natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Използване, което е заблуждаващо по смисъла на член 7, параграф 1, буква ж) или член 58, параграф 1, буква в) от Регламента за марките на ЕС или разпоредби от националното законодателство, остава „реално“ за целите на предявяването на по-ранни марки в производството по опозиция. 
Use that is deceptive within the meaning of Article 7(1)(g) or Article 58(1)(c) EUTMR or under provisions of national law remains ‘genuine' for the purpose of asserting earlier marks in opposition proceedings.
Санкциите за заблуждаващо използване са обявяване на недействителност или отмяна, в зависимост от случая, или забрана за използване (предвидена в съответствие с член 137, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС). 
The sanctions for deceptive use are invalidation or revocation, as the case may be, or a prohibition of use (provided for pursuant to Article 137(2) EUTMR).
Същият принцип се прилага, когато използването е осъществено съгласно незаконно лицензионно споразумение (например споразумения, нарушаващи правилата за конкуренция по Договора за функционирането на Европейския съюз или националните правила). 
The same principle applies where use is made under an illegal licensing arrangement (for example arrangements violating the competition rules of the Treaty on the Functioning of the European Union or national rules).
По подобен начин, фактът, че използването може да наруши правата на трети лица, също е без значение. 
Similarly, the fact that use may infringe third-party rights is also irrelevant.
Основания за неизползване 
2.11 Justification of non-use
Съгласно член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС, възразяващият има възможността вместо това да докаже, че съществуват основателни причини за неизползването на неговата по-рано регистрирана марка. 
According to Article 47(2) EUTMR, the opponent may alternatively prove that there are justifiable reasons for non-use of its earlier registered mark.
Тези причини обхващат, както е споменато в член 19, параграф 1, второ изречение от споразумението ТРИПС (Споразумение относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуална собственост), обстоятелства, възникващи независимо от волята на притежателя на марката, които представляват пречка за използването на марката. 
These reasons cover, as mentioned in the second sentence of Article 19(1) of the TRIPS agreement, circumstances arising independently of the will of the owner of the trade mark that constitute an obstacle to the use of the trade mark.
Като изключение от задължението за използване, понятието „основателни причини за неизползване“ трябва да се тълкува в съвсем тесен смисъл. 
As an exception to the obligation of use, the concept of proper reasons for non-use is to be interpreted rather narrowly.
„Бюрократични пречки“, които възникват независимо от волята на притежателя на марката, сами по себе си не са достатъчни, освен ако не са в пряка връзка с марката дотолкова, че използването на марката да зависи от успешното приключване на съответното административно действие. 
‘Bureaucratic obstacles' as such, that arise independently of the will of the trade mark proprietor, are not sufficient, unless they have a direct relationship with the mark, so much so that use of the trade mark depends on successful completion of the administrative action concerned.
Въпреки това, критерият за пряка връзка не означава непременно използването на марката да е невъзможно; може да е достатъчно използването да е неразумно. 
However, the criterion of a direct relationship does not necessarily imply that use of the trade mark is impossible; it might suffice that use is unreasonable.
Трябва да се преценява за всеки отделен случай дали една промяна в стратегията на предприятие с цел заобикаляне на разглежданите пречки би направила използването на марката неразумно. 
It must be assessed on a case-by-case basis whether a change in the undertaking's strategy to circumvent the obstacle under consideration would make use of the mark unreasonable.
Така например от притежателя на марка не може обосновано да се изисква да промени своята корпоративна стратегия и да продава своите стоки в търговските обекти на конкурентите си (14/06/2007, C246/05, Le Chef de Cuisine, EU:C:2007:340, § 52). 
Thus, for example, the proprietor of a mark cannot reasonably be required to change its corporate strategy and sell its goods in its competitors' sales outlets (14/06/2007, C246/05, Le Chef de Cuisine, EU:C:2007:340, § 52).
Бизнес рискове 
2.11.1 Business risks
Понятието за основателни причини трябва да се разглежда като отнасящо се до обстоятелства, възникващи независимо от волята на собственика, които правят използването на марката невъзможно или неразумно, а не обстоятелствата, свързани с трудности, които той има във връзка с търговията (14/05/0008, R 855/20074, PAN AM, § 27; 09/07/2003, T162/01, Giorgio Beverly Hills, EU:T:2003:199, § 41, (18/03/2015, T250/13, SMART WATER, EU:T:2015:160, § 67-69). 
