natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В плацебо-контролираното изпитване фаза III при (ГИСТ) общата честота на хипертония е била 59,1% при пациенти на лечение със Stivarga в сравнение с 27,3% при пациентите, получаващи плацебо.
In the placebo-controlled GIST phase III trial, the overall incidence of hypertension was 59.1% in patients treated with Stivarga as compared to 27.3% in patients receiving placebo.
В плацебо-контролираното изпитване фаза III при ГИСТ общата честота на кожна реакция ръка-крак е 66,7% при пациенти на лечение със Stivarga в сравнение с 15,2% при пациентите, получаващи плацебо.
In the placebo-controlled GIST phase III trial, the overall incidence of hand-foot skin reaction was 66.7% in patients treated with Stivarga as compared to 15.2% in patients receiving placebo.
В плацебо-контролираното изпитване фаза III при ГИСТ общата честота на протеинурия е била 6,8% при пациенти, лекувани със Stivarga в сравнение с 1,5% при пациентите, получаващи плацебо.
In the placebo-controlled GIST phase III trial, the overall incidence of proteinuria was 6.8% in patients treated with Stivarga compared to 1.5% in patients receiving placebo.
В плацебо-контролираното изпитване фаза III при метастатичен КРК общата честота на кожна реакция ръка-крак е 45,2% при пациентите, лекувани със Stivarga, в сравнение със 7,1% при пациентите, получаващи плацебо.
In the placebo-controlled metastatic CRC phase III trial, the overall incidence of hand-foot skin reaction was 45.2% in patients treated with Stivarga as compared to 7.1% in patients receiving placebo.
В плацебо-контролираното изпитване фаза III при пациенти с метастатичен КРК общата честота на свързаната с лечението протеинурия е била 7,4% при пациенти, лекувани със Stivarga, в сравнение с 2,4% при пациентите, получаващи плацебо.
In the placebo-controlled phase III trial in patients with metastatic CRC, the overall incidence of treatment emergent proteinuria was 7.4% in patients treated with Stivarga as compared to 2.4% in patients receiving placebo.
В плацебо-контролираното изпитване фаза III при пациенти с метастатичен КРК общата честота на хипертония е 30,4% при пациентите, лекувани със Stivarga в сравнение с 7,9% при пациентите, получаващи плацебо.
In the placebo-controlled metastatic CRC phase III trial the overall incidence of hypertension was 30.4% in patients treated with Stivarga as compared to 7.9% in patients receiving placebo.
В плацебо-контролираното проучване фаза 3 при пациенти с БАХ е наблюдавано преходно повишаване на средната сърдечна честота с 3–4 удара в минута 2–4 часа след приложение на дозата.
In the Phase 3 placebo-controlled study in patients with PAH, a transient increase in mean heart rate of 3–4 bpm at 2–4 hours post-dose was observed.
В плацебоконтролирани клинични проучвания, с експозиция са били 35 кърмачета с парциални пристъпи, на възраст под 1 година, от които само 13 са били на възраст < 6 месеца..
35 infants aged less than 1 year with partial onset seizures have been exposed in placebo-control clinical studies of which only 13 were aged < 6 months.
В плацебо‐контролирани клинични проучвания, с експозиция са били 35 кърмачета с парциални пристъпи, на възраст под 1 година, от които само 13 са били на възраст < 6 месеца.
35 infants aged less than 1 year with partial onset seizures have been exposed in placebo-control clinical studies of which only 13 were aged < 6 months.
В плацентата на бременни плъхове преминава минимално количество материал, производен на дазабувир.
Dasabuvir- derived material was minimally transferred through the placenta in pregnant rats.
В по- голяма част от случаите необходимото количество Avastin може да бъде разредено с 0,9% инжекционен разтвор на натриев хлорид до общ обем от 100 ml.
In the majority of the occasions the necessary amount of Avastin can be diluted with 0.9 % sodium chloride solution for injection to a total volume of 100 mL.
В по- голямата си част тези реакции са били леки до умерени по тежест.
These reactions were largely mild to moderate.
В по- тежките случаи може да настъпят подуване на лицето или езика, затруднено преглъщане, затруднено дишане.
In more severe cases, swelling of your face or tongue, trouble swallowing or difficulty breathing may occur.
В по-високи дози ритонавир действа като „протеазен инхибитор“.
At higher doses, ritonavir acts as a ‘protease inhibitor’.
В по-високи концентрации (5, 7,5 и 10 mg) Quixidar се използва при лечение на венозна тромбоемболия, като дълбока венозна тромбоза (DVT, кръвен съсирек в крака) или белодробен емболизъм (PE, кръвен съсирек в белия дроб).
