natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При пациенти с CPT-скорове ≤ 9 при 74% (29/39) от групата на лечение с тенофовир дизопроксил и при 94% (33/35) от групата на лечение с емтрицитабин плюс тенофовир дизопроксил е постигнато ниво на HBV DNA &lt; 400 копия/ml след 48 седмици лечение.
In patients with CPT scores ≤ 9, 74% (29/39) of tenofovir disoproxil, and 94% (33/35) of emtricitabine plus tenofovir disoproxil treatment groups achieved HBV DNA &lt; 400 copies/ml after 48 weeks of treatment.
Оценката на нежеланите реакции е базирана на данните от две рандомизирани проучвания (проучвания GS-US-104-0321 и GS-US-104-0352) при 184 инфектирани с ХИВ-1 педиатрични пациенти (на възраст от 2 до &lt; 18 години), които са получавали лечение с тенофовир дизопроксил (n=93) или плацебо/активен сравнителен продукт (n=91) в комбинация с други антиретровирусни средства в продължение на 48 седмици (вж. точка 5.1).
Assessment of adverse reactions is based on two randomised trials (studies GS-US-104-0321 and GS-US104-0352) in 184 HIV-1 infected paediatric patients (aged 2 to &lt; 18 years) who received treatment with tenofovir disoproxil (n = 93) or placebo/active comparator (n = 91) in combination with other antiretroviral agents for 48 weeks (see section 5.1).
В седмица 48, 77% (46/60) от пациентите в групата на лечение с тенофовир дизопроксил и 7% (2/29) от пациентите в групата на плацебо имат нива на HBV ДНК &lt; 400 копия/ml (69 IU/ml).
At Week 48, 77% (46 of 60) of patients in the tenofovir disoproxil treatment group and 7% (2 of 29) of patients in the placebo group had HBV DNA &lt; 400 copies/ml (69 IU/ml).
През седмица 72 общо 88% (46/52) от пациентите в групата на лечение с тенофовир дизопроксил и 0% (0/54) от пациентите в групата на плацебо са имали HBV ДНК &lt; 400 копия/ml.
At week 72, overall 88% (46/52) of patients in the tenofovir disoproxil treatment group and 0% (0/54) of patients in the placebo group had HBV DNA &lt; 400 copies/ml.
Фармакокинетичните параметри на тенофовир са установени след прилагане на единична доза тенофовир дизопроксил 245 mg при 40 възрастни пациенти, неинфектирани с ХИВ и неинфектирани с HBV, с различни степени на бъбречно увреждане, определено в зависимост от изходния креатининов клирънс (CrCl - creatinine clearance) (нормална бъбречна функция при CrCl &gt; 80 ml/min; леко увреждане при CrCl = 50-79 ml/
Pharmacokinetic parameters of tenofovir were determined following administration of a single dose of tenofovir disoproxil 245 mg to 40 non-HIV, non-HBV infected adult patients with varying degrees of renal impairment defined according to baseline creatinine clearance (CrCl) (normal renal function when CrCl &gt; 80 ml/min; mild with CrCl = 50-79 ml/min; moderate with CrCl = 30 - 49 ml/min and severe with CrCl = 10 - 29 ml/min).
Проведено е генотипно оценяване при всички пациенти в тази група с HBV ДНК &gt; 400 копия/ml през седмица 48 (n=6), седмица 72 (n=5), седмица 96 (n=4), седмица 144 (n=2) и седмица 192 (n=3).
Genotypic evaluations were performed on all patients within this group with HBV DNA &gt; 400 copies/ml at week 48 (n = 6), week 72 (n = 5) week 96 (n = 4), week 144 (n = 2), and week 192 (n = 3).
Генотипното оценяване, направено на всички пациенти с HBV ДНК &gt; 400 копия/ml през седмица 48 (n=16), 96 (n=5), 144 (n=1), 192 (n=2), 240 (n=1), 288 (n=1) и 384 (n=2) от монотерапията с тенофовир дизопроксил показва, че не са се развили мутации, свързани с резистентност към тенофовир дизопроксил.
Genotypic evaluations performed on all patients with HBV DNA &gt; 400 copies/ml at week 48 (n = 16), 96 (n = 5), 144 (n = 1), 192 (n = 2), 240 (n = 1), 288 (n = 1) and 384 (n = 2) of tenofovir disoproxil monotherapy showed that no mutations associated with tenofovir disoproxil resistance have developed.
