natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2.8 Използване на стоките или услугите, за които марката е регистрирана 55 
2.8 Use for the goods or services for which the mark is registered 49
2.8.1 Сравнение между използвани стоки/услуги и спецификация на стоките/услугите 56 
2.8.1 Comparison between goods/services used and specification of goods/services 50
2.8.2 Значение на класификацията 58 
2.8.2 Relevance of the classification 51
2.8.3 Използване и регистрация за общите означения в „заглавията на класове“ 58 
2.8.3 Use and registration for general indications in ‘class headings' 52
2.8.4 Използване за подкатегории на стоки/услуги и сходни стоки/услуги 59 
2.8.4 Use for subcategories of goods/services and similar goods/services 52
2.8.4.1 По-ранна марка, регистрирана за широка категория стоки/услуги 59 
2.8.4.1 Earlier mark registered for broad category of goods/services 52
2.8.4.2 По-ранна марка, регистрирана за точно определени стоки/услуги 61 
2.8.4.2 Earlier mark registered for precisely specified goods/services 54
2.8.4.3 Примери 61 
2.8.4.3 Examples 54
2.8.5 Използване на марката по отношение на неделими части и следпродажбено обслужване на регистрираните стоки 65 
2.8.5 Use of the mark as regards integral parts and after-sales services of the registered goods 57
2.9 Използване от страна на притежателя или от негово име 66 
2.9 Use by the proprietor or on its behalf 58
2.9.1 Използване от страна на притежателя 66 
2.9.1 Use by the proprietor 58
2.9.2 Използване от упълномощени трети лица 66 
2.9.2 Use by authorised third parties 58
2.9.3 Използване на колективни и сертификатни марки от оправомощени лица 67 
2.9.3 Use of collective and certification marks by authorised users 59
2.10 Законосъобразно използване 67 
2.10 Legal use 59
2.11 Основания за неизползване 67 
2.11 Justification of non-use 59
2.11.1 Бизнес рискове 68 
2.11.1 Business risks 60
2.11.2 Държавна или съдебна намеса 68 
2.11.2 Government or court intervention 60
2.11.3 „Защитни“ регистрации 70 
2.11.3 Defensive registrations 62
2.11.4 Форсмажорни обстоятелства 70 
2.11.4 Force majeure 62
2.11.5 Следствия от основанията за неизползване 70 
2.11.5 Consequences of justification of non-use 62
3 Процедура 71 
3 Procedure 62
3.1 Допустимост на искането за доказване на използване 71 
3.1 Admissibility of the request for proof of use 62
3.1.1 Момент на подаване на искането 71 
3.1.1 Time of request 63
3.1.2 По-ранна марка, регистрирана преди не по-малко от 5 години 71 
3.1.2 Earlier mark registered for not less than 5 years 63
3.1.2.1 По-ранни марки на ЕС 72 
3.1.2.1 Earlier EUTMs 63
3.1.2.2 По-ранни национални марки 72 
3.1.2.2 Earlier national marks 63
3.1.2.3 По-ранни международни регистрации, посочващи държава-членка 73 
3.1.2.3 Earlier international registrations designating a Member State 64
3.1.2.4 По-ранни международни регистрации, посочващи Европейския съюз. 
