natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При парадоксално спадане на хемоглобина и развитие на тежка анемия, свързана с нисък брой ретикулоцити се налага незабавно прекратяване на лечението с епоетин алфа и провеждане на изследвания за търсене на антиеритропоетин антитела.
A paradoxical decrease in haemoglobin and development of severe anaemia associated with low reticulocyte counts should prompt to discontinue treatment with epoetin alfa and perform anti- erythropoietin antibody testing.
При патици:
In ducks:
При пациент с умерена хиперамонемия приложете тестова доза от 100 до 200 mg/kg/ден в продължение на 3 дни, през които да се приема константно количество протеини, и определяйте неколкократно плазмената концентрация на амоняка (преди хранене и 1 час след това); коригирайте дозата, така че да се поддържат нормални плазмени нива на амоняка.
In a patient with moderate hyperammonaemia, administer a test dose of 100 to 200 mg/kg/day for 3 days with a constant protein intake and perform repeated determinations of ammonia plasma concentration (before and 1 hour after a meal); adjust the dose in order to maintain normal ammonia plasma levels.
При пациент, който е приел аванафил в рамките на 12 часа от момента, в който назначаването на нитрат се счита за медицински наложително при животозастрашаваща ситуация, вероятността от значим и потенциално опасен спад в кръвното налягане се повишава.
In a patient who has taken avanafil within 12 hours, where nitrate administration is deemed medically necessary in a life- threatening situation, the likelihood of a significant and potentially dangerous drop in blood pressure is increased.
При пациенти (n = 39) с рецидив в рамките на 180 дни след химиолъчетерапия с цисплатина средната преживяемост за рамото топотекан плюс цисплатина е била 4,6 месеца (95 % C.I.: 2,6; 6,1) спрямо 4,5 месеца (95 % C.I.: 2,9; 9,6) за рамото цисплатина при коефициент на риска 1,15 (0,59; 2,23).
In patients (n=39) with recurrence within 180 days after chemoradiotherapy with cisplatin, the median survival in the topotecan plus cisplatin arm was 4.6 months (95 % C.I.: 2.6, 6.1) versus 4.5 months (95 %C.I.: 2.9, 9.6) for the cisplatin arm with an hazard ratio of 1.15 (0.59, 2.23).
При пациенти (n=20) от клинични изпитвания с повишения на AЛT до над 5 пъти ГГН, лечението е спряно и нивата са се върнали до под 2 пъти ГГН след 2 дo 4 месеца в повечето случаи (вж. точка 4.4).
In patients (n=20) from clinical studies with increases in ALT to more than 5 times the ULN, treatment was discontinued and the levels returned to less than 2 times the ULN within 2 to 4 months in most cases (see section 4.4)
При пациенти (n=20) от клинични изпитвания с повишения на AЛT до над 5 пъти ГГН, лечението е спряно и нивата са се върнали до под 2 пъти ГГН след 2 дo 4 месеца в повечето случаи (вж. точка 4.4).
In patients (n=20) from clinical studies with increases in ALT to more than 5 times the ULN, treatment was discontinued and the levels returned to less than 2 times the ULN within 2 to 4 months in most cases (see section 4.4).
При пациенти (n=39) с рецидив в рамките на 180 дни след химиолъчетерапия с цисплатина, средната преживяемост за рамото топотекан плюс цисплатина е била 4,6 месеца (95 % C.I.: 2,6, 6,1) спрямо 4,5 месеца (95 % C.I.: 2,9, 9,6) за рамото цисплатина при коефициент на риска 1,15 (0,59, 2,23).
In patients (n=39) with recurrence within 180 days after chemoradiotherapy with cisplatin, the median survival in the topotecan plus cisplatin arm was 4.6 months (95% C.I.: 2.6, 6.1) versus 4.5 months (95% C.I.: 2.9, 9.6) for the cisplatin arm with an hazard ratio of 1.15 (0.59, 2.23).
При пациенти <75 kg и 75 kg трябва да се прилагат съответно 1 000 mg дневно и 1 200 mg дневно рибавирин независимо от генотипа.
