natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In vitro вориконазол показва широк спектър на противогъбична активност с противогъбично действие към Candida spp. (включително флуконазол резистентните C. krusei и резистентните шамове на C. glabrata и C. albicans) и фунгицидната активност към всички изследвани Aspergillus spp.
In vitro, voriconazole displays broad-spectrum antifungal activity with antifungal potency against Candida species (including fluconazole resistant C. krusei and resistant strains of C. glabrata and C. albicans) and fungicidal activity against all Aspergillus species tested.
In vitro вориконазол показва широк спектър на противогъбична активност с противогъбично действие към Candida spp. (включително флуконазол резистентните C.krusei и резистентните шамове на C. glabrata и C. albicans) и фунгицидната активност към всички изследвани Aspergillus spp.
In vitro, voriconazole displays broad-spectrum antifungal activity with antifungal potency against Candida species (including fluconazole resistant C. krusei and resistant strains of C. glabrata and C. albicans) and fungicidal activity against all Aspergillus species tested.
In vitro вортиоксетин не показва съответен потенциал за инхибиране или индукция на цитохром Р450 изоензимите (вж. точка 5.2)
In vitro, vortioxetine did not show any relevant potential for inhibition or induction of cytochrome P450 isozymes (see section 5.2).
In vitro глюкозилцерамид синтетазата се инхибира от миглустат с IC50 20-37 µM. Освен това инхибиторно действие на нелизозомна глюкозилцерамидаза е доказано експериментално in vitro.
In vitro, glucosylceramide synthase is inhibited by miglustat with an IC50 of 20-37 µM. In addition, inhibitory action on a non-lysosomal glycosylceramidase has been demonstrated experimentally in vitro.
In vitro голимумаб инхибира и индуцираната от TNF секреция на интерлевкин 6 (IL-6), IL-8 и гранулоцитно-макрофагеален колония-стимулиращ фактор (GM-CSF).
In vitro, TNF-induced secretion of interleukin (IL)-6, IL-8 and granulocyte-macrophage colony stimulating factor (GM-CSF) by human endothelial cells was also inhibited by golimumab.
In vitro даклатасвир е инхибитор на бъбречните ъптейк транспортери, OAT1 и 3 и ОСТ2, но не се очаква да има клиничен ефект върху фармакокинетиката на субстратите на тези транспортери.
In vitro daclatasvir is an inhibitor of renal uptake transporters, OAT1 and 3, and OCT2, but is not expected to have a clinical effect on the pharmacokinetics of substrates of these transporters.
In vitro данни показват, че ензалутамид не е субстрат на OATP1B1, OATP1B3 или OCT1 и N- дезметил ензалутамид не е субстрат на P-gp или BCRP.
In vitro data indicate that enzalutamide is not a substrate for OATP1B1, OATP1B3, or OCT1; and N-desmethyl enzalutamide is not a substrate for P-gp or BCRP.
In vitro данни показват, че ибрутиниб е слаб индуктор на CYP2B6 и може да има потенциал да повлиява експресията на други ензими и транспортери регулирани чрез конститутивен андростанен рецептор (constitutive androstane receptor, CAR), напр.
Based on in vitro data, ibrutinib is a weak CYP2B6 inducer and may have the potential to affect the expression of other enzymes and transporters regulated via the constitutive androstane receptor (CAR), e.g.
In vitro данни показват, че инхибирането на P-pg и BCRP от абакавир не може да се изключи на интестинално ниво.
In vitro data indicate that inhibition of P-pg and BCRP by abacavir cannot be excluded at intestinal level.
In vitro данни предполагат, че захарозните и нишестените компоненти на активното вещество могат да се разпадат до глюкоза и фруктоза, и съответно до малтоза и глюкоза.
In vitro data suggest that the sucrose and starch components of the drug substance can be digested to glucose and fructose, and maltose and glucose, respectively.
In vitro данните за метаболизма и резултатите от проучване на баланса на човешката маса сочат, че цитохром P450 системата не участва в метаболизма на децитабин.
In vitro metabolism data and the human mass balance study results indicated that the cytochrome P450 system is not involved in the metabolism of decitabine.
In vitro данните и in vivo данните за взаимодействия върху оралните контрацептиви, дигоксин и варфарин показват, че in vivo не се очаква значимо индуциране на ензими.