Като се анализират незавършилите проучването/преминали на друго лечение участници (= анализ на неуспеха), 50% (21/42) от участниците, приемащи тенофовир дизопроксил, 76% (28/37) от участниците, приемащи емтрицитабин плюс тенофовир дизопроксил и 52% (11/21) от участниците, приемащи ентекавир, са постигнали HBV ДНК &lt; 400 копия/ml на седмица 168.
Using a noncompleter/switch = failure analysis, 50% (21/42) of subjects receiving tenofovir disoproxil, 76% (28/37) of subjects receiving emtricitabine plus tenofovir disoproxil and 52% (11/21) of subjects receiving entecavir achieved HBV DNA &lt; 400 copies/ml at week 168.
3, средната плазмена ХИВ-1 РНК на изходно ниво е била 3,4 log10 копия/ml (78% от пациентите са имали вирусно натоварване &lt; 5 000 копия/ml) и средната продължителност на предварителното лечение на ХИВ е била 5,4 години.
The mean baseline CD4 cell count was 427 cells/mm3, the mean baseline plasma HIV-1 RNA was 3.4 log10 copies/ml (78% of patients had a viral load of &lt; 5,000 copies/ml) and the mean duration of prior HIV treatment was 5.4 years.
Генотипното оценяване на всички пациенти с HBV ДНК &gt; 400 копия/ml на седмица 48 (n=39), 96 (n=24), 144 (n=6), 192 (n=5), 240 (n=4), 288 (n=6) и 384 (n=2) от монотерапията с тенофовир дизопроксил показва, че не са се развили мутации, свързани с резистентност към тенофовир дизопроксил.
Genotypic evaluations performed on all patients with HBV DNA &gt; 400 copies/ml at week 48 (n = 39), 96 (n = 24), 144 (n = 6), 192 (n = 5), 240 (n = 4), 288 (n = 6) and 384 (n = 2) of tenofovir disoproxil monotherapy showed that no mutations associated with tenofovir disoproxil resistance have developed.
Оценката на нежеланите реакции е базирана на данните от рандомизирано проучване (проучване GS-US-174-0115) при 106 пациенти в юношеска възраст (на възраст от 12 до &lt; 18 години) с хроничен хепатит B, които са получавали лечение с 245 mg тенофовир дизопроксил (n=52) или плацебо (n=54) в продължение на 72 седмици и рандомизирано проучване (проучване GS-US174-0144) при 89 пациенти с хроничен хепатит B (на възраст от 2 до &lt; 12 години), получаващи лечение с тенофовир дизопроксил (n=60) или плацебо (n=29) в продължение на 48 седмици.
Assessment of adverse reactions is based on a randomised study (study GS-US-174-0115) in 106 adolescent patients (12 to &lt; 18 years of age) with chronic hepatitis B receiving treatment with tenofovir disoproxil 245 mg (n = 52) or placebo (n = 54) for 72 weeks and a randomised study (Study GS-US-1740144) in 89 patients with chronic hepatitis B (2 to &lt; 12 years of age) receiving treatment with tenofovir disoproxil (n = 60) or placebo (n = 29) for 48 weeks.
При 95% от пациентите без предварителна нуклеоз(т)идна терапия, при 84% от пациентите с предварителна нуклеоз(т)идна терапия и при 83% от резистентните на ламивудин пациенти е постигнато HBV ДНК &lt; 400 копия/ml през седмица 72.
Ninety-five percent of nucleos(t)ide-naïve patients, 84% of nucleos(t)ide- experienced patients, and 83% of lamivudine-resistant patients achieved HBV DNA &lt; 400 copies/ml at week 72.
В рамото на лечение с тенофовир дизопроксил 7% от пациентите са прекъснали лечението поради нежелано събитие; при 9% от пациентите е потвърдено повишаване на серумния креатинин ≥ 0,5 mg/dl или са потвърдени серумни фосфати &lt; 2 mg/dl през седмица 48; няма статистически значителна разлика между рамената с комбинирано лечение, включващо тенофовир, и рамото с ентекавир.