For patients <75 kg and 75 kg, 1000 mg daily and 1200 mg daily of ribavirin, respectively, and regardless of genotype, should be administered.
При пациенти <75 kg и 75 kg трябва да се прилагат съответно 1 000 mg дневно и 1200 mg дневно рибавирин независимо от генотипа.
For patients <75 kg and 75 kg, 1000 mg daily and 1200 mg daily of ribavirin, respectively, and regardless of genotype, should be administered.
При пациенти AUC0-24 на нелфинавир при приложение на 1 250 mg два пъти дневно е 52,8 15,7 g.h/ml (n = 10), а при приложение на 750 mg три пъти дневно е 43,6 17,8 g.h/ml (n = 11).
In patients, the nelfinavir AUC0-24 with 1250 mg BID administration was 52.8  15.7 µgh/ml (n=10) and with 750 mg TID administration was 43.6  17.8 µgh/ml (n=11).
При пациенти ZALTRAP се прилага в доза 4 mg/kg интравенозно на всеки две седмици, през които има излишък на циркулиращ свободен афлиберсепт спрямо VEGF-свързан афлиберсепт.
In patients, ZALTRAP is administered at the dose of 4 mg/kg intravenously every two weeks for which there is an excess of circulating free aflibercept compared to VEGF-bound aflibercept.
При пациенти без ЗСН, честотата на развитие на хипотония през първите 2 часа след инфузията, не показва значима разлика между пациентите, лекувани с вернакалант и тези, получили плацебо (съответно 5,7% срещу 5,2%).
In patients without CHF the incidence of hypotension was not significantly different during the first 2 hours after dose in patients treated with vernakalant compared to patients receiving placebo (5.7% versus.
При пациенти без данни за терапевтичен ефект през този период продължаването на лечението трябва да се преоцени.
Continued therapy should be reconsidered in patients who show no evidence of therapeutic benefit within this time period.
При пациенти без клинични симптоми на чернодробно увреждане или жълтеница, след справяне с чернодробните ензимни аномалии може да се обмисли повторно започване на лечението с амбрисентан.
In subjects without clinical symptoms of hepatic injury or jaundice, reinitiation of ambrisentan may be considered following resolution of hepatic enzyme abnormalities.
При пациенти без предходно лечение, най-често съобщаваните нежелани реакции, считани за възможно или вероятно свързани с рилпивирин хидрохлорид и емтрицитабин/тенофовир дизопроксил фумарат, са били гадене (9 %), замаяност (8 %), патологични сънища (8 %), главоболие (6 %), диария (5 %) и безсъние (5 %) (сборни данни от фаза III клинични проучвания C209 и C215, вж. точка 5.1).
In treatment-naïve patients, the most frequently reported adverse reactions considered possibly or probably related to rilpivirine hydrochloride and emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate were nausea (9%), dizziness (8%), abnormal dreams (8%), headache (6%), diarrhoea (5%) and insomnia (5%) (pooled data from the Phase III clinical studies C209 and C215, see section 5.1).
При пациенти без първична мутация, установена на изходно ниво (N=60) (т.е.
In patients without a primary mutation detected at baseline (N=60) (i.e.
При пациенти без рискови фактори за бъбречно увреждане се препоръчва да се следи бъбречната функция (креатининов клирънс и серумни фосфати) след две до четири седмици на лечение, след три месеца на лечение, а след това на всеки три до шест месеца.
In individuals without risk factors for renal disease, it is recommended that renal function (creatinine clearance and serum phosphate) is monitored after two to four weeks of use, after three months of use and every three to six months thereafter.
При пациенти в напреднала възраст (> 60 години) е препоръчително да се започне с 2,5 – 5 mg.
The recommended starting dose in elderly patients (> 60 years) is 2.5 - 5 mg.
При пациенти в напреднала възраст и тегло под 50 kg и при пациенти с умерени чернодробни проблеми, лечението става с половината от нормално препоръчваната доза Dynastat, с максимална дневна доза от 40 mg.
For elderly patients weighing less than 50 kg and for patients with moderate liver problems, treatment is with half the usual recommended dose of Dynastat, with a maximum daily dose of 40 mg.
