natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Проучванията SWITCHMRK 1 и 2 (Протоколи 032 и 033) оценяват инфектирани с HIV пациенти, получаващи потискащо лечение (скрининг HIV РНК &lt; 50 копия/ml; стабилна схема &gt; 3 месеца) с лопинавир 200 mg (+) ритонавир 50 mg 2 таблетки два пъти дневно плюс не помалко от 2 нуклеозидни инхибитора на обратната транскриптаза и рандомизирани в отношение 1:1 за продължаване на лопинавир (+) ритонавир 2 таблетки два пъти дневно (съответно n=174
The SWITCHMRK 1 &amp; 2 (Protocols 032 &amp; 033) studies evaluated HIV-infected patients receiving suppressive (screening HIV RNA &lt; 50 copies/ml; stable regimen &gt; 3 months) therapy with lopinavir 200 mg (+) ritonavir 50 mg 2 tablets twice daily plus at least 2 nucleoside reverse transcriptase inhibitors and randomized them 1:1 to continue lopinavir (+) ritonavir 2 tablets twice daily (n=174 and n=178, respectively) or replace lopinavir (+) ritonavir with raltegravir 400 mg twice daily (n=174 and n=176, respectively).
STARTMRK (многоцентрово, рандомизирано, двойно сляпо изпитване, контролирано с активно вещество) прави оценка на безопасността и антиретровирусната активност на ралтегравир 400 mg два пъти дневно спрямо ефавиренц 600 mg преди лягане, в комбинация с емтрицитабин (+) тенофовир, при непровеждали лечение, инфектирани с HIV пациенти с HIV РНК &gt; 5 000 копия/ml.
STARTMRK (multi-centre, randomised, double-blind, active-control study) evaluated the safety and anti-retroviral activity of raltegravir 400 mg twice daily vs. efavirenz 600 mg at bedtime, in a combination with emtricitabine (+) tenofovir, in treatment-naïve HIV-infected patients with HIV RNA &gt; 5,000 copies/ml.
Merck Sharp &amp; Dohme Limited Hertford Road, Hoddesdon
Merck Sharp &amp; Dohme Limited Hertford Road, Hoddesdon Hertfordshire EN11 9BU
&gt; 100 000 копия/ml
HIV-RNA &gt; 100,000 copies/ml
DUTREBIS не трябва да се приема от пациенти с креатининов клирънс &lt; 50 ml/min.
DUTREBIS should not be given in patients with a creatinine clearance of &lt; 50 ml/min.
Ако креатининовият клирънс се понижи до &lt; 50 ml/min, DUTREBIS трябва да бъде заменен със схема на лечение, включваща отделните активни вещества на лекарството (ламивудин и ралтегравир) (вж. точка 4.2).
If creatinine clearance decreases to &lt; 50 ml/min, DUTREBIS should be switched to a regimen of the individual components (lamivudine and raltegravir) (see section 4.2).
CD4-брой ≤ 50 клетки/mm
≤ 100,000 copies/ml CD4-count ≤ 50 cells/mm &gt; 50 and
0800 99 99 000 (+31 23 5153153) medicalinfo.nl@merck.com
Merck Sharp &amp; Dohme B.V. Tel: 0800 99 99 000 (+31 23 5153153) medicalinfo.nl@merck.com
Ако креатининовият клирънс се понижи до &lt; 50 ml/min, DUTREBIS трябва да бъде сменен със схема на лечение с отделните активни вещества (ламивудин и ралтегравир).
If creatinine clearance decreases to &lt; 50 ml/min, DUTREBIS should be switched to a regimen of the individual components (lamivudine and raltegravir).
Merck Sharp &amp; Dohme s.r.o. Tel.: +420 233 010 111 dpoc_czechslovak@merck.com
Tel.: +420 233 010 111 dpoc_czechslovak@merck.com
Процентите и намаленията на риска/крайните точки са изчислени за периода на лечение до 144 седмици.
p &lt; 0.0001 * Rates and risk reductions/endpoints are calculated over the treatment period up to 144 weeks.