In the tenofovir disoproxil treatment arm, 7% of patients discontinued treatment due to an adverse event; 9% of patients experienced a confirmed increase in serum creatinine of ≥ 0.5 mg/dl or confirmed serum phosphate of &lt; 2 mg/dl through week 48; there were no statistically significant differences between the combined tenofovir-containing arms and the entecavir arm. After 168 weeks, 16% (7/45) of the tenofovir disoproxil group, 4% (2/45) of the emtricitabine plus tenofovir disoproxil group, and 14% (3/22) of the entecavir group experienced tolerability failure.
Ако при някой педиатричен пациент, получаващ тенофовир дизопроксил, се потвърди, че серумните фосфати са &lt; 3,0 mg/dl (0,96 mmol/l), бъбречната функция трябва да се оцени отново в рамките на една седмица, включвайки изследвания на кръвната захар, кръвния калий и концентрацията на глюкозата в урината (вж. точка 4.8, тубулопатия на проксималните бъбречни каналчета).
If serum phosphate is confirmed to be &lt; 3.0 mg/dl (0.96 mmol/l) in any paediatric patient receiving tenofovir disoproxil renal function should be re-evaluated within one week, including measurements of blood glucose, blood potassium and urine glucose concentrations (see section 4.8, proximal tubulopathy).
ХИВНамалени дози тенофовир (активната съставка на Тенофовир дизопроксил Zentiva) се използват също за лечението на ХИВ-1 инфекция и хроничен хепатит
Reduced doses of tenofovir (the active ingredient of Tenofovir disoproxil Zentiva) are also used for the treatment of HIV-1 infection and chronic hepatitis B in paediatric patients aged 2 to &lt; 12 years.
Отговорът на лечението с тенофовир дизопроксил е сравним при нелекуваните и лекуваните участници, като 76% (38/50) от нелекуваните и 80% (8/10) от лекуваните преди това участници постигат HBV ДНК &lt; 400 копия/ml (69 IU/ml) в седмица 48.
Response to treatment with tenofovir disoproxil was comparable in treatment-naïve and treatmentexperienced subjects with 76% (38/50) of treatment-naïve and 80% (8/10) of treatment-experienced subjects achieving HBV DNA &lt; 400 copies/ml (69 IU/ml) at Week 48.
При проучването GS-US-104-0321, 87, инфектирани с ХИВ-1 пациенти с предварително лечение на възраст от 12 до &lt; 18 години са били лекувани с тенофовир дизопроксил (n=45) или плацебо (n=42) в комбинация с оптимизирано основно лечение (ООЛ) в продължение на 48 седмици.
HIV-1: In study GS-US-104-0321, 87 HIV-1 infected treatment-experienced patients 12 to &lt; 18 years of age were treated with tenofovir disoproxil (n = 45) or placebo (n = 42) in combination with an optimised background regimen (OBR) for 48 weeks.
Не се препоръчва употребата на тенофовир дизопроксил при пациенти с тежко бъбречно увреждане (креатининов клирънс &lt; 30 ml/min) и при пациенти, при които се налага хемодиализа.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 ml/min) and in patients who require haemodialysis use of tenofovir disoproxil is not recommended.
Също така, при възрастни пациенти с намален креатининов клирънс до &lt; 50 ml/min или намалени нива на серумните фосфати до &lt; 1,0 mg/dl (0,32 mmol/l) трябва да се обмисли евентуално прекъсване на лечението с тенофовир дизопроксил.
Consideration should also be given to interrupting treatment with tenofovir disoproxil in adult patients with creatinine clearance decreased to &lt; 50 ml/min or decreases in serum phosphate to &lt; 1.0 mg/dl (0.32 mmol/l).
Експозицията на тенофовир в стационарно състояние при инфектирани с HBV пациенти в юношеска възраст (на възраст от 12 до &lt; 18 години), приемащи перорално дневна доза тенофовир дизопроксил 245 mg е подобна на експозициите, постигнати при възрастни, получаващи еднократни дневни дози тенофовир дизопроксил 245 mg.
Chronic hepatitis B: Steady-state tenofovir exposure in HBV infected adolescent patients (12 to &lt; 18 years of age) receiving an oral daily dose of tenofovir disoproxil 245 mg was similar to exposures achieved in adults receiving once-daily doses of tenofovir disoproxil 245 mg.
