метаболит (дез-тирозин).
Following single doses of up to 966 micrograms and multiple doses up to 290 micrograms of linaclotide, there were no detectable plasma levels of parent compound or the active metabolite (des-tyrosine).
След еднократна доза продължителността на аналгезията зависи от дозата и типа клинична болка и варира от 6 до повече от 12 часа.
After a single dose, the duration of analgesia was dose and clinical pain model dependent, and ranged from 6 to greater than 12 hours.
След еднократна доза, вътреклетъчната и серумната активност на 2-5А синтетазата и серумните концентрации на бета-2 микроглобулина и неоптерина нарастват за 24 часа и започват да спадат в следващите 2 дни.
After a single dose, intracellular and serum activity of 2’5’OAS synthetase and serum concentrations of beta-2 microglobulin and neopterin increase within 24 hours, and start to decline within 2 days.
След еднократна интравенозна доза 150 mg фосапрепитант, приложен като 20 минутна инфузия на здрави доброволци, средната AUC0-∞ на апрепитант е 35,0 μgh/ml и средната максимална концентрация на апрепитант е 4,01 μg/ml.
Following a single intravenous 150-mg dose of fosaprepitant administered as a 20-minute infusion to healthy volunteers, the mean AUC0-∞ of aprepitant was 35.0 µghr/ml and the mean maximal aprepitant concentration was 4.01 µg/ml.
След еднократна интравенозна доза от 12,5 mg алоглиптин при здрави индивиди обемът на разпределение през терминалната фаза е 417 l, което показва, че лекарството е добре разпределено в тъканите.
Following a single intravenous dose of 12.5 mg alogliptin to healthy subjects, the volume of distribution during the terminal phase was 417 L indicating that the drug is well distributed into tissues.
След еднократна интравенозна доза от 25 mg при пациенти с рак AUC на сиролимус е 2,7 пъти по-голяма от AUC на темсиролимус главно поради по-дългия полуживот на сиролимус.
Following a single 25 mg intravenous dose in patients with cancer, sirolimus AUC was 2.7-fold that of temsirolimus AUC, due principally to the longer half-life of sirolimus.
След еднократна перорална доза от 25 mg/kg, стойностите на AUC са удвоени при пациенти с цироза, като установеният перорален клирънс от 9,1 при здрави възрастни се редуцира до съответно 4,5 и 4,1 ml/min/kg при клас A (без асцит) и клас C (с асцит) пациенти.
After a single oral dose of 25 mg/kg, AUC values were double in cirrhotic patients, with apparent oral clearance reduced from 9.1 in healthy adults to 4.5 and 4.1 mL/min/kg in Class A (without ascites) and Class C (with ascites) patients, respectively.
След еднократна перорална доза от 400 mg радиобелязан талидомид общото средно възстановяване е 93,6% от приложената доза до ден 8.
Following a single oral dose of 400 mg of radio-labelled thalidomide, the total mean recovery was 93.6% of the administered dose by Day 8.
След еднократна подкожна доза от 0,5 mg мелоксикам/kg, Cmax стойности от 2,1 μg/ml и 2,7 μg/ml се достигат след 7,7 часа и 4 часа съответно при млади телета и лактиращи крави.
After a single subcutaneous dose of 0.5 mg meloxicam/kg, Cmaxvalues of 2.1 μg/ml and 2.7 μg/ml were reached after 7.7 hours and 4 hours in young cattle and lactating cows, respectively.
След еднократна подкожна доза от 0.5 мг мелоксикам /кг, Cmax стойности от 2.1 μg/ml и 2.7 μg/ml се достигат след 7.7 часа и 4 часа съответно при телета и лактиращи крави.
After a single subcutaneous dose of 0.5 mg meloxicam/kg, Cmaxvalues of 2.1 μg/ml and 2.7 μg/ml were reached after 7.7 hours and 4 hours in young cattle and lactating cows, respectively.