The in vitro data and in vivo interaction data on oral contraceptives, digoxin and warfarin indicate that no significant enzyme induction is expected in vivo.
In vitro данните и in vivo данните за взаимодействия върху перорални контрацептиви, дигоксин и варфарин показват, че in vivo не се очаква значимо индуциране на ензими.
The in vitro data and in vivo interaction data on oral contraceptives, digoxin and warfarin indicate that no significant enzyme induction is expected in vivo.
In vitro данните и in vivo данните за взаимодействия с пероралните контрацептиви, дигоксин и варфарин показват, че in vivo не се очаква значимо индуциране на ензими.
The in vitro data and in vivo interaction data on oral contraceptives, digoxin and warfarin indicate that no significant enzyme induction is expected in vivo.
In vitro данните насочват към предположението, че продължаването на приема на ламивудин като част от антиретровирусния режим въпреки развитието на M184V може да осигури остатъчна антиретровирусна активност (вероятно поради увреждане на състоянието на вируса).
In vitro data tend to suggest that the continuation of lamivudine in anti-retroviral regimen despite the development of M184V might provide residual anti-retroviral activity (likely through impaired viral fitness).
In vitro данните показват слабо повишение на резистентността на C. glabrata към вориконазол.
In vitro data showed a slight increase of resistance of C. glabrata to voriconazole.
In vitro данните показват, че CYP2C9, CYP2C19 и CYP3A4 могат да катализират образуването на О-дезметил метаболита, но основния участващ изоензим не е потвърден in vivo.
In vitro data show that CYP2C9, CYP2C19 and CYP3A4 are capable of catalysing the formation of the O-desmethyl metabolite but the main contributing isoenzyme has not been confirmed in vivo..
In vitro данните показват, че CYP2C9, CYP2C19 и CYP3A4 могат да катализират образуването на О-дезметил метаболита.
In vitro data show that CYP2C9, CYP2C19 and CYP3A4 are capable of catalysing the formation of the O- desmethyl metabolite.
In vitro данните показват, че кетоконазол е инхибитор на CYP1A2 и не инхибира значително CYP 2A6 и 2E1.
In vitro data indicate that ketoconazole is an inhibitor of CYP1A2 and does not significantly inhibit CYP 2A6 and 2E1.
In vitro данните показват, че основният път на метаболизиране на емпаглифлозин при хора е глюкурониране чрез уридин 5'-дифосфоглюкуронилтрансферазите UGT1A3, UGT1A8, UGT1A9, и UGT2B7.
In vitro data suggest that the primary route of metabolism of empagliflozin in humans is glucuronidation by uridine 5'-diphosphoglucuronosyltransferases UGT1A3, UGT1A8, UGT1A9, and UGT2B7.
In vitro данните показват, че сакубитрил инхибира OATP1B1 и OATP1B3 транспортерите.
In vitro data indicate that sacubitril inhibits OATP1B1 and OATP1B3 transporters.
In vitro данните показват, че селексипаг може да е индуктор на CYP3A4 и CYP2C9 в тънките черва.
In vitro data indicate that selexipag could be an inducer of both CYP3A4 and CYP2C9 in the intestine.
In vitro данните показват, че следните видове са нечувствителни към цефтолозан/тазобактам:
In vitro data indicate that the following species are not susceptible to ceftolozane/tazobactam:
In vitro данните показват, че улипристалов ацетат и неговият активен метаболит не са субстрати на P–gp (ABCB1).
In vitro data indicate that ulipristal acetate and its active metabolite are not P-gp (ABCB1) substrates.
In vitro данните предполагат, че бриварацетам има нисък потенциал на взаимодействие.
In vitro data suggest that brivaracetam has a low interaction potential.
In vitro данните предполагат, че флувестант не инхибира CYP 3A4 изоензимите.
In vitro data suggest that fulvestrant does not inhibit CYP450 isoenzymes.
In vitro долутегравир инхибира бъбречените захващащи транспортери на органични аниони (organic anion transporters, ОАТ)1 и OAT3.
In vitro, dolutegravir inhibited the renal uptake organic anion transporters (OAT)1 and OAT3.