Сред участниците, които по време на двойнослепия период са получавали плацебо, дялът на участниците с HBV ДНК &lt; 400 копия/ml е нарастнал рязко, след като са започнали открито лечение с тенофовир дизопроксил (групата на PLB-тенофовир дизопроксил):
Among the subjects who received placebo during the double-blind period, the proportion of subjects with HBV DNA &lt; 400 copies/ml rose sharply after they began treatment with open-label tenofovir disoproxil (PLB- tenofovir disoproxil group): 74.1% (40/54) of subjects in the PLB-tenofovir disoproxil group had HBV DNA &lt; 400 copies/ml at week 192.
През седмица 48, един участник, лекуван с тенофовир дизопроксил, и нито един от участниците, лекувани със ставудин или зидовудин, е имал значима ( &gt; 4 %) загуба на КМП за лумбалната част на гръбначния стълб.
One tenofovir disoproxil treated subject and no stavudine or zidovudine treated subjects experienced significant ( &gt; 4%) lumbar spine BMD loss at week 48.
При пациенти с краен стадий на бъбречно заболяване (КСБЗ) (CrCl &lt; 10 ml/min), при които се налага хемодиализа, концентрациите на тенофовир значително се повишават между отделните диализи, достигайки средна Cmax от 1
In patients with end-stage renal disease (ESRD) (CrCl &lt; 10 ml/min) requiring haemodialysis, between dialysis tenofovir concentrations substantially increased over 48 hours achieving a mean Cmax of 1,032 ng/ml and a mean AUC0-48h of 42,857 ng h/ml.
копия/ml, серумна ALT &gt; 1,5 x горна граница на нормата) в групата на лечение с тенофовир дизопроксил и 0% (0/32) от пациентите в групата на плацебо са имали HBV ДНК &lt; 400 копия/ml.
At week 72, 96% (27/28) of immuneactive patients (HBV DNA ≥ 105 copies/ml, serum ALT &gt; 1.5 x ULN) in the tenofovir disoproxil treatment group and 0% (0/32) of patients in the placebo group had HBV DNA &lt; 400 copies/ml.
p-стойност срещу адефовир дипивоксил &lt; 0,05.
ATC code: J05AF07.
(log10 копия/ml) HBV ДНК (%) &lt; 400 копия/ml ( &lt; 69 IU/ml)
(log10 copies/ml)
86,5% (45/52) от участниците в групата на тенофовир дизопроксил-тенофовир дизопроксил са били с HBV ДНК &lt; 400 копия/ml през седмица 192.
After week 72, virologic suppression was maintained for those receiving double-blind tenofovir disoproxil followed by open-label tenofovir disoproxil ( tenofovir disoproxil-tenofovir disoproxil group): 86.5% (45/52) of subjects in the tenofovir disoproxil-tenofovir disoproxil group had HBV DNA &lt; 400 copies/ml at week 192.
Пълен отговор, дефиниран като нива на HBV ДНК &lt; 400 копия/ml и подобрение на некроинфламаторния скор на Knodell с поне 2 точки без влошаване на Knodell скора за фиброза.
*p-value versus adefovir dipivoxil &lt; 0.05, a Complete response defined as HBV DNA levels &lt; 400 copies/ml and Knodell necroinflammatory score improvement of at least 2 points without worsening in Knodell fibrosis, b Knodell necroinflammatory score improvement of at least 2 points without worsening in Knodell fibrosis, c Median change from baseline HBV DNA merely reflects the difference between baseline HBV DNA and the limit of detection (LOD) of the assay, d The population used for analysis of ALT normalisation included only patients with ALT above ULN at baseline.
При проучването GS-US-174-0115 106 HBeAg негативни и HBeAg положителни пациенти на възраст от 12 до &lt; 18 години с хронична инфекция с HBV [HBV ДНК ≥ 105 копия/ml, повишени серумни нива на ALT (≥ 2 x горна граница на нормата) или с анамнеза за повишени серумни нива на ALT през последните 24 месеца] са били лекувани с 245 mg тенофовир дизопроксил (n=52) или плацебо (n=54) в продължение на 72 седмици.
Chronic hepatitis B: In study GS-US-174-0115, 106 HBeAg negative and HBeAg positive patients aged 12 to &lt; 18 years with chronic HBV infection [HBV DNA ≥ 105 copies/ml, elevated serum ALT (≥ 2 x ULN)
Възрастни пациенти с креатининов клирънс &lt; 50 ml/min, включително пациенти на хемодиализа
Adult patients with creatinine clearance &lt; 50 ml/min, including haemodialysis patients There are limited data on the safety and efficacy of tenofovir disoproxil in patients with impaired renal function.
