natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Изходните ALT нива ≥ 2 пъти ULN и изходните HBV ДНК ≤ 9,0 log10 копия/ml при нелекуваните преди това с нуклеозиди HBeAg положителни пациенти са свързани с по-висока степен на вирусологичен отговор (48 седмица HBV ДНК &lt; 400 копия/ml).
Baseline ALT levels ≥2 times ULN and baseline HBV DNA ≤9.0 log10 copies/ml were both associated with higher rates of virologic response (Week 48 HBV DNA &lt; 400 copies/ml) in nucleoside-naive HBeAg-positive patients.
При проучванията с пациенти нелекувани преди това с нуклеозиди, 6% от лекуваните с ентекавир пациенти и 10% от лекуваните с ламивудин пациенти са имали повишаване на ALT ( &gt; 10 пъти спрямо горната граница на нормата и &gt; 2 пъти спрямо реферетната [минималната изходна или последната стойност, измерена в края на лечението]) по време на проследяването след спиране на лечението.
In studies in nucleoside-naive patients, 6% of entecavir-treated patients and 10% of lamivudine-treated patients experienced ALT elevations ( &gt; 10 times ULN and &gt; 2 times reference [minimum of baseline or last end-of-dosing measurement]) during post-treatment follow-up.
*p спрямо ламивудин &lt; 0,05 a пациенти, при които е направена изходна хистологична оценка (изходен некроинфламаторен скор на Knodell ≥ 2) б първична крайна точка в Roche Cobas Amplicor PCR анализ (LLOQ = 300 копия/ml)
*p value vs lamivudine &lt; 0.05 a patients with evaluable baseline histology (baseline Knodell Necroinflammatory Score ≥2) b a primary endpoint c Roche Cobas Amplicor PCR assay (LLOQ = 300 copies/ml)
Нива на албумин &lt; 2,5 g/dl се наблюдават при 30 % от пациентите, нива на липаза &gt; 3 пъти спрямо изходно ниво при 10 % и тромбоцити &lt; 50 000/mm3 при 20 %.
Albumin levels &lt; 2.5 g/dl occurred in 30% of patients, lipase levels &gt; 3 times baseline in 10% and platelets &lt; 50,000/mm3 in 20%.
Изходна HBV ДНК &lt; 8 log10 IU/ml Изходна HBV ДНК ≥8 log10 IU/ml a NC=F (незавършили=неуспех)
DNA &lt; 8 log10 IU/mL Baseline HBV DNA ≥8 log10 IU/mL
От 77 пациенти, продължили лечението с ентекавир над 52 седмици (медиана 96 седмици), 40% от пациентите са имат HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR, а 81% са имат нормализиране на ALT (≤ 1 път горната граница на нормата) в края на лечението.
For the 77 patients who continued entecavir treatment beyond 52 weeks (median 96 weeks), 40% of patients had HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR and 81% had ALT normalisation (≤1 times ULN) at end of dosing.
В края на лечението, сред пациентите, продължили лечението над 52 седмици (медиана 96 седмици), 81% от 243 пациенти, лекувани с ентекавир, и 39% от 164 пациенти, лекувани с ламивудин, са имали HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR, докато нормализиране на ALT (≤ 1 път горната граница на нормата) е наблюдавано при 79% от лекуваните с ентекавир пациенти и при 68% от лекуваните с ламивудин пациенти.
At end of dosing, among patients who continued treatment beyond 52 weeks (median of 96 weeks), 81% of 243 entecavir-treated and 39% of 164 lamivudine-treated patients had HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR while ALT normalisation (≤1 times ULN) occurred in 79% of entecavirtreated and 68% of lamivudine-treated patients.
През седмица 48 нито един от пациентите в групата лекувана с ентекавир с декомпенсирано чернодробно заболяване, не е показал повишаване на ALT &gt; 10 пъти ULN и &gt; 2 пъти спрямо изходно ниво, а 1 % от пациентите са показали повишаване на ALT &gt; 2 пъти спрямо изходно ниво едновременно с общ билирубин &gt; 2 пъти ULN и &gt; 2 пъти спрямо изходно ниво.
Laboratory test abnormalities: through week 48 among entecavir-treated patients with decompensated liver disease, none had ALT elevations both &gt; 10 times ULN and &gt; 2 times baseline, and 1% of patients had ALT elevations &gt; 2 times baseline together with total bilirubin &gt; 2 times ULN and &gt; 2 times baseline.