In vitro долутегравир инхибира бъбречния транспортер 2 на органични катиони (OCT2) и мултилекарствения и токсин-екструдиращ транспортер (MATE) 1.
In vitro, dolutegravir inhibited the renal organic cation transporter 2 (OCT2) and multidrug and toxin extrusion transporter (MATE) 1.
In vitro долутегравир не показва директно или слабо инхибиране (IC50>50 μM) на ензимите цитохром P450 (CYP)1A2, CYP2A6, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, CYP3A,
In vitro, dolutegravir demonstrated no direct, or weak inhibition (IC50>50 μM) of the enzymes cytochrome P450 (CYP)1A2, CYP2A6, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 CYP3A,
In vitro е доказано, че метилтиониновият хлорид намалява подвижността на човешката сперма по дозозависим начин.
In vitro, methylthioninium chloride has been shown to reduce motility of human sperm in a dose dependant manner.
In vitro е наблюдаван бавен метаболизъм на велпатасвир чрез CYP2B6, CYP2C8 и CYP3A4.
In vitro, slow metabolic turnover of velpatasvir by CYP2B6, CYP2C8, and CYP3A4 was observed.
In vitro е установено, че доцетаксел е цитотоксичен спрямо различни миши и човешки туморни клетъчни линии и спрямо прясно ексцизирани човешки туморни клетки по време на клоногенни изследвания.
Docetaxel was found to be cytotoxic in vitro against various murine and human tumour cell lines and against freshly excised human tumour cells in clonogenic assays.
In vitro е установено, че кетоконазол, класифициран като мощен инхибитор на CYP3A4 и P-гликопротеин (P-gp), е инхибитор по различни пътища на CYP и P-gp/протеина на резистентност на рак на гърдата (BCRP) за метаболизма и екскрецията на риоцигуат (вж. точка 5.2).
In vitro, ketoconazole, classified as a strong CYP3A4 and P-glycoprotein (P-gp) inhibitor, has been shown to be a multi-pathway CYP and P-gp/breast cancer resistance protein (BCRP) inhibitor for riociguat metabolism and excretion (see section 5.2).
In vitro е установено, че степента на инхибиторен ефект на такролимус върху P-gp е подобна на тази, наблюдавана при итраконазол и циклоспорин.
Tacrolimus has been found in vitro to have a similar level of inhibitory effect on P-gp as that seen with itraconazole and cyclosporine.
In vitro еверолимус е компетитивен инхибитор на CYP3A4 и смесен инхибитор на CYP2D6.
In vitro, everolimus is a competitive inhibitor of CYP3A4 and a mixed inhibitor of CYP2D6.
In vitro експерименти показват, че толкапон се свързва главно със серумния албумин.
In vitro experiments have shown that tolcapone binds mainly to serum albumin.
In vitro есликарбазепин e слаб инду ктор на CYP3A4 и UDP- глюкуронил трансферазата.
In vitro eslicarbazepine is a weak inducer of CYP3A4 and UDP-glucuronyl transferases.
In vitro есликарбазепин e слаб инду ктор на CYP3A4 и UDP-глюкуронил трансферазата.
In vitro eslicarbazepine is a weak inducer of CYP3A4 and UDP-glucuronyl transferases.
In vitro есликарбазепин е слаб индуктор на CYP3A4 и UDP- глюкуронил трансферазата.
In vitro eslicarbazepine is a weak inducer of CYP3A4 and UDP-glucuronyl transferases.
In vitro и in vivo данните за взаимодействия с перорални контрацептиви, дигоксин и варфарин са показали, че in vivo не се очаква значимо индуциране на ензими.
The in vitro data and in vivo interaction data on oral contraceptives, digoxin and warfarin indicate that no significant enzyme induction is expected in vivo.
In vitro и in vivo данните за взаимодействия с пероралниконтрацептиви, дигоксин и варфарин са показали, че in vivo не се очаква значимо индуциране на ензими.
The in vitro data and in vivo interaction data on oral contraceptives, digoxin and warfarin indicate that no significant enzyme induction is expected in vivo.
In vitro и in vivo данните показват, че акситиниб се метаболизира главно през черния дроб.
In vitro and in vivo data indicate that axitinib is primarily metabolised by the liver.