3.1.2.4 Earlier international registrations designating the European Union 66
3.1.3 Искането трябва да бъде безусловно, изрично и недвусмислено 76 
3.1.3 Request must be unconditional, explicit and unambiguous 66
3.1.4 Интерес на заявителя първо да поиска доказателство за използване 77 
3.1.4 Applicant's interest to deal with proof of use first 67
3.1.5 Реакция, ако искането е недействително 77 
3.1.5 Reaction if request is invalid 68
3.2 Изрична покана от страна на Службата 78 
3.2 Express invitation by the Office 68
3.3 Реакция от страна на възразяващия: предоставяне на доказателство за използване 78 
3.3 Reaction from the opponent: providing proof of use 69
3.3.1 Краен срок за предоставяне на доказателство за използване 78 
3.3.1 Time limit for providing proof of use 69
3.3.2 Доказателствени средства 80 
3.3.2 Means of evidence 70
3.3.2.1 Принципи 80 
3.3.2.1 Principles 70
3.3.2.2 Препратки 83 
3.3.2.2 References 72
3.3.2.3 Декларации 83 
3.3.2.3 Declarations 73
3.4 Реакция от страна на заявителя 86 
3.4 Reaction from the applicant 75
3.4.1 Препращане на доказателства 86 
3.4.1 Forwarding of evidence 75
3.4.2 Не са внесени доказателства или са внесени неотносими доказателства 86 
3.4.2 No evidence or no relevant evidence submitted 75
3.4.3 Липса на реакция от страна на заявителя 86 
3.4.3 No reaction from applicant 76
3.4.4 Официално оттегляне на искането 87 
3.4.4 Formal withdrawal of the request 76
3.5 Следваща реакция от страна на възразяващия 87 
3.5 Further reaction from the opponent 76
3.6 Езици в производствата за доказване на използване 87 
3.6 Languages in proof of use proceedings 76
3.7 Решение 88 
3.7 Decision 77
3.7.1 Компетентност на Службата 88 
3.7.1 Competence of the Office 77
3.7.2 Необходимост от оценка на доказателството за използване 89 
3.7.2 Need for assessing proof of use 78
3.7.3 Цялостна оценка на представените доказателства 89 
3.7.3 Overall assessment of the evidence presented 78
3.7.4 Обработка на поверителна информация 90 
3.7.4 Treatment of confidential information 79
3.7.5 Примери 91 
3.7.5 Examples 79
3.7.5.1 Прието реално използване 91 
3.7.5.1 Genuine use accepted 80
3.7.5.2 Не е прието реално използване 93 
3.7.5.2 Genuine use not accepted 81
Приложение: 5годишен период за оценка на използването на национални марки 95 
Annex: 5year period for assessing use of national trade marks 83
Доказателство за използване 
Proof of Use
Насоки за проверка в Службата, част В, Опозиция Страница 99 
Guidelines for Examination in the Office, Part C, Opposition Page 40
Общи съображения 
1 General Considerations
Функция на доказателството за използване 
1.1 Function of proof of use
Съгласно законодателството на Европейския съюз относно марките притежателят на регистрирана марка има задължението реално да използва тази марка. 
European Union legislation on trade marks establishes an obligation for the owner of a registered trade mark to use that mark in a genuine manner.
Задължението за използване не се прилага веднага след регистриране на по-ранната марка. 
The obligation of use is not applicable immediately after registration of the earlier mark.
Вместо това притежателят на регистрирана марка разполага с „гратисен период“ от 5 години, през който не е необходимо да доказва използването на марката, за да се позовава на правото си върху нея - включително при производство по опозиция пред Службата. 
Instead, the owner of a registered mark has a ‘grace period' of 5 years, during which it is not necessary to demonstrate use of the mark in order to rely upon it - including in opposition proceedings before the Office.
След този гратисен период от притежателя може да се изиска да докаже използването на по-ранната марка за съответните стоки и услуги. 
After this grace period, the owner may be required to demonstrate use of the earlier mark for the relevant goods and services.
Преди изтичането на този период, самата формална регистрация дава на марката пълна закрила. 
Before this period lapses, the mere formal registration gives the mark full protection.
Основанието за изискването да се докаже, че по-ранните марки са били действително използвани, е да се ограничи броят на регистрираните марки, които се ползват със закрила, и съответно броят на противоречията между тях (12/03/2003, T174/01, Silk Cocoon, EU:T:2003:68, § 38). 
The reason behind the requirement that earlier marks can be required to demonstrate that they have been put to genuine use is to restrict the number of trade marks registered and protected and, consequently, the number of conflicts between them (12/03/2003, T174/01, Silk Cocoon, EU:T:2003:68, § 38).
Що се отнася до изискването да се докаже използване при производство по опозиция пред Службата, е важно да се има предвид, че предназначението на член 47, параграфи 2 и 3 от Регламента за марките на ЕС не е да се оцени търговският успех или да се контролира стопанската стратегия на дадено предприятие, нито да се ограничи защитата на марка само за случаите на широкомащабно търговско използване на марките (08/07/2004, T334/01, Hipoviton, EU:T:2004:223, § 32; 08/07/2004, T203/02, Vitafruit, EU:T:2004:225, § 38). 
When it comes to the requirement to prove use in opposition proceedings before the Office, it is important to bear in mind that the purpose of Article 47(2) and (3) EUTMR is not to assess commercial success or to review the economic strategy of an undertaking, nor is it to restrict trade-mark protection to only large-scale commercial use of the marks (08/07/2004, T334/01, Hipoviton, EU:T:2004:223, § 32; 08/07/2004, T203/02, Vitafruit, EU:T:2004:225, § 38).
Службата не прави проверки по служебен път за това дали по-ранната марка е използвана. 