Ограничени данни показват, че фармакокинетиката на пегфилграстим при хора в старческа възраст ( &gt; 65 години) е сходна с тази при възрастни.
Limited data indicate that the pharmacokinetics of pegfilgrastim in elderly subjects ( &gt; 65 years) is similar to that in adults.
Чести (≥ 1/100 до &lt; 1/10)
(≥ 1/100 to &lt; 1/10)
Съобщавани са чести случаи на левкоцитоза (брой бели кръвни клетки [WBC] &gt; 100 x 10 9/l) (вж.
Common cases of leukocytosis (White Blood Count [WBC] &gt; 100 x 109/l) have been reported (see section 4.4).
Синдром на нарушена капилярна пропускливост, който може да бъде животозастрашаващ, ако лечението се забави, се съобщава нечесто (≥ 1/1000 до &lt; 1/100) при пациенти с онкологично заболяване, подложени на химиотерапия след приложение на гранулоцит-колония стимулиращи фактори; вижте точка 4.4 и точка
Capillary Leak Syndrome, which can be life-threatening if treatment is delayed, has been reported as uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100) in cancer patients undergoing chemotherapy following administration of granulocyte colony-stimulating factors; see section 4.4 and section “Description of selected adverse reactions” below.
Честотата на хоспитализациите и интравенозната употреба на антиинфекциозни средства, свързани с клиничната диагноза фебрилна неутропения, е по-ниска в групата на пегфилграстим, в сравнение с групата на плацебо (1% спрямо 14%, p &lt; 0,001; и 2% спрямо 10%, p &lt; 0,001).
The incidence of hospitalisations and Intra Venous anti-infective use associated with a clinical diagnosis of febrile neutropenia was lower in the pegfilgrastim group compared with placebo (1 % versus 14 %, p &lt; 0.001; and 2 % versus 10 %, p &lt; 0.001).
Честотата на фебрилната неутропения е по-ниска за пациентите, рандомизирани да получават пегфилграстим, в сравнение с плацебо (1% спрямо 17%, p &lt; 0,001).
The incidence of febrile neutropenia was lower for patients randomised to receive pegfilgrastim compared with placebo (1% versus 17 %, p &lt; 0.001).
Реакции на свръхчувствителност, включително кожен обрив, уртикария, ангиоедем, диспнея, еритем, зачервяване на лицето и хипотония, са настъпвали при начално или последващо лечение с пегфилграстим (нечести [≥ 1/1000 до &lt; 1/100]).
Hypersensitivity-type reactions, including skin rash, urticaria, angioedema, dyspnoea, erythaema, flushing, and hypotension occurred on initial or subsequent treatment with pegfilgrastim (uncommon [≥
Във фаза II (n = 37) на многоцентрово, рандомизирано, открито проучване при педиатрични пациенти със сарком, получаващи 100 μg/kg пегфилграстим след цикъл 1 на химиотерапия с винкристин, доксорубицин и циклофосфамид (VAdriaC/IE) е наблюдавана по-голяма продължителност на тежката неутропения (неутрофили &lt; 0,5 x 109) при по-малки деца на възраст 0-5 години (8,9 дни), в сравнение с по-големи деца на възраст 6-11 години и 12-21 години (съответно 6 дни и 3,7 дни) и възрастни.
(VAdriaC/IE) chemotherapy, a longer duration of severe neutropenia (neutrophils &lt; 0.5 x 109) was observed in younger children aged 0-5 years (8.9 days) compared to older children aged 6-11 years and 12-21 years (6 days and 3.7 days, respectively) and adults.
Следните нежелани лекарствени реакции са съобщени от клинични изпитвания, проучвания за безопасност след разрешаване за употреба и от спонтанно съобщени случаи със следните честоти: много чести (≥ 1/10); чести (≥ 1/100 до &lt; 1/10); нечести (≥ 1/1 000 до &lt; 1/100); редки
The following adverse reactions have been reported from clinical trials, post-authorisation safety studies and from spontaneously-reported cases with the following frequencies: Very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000).