In vitro и in vivo данните показват, че ивакафтор се метаболизира основно от CYP3A.
In vitro and in vivo data indicate that ivacaftor is primarily metabolised by CYP3A.
In vitro и in vivo данните показват, че ивакафтор се метаболизира основно чрез CYP3A.
In vitro and in vivo data indicate that ivacaftor is primarily metabolised by CYP3A.
In vitro и in vivo данните при видове животни за които не е предназначен продукта, показват степен на кръстосана протекция срещу L.interrogans серогрупа Icterohaemorragiae серотип Icterohaemorragiae и L. Kirschneri серогрупа Grippotyphosa серотип Grippotyphosa.
In vitro and in vivo data in non-target species suggests that the vaccine may provide a degree of cross-protection against L. interrogans serogroup Icterohaemorrhagiae serovar Icterohaemorrhagiae and L. kirschneri serogroup Grippotyphosa serovar Grippotyphosa.
In vitro и in vivo проучвания при хора показват, че амифампридин се метаболизира до един главен 3-N-aцетилиран метаболит на амифампридин.
In vitro and in vivo studies in humans indicate that amifampridine is metabolised to a single major 3- N-acetylated amifampridine metabolite.
In vitro и in vivo проучвания с анидулафунгин за геномна токсичност не са показали генотоксичен потенциал.
In vitro and in vivo genotoxicity studies with anidulafungin provided no evidence of genotoxic potential.
In vitro и in vivo проучванията понастоящем не са отчели активност на основния метаболит (5-карбокси пирфенидон) дори в концентрации или дози, които са доста над тези, свързани с активността на пирфенидон.
In vitro and in vivo studies to date have not detected any activity of the major metabolite (5-carboxy-pirfenidone), even at concentrations or doses greatly above those associated with activity of pirfenidone itself.
In vitro и клинични проучвания на фармакокинетичните взаимодействия са показали, че възможността за осъществени чрез CYP450 взаимодействия, включващи емтрицитабин и тенофовир дизопроксил фумарат, с други лекарствени продукти е малка.
In vitro and clinical pharmacokinetic interaction studies have shown the potential for CYP450 mediated interactions involving emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate with other medicinal products is low.
In vitro и клинични фармакокинетични проучвания за взаимодействия от типа „лекарство- лекарство“ са показали, че потенциалът за CYP-медиирани взаимодействия, включващи емтрицитабин, с други лекарствени продукти, е нисък.
In vitro and clinical pharmacokinetic drug-drug interaction studies have shown that the potential for CYP-mediated interactions involving emtricitabine with other medicinal products is low.
In vitro и клинични фармакокинетични проучвания за междулекарствени взаимодействия са показали, че потенциалът за CYP-медиираните взаимодействия, включващи тенофовир алафенамид, с други лекарствени продукти, е нисък.
In vitro and clinical pharmacokinetic drug-drug interaction studies have shown that the potential for CYP-mediated interactions involving tenofovir alafenamide with other medicinal products is low.
In vitro и клиничните данни описани по-долу предполагат, че рискът от клинично значими взаимодействия при едновременно приложение с други лекарствени продукти е нисък.
In vitro and clinical data described below suggest that the risk for clinically meaningful interactions following co-administration of other medicinal products is low.
In vitro и при модели при животни дабрафениб е показал подтискане на намиращ се по-надолу в сигналния път фармакодинамичен биомаркер (фосфорилирана ERK) и е инхибирал клетъчния растеж в клетъчни линии на меланом с BRAF V600 мутация.
Dabrafenib demonstrated suppression of a downstream pharmacodynamic biomarker (phosphorylated ERK) and inhibited cell growth of BRAF V600 mutant melanoma cell lines, in vitro and in animal models.
In vitro иделалисиб е индуктор на няколко ензима и не може да се изключи риск от намалена експозиция и следователно – понижена ефикасност – на субстрати на индуцируеми ензими като CYP2C9, CYP2C19, CYP2B6 и UGT.
In vitro, idelalisib was an inducer of several enzymes, and a risk for decreased exposure and thereby decreased efficacy of substrates of inducible enzymes such as CYP2C9, CYP2C19, CYP2B6 and UGT cannot be excluded.