HBV ДНК под прага на детекция ( &lt; 300 копия/ml чрез PCR)в ALT нормализиране (≤1 път ULN)
Viral load reduction (log10 copies/ml)c HBV DNA undetectable ( &lt; 300 copies/ml by PCR)c ALT normalisation (≤1 times ULN) HBeAg Seroconversion
При проучвания при ламивудин-рефрактерни пациенти, по време на лечението, повишаване на ALT &gt; 10 пъти спрямо горната граница на нормата и &gt; 2 пъти спрямо изходните стойности, е наблюдавано при 2% от пациентите лекувани с ентекавир, спрямо 11% от пациентите лекувани с ламивудин.
In studies with lamivudine-refractory patients, on treatment ALT elevations &gt; 10 times ULN and &gt; 2 times baseline occurred in 2% of entecavir treated patients vs 11% of lamivudine treated patients.
При клинични проучвания с нелекувани с нуклеозиди пациенти 5% имат повишаване на ALT &gt; 3 пъти спрямо изходните стойности и &lt; 1% имат повишаване на ALT &gt; 2 пъти спрямо изходните стойности заедно с общия билирубин &gt; 2 пъти над горната граница на нормата (ULN) и &gt; 2 пъти спрямо изходните стойности.
In clinical studies with nucleoside-naive patients, 5% had ALT elevations &gt; 3 times baseline, and &lt; 1% had ALT elevations &gt; 2 times baseline together with total bilirubin &gt; 2 times upper limit of normal
*p спрямо ламивудин &lt; 0,05 a пациенти, при които е направена изходна хистологична оценка (изходен некроинфламаторен скор на
* p value vs lamivudine &lt; 0.05 a patients with evaluable baseline histology (baseline Knodell Necroinflammatory Score ≥ 2) b a primary endpoint.
Лечението с ентекавир за период до 96 седмици (n = 325) води до степен на кумулативен отговор от 94% по отношение на HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR и 89% по отношение на нормализиране на ALT спрямо 77% по отношение на HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR и 84% по отношение на нормализирането на ALT при пациентите, лекувани с ламивудин (n = 313).
HBeAg negative (study 027): treatment with entecavir up to 96 weeks (n = 325) resulted in cumulative response rates of 94% for HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR and 89% for ALT normalisation versus 77% for HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR and 84% for ALT normalisation for lamivudine-treated patients (n = 313).
При клинични проучвания с ламивудин-рефрактерни пациенти, 4% имат повишаване на ALT &gt; 3 пъти спрямо изходните стойности и &lt; 1% имат повишаване на ALT &gt; 2 пъти спрямо изходните стойности с общ билирубин &gt; 2 пъти над горната граница на нормата и &gt; 2 пъти спрямо изходните стойности.
In clinical studies with lamivudine-refractory patients, 4% had ALT elevations &gt; 3 times baseline, and &lt; 1% had ALT elevations &gt; 2 times baseline together with total bilirubin &gt; 2 times ULN and &gt; 2 times baseline.
В проучвания при нелекувани преди това с нуклеозиди пациенти, по време на лечението, повишаване на ALT &gt; 10 пъти спрямо горната граница на нормата и &gt; 2 спрямо изходните стойности, е наблюдавано при 2% от пациентите лекувани с ентекавир, спрямо 4% от пациентите лекувани с ламивудин.
In studies with nucleoside naive patients, on treatment ALT elevations &gt; 10 times ULN and &gt; 2 times baseline occurred in 2% of entecavir treated patients vs 4% of lamivudine treated patients.
Средна промяна спрямо изходно ниво (log10 копия/ml)в
Proportion undetectable ( &lt; 300 copies/ml)b Mean change from baseline (log10 copies/ml)c
494 клетки/mm3 (само 5 участници с брой на CD4 &lt; 200 клетки/mm3).
&lt; 200 cells/mm3).
Лечението с ентекавир до 96 седмици (n= 141) води до кумулативен отговор от 30% по отношение на HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR, 85% по отношение на нормализирането на ALT и 17% по отношение на HBeAg сероконверсията.
HBeAg positive (study 026): treatment with entecavir for up to 96 weeks (n = 141) resulted in cumulative response rates of 30% for HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR, 85% for ALT normalisation and 17% for HBeAg seroconversion.
Лечението с ентекавир за перод до 96 седмици (n = 354) води до степен на кумулативен отговор от 80% по отношение на HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR, 87% по отношение на нормализиране на ALT, 31% по отношение на HBeAg сероконверсията и 2% по отношение на HBsAg сероконверсия (5% по отношение на загубата на HBsAg).