Даклизумаб е открит в млякото на 11/14 лактиращи маймуни при нива &lt; 0,122% от серумните нива при майките, без наблюдавани нежелани реакции в поколението.
Daclizumab was detected in the milk of 11/14 lactating monkeys at levels that were &lt; 0.122% of the maternal serum levels, with no adverse reactions observed in the off-spring.
Препоръчва се прекратяване на лечението при пациенти, достигнали ALT или AST &gt; 3 пъти ГГН, независимо от нивата на билирубина.
Treatment discontinuation is recommended in patients who reach ALT or AST &gt; 3 times the ULN regardless of bilirubin levels.
Грип†
Influenzaâ
Трайна тежка лимфопения ( &lt; 500/mm3) не е наблюдавана в клинични проучвания със Zinbryta.
Sustained severe lymphopenia ( &lt; 500/mm3), was not observed in clinical studies with Zinbryta.
Честота на прекратяване на лечението със Zinbryta поради инфекции е &lt; 1%.
Discontinuation of Zinbryta due to infections was &lt; 1%.
С неизвестна честота (от наличните данни не може да бъде направена оценка)
• Very rare ( &lt; 1/10,000) • Not known (cannot be estimated from the available data)
Въпреки че ефектът върху прогресията на инвалидността е наблюдаван предимно при пациенти с изходно EDSS &lt; 3,5, ефикасността е доказана при пациенти с пристъпна вторично прогресираща МС (ВПМС), определени по изходно EDSS ≥ 3,5 и най-малко едно от трите: потвърдено 24-седмично влошаване на EDSS, или ≥ 20% удължаване на времето за изминаване на 25 фута (Timed 25-foot Walk, T25FW), или ≥ 20% намаление на резултатите от теста за сръчност на пръстите 9-Hole Peg Test (9-HPT).
Although the effect on disability progression was mainly seen in patients with baseline EDSS &lt; 3.5, evidence of efficacy was shown in patients with relapsing secondary progressive MS (SPMS) as defined by baseline EDSS ≥ 3.5 and at least one of the three: confirmed 24 week worsening of EDSS, or ≥ 20% decline on Timed 25-foot Walk (T25FW), or, ≥ 20% decline on 9-Hole Peg Test (9HPT).
В рамките на проучените схеми за подкожно приложение на даклизумаб 150 mg и 300 mg на всеки 4 седмици при пациенти с МС няма ясна връзка между експозицията на даклизумаб и клиничните крайни точки за ефикасност (ARR, T2 лезии и усилени с гадолиний лезии) или важните крайни точки по отношение на безопасността (статус по отношение на сериозни инфекции, умерена или тежка нежелана кожна реакция и AST/ALT &gt; 5 пъти ГГН).
Within the studied regimens of daclizumab 150 mg and 300 mg administered subcutaneous every 4 weeks in MS patients, there was no clear relationship between daclizumab exposure and clinical efficacy endpoints (ARR, T2 lesions and Gd-enhancing lesions) or safety endpoints of interest (serious infection status, moderate or severe cutaneous adverse reaction, and AST/ALT &gt; 5 times the ULN).
Общ брой лимфоцити &lt; 0,8x109 клетки/l (Степен 2 според
Total lymphocyte counts &lt; 0.8x109 cells/L ([Common Terminology Criteria for Adverse
Zinbryta (n=404) води до понижения на ARR (съотношение на честотите 0,52 [95% CI: 0,42; 0,64], p &lt; 0,0001), броя нови или наново уголемяващи се T2 хиперинтензни лезии (средно съотношение на лезиите 0,46 [95% CI: 0,37; 0,57], p &lt; 0,0001) и 24-седмичната потвърдена прогресия на инвалидността (коефициент на риск 0,60 [95% CI: 0,40; 0,89], p=0,012).