In vitro изпитвания
In vitro studies
In vitro изпитвания с човешки чернодробни микрозоми предполагат, че оксидативният метаболизъм на невирапин е медииран най-напред от цитохромни Р450 изозими от семейството на CYP3A, въпреки, че други изозими могат да имат вторична роля.
In vitro studies with human liver microsomes suggest that oxidative metabolism of nevirapine is mediated primarily by cytochrome P450 isozymes from the CYP3A family, although other isozymes may have a secondary role.
In vitro изпитванията с човешки тромбоцити показват, че варденафил не притежава антиагрегантен ефект, но при високи концентрации (многократно превишаващи терапевтичните), варденафил потенцира антиагрегантния ефект на натриевия нитропрусид, донор на азотен окис.
In vitro studies with human platelets indicate that vardenafil has no antiaggregatory effect on its own, but at high (super-therapeutic) concentrations vardenafil potentiates the antiaggregatory effect of the nitric oxide donor sodium nitroprusside.
In vitro изпитванията с човешки тромбоцити показват, че варденафил не притежава антиагрегантен ефект, но при високи концентрации (превишаващи терапевтичните), варденафил потенцира антиагрегантния ефект на натриевия нитропрусид, донор на азотен окис.
In vitro studies with human platelets indicate that vardenafil has no antiaggregatory effect on its own, but at high (super-therapeutic) concentrations vardenafil potentiates the antiaggregatory effect of the nitric oxide donor sodium nitroprusside.
In vitro изследване показва потенциала на бедахилин за инхибиране на BCRP при концентрации, постигнати в червата след перорално приложение.
An in vitro study indicated a potential for bedaquiline to inhibit BCRP at the concentrations achieved in the intestine after oral administration.
In vitro изследване с тъкан от черен дроб на човек не показва потенциал за лекарствено взаимодействие чрез инхибиране на цитохром Р-450 ензимите от темопорфин.
An in vitro study with human liver tissue has shown no potential for drug interaction through inhibition of cytochrome P-450 enzymes by temoporfin.
In vitro изследвания на метаболизма потвърдиха, че родителското съединение се метаболизира бързо до 3-O-ацетилтилозин.
In vitro metabolism studies have confirmed that the parent compound is rapidly metabolised to 3-O- acetyltylosin.
In vitro изследвания показват малка вероятност за взаимодействие с лекарствени продукти, които се метаболизират от цитохром Р450 или се глюкуронизират, или конюгират по някакъв друг път.
In vitro investigations have shown that interactions are unlikely with medicinal products that are metabolised by cytochrome P450 or glucuronised or conjugated in some other way.
In vitro изследванията са показали, че метаболизмът на доцетаксел може да се промени при едновременно прилагане на вещества, които индуцират, инхибират или се метаболизират от (поради което могат конкурентно да инхибират ензимите) цитохром Р450-3А като например циклоспорин, терфенадин, кетоконазол, еритромицин и тролеандомицин.
In vitro studies have shown that the metabolism of docetaxel may be modified by the concomitant administration of compounds which induce, inhibit or are metabolised by (and thus may inhibit the enzyme competitively) cytochrome P450-3A such as ciclosporine, terfenadine, ketoconazole, erythromycin and troleandomycin.
In vitro иматиниб инхибира O-глюкуронидирането на парацетамол със стойност на Ki от 58,5 micromol/l.
In vitro, imatinib inhibits paracetamol O-glucuronidation with Ki value of 58.5 micromol/l.
In vitro иматиниб инхибира O-глюкуронидирането на парацетамол със стойност на Ki –
In vitro, imatinib inhibits paracetamol O-glucuronidation with Ki value of 58.5 micromol/l.
In vitro иматиниб инхибира активността на цитохром P450 изоензима CYP2D6 в концентрации, подобни на тези, които повлияват активността на CYP3A4.
In vitroimatinib inhibits the cytochrome P450 isoenzyme CYP2D6 activity at concentrations similar to those that affect CYP3A4 activity.
In vitro комбинацията от симепревир с интерферон, рибавирин, NS5A и NS5B инхибитори води до адитивни или синергични ефекти.
In vitro combination of simeprevir with interferon, ribavirin, NS5A or NS5B inhibitors resulted in additive or synergistic effects.