HBeAg positive (study 022): treatment with entecavir for up to 96 weeks (n = 354) resulted in cumulative response rates of 80% for HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR, 87% for ALT normalisation, 31% for HBeAg seroconversion and 2% for HBsAg seroconversion (5% for HBsAg loss).
HBV ДНК под прага на детекция ( &lt; 300 копия/ml чрез PCR)в
Viral load reduction (log10 copies/ml)c HBV DNA undetectable ( &lt; 300 copies/ml by PCR)c
На 52-ра и 104-та седмица, по-голяма част от пациентите ( &gt; 95%) са имали стойности на ВОН в рамките на ± 5mmHg от изходните стойности.
At weeks 52 and 104, the majority of subjects ( &gt; 95%) had IOP values of within ± 5mmHg of the baseline value.
Назалното прилагане на 110 микрограма веднъж дневно обикновено не води до измерими плазмени концентрации ( &lt; 10 pg/ml).
The intranasal dosing of 110 micrograms once daily does not typically result in measurable plasma concentrations ( &lt; 10 pg/ml).
000 дo &lt; 1/100; Редки ≥ 1/10 000 дo &lt; 1/1
The following convention has been used for the classification of frequencies: Very common ≥1/10; Common ≥1/100 to &lt; 1/10; Uncommon ≥1/1000 to &lt; 1/100; Rare ≥1/10,000 to &lt; 1/1000; Very rare
Педиатричната експозиция на флутиказон фуроат в проучвания за безопасност и ефикасност при сезонен и целогодишен алергичен ринит включва 243 пациенти на възраст 12 до &lt; 18 години, 790 пациенти на възраст 6 до &lt; 12 години и 241 пациенти на възраст 2 до &lt; 6 години.
Paediatric exposure to fluticasone furoate in safety and efficacy studies in seasonal and perennial allergic rhinitis included 243 patients 12 to &lt; 18 years, 790 patients 6 to &lt; 12 years and 241 patients 2 to &lt; 6 years.
Повишаването на ВОН (7 mmHg от изходните стойности) е било по-често при участници на лечение с флутиказон фуроат 110 микрограма: 7 (2%) за флутиказон фуроат 110 микрограма веднъж дневно и 1 ( &lt; 1%) за плацебо.
Increases in IOP (7 mmHg from baseline) were more frequent in subjects treated with fluticasone furoate 110 micrograms: 7 (2%) for fluticasone furoate 110 micrograms once daily and 1 ( &lt; 1%) for placebo.
При по-голяма част от пациентите флутиказон фуроат не е определим ( &lt; 10 pg/ml) след назално приложение в доза 110 микрограма веднъж дневно.
In the majority of patients fluticasone furoate is not quantifiable ( &lt; 10 pg/ml) following intranasal dosing of 110 micrograms once daily.
Fate and Effects of Enrofloxacin in Aquatic Systems under Different Light Conditions. Environmental Science &amp; Technology.
Fate and Effects of Enrofloxacin in Aquatic Systems under Different Light Conditions.
Zoetis Manufacturing &amp; Research Spain, S.L. Ctra. de Camprodon, s/n
Zoetis Manufacturing &amp; Research Spain, S.L.
Какво трябва да знаете, преди да &lt; използвате &gt; &lt; свободно избрано име &gt;
What you need to know before you are given &lt; invented name &gt; Do not use &lt; invented name and strength(s) &gt; :
Приложението на &lt; свободно избрано име и количество на активното вещество в дозова единица (и) &gt; трябва да се прекрати и състоянието на пациента трябва да се овладее по съответния начин.
Administration of &lt; invented name and strength(s) &gt; should be stopped, and the patient's condition should be treated accordingly.
Алергия към протеините на кравето мляко [следното пояснение в скоби трябва да бъде включено при комбинирана КХП с дозова форма (и), които не са включени в Приложение I] (следните параграфи се прилагат само за &lt; свободно избрано име и количество на активното вещество в дозова единица (и) &gt; )
Cow's milk allergy [The following clarification in brackets should be included in case of combined SmPC with strength(s) not included in Annex I] (the following paragraphs only apply to &lt; invented name and strength(s) &gt; )
&lt; Свободно избрано име и количество на активното вещество в дозова единица (и) &gt; съдържа като помощно вещество лактоза &lt; монохидрат &gt; от говежди произход, поради което в него може да има следи от протеини, съдържащи се в кравето мляко (алергени, съдържащи се в кравето мляко).