Compared with interferon beta-1a intramuscular (n=440), Zinbryta (n=404) led to reductions on ARR (rate ratio 0.52 [95% CI: 0.42, 0.64], p &lt; 0.0001), number of new or newly enlarging T2 hyperintense lesions (lesion mean ratio 0.46 [95% CI: 0.37, 0.57], p &lt; 0.0001), and 24 weeks confirmed disability progression (hazard ratio 0.60 [95% CI: 0.40, 0.89], p=0.012).
Повишена честота на сериозен колит ( &lt; 1%) е съобщена при пациенти, лекувани със Zinbryta в клинични проучвания.
An increased incidence of serious colitis ( &lt; 1%) was reported in patients treated with Zinbryta in clinical studies.
Редки (≥1/10 000 до &lt; 1/1 000)
• Rare (≥1/10, 000 to &lt; 1/1,000)
Автоимунна хемолитична анемия се съобщава при &lt; 1% от пациентите, лекувани със Zinbryta в клиничните проучвания.
Autoimmune haemolytic anaemia was reported in &lt; 1% of patients treated with Zinbryta in clinical studies.
Преди (повторно) започване на лечението, потвърждение за: o Обсъждане между лекаря и пациента на риска от сериозно и с потенциално летален изход чернодробно увреждане и непредвидимия характер на подобни реакции и на възможността да се наложи промяна на лечението при нива на
• Prior to treatment (re)start, confirmation of: o A discussion between the physician and the patient about the risk of serious and potentially fatal hepatic injury and the unpredictable nature of such reactions and about the possibility of having to switch treatment in case of levels of ALT or AST &gt; 3 times the ULN; o Patient understanding of the risk information provided; o Receipt of a copy of the acknowledgement form; o Receipt of the Patient Card;
Zinbryta повишава честотата на депресия [5% с/у 1% (плацебо); 8% с/у 6% (интерферон бета-1а (интрамускулно))]; честотата на сериозни реакции, свързани с депресия, е &lt; 1% при Zinbryta.
In clinical studies, Zinbryta increased the incidence of depression [5% vs 1% (placebo); 8% vs 6% (interferon beta-1a (intramuscular))]; the incidence of serious reactions of depression was &lt; 1% with Zinbryta.
Zinbryta повишава честотата на кожни реакции [18% с/у 13% (плацебо); 37% с/у 19% (интерферон бета-1а (интрамускулно))] и сериозни кожни реакции [ &lt; 1% с/у 0% (плацебо); 2% с/у &lt; 1% (интерферон бета-1а (интрамускулно))] в сравнение с плацебо и интерферон бета-1а (интрамускулно).
In clinical studies Zinbryta increased the incidence of skin reactions [18% vs 13% (placebo); 37% vs 19% (interferon beta-1a (intramuscular))] and serious skin reactions [ &lt; 1% vs 0% (placebo); 2% vs &lt; 1% (interferon beta-1a (intramuscular))] compared to placebo and interferon beta-1a (intramuscular).
Чести (≥1/100 до &lt; 1/10)
• Common (≥1/100 to &lt; 1/10)
Честотата на прекратяване поради лимфаденопатия е &lt; 1% от пациентите, лекувани със Zinbryta.
Discontinuation due to lymphadenopathy was &lt; 1% in Zinbryta-treated patients.
Нечести (≥1/1 000 до &lt; 1/100)
• Uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100)
ГГН и да се прекрати лечението при пациенти с ALT или AST &gt; 3 пъти ГГН;
• The recommendation not to initiate Zinbryta in patients with ALT or AST ≥ 2 times the ULN, and to discontinue treatment in patients with ALT or AST &gt; 3 times the ULN;
Време на сън увеличение &gt; 30 минути и стандартно отклонение &lt; 2 часа през двойно маскираната фаза
&gt; 30 minutes increase and a standard deviation &lt; 2 hours during double-masked phase
&lt; 2,0 от средната стойност от ден 112 и ден 183 в сравнение с изходно ниво
&lt; 2.0 from the average of Day 112 and Day 183 compared to baseline
Най-честите нежелани реакции ( &gt; 3%) по време на клиничните изпитвания са главоболие (10,4%), сънливост (8,6%), гадене (4,0%) и замаяност (3,1%).