При пациенти в старческа възраст ( >75 години) има ограничен клиничен опит.
In elderly patients (> 75 years) there is limited clinical experience.
При пациенти в старческа възраст (65-80 г.) стойностите на AUC на саксаглиптин са с около 60% по-високи от тези при млади пациенти (18-40 г.).
Elderly patients (65-80 years) had about 60% higher saxagliptin AUC than young patients (18-40 years).
При пациенти в старческа възраст (71-80 години) метаболизмът на езомепразол не се променя значимо.
The metabolism of esomeprazole is not significantly changed in elderly patients (71-80 years of age).
При пациенти в старческа възраст (> 65 години) или пациенти с множество съпътстващи заболявания, при които се развива сериозна реакция на свръхчувствителност, може да има по- тежки изходи.
Elderly patients (> 65 years of age) or patients with multiple co-morbidities who experience a serious hypersensitivity reaction may have more severe outcomes.
При пациенти в старческа възраст (≥ 65 години) и при пациенти с бъбречно или чернодробно нарушение е необходимо засилено проследяване на глюкозата и дозата на инсулин аспарт трябва да се адаптира индивидуално.
In older patients (≥ 65 years old) and in patients with hepatic or renal impairment, glucose monitoring should be intensified and the insulin aspart dose adjusted on an individual basis.
При пациенти в старческа възраст бъбречно увреждане се среща често и безсимптомно.
Renal impairment in elderly patients is frequent and asymptomatic.
При пациенти в старческа възраст е наблюдавана намалена скорост на абсорбция, водеща до забавяне на tmax (82 (интерквартилен обхват: 60-120) минути), докато Cmax е подобна на тази, наблюдавана при по-млади пациенти с диабет тип 2 и леко понижена в сравнение с пациенти с диабет тип 1.
A decreased absorption rate was observed in elderly patients, resulting in a later tmax (82 (interquartile range: 60-120) minutes), whereas Cmax was similar to that observed in younger patients with type 2 diabetes and slightly lower than in patients with type 1 diabetes.
При пациенти в старческа възраст е необходимо засилено проследяване на глюкозата и дозата на Levemir трябва да се адаптира индивидуално.
In older patients, glucose monitoring should be intensified and the Levemir dose adjusted on an individual basis.
При пациенти в старческа възраст е необходимо засилено проследяване на глюкозата и дозата на инсулин аспарт трябва да се адаптира индивидуално.
In older patients, glucose monitoring should be intensified and the insulin aspart dose adjusted on an individual basis.
При пациенти в старческа възраст може да се наложи намаляване на дозата.
In elderly patients a dose reduction may be necessary.
При пациенти в старческа възраст не е наблюдавана повишена склонност към кървене в рамките на профилактичните дозови диапазони.
No increased bleeding tendency is observed in the elderly within the prophylactic dose ranges.
При пациенти в старческа възраст не се изисква промяна на дозата.
No change in dose is required for elderly patients.
При пациенти в старческа възраст не се налага корекция на дозата (≥ 65 години).
Dosage adjustments are not required in elderly patients (≥ 65 years old).
При пациенти в старческа възраст не се налага корекция на дозата.
Dose adjustment is not required in elderly patients.
При пациенти в старческа възраст не се налага промяна в дозата.
No change in dose is required for elderly patients.
При пациенти в старческа възраст не се налага промяна на дозата на ентакапон.
No dosage adjustment of entacapone is required for elderly patients.
При пациенти в старческа възраст не се налага промяна на дозировката на ентакапон.
No dosage adjustment of entacapone is required for older people.
При пациенти в старческа възраст не се препоръчва коригиране на дозата само въз основа на възрастта.
No dosage adjustment is recommended for elderly patients solely on the basis of age.
При пациенти в старческа възраст с деменция, обаче, които са на лечение с други подобни по вид лекарства, може да има повишен риск от инсулт или смърт. (вижте точка 4, Възможни нежелани реакции) ако имате болест на Паркинсон или деменция. ако някога Ви е била поставяна диагноза за състояние, симптомите на което включват висока температура и скованост на мускулите (също известно като невролептичен малигнен синдром). ако някога сте имали необичайно движение на езика и лицето (тардивна дискинезия).