The Office does not inquire ex officio whether the earlier mark has been used.
Такава проверка се извършва, само когато заявителят на марка на ЕС подаде изрично искане за доказателство за използване. 
Such examination takes place only when the EUTM applicant makes an explicit request for proof of use.
Това искане, в случай че са спазени законовите изисквания, поражда процедурните и материалноправните последици, определени в Регламента за марките на ЕС, ДРМЕС и Регламента за прилагане на Регламента за марките на Европейския съюз 
Such a request, if the legal requirements are met, triggers the procedural and substantive consequences laid down in the EUTMR, EUTMDR and EUTMIR.
Правна уредба 
1.2 Legislative framework
Правната уредба се състои от разпоредби на Регламента за марките на ЕС, ДРМЕС и Регламента за прилагане на Регламента за марките на Европейския съюз и Директива (ЕС) 2015/2436 за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките („директивата“), както са въведени в националното законодателство на държавите-членки. 
The legislative framework consists of provisions of the EUTMR, the EUTMDR, the EUTMIR and Directive (EU) 2015/2436 approximating the laws of the Member States relating to trade marks (the Directive), as implemented in the national law of the Member States.
[2: Директива (ЕС) 2015/2436 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2015 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките] 
[2: Directive (EU) 2015/2436 of the European Parliament and of the Council of 16 December 2015 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks]
Съгласно член 18, параграф 1, букви а) и б) от Регламента за марките на ЕС използването на марката на ЕС под форма, различаваща се от формата, под която тя е регистрирана, по елементи, които не променят отличителния характер на марката, независимо от това дали марката под формата, в която е използвана, е също регистрирана на името на притежателя, и поставянето на марката на ЕС върху стоките или върху тяхната опаковка в Европейския съюз единствено за целите на износа, също представлява използване по смисъла на член 18, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС. 
According to Article 18(1)(a) and (b) EUTMR, use of the EUTM in a form differing in elements that do not alter the distinctive character of the mark in the form in which it was registered, regardless of whether or not the trade mark in the form as used is also registered in the name of the proprietor, and the affixing of the EUTM to goods or to the packaging thereof in the European Union solely for export purposes, also constitute use within the meaning of Article 18(1) EUTMR.
В съответствие с член 18, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС използването на марката на ЕС със съгласието на притежателя се счита за използване от притежателя.. 
According to Article 18(2) EUTMR, use of the EUTM with the consent of the proprietor will be deemed to constitute use by the proprietor.
Член 47 от Регламента за марките на ЕС - последици от неизползването на марката 
1.2.1.2 Article 47 EUTMR - consequences of lack of use
Последиците от неизползване на дадена марка при производство по опозиция са разгледани в член 47, параграфи 2 и 3 от Регламента за марките на ЕС. 
The consequences of a lack of use in opposition proceedings are dealt with in Article 47(2) and (3) EUTMR.
Съгласно член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС: 
According to Article 47(2) EUTMR:
По молба на заявителя притежателят на по-ранна марка на ЕС, който е направил опозиция, представя доказателства, че през петте години, предхождащи датата на подаването или датата на приоритета на заявката за марка на ЕС, по-ранната марка на ЕС е била реално използвана в Съюза за стоките или услугите, за които е регистрирана и на които се обосновава опозицията, или че съществуват основателни причини за неизползването, доколкото към тази дата по-ранната марка на ЕС е била регистрирана преди не по-малко от пет години. 
If the applicant so requests, the proprietor of an earlier EU trade mark who has given notice of opposition shall furnish proof that, during the five-year period preceding the date of filing or the date of priority of the EU trade mark application, the earlier EU trade mark has been put to genuine use in the Union in connection with the goods or services in respect of which it is registered and which he cites as justification for his opposition, or that there are proper reasons for non-use, provided the earlier EU trade mark has at that date been registered for not less than five years.
При липса на такива доказателства, опозицията се отхвърля. 
In the absence of proof to this effect, the opposition shall be rejected.
Ако по-ранната марка на ЕС е била използвана само за една част от стоките или услугите, за които е регистрирана, тя се смята за регистрирана, за целите на разглеждането на опозицията, само за тази част от стоките или услугите. 
If the earlier EU trade mark has been used in relation to only part of the goods or services for which it is registered it shall, for the purposes of the examination of the opposition, be deemed to be registered in respect only of that part of the goods or services.