The most common adverse reactions ( &gt; 3%) during clinical trials were headache (10.4%), somnolence (8.6%), nausea (4.0%), and dizziness (3.1%).
Следните термини и честоти се прилагат и са представени по системо-органни класове по MedDRA: много чести (≥1/10), чести (≥1/100 до &lt; 1/10), нечести (≥1/1 000 до &lt; /100), редки (≥1/10 000 до &lt; 1/1 000), много редки ( &lt; 1/10 000).
The following terms and frequencies are applied and presented by MedDRA System Organ Class: Very common (≥1/10); Common (≥1/100 to &lt; 1/10);
Фармакокинетичният профил на тазимелтеон в доза 20 mg е сравнен при 8 участници с тежка степен на бъбречно увреждане (изчислена скорост на гломерулна филтрация [eGFR] ≤ 29mL/min/1,73m2), 8 участници с бъбречни заболявания в краен стадий (ESRD) (GFR &lt; 15 mL/min/1,73m2), които се нуждаят от хемодиализа, и 16 здрави, съответстващи контроли.
Renal impairment The pharmacokinetic profile of a 20 mg dose of tasimelteon was compared among 8 subjects with severe renal impairment (estimated glomerular filtration rate [eGFR] ≤ 29 mL/min/1.73m2), 8 subjects with end stage renal disease (ESRD) (GFR &lt; 15 mL/min/1.73m2) requiring hemodialysis, and 16 healthy matched controls.
Нощен сън през 25% от нощите с най-изявени симптоми увеличение на средната продължителност на нощния сън &gt; 45 минути
Nighttime sleep on 25% most symptomatic nights &gt; 45 minutes increase in average nighttime sleep duration
подобрение на дневния и нощния сън &gt; 45 минути (%)(5)
&gt; 45 min improvement in both nighttime and daytime sleep (%)(5)
Ако HPR ≥ 46 единици, пациентите са ескалирани обратно на празугрел 5 или 10 mg/ден за 11,5 месеца; ако HPR &lt; 46 единици, пациентите продължават на клопидогрел 75 mg/ден за 11,5 месеца.
If HPR≥46 units, the patients were escalated back to prasugrel 5 or 10 mg/d for 11.5 months; if HPR &lt; 46 units, the patients continued on clopidogrel 75 mg/d for 11.5 months.
Тази статистически значима разлика се дължи основно на помалко събития на кървене, без да се наблюдава разлика при крайните точки за исхемия (p = 0,36), докато кървене по BARC ≥ 2 се наблюдава по-рядко в групата на деескалирана DAPT (4,0%) спрямо 14,9% в групата на непроменена DAPT (p &lt; 0,01).
This statistically significant difference was mainly driven by fewer bleeding events, with no difference reported in ischaemic endpoints (p=0.36), while BARC ≥2 bleeding occurred less frequently in the de-escalated DAPT group (4.0%) versus 14.9% in the unchanged DAPT group (p &lt; 0.01).
Пациентите, рандомизирани в програмата ACTIVE, са били пациенти с доказано предсърдно мъждене (AF), т.е. или персистиращо AF или най-малко 2 епизода на интермитентно AF през последните 6 месеца, и са имали поне един от следните рискови фактори: възраст ≥ 75 години или възраст 55 до 74 години; захарен диабет, изискващ лечение, или доказан прекаран МI, или доказано коронарно артериално заболяване; лекувани за системна хипертония; прекаран инсулт, преходна исхемична атака (TIA), или системен ембол, който не засяга ЦНС; левокамерна дисфункция с фракция на изтласкване на лява камера &lt; 45%, или доказана периферна съдова болест.