At higher strengths (5, 7.5 and 10 mg), Quixidar is used to treat VTEs such as deep vein thrombosis (DVT, a blood clot in the leg) or pulmonary embolism (PE, blood clot in the lung).
В по-голямата си част проучванията обхващат възрастни пациенти, а деца са включени в проучванията на болестта на Крон, плакатен псориазис, полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит и активен ентезит-свързан артрит.
The studies included adult patients for the most part, with children included in studies for Crohn’s disease, plaque psoriasis, polyarticular juvenile idiopathic arthritis and enthesitis-related arthritis.
В по-голямото основно проучване при пациенти с хронична фаза на ХМЛ 90% от пациентите се повлияват от лечението, като броят на тромбоцитите и белите кръвни клетки в кръвта се завръща към нормалните, предварително дефинирани стойности.
In the larger main study of patients with chronic phase CML, 90% of the patients responded to treatment, with blood levels of platelets and white blood cells returning to within predefined, normal values.
В по-краткото (10-седмично) плацебо-контролирано изпитване за индукционна терапия, GEMINI III, съобщаваните видове нежелани реакции са подобни, но са възниквали с по-малка честота в сравнение с по-дългите 52 седмични проучвания.
In the shorter (10 week) placebo controlled induction trial, GEMINI III, the types of adverse reactions reported were similar but occurred at lower frequency than the longer 52 week trials.
В по-малка степен инхибира и колаген- индуцираната тромбоцитна агрегация.
To a minor extent it also inhibits collagen-induced thrombocyte aggregation.
В по-малка степен инхибира колаген- индуцираната тромбоцитна агрегация.
To a minor extent it also inhibits collagen- induced thrombocyte aggregation.
В по-малка степен също инхибира колаген- предизвиканата тромбоцитна агрегация.
To a minor extent it also inhibits collagen-induced thrombocyte aggregation.
В по-малка степен също инхибира колаген- предизвиканата тромбоцитна, агрегация.
To a minor extent it also inhibits collagen- induced thrombocyte aggregation.
В по-малка степен също така инхибира колагенно индуцираното тромбоцитно струпване.
To a minor extent it also inhibits collagen-induced thrombocyte aggregation.
В по-малка степен то инхибира и колаген- индуцираната тромбоцитна агрегация.
To a minor extent it also inhibits collagen-induced thrombocyte aggregation.
В по-малка степен, също така, инхибира колагенно индуцираното тромбоцитно струпване.
To a minor extent it also inhibits collagen-induced thrombocyte aggregation.
В по-младите възрастови групи (2-6 години и 7-11 години), общият клирънс е по-висок, отколкото този при юноши, което води до по-ниска експозиция (AUC и Cmax) и по-кратък елиминационен полуживот.
In the younger age groups (2-6 years and 7-11 years), total clearance was higher compared with that in adolescents, resulting in a lower level of exposure (AUC and Cmax) and elimination half-life.
В по-ранни открити проучвания, намаление на медианата на броя на тромбоцитите е наблюдавано при 7 деца и 9 юноши, лекувани между 3 месеца и 6,5 години.
In earlier, open-label studies, median platelet count reductions were observed in 7 children and 9 adolescents treated for between 3 months and 6.5 years.
В повечето клинични проучвания е наблюдавано понижение на общите триглицериди в плазмата и свободните мастни киселини, и повишаване на нивата на HDL-холестерола в сравнение с плацебо, с малко, но клинично незначително повишение на нивата на LDL-холестерола.
In most clinical trials, reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL- cholesterol levels were observed as compared to placebo, with small, but not clinically significant increases in LDL-cholesterol levels.
В повечето клинични проучвания колестилан понижава серумния ПТХ в сравнение с изходното ниво, като това понижение е статистически значимо спрямо плацебо.
In most clinical studies, colestilan decreased serum PTH compared to baseline, and was statistically significant against placebo.
В повечето клинични проучвания плазмените нива на афамеланотид са под границата на количествено определяне до ден 10.
In most clinical studies afamelanotide plasma levels were below the limit of quantitation by Day 10.
В повечето от плазмените проби, взети по време на клинично проучване на баланса на масата, не са открити други метаболити в количествени концентрации.
Other metabolites were not found in quantifiable concentrations in the majority of plasma samples collected during a clinical mass balance study..
В повечето от съобщените случаи, свързани с употребата на Cubicin, при пациентите се наблюдават висока температура, диспнея с хипоксична дихателна недостатъчност и дифузни белодробни инфилтрати.