&lt; Invented name and strength(s) &gt; contains lactose &lt; monohydrate &gt; produced from bovine origin as an excipient and may therefore contain trace amounts of cow's milk proteins (the allergens of cow's milk).
&lt; Свободно избрано име и количество на активното вещество в дозова единица (и) &gt; е противопоказано при пациенти с установена или предполагаема алергия към кравето мляко (вж. точка 4.4).
&lt; Invented name and strength(s) &gt; is contraindicated in patients with a known or suspected allergy to cow's milk (see section 4.4).
[Трябва да се включат следните предупреждени﻿
[A warning should be included as follows]
Пациентите с установена или предполагаема алергия към протеините на кравето мляко не трябва да приемат &lt; свободно избрано име и количество на активното вещество в дозова единица &gt; (вж. точка 4.3).
Patients with known or suspected allergy to cow's milk must not be administered &lt; invented name and strength(s) &gt; (see section 4.3).
Ако сте алергични или се предполага, че сте алергични към белтъците на кравето мляко, това лекарство не трябва да Ви се прилага, тъй като може да съдържа следи от белтъци на кравето мляко.
&lt; invented name and strength(s) &gt; contains cow's milk proteins If you are allergic or suspected to be allergic to cow's milk, you must not be given this medicine as it may contain trace amounts of cow's milk proteins.
При пациенти, които приемат &lt; свободно избрано име и количество на активното вещество в дозова единица &gt; за лечение на остри алергични заболявания, при които симптомите се влошават или се появят нови симптоми на алергия (вж. точка 4.3), трябва да се има предвид алергична реакция към протеините на кравето мляко.
Allergic reactions to cow's milk proteins should be considered in patients receiving &lt; invented name and strength(s) &gt; for the treatment of acute allergic conditions in whom symptoms worsen or who are presenting new allergic symptoms (see section 4.3).
SN: &lt; NN: &gt;
PC: SN: &lt; NN: &gt;
Рандомизирането е стратифицирано по възрастови групи (от 2 до 6 години; &gt; 6 до 12 години, и &gt; 12 до &lt; 18 години).
The randomization was stratified by age group (2 to 6 years; &gt; 6 to 12 years; and &gt; 12 to &lt; 18 years).
Класификацията по отношение на честотата е следната: много чести (≥ 1/10); чести (≥ 1/100 до &lt; 1/10); нечести (≥ 1/1 000 до &lt; 1/100); редки (≥ 1/10 000 до &lt; 1/1 000).
Frequency is defined as very common (≥ 1/10); common (≥ 1/100 to 1/10); uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100); rare(≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000).
HBV ДНК &lt; 50 IU/mla
HBV DNA &lt; 50 IU/mLa
Освен това, високата експозиция на ентекавир няма значими нежелани ефекти върху γ полимеразата или митохондриалната ДНК синтеза в HepG2 клетките (Ki &gt; 160 µM).
In addition, high exposures of entecavir had no relevant adverse effects on γ polymerase or mitochondrial DNA synthesis in HepG2 cells (Ki &gt; 160 µM).
Дозиране при нелекувани с нуклеозиди педиатрични пациенти на възраст от 2 до &lt; 18 години
Dosing for nucleoside naive paediatric patients aged 2 to &lt; 18 years
HBV ДНК &lt; 50 IU/ml и HBeAg сероконверсияa HBV ДНК &lt; 50 IU/mla HBeAg сероконверсияa Нормализиране на ALTa
HBV DNA &lt; 50 IU/mL and HBeAg seroconversiona HBV DNA &lt; 50 IU/mLa HBeAg seroconversiona ALT normalizationa
БАРКОД &lt; Двуизмерен баркод с включен уникален идентификатор &gt;
2D barcode carrying the unique identifier included.
HBsAg изчезва след трансплантацията и двама от наблюдаваните на по-късен етап стават HBsAg положителни, въпреки че поддържат неустановима HBV ДНК ( &lt; 6 IU/ml).
All 61 patients had HBsAg loss post-transplantation, and 2 of these later became HBsAg positive despite maintaining undetectable HBV DNA ( &lt; 6 IU/ml).
Също така, ламивудин-рефрактерни пациенти, които постигат HBV ДНК &lt; 104 log10 копия/ml по PCR през седмица 24, имат по-ниска честота на резистентност, отколкото онези, които не постигат този резултат (5-годишна кумулативна вероятност 17,6% [n=50] срещу 60,5% [n=135], съответно).