Patients randomized in the ACTIVE program were those presenting with documented AF, i.e., either permanent AF or at least 2 episodes of intermittent AF in the past 6 months, and had at least one of the following risk factors: age 75 years or age 55 to 74 years and either diabetes mellitus requiring drug therapy, or documented previous MI or documented coronary artery disease; treated for systemic hypertension; prior stroke, transient ischaemic attack (TIA), or non-CNS systemic embolus; left ventricular dysfunction with left ventricular ejection fraction &lt; 45%; or documented peripheral vascular disease.
Събития на кървене, определени като всички степени по BARC, се наблюдават при 30 пациенти (9,3%) в групата на деескалирана DAPT и при 76 пациенти (23,5%) в групата на непроменена DAPT (p &lt; 0,01).
Bleeding events defined as all BARC occurred in 30 patients (9.3%) in the de-escalated DAPT group and in 76 patients (23.5%) in the unchanged DAPT group (p &lt; 0.01).
Проучването CAPRIE включва 19 185 пациента с атеротромбоза, манифестирана с пресен миокарден инфаркт ( &lt; 35 дни), пресен исхемичен инсулт (между 7 дни и 6 месеца) или доказана периферна артериална болест (ПАБ).
The CAPRIE study included 19,185 patients with atherothrombosis as manifested by recent myocardial infarction ( &lt; 35 days), recent ischaemic stroke (between 7 days and 6 months) or established peripheral arterial disease (PAD).
Петнадесет процента (15,0%) от пациентите в групата на клопидогрел и 21,7% в плацебо групата са достигнали до първична крайна точка, което представлява абсолютно намаление от 6,7% и 36% относително намаление в полза на клопидогрел(95% CI: 24, 47%; p &lt; 0.001), главно свързано с намаление на запушени артерии, свързани с инфаркта.
Fifteen percent (15.0%) of patients in the clopidogrel group and 21.7% in the placebo group reached the primary endpoint, representing an absolute reduction of 6.7% and a 36 % odds reduction in favor of clopidogrel (95% CI: 24, 47%; p &lt; 0.001), mainly related to a reduction in occluded infarct-related arteries.
Първичният резултат, съставна точка от сърдечносъдова смърт, инсулт, спешна реваскуларизация и кървене съгласно Академичния изследователски консорциум по кървене (Bleeding Academic Research Consortium, BARC) ≥ 2 на 1-вата година след ОКС се наблюдава при 43 пациенти (13,4%) в групата на деескалирана DAPT и при 85 пациенти (26,3%) в групата на непроменена DAPT (p &lt; 0,01).
The primary outcome, a composite of cardiovascular death, stroke, urgent revascularization, and BARC (Bleeding Academic Research Consortium) bleeding ≥2 at 1 year post ACS, occurred in 43 patients (13.4%) in the de-escalated DAPT group and in 85 patients (26.3%) in the unchanged DAPT group (p &lt; 0.01).
Броят пациенти, при които са наблюдавани състояния отговарящи на критериите на първичната крайна точка [сърдечно-съдова смърт (CV), миокарден инфаркт (MI) или инсул﻿ са 582 (9,3%) в групата на клопидогрела и 719 (11,4%) в плацебо групата, редукция на относителния риск с 20% (95% CI: 10-28%; p = 0,00009) в групата на клопидогрела (17% редукция на относителния риск при консервативно лечение на пациентите, 29% при направена перкутанна транслуминална коронарна ангиопластика (PTCA) с или без стент и 10% при направен коронарно артериален байпас (CABG)).
The number of patients experiencing the primary endpoint [cardiovascular (CV) death, myocardial infarction (MI), or stroke] was 582 (9.3%) in the clopidogrel-treated group and 719 (11.4%) in the placebo-treated group, a 20% relative risk reduction (95% CI of 10%-28%; p=0.00009) for the clopidogrel-treated group (17% relative risk reduction when patients were treated conservatively, 29% when they underwent percutaneous transluminal coronary angioplasty (PTCA) with or without stent and 10% when they underwent coronary artery bypass graft (CABG)).