Ако сте приели повече &lt; лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; , отколкото трябва, можете да изпитате внезапно понижаване на кръвното налягане (хипотония) със симптоми, включващи замаяност, слабост, прималяване, замъглено зрение, учестен или неравномерен сърдечен ритъм (палпитации), объркване, усещане за повдигане (гадене) или обща слабост.
If you use more &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; than you should If you take more &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; than you should, you may experience a sudden decrease in blood pressure (hypotension), with symptoms including dizziness, fainting, lightheadedness, blurred vision, a rapid, or irregular heartbeat (palpitations), confusion, feeling like you are going to be sick (nausea) or general weakness.
[Ако е приложимо] &lt; [При перорално приложение, съдържанието на ампулата може директно да се изпие или да се смеси с малко подсладена вода, бульон, мляко и т.н.] &gt;
[If applicable] &lt; [In oral administration, the content of the ampoule can be drunk as it is or mixed with a little sugared water, broth, milk, etc.] &gt;
Интравенозен път: &lt; Лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; трябва да се прилагат като бавна интравенозна инжекция с гликиран серум, глюкозамин или декстроза.
Intravenous route: &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; should be administered in slow intravenous injection with glycated serum, glucosaline or dextrose.
[Ако е приложимо:] &lt; За перорално приложение: прилага се начална доза от 4 до 5 g, последвана от 1 до 1,25 g на час.
[If applicable:] &lt; For oral administration: an initial dose of 4 to 5 g will be administered, followed by 1 to 1.25 g per hour.
Винаги приемайте &lt; лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; , точно както Ви е казал
Always take &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; exactly as your doctor has told you.
В никакъв случай &lt; лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; не трябва да се прилагат интрамускулно, тъй като представляват силно хипертоничен разтвор.
In no case should &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; be administered intramuscularly, as it is a highly hypertonic solution.
[Да се попълни съгласно националните изисквани﻿ [Вж.
[To be completed nationally]
Не се препоръчва прилагането на &lt; лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; със следните лекарства:
The administration of &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; with the following medicines is not recommended:
&lt; Лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; не се препоръчват по време на бременност.
&lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; is not recommended during pregnancy..
[Ако е приложимо] &lt; Лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; могат да се прилагат или перорално или интравенозно. &gt;
Posology [If applicable] &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; can be administered either orally or intravenously. &gt;
&lt; Лекарствените продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; принадлежат към група лекарства, наречени антифибринолитици, т.е. лекарства за предотвратяване на кръвозагуба (кръвоизлив). &lt; Лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; се използват за предотвратяване на загуба на кръв поради прекомерно кървене при пациенти от всички възрасти.
WHAT Aminocaproic acid containing medicinal product IS AND WHAT IT IS USED FOR &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; belongs to a group of medicines called antifibrinolytics, i.e. drugs to prevent blood loss (haemorrhage).
&lt; Лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt; , не трябва да се прилагат интрамускулно.
&lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt; should not be administered intramuscularly.
100 mg/kg или 3 g/m2 през първия час, след това 33,3 mg/kg на час или 1 g/m2 на час (максимум 18 g/m2 (600 mg/kg) в рамките на 24 часа) &gt;
[If applicable] &lt; Oral route: 100 mg/kg or 3 g/m2 during the first hour, then 33.3 mg/kg per hour or 1 g/m2 per hour (maximum 18 g/m2 (600 mg/kg) in 24 hours) &gt;
Не използвайте &lt; лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt;
Do not use &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt;
Ако сте пропуснали да използвате &lt; лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt;
If you forget to use &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt;
Аминокапронова киселина може да се приема през устата с начална доза 4 до 5 g, последвана от 1 до 1,25 g на всеки час.
[If applicable] &lt; [Oral route: Aminocaproic acid may be given by mouth in an initial dose of 4 to 5 g, followed by 1 to 1.25 g every hour.
Дата на последно преразглеждане на листовката &lt; {ММ/ГГГГ} &gt; &lt; {месец ГГГГ} &gt; .
[See Annex I - To be completed nationally] This leaflet was last revised in &lt; {MM/YYYY} &gt; &lt; {month YYYY} &gt; .
ПРЕДИ ДА ИЗПОЛЗВАТЕ &lt; лекарствени продукти, съдържащи аминокапронова киселина &gt;
BEFORE YOU USE &lt; Aminocaproic acid-containing medicinal products &gt;