The concept of proper reasons must be considered to refer to circumstances arising independently of the will of the owner that make use of the mark impossible or unreasonable, rather than to circumstances associated with commercial difficulties it is experiencing (14/05/0008, R 855/20074, PAN AM, § 27; 09/07/2003, T162/01, Giorgio Beverly Hills, EU:T:2003:199, § 41, (18/03/2015, T250/13, SMART WATER, EU:T:2015:160, § 67-69).
Оттук следва, че финансови трудности, които има предприятието в резултат на икономическа рецесия или поради собствени финансови проблеми, не се считат за основателни причини за неизползване по смисъла на член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС, тъй като тези видове трудности представляват естествена част от осъществяването на стопанска дейност. 
Thus, financial difficulties encountered by a company as a result of an economic recession or due to its own financial problems are not considered to constitute proper reasons for non-use within the meaning of Article 47(2) EUTMR, as these kinds of difficulties constitute a natural part of running a business.
Държавна или съдебна намеса 
2.11.2 Government or court intervention
Ограничения върху вноса или други изисквания, наложени от държавата, са два примера за основателни причини за неизползване, които са изрично посочени в член 19, параграф 1, второ изречение от споразумението ТРИПС. 
Import restrictions or other government requirements are two examples of proper reasons for non-use that are explicitly mentioned in the second sentence of Article 19(1) of the TRIPS agreement.
Ограниченията върху вноса включват търговско ембарго, което засяга защитените от марката стоки. 
Import restrictions include a trade embargo affecting the goods protected by the mark.
Други изисквания, наложени от държавата могат да бъдат държавен монопол, който възпрепятства всякакъв вид използване, или държавна забрана за продажбата на стоки по причини, свързани със здравето или националната отбрана. 
Other government requirements can be a state monopoly, which impedes any kind of use, or a state prohibition of the sale of goods for reasons of health or national defence.
Типични случаи в това отношение са регулаторни процедури, като например: 
Typical cases in this respect are regulatory procedures such as:
клинични изпитания и издаване на разрешение за нови лекарства (18/04/2007, R 155/20061, LEVENIA / LEVELINA); или 
clinical trials and authorisation for new medicines (18/04/2007, R 155/20061, LEVENIA / LEVELINA); or
издаване на разрешение от орган по безопасност на храните, което притежателят трябва да получи преди предлагането на съответните стоки и услуги на пазара. 
the authorisation of a food safety authority, which the owner has to obtain before offering the relevant goods and services on the market.
По отношение на съдебни производства или временни възбрани трябва да се прави следното разграничение: 
With regard to Court proceedings or interim injunctions the following must be differentiated:
От една страна, само заплаха от съдебен спор или висящо производство за заличаване на по-ранната марка по принцип не следва да освобождава възразяващия от задължението да използва своята марка в процеса на търговия. 
On the one hand, the mere threat of litigation or a pending cancellation action against the earlier mark should, in general, not exempt the opponent from the obligation to use its trade mark in the course of trade.
Отговорност на възразяващия, в качеството му на атакуващата страна в производството по опозиция, е да направи съответна оценка на риска във връзка с вероятността да постигне успех в съдебното производство, както и да направи съответните изводи от тази оценка по отношение на това дали да продължи да използва своята марка, или не (18/02/2013, R 1101/20112, SMART WATER, § 40 (18/03/2015, T250/13, SMART WATER, EU:T:2015:160). 
It is up to the opponent, being the attacking party in opposition proceedings, to conduct an adequate risk assessment of its chances to prevail in the litigation proceedings and to draw the appropriate conclusions from this evaluation as to whether or not to continue with use of its mark (18/02/2013, R 1101/20112, SMART WATER, § 40 (18/03/2015, T250/13, SMART WATER, EU:T:2015:160).
От друга страна, временна възбрана или ограничителна съдебна заповед в рамките на производство по несъстоятелност, например, с която се налага на собственика на марката обща забрана за прехвърляне или за разпореждане, може да бъде основателна причина за неизползване, защото налага на възразяващия да се въздържа от използване на своя знак в процеса на търговия. 
On the other hand, for example, an interim injunction or a restraining court order in insolvency proceedings, imposing a general prohibition of transfers or disposals on the trade mark owner, can be a proper reason for non-use because it obliges the opponent to refrain from using its mark in the course of trade.