Пациентите са рандомизирани да получават празугрел 5 или 10 mg/ден (дни 0-14) (n = 1 309), или празугрел 5 или 10 mg/ден (дни 0-7), след което са деескалирани на клопидогрел 75 mg/ден (дни 8-14) (n = 1 309), в комбинация с АСК ( &lt; 100 mg/ден).
Patients were randomized to receive either prasugrel 5 or 10 mg/d (Days 0-14) (n=1309), or prasugrel 5 or 10 mg/d (Days 0-7) then de-escalated to clopidogrel 75 mg/d (Days 8-14) (n=1309), in combination with ASA ( &lt; 100 mg/day).
Следните чести или нечести нежелани реакции се съобщават за палоносетрон, като никоя не се съобщава с честота &gt; 1%.
The following common or uncommon adverse reactions were reported for palonosetron, none were reported at a frequency of &gt; 1%.
След единична интравенозна инфузия на палоносетрон 20 µg/kg пиковите плазмени концентрации (CT), съобщени в края на 15-минутната инфузия, са силно вариабилни във всички възрастови групи и обикновено са по-ниски при пациенти &lt; 6 години, отколкото при по-големи педиатрични пациенти.
Following single dose intravenous infusion of palonosetron 20 mcg/kg, peak plasma concentrations (CT) reported at the end of the 15 minute infusion were highly variable in all age groups and tended to be lower in patients &lt; 6 years than in older paediatric patients.
Те са класифицирани като чести (≥ 1/100 до &lt; 1/10) или нечести (≥ 1/1000 до &lt; 1/100).
These were classified as common (≥1/100 to &lt; 1/10) or uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100).
Безопасността и ефикасността на палоносетрон, приложен интравенозно в единични дози от 3 µg/kg и 10 µg/kg са изследвани в първото клинично проучване при 72 пациенти в следните възрастови групи: &gt; 28 дни до 23 месеца (12 пациенти), 2 до 11 години (31 пациенти) и 12- до 17годишна възраст (29 пациенти), получаващи силно или умерено еметогенна химиотерапия.
The safety and efficacy of palonosetron intravenously at single doses of 3 mcg/kg and 10 mcg/kg was investigated in the first clinical study in 72 patients in the following age groups, &gt; 28 days to 23 months (12 patients), 2 to 11 years (31 patients), and 12 to 17 years of age (29 patients), receiving highly or moderately emetogenic chemotherapy.
Безопасността и ефикасността на палоносетрон, приложен интравенозно в единични дози от 1 µg/kg и 3 µg/kg, са сравнени в първото клинично проучване при 150 пациенти в следните възрастови групи: &gt; 28 дни до 23 месеца (7 пациенти), 2 до 11 години (96 пациенти) и 12- до 16-годишна възраст (47 пациенти), претърпели планова хирургична интервенция.
The safety and efficacy of palonosetron intravenously at single doses of 1mcg/kg and 3mcg/kg was compared in the first clinical study in 150 patients in the following age groups, &gt; 28 days to 23 months (7 patients), 2 to 11 years (96 patients), and 12 to 16 years of age (47 patients) undergoing elective surgery.
&lt; 2 г 2 до &lt; 6 г 6 до &lt; 12 г
2 to &lt; 6 y 6 to &lt; 12 y 12 to &lt; 17 y 3.0 mcg/kg 10 mcg/kg
В две рандомизирани двойно-слепи проучвания при общо 1 132 пациента, подложени на умерено еметогенна химиотерапия, включваща цисплатин ≤ 50 mg/m2, карбоплатин, циклофосфамид ≤ 1 500 mg/m2 и доксорубицин &gt; 25 mg/m2, палоносетрон 250 микрограма и
In a randomised, double-blind study with a total of 667 patients receiving highly emetogenic chemotherapy that included cisplatin ≥ 60 mg/m2, cyclophosphamide &gt; 1,500 mg/m2 and dacarbazine, palonosetron 250
В едно рандомизирано двойно-сляпо проучване при общо 667 пациента, подложени на силно еметогенна химиотерапия, включваща цисплатин ≥ 60 mg/m2, циклофосфамид ≥ 1 500 mg/m2 и дакарбазин, палоносетрон 250 микрограма и 750 микрограма е сравняван с ондансетрон 32 mg, приложен интравенозно в Ден 1.