In most reported cases associated with Cubicin, patients developed fever, dyspnoea with hypoxic respiratory insufficiency, and diffuse pulmonary infiltrates.
В повечето от тези случаи ПРУ заявява, че прилагането на съпътстващи лекарства (напр. диуретици, сартани, инхибитори на ангиотензин- конвертиращия ензим) дават допълнителна етиология за хипонатриемия; въпреки това пациентите развиват хипонатриемия или след добавяне на ранолазин към тяхна текуща терапия, или има времева връзка между започването на ранолазин, или са имали положителен отговор при повторно прилагане, или причинно-следствената връзка със съпътстващо лечение може да се изключи.
In most of these cases the MAH stated that the concomitant medications (e.g. diuretics, sartans, angiotensin-converting-enzyme inhibitors) provide an alternative aetiology for hyponatremia; however, the patients developed hyponatremia either after adding ranolazine to their existing medications or had temporal relation to ranolazine initiation or had positive re- challenge or the causality with the existing medication could be excluded.
В повечето проучвания Taxotere е комбиниран с други противоракови лечения и е сравнен или с комбинации от различни лечения, или със същото лечение без Taxotere.
In most of these studies, Taxotere was combined with other anticancer treatments and compared either with combinations of different treatments or with the same treatments but without Taxotere.
В повечето проучвания основната мярка за ефективност е количеството на вируса в кръвта преди и след шест месеца или една година на лечение, както и при контролния преглед шест месеца по-късно.
In most of the studies, the main measure of effectiveness was the amount of virus in the blood before and after six months or a year of treatment, and at ‘follow-up’, six months later.
В повечето случаи INTELENCE се комбинира с анти-HIV лекарства, принадлежащи към друг клас.
In most cases, INTELENCE can be combined with anti-HIV medicines belonging to another class.
В повечето случаи Nordimet се използва за дългосрочно лечение.
In most cases, Nordimet is used for long-term treatment.
В повечето случаи Вие може да продължите приема на други лекарства по време на лечението с Pioglitazone Teva Pharma.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Pioglitazone Teva Pharma.
В повечето случаи Вие може да продължите приема на други лекарства по време на лечението с Pioglitazone Teva.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Pioglitazone Teva.
В повечето случаи Вие ще може да продължите приема на другите лекарства по време на лечението с Actos.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Actos.
В повечето случаи Вие ще може да продължите приема на другите лекарства по време на лечението с Glidipion.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Glidipion.
В повечето случаи Вие ще може да продължите приема на другите лекарства по време на лечението с Glustin.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Glustin.
В повечето случаи Вие ще може да продължите приема на другите лекарства по време на лечението с Paglitaz.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Paglitaz.
В повечето случаи Вие ще може да продължите приема на другите лекарства по време на лечението с Pioglitazone Krka.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Pioglitazone Krka.
В повечето случаи Вие ще може да продължите приема на другите лекарства по време на лечението с PioglitazoneAccord.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Pioglitazone Accord.
В повечето случаи Вие ще може да продължите приема на другите лекарства по време на лечението с Sepioglin.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Sepioglin.
В повечето случаи Вие ще може да продължите приема на другите лекарства по време на лечението с Пиоглитазон Actavis.
You can usually continue to take other medicines whilst you are being treated with Pioglitazone Actavis.
В повечето случаи бяха използвани закрепващи интрамедуларни пирони.
Locking intramedullary rods were used in the majority of cases.
В повечето случаи вие няма да имате никакви симптоми.
In most cases you will not have any symptoms.
В повечето случаи гадене е настъпвало в началото на терапевтичния период, било е леко до умерено по тежест и рядко е водело до прекъсване на лечението.
In the majority of cases nausea occurred early in the treatment period, was mild to moderate in severity and seldom resulted in discontinuation.
В повечето случаи докладваната честота на нежелани реакции по време на проучването остава постоянна или намалява.
Over the course of the study, the reported incidence of AEs generally remained stable or declined.
В повечето случаи е слабо и преходно и не се изисква лечение.
In most cases it is mild and short lived without requiring treatment.
В повечето случаи еднократна доза е достатъчна, но е възможно да се наложи прилагане на втора доза.
Most of the time a single dose is sufficient, but a second dose may be needed.
В повечето случаи експозицията на долутегравир е сходна при здрави и при инфектирани с HIV-1 лица.
Exposure to dolutegravir was generally similar between healthy subjects and HIV-1–infected subjects.
В повечето случаи ефектът би трябвало постепеннно да изчезне до няколко дни.