За опозиции, подадени преди датата на влизане в сила на Регламента за изменение (ЕС) 2015/2424, съответният период ще продължи да се отчита от датата на публикуване на оспорваната заявка за марка на ЕС. 
For oppositions filed before the date of entry into force of Amending Regulation (EU) 2015/2424, the relevant period will continue to be counted from the date of publication of the contested EUTM application.
[3: Регламент (ЕС) 2015/2424 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2015 година за изменение на Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета относно марката на Общността и Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2869/95 на Комисията относно таксите, събирани от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни).] 
[3: Regulation (EU) 2015/2424 of the European Parliament and of the Council of 16 December 2015 amending Council Regulation (EC) No 207/2009 on the Community trade mark and Commission Regulation (EC) No 2868/95 implementing Council Regulation (EC) No 40/94 on the Community trade mark, and repealing Commission Regulation (EC) No 2839/95 on the fees payable to the Office for Harmonization in the Internal Market (Trade Marks and Designs).]
Съгласно член 47, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС: 
In accordance with Article 47(3) EUTMR:
Параграф 2 се прилага по отношение на по-ранните национални марки, посочени в член 8, параграф 2, буква а), като се изхожда от това, че използването в Съюза е заменено с използване в държавата-членка, в която е защитена по-ранната национална марка. 
Paragraph 2 shall apply to earlier national trade marks referred to in Article 8(2)(a), by substituting use in the Member State in which the earlier national trade mark is protected for use in the Union.
В Регламента за марките на ЕС няма изрична разпоредба съгласно която тези форми на използване, които са посочени в член 18, параграфи 1 и 2 от Регламента за марките на ЕС, могат също да се считат за използване на по-ранни национални марки. 
There is no express provision in the EUTMR that such forms of use as mentioned in Article 18(1) and (2) EUTMR may also be regarded as use of earlier national trade marks.
Понятието за задължение за използване на регистрираната марка обаче е хармонизирано в резултат на член 10, параграфи 2 и 3 от Директива 2008/95/EО на Европейския парламент и на Съвета от 22 Октомври 2008 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (кодифицирана версия). 
However, the concept of the obligation to use the registered mark is harmonised as a consequence of Article 10(2) and (3) of Directive 2008/95/EC of the European Parliament and of the Council of 22 October 2008 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (Codified version).
Следователно е целесъобразно същата материалноправна разпоредба като член 18, параграфи 1 и 2 от Регламента за марките на ЕС, да се приложи и за използването на по-ранни национални марки, с единствената разлика, че това използване трябва да е извършено в държавата-членка, в която е регистрирана националната марка. 
Hence, it is appropriate to apply the same substantive provision as Article 18(1) and (2) EUTMR to the use of earlier national trade marks, with the only difference being that such use must be made in the Member State in which the national mark is registered.
Освен това от текста на член 47, параграфи 2 и 3 от Регламента за марките на ЕС следва, че доказателство за използване може да се изиска, само ако по-ранното право е марка на ЕС или друга марка с действие в ЕС или държава-членка на ЕС, както е определено в член 8, параграф 2, буква а) от Регламента за марките на ЕС. 
Moreover, it follows from the wording of Article 47(2) and (3) EUTMR that proof of use can only be requested if the earlier right is an EUTM or other trade mark having effect in the EU or an EU Member State, as defined in Article 8(2)(a) EUTMR.
Тъй като опозиции по член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС не могат да се основават на марки на ЕС или на други марки, посочени в член 8, параграф 2, буква а) от същия регламент, заявителят на марка на ЕС няма право да изиска доказателство за използване за по-ранни права, на които е направено позоваване при опозиции, подадени въз основа на тази разпоредба. 
Since oppositions brought under Article 8(4) EUTMR cannot be based on either EUTMs or other trade marks referred to in Article 8(2)(a) EUTMR, the EUTM applicant is not entitled to request proof of use for earlier rights relied upon in oppositions brought under this provision.
Независимо от това, съгласно член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС възразяващият трябва да докаже използване в процеса на търговия с по-голям обхват от местния за въпросните по-ранни права. 
Nevertheless, Article 8(4) EUTMR requires the opponent to prove use in the course of trade of more than mere local significance for the earlier rights in question.
По отношение на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС практиката на Службата е, че не могат да се отправят искания за доказателство за използване на по-ранното право. 
As for Article 8(3) EUTMR, the Office's practice is that requests for proof of use of the earlier right cannot be made.