In two randomised, double-blind studies with a total of 1,132 patients receiving moderately emetogenic chemotherapy that included cisplatin ≤50 mg/m2, carboplatin, cyclophosphamide ≤1,500 mg/m2 and doxorubicin &gt; 25 mg/m2, palonosetron 250 micrograms and 750 micrograms were compared with ondansetron 32 mg (half-life 4 hours) or dolasetron 100 mg (half-life 7.3 hours) administered intravenously on Day 1, without dexamethasone.
Нечести НЛР ( 1/1000 до &lt; 1/100)
Uncommon ARs (≥1/1000 to &lt; 1/100)
НЛР ( 1/100 до &lt; 1/10)
Common ARs (≥1/100 to &lt; 1/10)
− протромбиново време &gt; 1,2 пъти контролата или Международно нормализирано отношение (INR) ≥ 2,0
- prothrombin time &gt; 1.2 times control, or International Normalized Ratio (INR) ≥ 2.0
Сериозното кървене също е било много често в изпитването PURSUIT и е докладвано по-често с ептифибатид, отколкото с плацебо ( &gt; 1/10 или 10,8 % спрямо 9,3 %), но не е било често при по-голяма част от пациентите, които не са били подложени на CABG в рамките на 30 дни от включване в изпитването.
Major bleeding was also very common and reported more frequently with eptifibatide than with placebo in the PURSUIT study ( &gt; 1/10 or 10.8 % versus 9.3 %), but it was infrequent in the vast majority of patients who did not undergo CABG within 30 days of inclusion in the study.
При пациенти на лечение с ептифибатид и протромбиново време (PT) &gt; 14,5 секунди, приемащи едновременно варфарин, рискът от кървене не е бил повишен.
Eptifibatide -treated patients who had a prothrombin time (PT) &gt; 14.5 seconds and received warfarin concomitantly did not appear to be at an increased risk of bleeding.
Честотите се определят като много чести ( ≥ 1/10); чести (≥ 1/100 до &lt; 1/10); нечести (≥ 1/1 000 до &lt; 1/100); редки (≥ 1/10 000 до &lt; 1/1 000); много редки ( &lt; 1/10 000); с неизвестна честота (от наличните данни не може да бъде направена оценка).
Frequencies are defined as very common (≥ 1/10); common (≥ 1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥ 1/10,000 to
По време на лечението с ептифибатид в това изпитване, незначителното кървене е било много често усложнение ( &gt; 1/10 или 13,1 % при ептифибатид спрямо 7,6 % при плацебо).
During treatment with eptifibatide in this study, minor bleeding was a very common complication ( &gt; 1/10, or 13.1 % for eptifibatide versus 7.6 % for placebo).
Ако има доказано намаляване на броя на тромбоцитите до &lt; 100 000/mm3 или е наблюдавана тежка остра тромбоцитопения, трябва веднага да се обмисли прекратяването на всяко лечение, при което е известно или се предполага наличието на тромбоцитопенични ефекти, включително ептифибатид, хепарин и клопидогрел.
If either a confirmed platelet decrease to &lt; 100,000/mm3 or acute profound thrombocytopenia is observed, discontinuation of each treatment medication having known or suspected thrombocytopenic effects, including eptifibatide, heparin and clopidogrel, should be considered immediately.
При продължаване на този режим с продължителна инфузия на 2,0 микрограма/kg/min резултатът е &gt; 80 % инхибиране на предизвиканата от АДФ ex vivo агрегация на тромбоцитите, при физиологични концентрации на калция, при повече от 80 % от пациентите.
When followed by a 2.0 microgram/kg/min continuous infusion, this regimen produces a &gt; 80 % inhibition of ADP-induced ex vivo platelet aggregation, at physiologic calcium concentrations, in more than 80 % of patients.