Also, lamivudine-refractory patients who achieved HBV DNA &lt; 104 log10 copies/ml by PCR at Week 24 had a lower rate of resistance than those who did not (5-year cumulative probability 17.6% [n= 50] versus 60.5% [n= 135], respectively).
При включване в проучването, лекуваните с ентекавир пациенти са били с медиана на продължителността на лечението с ламивудин 4,8 години и медиана на броя на CD4-494 клетки/mm3 (само 5 участници с брой на CD4 &lt; 200 клетки/mm3).
At baseline entecavir-treated patients had a median duration of prior lamivudine therapy of 4.8 years and median CD4 count of 494 cells/mm3 (with only 5 subjects having CD4 count &lt; 200 cells/mm3).
За пациенти с LVDr субституции на изходно ниво, процентът на пациенти с HBV ДНК &lt; 300 копия/ml е бил 44 % за ентекавир и 20 % за адефовир през седмица 24, и 50 % за ентекавир и 17 % за адефовир през седмица 48.
For patients with LVDr substitutions at baseline, the percentage of patients with HBV DNA &lt; 300 copies/ml was 44% for entecavir and 20% for adefovir at week 24 and 50% for entecavir and 17% for adefovir at week 48.
Педиатрична популация: фармакокинетиката на ентекавир в стационарно състояние е оценена (проучване 028) при 24 нелекувани с нуклеозиди и 19 лекувани с ламивудин HBeAgположителни педиатрични пациенти на възраст от 2 до &lt; 18 години с компенсирано чернодробно заболяване.
Paediatric population: the steady-state pharmacokinetics of entecavir were evaluated (study 028) in 24 nucleoside naïve and 19 lamivudine-experienced HBeAg-positive paediatric subjects from 2 to &lt; 18 years of age with compensated liver disease.
Критерии за отговор са HBV вирусната супресия (HBV ДНК &lt; 0,7 MEq/ml чрез bДНК) или загубата на HBeAg (при HBeAg положителни пациенти) или ALT &lt; 1,25 пъти спрямо горната граница на нормата (при HBeAg отрицателни пациенти).
Response criteria were HBV virological suppression (HBV DNA &lt; 0.7 MEq/ml by bDNA) and loss of HBeAg (in HBeAg positive patients) or ALT &lt; 1.25 times ULN (in HBeAg negative patients).
Пациенти с чернодробна трансплантация: безопасността и ефикасността на ентекавир 1 mg веднъж дневно са оценени в проучване с едно рамо при 65 пациенти с чернодробна трансплантация поради усложнения, предизвикани от HBV инфекцията и с HBV ДНК &lt; 172 IU/ml (приблизително 1000 копия/ml) към момента на трансплантацията.
Liver transplant recipients: the safety and efficacy of entecavir 1 mg once daily were assessed in a single-arm study in 65 patients who received a liver transplant for complications of chronic HBV infection and had HBV DNA &lt; 172 IU/ml (approximately 1000 copies/ml) at the time of transplant.
Baraclude е показан също и за лечение на хронична HBV инфекция при педиатрични пациенти, които досега не са лекувани с нуклеозиди, на възраст от 2 до &lt; 18 години с компенсирано чернодробно заболяване, които имат данни за активна вирусна репликация и персистиращо повишение на серумните нива на аланин аминотрансферазата (ALT) или хистологични данни за умерено до тежко възпаление и/или фиброза.
Baraclude is also indicated for the treatment of chronic HBV infection in nucleoside naive paediatric patients from 2 to &lt; 18 years of age with compensated liver disease who have evidence of active viral replication and persistently elevated serum ALT levels, or histological evidence of moderate to severe inflammation and/or fibrosis.
Сред ламивудин-рефрактерни пациенти с изходна HBV ДНК &lt; 107 log10 копия/ml, 64% (9/14) постигат HBV ДНК &lt; 300 копия/ml през Седмица 48.
Among lamivudine-refractory patients with baseline HBV DNA &lt; 107 log10 copies/ml, 64% (9/14) achieved HBV DNA &lt; 300 copies/ml at Week 48.
Високите изходни стойности на Кнодел по отношение на некро-възпалителния скор ( &gt; 10) са свързани с по-голямо хистологично подобрение при нелекуваните преди това с нуклеозиди пациенти.
High baseline Knodell necroinflammatory scores ( &gt; 10) were associated with greater histological improvement in nucleoside-naive patients.