However, elderly patients with dementia, who are treated with other similar types of medicine, may have an increased risk of stroke or death. (see section 4, possible side effects) if you have Parkinson’s disease or Dementia. if you have ever been diagnosed with a condition whose symptoms include high temperature and muscle stiffness (also known as Neuroleptic Malignant Syndrome). if you have ever experienced abnormal movements of the tongue or face (Tardive Dyskinesia).
При пациенти в старческа възраст с диабет тип 2 (19 пациенти на възраст 65-83 години, средна възраст 70 години) е проведено рандомизирано, двойно-сляпо кръстосано PK/PD проучване.
A randomised, double-blind cross-over PK/PD trial comparing insulin aspart with soluble human insulin was performed in elderly patients with type 2 diabetes (19 patients aged 65-83 years, mean age 70 years).
При пациенти в старческа възраст с психоза, свързана с деменция, които са лекувани с антипсихотични вещества, има повишен риск от смърт.
Elderly patients with dementia-related psychosis treated with antipsychotic substances are at an increased risk of death.
При пациенти в старческа възраст, лекувани с Vеctibix в комбинация с химиотерапия с FOLFIRI или FOLFOX, са съобщени по-голям брой сериозни нежелани събития в сравнение със самостоятелно приложение на химиотерапия (вж. точка 4.8).
However, an increased number of serious adverse events were reported in elderly patients treated with Vectibix in combination with FOLFIRI or FOLFOX chemotherapy compared to chemotherapy alone (see section 4.8).
При пациенти в старческа възраст, макар че не се налага корекция на дозата, лечението трябва да бъде внимателно наблюдавано и периодично преоценявано (вж. точка 4.4).
For elderly patients, although no dose adjustment is required the treatment should be carefully monitored and periodically re-assessed (see section 4.4).
При пациенти в старческа възраст, пациенти с бъбречна недостатъчност, такива с диабет, пациенти лекувани едновременно с други лекарствени продукти, които могат да повишат нивата на калия и/или пациенти с интеркурентни заболявания, хиперкалиемията може да бъде фатална.
In the elderly, in patients with renal insufficiency, in diabetic patients, in patients concomitantly treated with other medicinal products that may increase potassium levels, and/or in patients with intercurrent events, hyperkalaemia may be fatal.
При пациенти в старческа възраст, проследяването на глюкозата трябва да е по-често и инсулиновата доза трябва да се адаптира индивидуално.
In elderly patients, glucose monitoring should be intensified and the insulin dose adjusted on an individual basis.
При пациенти в старческа възраст, с обемен дефицит (в това число пациенти на лечение с диуретици) или пациенти с нарушена бъбречна функция, едновременното прилагане на НСПВС, в това число селективни СОХ-2 инхибитори, с АСЕ инхибитори или антагонисти на ангиотензин ІІ, може да доведе до по-нататъшно влошаване на бъбречната функция, включително възможна остра бъбречна недостатъчност.
In patients who are elderly, volume-depleted (including those on diuretic therapy), or with compromised renal function, co-administration of NSAIDs, including selective COX-2 inhibitors, with ACE inhibitors or Angiotensin-II antagonists, may result in further deterioration of renal function, including possible acute renal failure.
При пациенти деца и юноши с ПНХ (на възраст от 11 години до под 18 години), включени в педиатрично проучване на ПНХ M07-005, профилът на безопасност се оказва подобен на този, наблюдаван при възрастни пациенти с ПНХ.
In children and adolescent PNH patients (aged 11 years to less than 18 years) included in the paediatric PNH Study M07-005, the safety profile appeared similar to that observed in adult PNH patients.
При пациенти за мобилизиране на PBPC
In patients with Mobilisation of PBPC
При пациенти започващи или
In patients starting or stopping
При пациенти използващи такролимус маз се съобщава за случаи на злокачествени новообразувания, включващи кожни (т.е. кожни Т-клетъчни лимфоми) и други типове лимфома и кожен карцином (вж. точка 4.8).