Основанието за това е, че такива по-ранни права включват както марки с действие в ЕС/държави-членки на ЕС (марки на ЕС, национални марки, международни регистрации), и национални марки с действие извън ЕС, докато съгласно Регламента за марките на ЕС не е възможно да бъдат подавани искания за доказателство за използване на последните. 
The reason is that such earlier rights include both trade marks having effect in the EU/EU Member States (EUTMs, national trade marks, IRs) and national non-EUTMs, requests for proof of use of the latter not being possible under the EUTMR.
Би било дискриминационно да се иска доказателство за използване за марките на някои държави, а за други - не. 
It would be discriminatory to request proof of use for some countries' trade marks but not for others.
Съответно предвид специфичния предмет на защитата съгласно член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, въпреки че използването или неизползването на по-ранните права може да има значение за аргументите в подкрепа на обосновката за заявка за марка на ЕС, възразяващият не може да се задължи да предостави доказателство за използване съгласно член 47, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС за което и да е от по-ранните права, на които е направено позоваване. 
Accordingly, and in view of the specific subject matter for protection under Article 8(3) EUTMR, while the use or lack of use made of the earlier rights may have a bearing on arguments regarding the justification for applying for the EUTM, the opponent cannot be obliged to provide proof of use under Article 47(3) EUTMR for any earlier rights thereby relied upon.
Член 10 от ДРМЕС - процедурни правила, доказателства и език 
1.2.1.3 Article 10 EUTMDR - procedural rules, evidence and language
Съгласно член 10, параграф 2 от ДРМЕС, ако в съответствие с изискванията на член 42, параграфи 2 или 3 от Регламента за марките на ЕС възразяващата страна трябва да внесе доказателства за използване на марката или да докаже, че са налице основателни причини за липсата на използване, Службата я приканва да направи това в посочен от нея срок. 
In accordance with Article 10(2) EUTMDR, where, pursuant to Article 47(2) or (3) EUTMR, the opponent has to submit proof of use or show that there are proper reasons for non-use, the Office will invite the opponent to provide the proof required within a period specified by the Office.
Ако възразяващата страна не представи такива доказателства в посочения срок, Службата отхвърля опозицията. 
If the opponent does not provide such proof before the time limit expires, the Office will reject the opposition.
Съгласно член 10, параграф 3 от ДРМЕС сведенията и доказателствата за използване трябва да съдържат данни относно мястото, времето, степента и естеството на използването на по-ранната марка за стоките или услугите, за които тя е регистрирана и на които се основава опозицията, и доказателства в подкрепа на тези данни, съгласно точка 4. 
In accordance with Article 10(3) EUTMDR, the indications and evidence required to prove use must consist of indications concerning the place, time, extent and nature of use of the opposing trade mark for the goods and services in respect of which it is registered and on which the opposition is based, and evidence in support of these indications in accordance with paragraph 4.
Съгласно член 10, параграф 4 от ДРМЕС доказателствата трябва да се състоят от писмени документи и по принцип се ограничават до подкрепящи документи и вещи, като например пакети, етикети, ценоразписи, каталози, фактури, снимки, реклами във вестници, и до писмените декларации, посочени в член 97, параграф 1, буква е) от Регламента за марките на ЕС. 
In accordance with Article 10(4) EUTMDR, the evidence must consist of written documents and in principle be confined to supporting documents and items such as packages, labels, price lists, catalogues, invoices, photographs, newspaper advertisements, and statements in writing as referred to in Article 97(1)(f) EUTMR.
Съгласно член 10, параграф 5 от ДРМЕС искане за доказателства за използване може да бъде подадено едновременно с бележките за основанията, на които се базира опозицията. 
In accordance with Article 10(5) EUTMDR, a request for proof of use may be submitted at the same time as observations on the grounds on which the opposition is based.
Такива бележки могат да се представят и заедно с бележките в отговор на доказателството за използване. 
Such observations may also be filed together with the observations in reply to the proof of use.
Съгласно член 10, параграф 6 от ДРМЕС когато доказателствата, представени в съответствие с параграфи 1, 2 и 3, не са на езика на производството по опозиция, Службата може да изиска от възразяващата страна да представи превод на тези доказателства на този език в указания от нея срок. 
In accordance with Article 10(6) EUTMDR, where the evidence submitted pursuant to paragraphs 1, 2 and 3 is not in the language of the opposition proceedings, the Office may require the opponent to submit a translation of the evidence in that language, within a period specified by the Office.
Директивата и националното законодателство за въвеждането ѝ 
1.2.2 The Directive and national law implementing it