The effect should gradually disappear within a few days in most cases.
В повечето случаи инфузията може да се възобнови при намаление на скоростта с 50% (напр. от 100 mg на час до 50 mg на час), когато симптомите са отзвучали напълно.
In most cases, the infusion can be resumed at a 50 % reduction in rate (e.g. from 100 mg/h to 50 mg/h) when symptoms have completely resolved.
В повечето случаи можете да продължите да се лекувате с Replagal дори и при появяване на посочените симптоми.
Most of the time you can still be given Replagal even if these symptoms occur.
В повечето случаи не е необходимо специфично лечение и симптомите отзвучават за кратък период от време (няколко часа или дни).
In most cases no specific treatment is required and the symptoms disappear after a short time (couple of hours or days).
В повечето случаи не се изисква специално лечение и симптомите отшумяват след няколко часа/дни.
In most cases no specific treatment was required and the symptoms subsided after a couple of hours/days.
В повечето случаи не се изисква специфично лечение и симптомите отзвучават след няколко часа/дни.
In most cases no specific treatment was required and the symptoms subsided after a couple of hours/days.
В повечето случаи не се наблюдава клинична симптоматика и нивата на чернодробните ензими се стабилизират или намаляват в хода на лечението.
In most cases the liver enzyme activities either stabilised or decreased with continued treatment.
В повечето случаи нежеланите лекарствени реакции са били леки.
The observed adverse reactions were generally of a mild severity.
В повечето случаи нежеланите реакции не са довели до преустановяване на лечението.
Most cases did not lead to cessation of therapy.
В повечето случаи образуването на кръвни съсиреци е установено чрез използване на скенери на вените или чрез проследяване на признаците на кръвни съсиреци в белите дробове.
In most cases, blood clot formation was detected using scans of the veins or by looking for signs of blood clots in the lungs.
В повечето случаи повишеното серумно ниво на калций може да бъде намалено до нормалната стойност в рамките на 7 дни.
In most cases a raised serum calcium level can be reduced to the normal range within 7 days.
В повечето случаи повишеното серумно ниво на калция може да бъде намалено до нормалната стойност до 7 дни.
In most cases a raised serum calcium level can be reduced to the normal range within 7 days.
В повечето случаи първоначалните признаци и симптоми, свързани с тази реакция, се появяват в рамките на 1 час след инжектиране и при всички случаи е съобщавано, че пълно възстановяване става в рамките на 24-72 часа след инжектирането.
In most cases, initial signs and symptoms related to this reaction have appeared within 1 hour following injection, and in all cases full recovery was reported to have occurred within 24 – 72 hours after injection.
В повечето случаи реакциите на свръхчувствителност възникват в рамките на няколко минути след началото на инфузията с доцетаксел и обикновено са леки до умерени.
Hypersensitivity reactions have generally occurred within a few minutes following the start of the infusion of docetaxel and were usually mild to moderate.
В повечето случаи реакцията на повръщане е била преходна, лека и не е изисквала симптоматично лечение.
In the majority of cases, vomiting was transient, mild and did not require symptomatic treatment.
В повечето случаи резистентните на елвитегравир вируси демонстрират кръстосана резистентност към инхибитора на трансфера на интегразната верига ралтегравир (вж. точка 5.1).
Elvitegravir-resistant viruses show cross-resistance to the integrase strand transfer inhibitor raltegravir in most cases (see section 5.1).
В повечето случаи са идентифицирани рискови фактори като съществуваща бъбречна недостатъчност, захарен диабет, хиповолемия, свръхтегло, едновременно приемане на нефротоксични лекарствени продукти и възраст над 65 години.
In most cases, risk factors have been identified, such as pre-existing renal insufficiency, diabetes mellitus, hypovolaemia, overweight, concomitant nephrotoxic medicinal products or age over 65.
В повечето случаи те са били обратими и са настъпвали при минимални концентрации на такролимус в кръвта, много по- високи от препоръчителните максимални нива.
Most cases have been reversible, occurring with tacrolimus blood trough concentrations much higher than the recommended maximum levels.
В повечето случаи те са се развили в рамките на първия месец от лечението и са отшумели след преустановяване приема на ZYTIGA.
Most cases developed within the first month of treatment and recovered after ZYTIGA withdrawal.
В повечето случаи тези повишения са били обратими.
These increases were reversible in the majority of cases.
В повечето случаи тези симптоми са самолимитиращи се и обикновено преминават в рамките на 2 седмици, макар че при някои индивиди, те могат да са налице по- дълго (2-3 месеца и повече).