*p спрямо ламивудин &lt; 0,05 a пациенти, при които е направена изходна хистологична оценка (изходен некро-възпалителен скор на Кнодел b първична крайна точка
*p value vs lamivudine &lt; 0.05 a patients with evaluable baseline histology (baseline Knodell Necroinflammatory Score ≥ 2) b a primary endpoint.
От 26 пациента, лекувани с ентекавир, и 28 пациента, лекувани с ламивудин, продължили лечението над 52 седмици (средно 96 седмици), 96% от пациентите, лекувани с ентекавир, и 64% от пациентите, лекувани с ламивудин, са имали HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR в края на лечението.
For 26 entecavir-treated and 28 lamivudine-treated patients who continued treatment beyond 52 weeks (median 96 weeks), 96% of entecavir-treated and 64% of lamivudine-treated patients had HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR at end of dosing.
*p спрямо ламивудин &lt; 0,05 a пациенти, при които е направена изходна хистологична оценка (изходен некро-възпалителен резултат на Кнодел ≥ 2) b първична крайна точка c Roche Cobas Amplicor PCR анализ (LLOQ = 300 копия/ml)
*p value vs lamivudine &lt; 0.05 a patients with evaluable baseline histology (baseline Knodell Necroinflammatory Score ≥ 2) b a primary endpoint c Roche Cobas Amplicor PCR assay (LLOQ = 300 copies/ml)
Проучване 189 е текущо проучване за ефикасност и безопасност на ентекавир при 180 нелекувани с нуклеозиди деца и юноши на възраст от 2 до &lt; 18 години с HBeAg-положителна хронична хепатит
Paediatric population: Study 189 is an ongoing study of the efficacy and safety of entecavir among 180 nucleoside-treatment-naïve children and adolescents from 2 to &lt; 18 years of age with HBeAgpositive chronic hepatitis B infection, compensated liver disease, and elevated ALT.
В проучванията с пациенти нелекувани преди това с нуклеозиди, 6% от лекуваните с ентекавир пациенти и 10% от лекуваните с ламивудин пациенти са имали повишаване на ALT ( &gt; 10 пъти спрямо горната граница на нормата и &gt; 2 пъти спрямо изходните стойности [минималната изходна или последна стойност измерена след края на лечението]) по време на проследяването след спиране на лечението.
In studies in nucleoside-naive patients, 6% of entecavir-treated patients and 10% of lamivudine-treated patients experienced ALT elevations ( &gt; 10 times ULN and &gt; 2 times reference [minimum of baseline or last end-of-dosing measurement]) during post-treatment follow-up.
От 77 пациента, продължили лечението с ентекавир над 52 седмици (средно 96 седмици), 40% от пациентите са имали HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR, а 81% са имали нормализиране на ALT (≤ 1 пъти спрямо горната граница на нормата) в края на лечението.
For the 77 patients who continued entecavir treatment beyond 52 weeks (median 96 weeks), 40% of patients had HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR and 81% had ALT normalisation (≤ 1 times ULN) at end of dosing.
В края на лечението, сред пациентите, продължили лечението над 52 седмици (средно 96 седмици), 81% от 243 пациента, лекувани с ентекавир, и 39% от 164 пациента, лекувани с ламивудин, са имали HBV ДНК &lt; 300 копия/ml чрез PCR, докато нормализиране на ALT (≤ 1 пъти спрямо горната граница на нормата) е наблюдавано при 79% от лекуваните с ентекавир пациенти и при 68% от лекуваните с ламивудин пациенти.
At end of dosing, among patients who continued treatment beyond 52 weeks (median of 96 weeks), 81% of 243 entecavir-treated and 39% of 164 lamivudine-treated patients had HBV DNA &lt; 300 copies/ml by PCR while ALT normalisation (≤ 1 times ULN) occurred in 79% of entecavirtreated and 68% of lamivudine-treated patients.
Отклонения при лабораторните изследвания: през седмица 48 нито един от пациентите в групата лекувана с ентекавир с декомпенсирано чернодробно заболяване, не е показал повишаване на ALT &gt; 10 пъти ULN и &gt; 2 пъти спрямо изходно ниво, а 1 % от пациентите са показали повишаване на ALT &gt; 2 пъти спрямо изходно ниво едновременно с общ билирубин &gt; 2 пъти ULN и &gt; 2 пъти спрямо изходно ниво.
Laboratory test abnormalities: through week 48 among entecavir-treated patients with decompensated liver disease, none had ALT elevations both &gt; 10 times ULN and &gt; 2 times baseline, and 1% of patients had ALT elevations &gt; 2 times baseline together with total bilirubin &gt; 2 times ULN and &gt; 2