In patients using tacrolimus ointment, cases of malignancies, including cutaneous (i.e. cutaneous T Cell lymphomas) and other types of lymphoma, and skin cancers have been reported (see section 4.8).
При пациенти изходните фактор Xa и PT са повлияни от операцията, което води до разлика в наклона на кривата концентрация-PT между деня след операцията и равновесната.
In patients, baseline factor Xa and PT were influenced by the surgery resulting in a difference in the concentration-PT slope between the day post- surgery and steady state.
При пациенти клинично са оценявани дози от 500, 750, 1 000 и 1 250 mg/m2 (обща доза за 5- дневен цикъл).
Doses of 500, 750, 1,000, and 1,250 mg/m2 (total dose per cycle over 5 days) have been evaluated clinically in patients.
При пациенти клинично са оценявани дози от 500, 750, 1 000 и 1 250 mg/m² (обща доза за 5- дневен цикъл).
Doses of 500, 750, 1,000, and 1,250 mg/m² (total dose per cycle over 5 days) have been evaluated clinically in patients.
При пациенти коинфектирани с HIV, които не са показани за анти-ретровирусна терапия, има риск от HIV мутация когато ламивудин се използва самостоятелно за лечение на хроничен хепатит В.
For HIV co-infected patients not requiring anti-retroviral therapy, there is a risk of HIV mutation when using lamivudine alone for treating chronic hepatitis B.
При пациенти коинфектирани с HIV, които се лекуват или се планира да се лекуват с ламивудин или с комбинация ламивудин/зидовудин, трябва да се поддържа дозата на ламивудин предписана за лечение на инфекцията с HIV (обикновено 150 mg два пъти дневно в комбинация с други антиретровирусни средства).
For the treatment of patients who are co-infected with HIV and are currently receiving or plan to receive treatment with lamivudine or the combination lamivudine-zidovudine, the dose of lamivudine prescribed for HIV infection (usually 150 mg/twice daily in combination with other antiretrovirals) should be maintained.
При пациенти лекувани за превенция на VTE след протезиране на тазобедрена или колянна става, дозата трябва да бъде намалена до 150 mg, приемана веднъж дневно като 2 капсули от 75 mg Pradaxa, ако те приемат едновременно дабигатран етексилат и хинидин (вж. точка 4.2).
Patients treated for prevention of VTEs after hip or knee replacement surgery, dosing should be reduced to 150 mg taken once daily as 2 capsules of 75 mg Pradaxa if they receive concomitantly dabigatran etexilate and quinidine (see section 4.2).
При пациенти лекувани за превенция на VTE след протезиране на тазобедрена или колянна става, дозата трябва да бъде намалена на 150 mg Pradaxa, приемана като 2 капсули от 75 mg два пъти дневно, ако те приемат едновременно дабигатран етексилат и амиодарон (вж. точка 4.2).
Patients treated for prevention of VTEs after hip or knee replacement surgery, dosing should be reduced to 150 mg taken once daily as 2 capsules of 75 mg Pradaxa if they receive concomitantly dabigatran etexilate and amiodarone (see section 4.2).
При пациенти лекувани с Neupopeg са докладвани много редки (≥ 1/10 000) случаи на кожен васкулит.
Very rare (< 1/10,000) events of cutaneous vasculitis have been reported in patients treated with Neupopeg.
При пациенти лекувани с Рибавирин Teva Pharma B.V. в комбинация с ПЕГ- интерферон алфа-2b е имало няколко случая на по-тежка неутропения (3 степен по СЗО: 39 от 186 пациенти [21 %]; 4-та степен по СЗО: 13 от 186 пациенти [7 %]); има съобщения за левкопения от 3 степен по СЗО при 7 % от тази група пациенти.
There were some cases of more severe neutropenia in patients treated with Ribavirin Teva Pharma B.V. in combination with peginterferon alfa-2b (WHO grade 3: 39 of 186 [21 %]; and WHO grade 4: 13 of 186 [7 %]); WHO grade 3 leukopenia was also reported in 7 % of this treatment group.