След еднократна подкожна доза от 25 mg Enbrel средната максимална серумна концентрация, наблюдавана при здрави доброволци, е 1,65 ± 0,66 µg/ml и площта под кривата е 235 ± 96,6 µg•hr/ml.
After a single subcutaneous dose of 25 mg Enbrel, the average maximum serum concentration observed in healthy volunteers was 1.65  0.66 g/ml, and the area under the curve was 235  96.6 ghr/ml
След еднократна подкожна доза от 25 mg Enbrel средната максимална серумна концентрация, наблюдавана при здрави доброволци, е 1,65 ± 0,66 µg/ml и площта под кривата е 235 ± 96,6 µg•hr/ml.
After a single subcutaneous dose of 25 mg Enbrel, the average maximum serum concentration observed in healthy volunteers was 1.65  0.66 g/ml, and the area under the curve was 235  96.6 ghr/ml.
След еднократна подкожна доза от 25 mg Enbrel средната максимална серумна концентрация, наблюдавана при здрави доброволци, е 1,65 ± 0,66 µg/ml и площта под кривата е 235 ± 96,6 µghr/ml.
After a single subcutaneous dose of 25 mg Enbrel, the average maximum serum concentration observed in healthy volunteers was 1.65  0.66 g/ml, and the area under the curve was 235  96.6 ghr/ml
След еднократна подкожна доза от 25 mg Enbrel средната максимална серумна концентрация, наблюдавана при здрави доброволци, е 1,65 ± 0,66 µg/ml и площта под кривата е 235 ± 96,6 µghr/ml.
After a single subcutaneous dose of 25 mg Enbrel, the average maximum serum concentration observed in healthy volunteers was 1.65  0.66 g/ml, and the area under the curve was 235  96.6 ghr/ml.
След еднократна подкожна инжекция с Elonva, максималната серумна концентрация на корифолитропин алфа е 4,24 ng/ml (2,49-7,21 ng/ml1) и е достигната за 44 часа (35-57 часа1) след приложението.
After a single subcutaneous injection of Elonva, the maximum serum concentration of corifollitropin alfa is 4.24 ng/mL (2.49-7.21 ng/mL1) and is reached 44 hours (35-57 hours1) postdose.
След еднократни дози храната увеличава бионаличността (AUC) на руфинамид с приблизително 34% и пиковата плазмена концентрация с 56%.
After single doses food increases the bioavailability (AUC) of rufinamide by approximately 34% and the peak plasma concentration by 56%.
След еднократно i.v. приложение на доза 200 mg Sivextro на 8 пациенти с тежко бъбречно увреждане, дефинирано като eGFR < 30 ml/min, Cmax на практика не се променя и AUC0-∞ се променя с по-малко от 10 % в сравнение с 8 здрави участници, приемащи еквивалентни контроли.
Following administration of a single 200 mg IV dose of Sivextro to 8 subjects with severe renal impairment defined as eGFR <30 mL/min, the Cmax was basically unchanged and AUC0-∞ was changed by less than 10% compared to 8 matched healthy subject controls.
След еднократно i.v. приложение на доза 200 mg Sivextro на 8 пациенти с тежко бъбречно увреждане, дефинирано като eGFR <30 ml/min, Cmax на практика не се променя и AUC0-∞ се променя с по-малко от 10 %, в сравнение с 8 здрави участници, приемащи еквивалентни контроли.
Following administration of a single 200 mg IV dose of Sivextro to 8 subjects with severe renal impairment defined as eGFR <30 mL/min, the Cmax was basically unchanged and AUC0-∞ was changed by less than 10% compared to 8 matched healthy subject controls.
След еднократно i.v. приложение тоталният телесен клирънс на терифлуномид е 30,5 ml/h.
After a single IV administration, the total body clearance of teriflunomide is 30.5 ml/h.