In vitro кризотиниб не инхибира човешките транспортни протеини за чернодробно поемане.- органичния анионен транспортиращ полипептид (OATP)1B1 или OATP1B3, нито транспортните протеини за бъбречно поемане - органичния анионен транспортер (OAT)1 или OAT3 в клинично значими концентрации.
In vitro, crizotinib did not inhibit the human hepatic uptake transport proteins organic anion transporting polypeptide (OATP)1B1 or OATP1B3 or the renal uptake transport proteins organic anion transporter (OAT)1 or OAT3 at clinically relevant concentrations.
In vitro ламивудин инхибира
Interaction not studied.
In vitro ледипасвир инхибира чревните CYP3A4 и UGT1A1.
In vitro ledipasvir inhibits intestinal CYP3A4 and UGT1A1.
In vitro луразидон показва индиректно или слабо инхибиране (директно или зависимо от времето) (IC50>5,9 μM) на изоензимите цитохром P450 (CYP)1A2, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, CYP2E1 и CYP3A4.
In vitro, lurasidone demonstrated no direct, or weak inhibition (direct or time-dependent) (IC50>5.9 μM) of the enzymes cytochrome P450 (CYP)1A2, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, CYP2E1, and CYP3A4.
In vitro оланзапин е показал по-голям афинитет към серотониновите 5НТ2, отколкото допаминовите D2 рецептори и по-голяма 5 НТ2 активност в сравнение с D2 активността при in vivo модели.
Olanzapine demonstrated a greater in vitro affinity for serotonin 5HT2 than dopamine D2 receptors and greater 5 HT2 than D2 activity in vivo models.
In vitro оланзапин е показал по-голям афинитет към серотониновите 5НТ2, отколкото допаминовите D2 рецептори и по-голяма 5 НТ2 активност в сравнение с D2 активността при in vivo модели.
Olanzapine demonstrated a greater in vitro affinity for serotonin 5HT2 than dopamine D2 receptors and greater 5HT2 than D2 activity in vivo models.
In vitro оланзапин е показал по-голям афинитет към серотониновите 5НТ2, отколкото допаминовите D2 рецептори и по-голяма 5 НТ2 активност в сравнение с D2 активността при in vivo модели.
Olanzapine demonstrated a greater in-vitro affinity for serotonin 5HT2 than dopamine D2 receptors and greater 5 HT2 than D2 activity in vivo models.
In vitro оланзапин показва по- голям афинитет към серотониновите 5-HT2, отколкото към допаминовите D2 рецептори и по- голяма 5-HT2 активност в сравнение с D2 активността при in vivo модели.
Olanzapine demonstrated a greater in vitro affinity for serotonin 5-HT2 than dopamine D2 receptors and greater 5- HT2 than D2 activity in vivo, models.
In vitro оланзапин показва по-голям афинитет към серотониновите 5-HT2, отколкото допаминовите D2 рецептори и по-голяма 5-HT2 активност в сравнение с D2 активността при in vivo модели.
Olanzapine demonstrated a greater in vitro affinity for serotonin 5 HT2 than dopamine D2 receptors and greater 5 HT2 than D2 activity in vivo, models.
In vitro оланзапин показва по-голям афинитет към серотониновите 5НТ2, отколкото допаминовите D2 рецептори и по-голяма 5 НТ2 активност в сравнение с D2 активността при in vivo модели.
Olanzapine demonstrated a greater in vitro affinity for serotonin 5 HT2 than dopamine D2 receptors and greater 5 HT2 than D2 activity in vivo, models.
In vitro оланзапин показва по-голям афинитет към серотониновите 5НТ2, отколкото допаминовите D2 рецептори и по-голяма 5 НТ2 активност, сравнение с D2 активността при in vivo модели.
Olanzapine demonstrated a greater in vitro affinity for serotonin 5HT2 than dopamine D2 receptors and greater 5 HT2 than D2 activity in vivo, models.
In vitro олапариб е субстрат на ефлуксния транспортер P-gp и поради това инхибитори на P-gp могат да повишат експозицията на олапариб (вж. точка 4.4).
In vitro olaparib is a substrate for the efflux transporter P-gp and therefore P-gp inhibitors may increase exposure to olaparib (see section 4.4).