Generally these symptoms are self-limiting and usually resolve within 2 weeks, though in some individuals they may be prolonged (2-3 months or more).
В повечето случаи тези симптоми са самолимитиращи се и обикновено преминават в рамките на 2 седмици, макар че при някои индивиди, те могат да са налице по-дълго (2-3 месеца и повече).
Generally these symptoms are self-limiting and usually resolve within 2 weeks, though in some individuals they may be prolonged (2-3 months or more).
В повечето случаи това ще Ви помогне да превъзмогнете лека хипогликемия или ниска степен на инсулиново предозиране.
This will often get you over mild hypoglycaemia or a minor insulin overdose.
В повечето случаи това ще Ви помогне да превъзмогнете леката хипогликемия или ниската степен на инсулиново предозиране.
This will often get you over mild hypoglycaemia or a minor insulin overdose.
В повечето случаи ще се нуждаете от лекар.
In most cases you will need to see a doctor.
В повечето случаи ще се нуждаете от лекар.
In most cases you will talk to a doctor.
В повечето случаи, са установени рискови фактори, като например предшестваща бъбречна недостатъчност, захарен диабет, хиповолемия, затлъстяване, едновременно прилагане на нефротоксични лекарствени продукти, възраст над 65 години, сепсис, хипервискозитет или парапротеинемия.
In most cases, risk factors have been identified, such as pre-existing renal insufficiency, diabetes mellitus, hypovolemia, overweight, concomitant nephrotoxic medicinal products, age over 65, sepsis, hyperviscosity or paraproteinemia.
В повечето случаи, това леко подуване продължава по- малко от един ден.
This slight swelling lasts for less than a day in most cases.
В под-проучване пре 13 лекувани с алемтузумаб пациенти от мъжки пол (лекувани или с 12 mg, или 24 mg) не са установени данни за аспермия, азооспермия, трайно намален брой сперматозоиди, нарушена подвижност или повишаване на морфологичните аномалии на спермата.
In a sub-study in 13 male alemtuzumab-treated patients (treated with either 12 mg or 24 mg), there was no evidence of aspermia, azoospermia, consistently depressed sperm count, motility disorders or an increase in sperm morphological abnormalities.
В подгрупа от 1050 пациенти с умерена до тежка хипертензия (DBP ≥100 mm Hg), 32.7 – 51.8 % са повлияват в задоволителна степен при монотерапия както от телмисартан така и от амлодипин.
In a subset of 1050 patients with moderate to severe hypertension (DBP ≥100 mmHg) 32.7 - 51.8 % responded sufficiently to monotherapy of either telmisartan or amlodipine.
В подгрупа от 1050 пациенти с умерена до тежка хипертензия (DBP ≥100 mm Hg), 32.7 – 51.8 % са повлияват в задоволителна степен при монотерапия както от телмисартан така и от амлодипин.
In a subset of 1050 patients with moderate to severe hypertension (DBP ≥100 mmHg) 32.7 – 51.8 % responded sufficiently to monotherapy of either telmisartan or amlodipine.
В подгрупа от 1050 пациенти с умерена до тежка хипертензия (DBP ≥100 mm Hg), 32.7 – 51.8 % са повлияват в задоволителна степен при монотерапия както от телмисартан така и от амлодипин.
In a subset of 1050 patients with moderate to severe hypertension (DBP ≥100 mmHg) 32.7-51.8 % responded sufficiently to monotherapy of either telmisartan or amlodipine.
В подгрупа от 1050 пациенти с умерена до тежка хипертензия (DBP ≥100 mm Hg), 32.7 – 51.8% са повлияват в задоволителна степен при монотерапия както от телмисартан така и от амлодипин.
In a subset of 1050 patients with moderate to severe hypertension (DBP ≥100 mmHg) 32.7 - 51.8 % responded sufficiently to monotherapy of either telmisartan or amlodipine.
В подгрупата на възраст > 65 години процентът на ваксинираните с rSBA титри ≥ 128 на първия месец след ваксинацията варира от 90% (група A) до 97% (група Y).
In the subgroup aged > 65 years the percentage of vaccinees with rSBA titres ≥ 128 at one month post-vaccination ranged from 90% (group A) to 97% (group Y).
В подгрупата на млади възрастни пациенти със SJIA на възраст 16 до 20 години (n=31) профилът на безопасност на Ilaris е в съответствие с този, наблюдаван при пациенти със SJIA на възраст под 16 години.
In a subset of young adult SJIA patients aged 16 to 20 years (n=31), the safety profile of Ilaris was consistent with what was observed in SJIA patients less than 16 years of age.