При пациенти лекувани с доцетаксел в доза 100 mg/m2 като самостоятелен агент, които имат серумни нива на трансаминазите (ALT и/или AST) над 1,5 пъти ГГН едновременно със серумни нива на алкалната фосфатаза над 2,5 пъти ГГН, е налице по-висок риск от развитие на тежки нежелани реакции като например смърт от интоксикация, включително сепсис и гастроинтестинален кръвоизлив, който може да бъде фатален, фебрилна неутропения, инфекции, тромбоцитопения, стоматит и астения.
In patients treated with docetaxel at 100 mg/m2 as single agent who have serum transaminase levels (ALT and/or AST) greater than 1.5 times the ULN concurrent with serum alkaline phosphatase levels greater than 2.5 times the ULN, there is a higher risk of developing severe adverse reactions such as toxic deaths including sepsis and gastrointestinal haemorrhage which can be fatal, febrile neutropenia, infections, thrombocytopenia, stomatitis and asthenia.
При пациенти лекувани с доцетаксел в доза 100 mg/m2 като самостоятелен агент, които имат стойности на трансаминазите в серума (ALT и/или AST) над 1,5 пъти ГГН едновременно със стойности на алкалната фосфатаза в серума над 2,5 пъти ГГН, е налице по-висок риск от развитие на тежки нежелани реакции, като например смърт от интоксикация, включително сепсис и гастроинтестинален кръвоизлив, който може да бъде фатален, фебрилна неутропения, инфекции, тромбоцитопения, стоматит и астения.
In patients treated with docetaxel at 100 mg/m² as single agent who have serum transaminase levels (ALT and/or AST) greater than 1.5 times the ULN concurrent with serum alkaline phosphatase levels greater than 2.5 times the ULN, there is a higher risk of developing severe adverse reactions such as toxic deaths including sepsis and gastrointestinal haemorrhage which can be fatal, febrile neutropenia, infections, thrombocytopenia, stomatitis and asthenia.
При пациенти лекувани с доцетаксел в доза 100 mg/m2 като самостоятелен средство, които имат серумни нива на трансаминазите (ALT и/или AST) над 1,5 пъти ГГН едновременно със серумни нива на алкалната фосфатаза над 2,5 пъти ГГН, е налице по-висок риск от развитие на тежки нежелани реакции като например смърт от интоксикация, включително сепсис и гастроинтестинален кръвоизлив, който може да бъде фатален, фебрилна неутропения, инфекции, тромбоцитопения, стоматит и астения.
In patients treated with docetaxel at 100 mg/m2 as single agent who have serum transaminase levels (ALT and/or AST) greater than 1.5 times the ULN concurrent with serum alkaline phosphatase levels greater than 2.5 times the ULN, there is a higher risk of developing severe adverse reactions such as toxic deaths including sepsis and gastrointestinal haemorrhage which can be fatal, febrile neutropenia, infections, thrombocytopenia, stomatitis and asthenia.
При пациенти лекувани с доцетаксел в доза 100 mg/m2 като самостоятелно средство, които имат серумни нива на трансаминазите (ALT и/или AST) над 1,5 пъти ГГН едновременно със серумни нива на алкалната фосфатаза над 2,5 пъти ГГН, е налице по-висок риск от развитие на тежки нежелани реакции като например смърт от интоксикация, включително сепсис и гастроинтестинален кръвоизлив, който може да бъде фатален, фебрилна неутропения, инфекции, тромбоцитопения, стоматит и астения.
In patients treated with docetaxel at 100 mg/m2 as single agent who have serum transaminase levels (ALT and/or AST) greater than 1.5 times the ULN concurrent with serum alkaline phosphatase levels greater than 2.5 times the ULN, there is a higher risk of developing severe adverse reactions such as toxic deaths including sepsis and gastrointestinal haemorrhage which can be fatal, febrile neutropenia, infections, thrombocytopenia, stomatitis and asthenia.
При пациенти лекувани с доцетаксел, доксорубицин и циклофосфамид (TAC), рискът от късна миелодисплазия или миелоидна левкемия изисква проследяване на хематологичните показатели.
In the docetaxel, doxorubicin and cyclophosphamide (TAC) treated patients, the risk of delayed myelodysplasia or myeloid leukaemia requires haematological follow-up.