След еднократно венозно приложена доза на маркиран с [14C]алендронат, приблизително 50 % от радиоактивността се е екскретирала в урината в рамките на 72 часа и малко или никакво количество радиоактивност е установена във фекалии.
Following a single intravenous dose of [14C]alendronate, approximately 50 % of the radioactivity was excreted in the urine within 72 hours and little or no radioactivity was recovered in the faeces.
След еднократно и многократно перорално приложение на дози от 75 mg дневно, клопидогрел се абсорбира бързо.
After repeated oral doses of 75 mg per day, clopidogrel is rapidly absorbed.
След еднократно интравенозно приложение на доза от 100 mg [14C]-фосапрепитант на здрави доброволци, 57 % от радиоактивността се възстановява в урината и 45 % във фекалиите.
Following a single intravenously administered 100 mg dose of [14C]- fosaprepitant to healthy subjects, 57 % of the radioactivity was recovered in urine and 45 % in faeces.
След еднократно локално приложение на ветеринарномедицинския продукт, действието му е установено в различни части на тялото на котката, включително опашната област, в рамките на първите дни след третирането, което показва разпространение от мястото на приложение (между главата и лопатките) по цялото тяло на животното.
After a single topical application of the veterinary medicinal product, the actives were detected at various regions of the cat’s body, including the caudal region, within the first days of application, indicating distribution/movement from the site of application (between the head and shoulder blades) across the body of the animal.
След еднократно перорално (10 mg/kg) приложение на изотопно белязан [14C] босутиниб на лактиращи Sprague-Dawley плъхове, радиоактивността се екскретира веднага в кърмата в рамките на 0,5 часа след прилагането.
Following a single oral (10 mg/kg) administration of [14C] radiolabelled bosutinib to lactating Sprague-Dawley rats, radioactivity was readily excreted into breast milk as early as 0.5 hr after dosing.
След еднократно перорално прилагане на [14C] финголимод, болшинството от компонентите на финголимод в кръвта, определени чрез тяхното допринасяне за AUC до 34 дни след прилагане на дозата, са самият финголимод (23%), финголимод фосфат (10%), и неактивни метаболити (M3 карбоксилиран киселинен метаболит (8%), M29 церамиден метаболит (9%) и M30 церамиден метаболит (7%)).
Following single oral administration of [14C] fingolimod, the major fingolimod-related components in blood, as judged from their contribution to the AUC up to 34 days post dose of total radiolabelled components, are fingolimod itself (23%), fingolimod phosphate (10%), and inactive metabolites (M3 carboxylic acid metabolite (8%), M29 ceramide metabolite (9%) and M30 ceramide metabolite (7%)).
След еднократно перорално прилагане на Lonsurf с [14C]-типирацилов хидрохлорид възстановената радиоактивност е 77% от дозата, което се състои от 27% екскреция в урината и 50% екскреция в изпражненията.
After single oral administration of Lonsurf with [14C]-tipiracil hydrochloride, recovered radioactivity was 77% of the dose, which consisted of 27% urinary excretion and 50% faecal excretion.
След еднократно перорално прилагане на Lonsurf с [14C]-трифлуридин тоталната кумулативна екскреция на радиоактивност е 60% от приложената доза.
After single oral administration of Lonsurf with [14C]-trifluridine, the total cumulative excretion of radioactivity was 60% of the administered dose.
След еднократно перорално приложение на 14C-маркиран Sivextro на гладно по- голямата част от елиминирането се осъществява чрез черния дроб, като 81,5 % от радиоактивната доза се възстановява в изпражненията и 18 % в урината, и по-голямата част от елиминирането (> 85 %) се осъществява в рамките на 96 часа.
Following single oral administration of 14C-labeled Sivextro under fasted conditions, the majority of elimination occurred via the liver with 81.5% of the radioactive dose recovered in faeces and 18% in urine, with most of the elimination (>85%) occurring within 96 hours.