Използването на марката в нарушение на такава съдебна заповед би довело до подвеждане под отговорност на притежателя на марката по искове за вреди (11/12/2007, R 77/20061, MISS INTERCONTINENTAL (fig.), § 51). 
Use of the mark contrary to such a court order would make the trade mark owner liable to damage claims (11/12/2007, R 77/20061, MISS INTERCONTINENTAL (fig.), § 51).
„Защитни“ регистрации 
2.11.3 Defensive registrations
Форсмажорни обстоятелства 
2.11.4 Force majeure
Други основателни причини за неизползване са форсмажорни обстоятелства, които пречат на нормалното функциониране на предприятието на притежателя. 
Further justifiable reasons for non-use are cases of force majeure that hinder the normal functioning of the owner's enterprise.
Следствия от основанията за неизползване 
2.11.5 Consequences of justification of non-use
Наличието на основателни причини не означава, че неизползването по време на разглеждания период се третира като равностойно на реално използване, което би довело до нов гратисен период, започващ след края на периода на обосновано неизползване. 
The existence of justified reasons does not mean that non-use during the period concerned is treated as equivalent to actual use, which would result in a new grace period beginning after the end of the period of justified non-use.
По-скоро при неизползването през този период, просто спира да тече 5-годишният срок. 
Rather, non-use during such period merely stops the 5-year period from running.
Това означава, че периодът на обосновано неизползване не се взема предвид при изчисляването на гратисния период от 5 години. 
This means that the period of justified non-use is not taken into account in calculating the grace period of 5 years.
В допълнение, продължителността на периода, през който са налице основателните причини, може да е значителна. 
In addition, the length of time during which justified reasons existed may be significant.
Причини за неизползване, които са налице само през част от 5-годишния период, не винаги могат да се считат за основание за неприлагане на изискването за доказване на използване. 
Reasons for non-use existing during only part of the relevant 5-year-period may not always be considered justification for setting the proof-of-use requirement aside.
В този контекст периодът от време, през което тези причини са били налице, и изтеклото време от момента, в който те вече не са в сила, са от особено значение (01/07/1999, B 2 255). 
In this context, the period of time during which these reasons were pertinent and the elapse of time since they no longer applied are of particular importance (01/07/1999, B 2 255).
Процедура 
3 Procedure
Допустимост на искането за доказване на използване 
3.1 Admissibility of the request for proof of use
Съгласно член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС, използването на по-ранната марка трябва да бъде доказано само ако заявителят поиска доказателство за използване. 
According to Article 47(2) EUTMR, use of the earlier mark needs to be shown only if the applicant requests proof of use.
Следователно институтът на доказателството за използване е предвиден в производството по опозиция като правно основание за защита на заявителя. 
The institution of proof of use is, therefore, designed in opposition proceedings as a defence plea of the applicant.
Службата не може нито да информира заявителя, че би могъл да поиска доказателство за използване, нито да го покани да направи това. 
The Office may neither inform the applicant that it could request proof of use nor invite it to do so.
С оглед на безпристрастния статут на Службата в производствата по опозиция е оставено на страните да предоставят фактическите основания и да доказват и защитават техните съответни позиции (вж. член 95, параграф 1, второ изречение от Регламента за марките на ЕС). 
In view of the Office's impartial status in opposition proceedings, it is left to the parties to provide the factual basis and to argue and defend their respective positions (see second sentence of Article 95(1) EUTMR).
Член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС не се прилага, когато възразяващият по своя собствена инициатива представи материали, свързани с използването на посочената като основание по-ранна марка (вж. точка 3.1.3. по-долу за изключение от това правило). 
Article 47(2) EUTMR is not applicable when the opponent, on its own motion, submits material relating to use of the earlier mark invoked (see paragraph 3.1.3 below for an exception to this rule).
Докато заявителят за марка на ЕС не поиска доказателство за използване, въпросът за реалното използване не се разглежда служебно от Службата. 
As long as the EUTM applicant does not request proof of use, the issue of genuine use will not be addressed by the Office ex officio.
В такива случаи по принцип дори е без значение това, че доказателствата, представени от възразяващия, може да доказват само определен вид или начин на използване, или използване, което се ограничава само до част от стоките или услугите, за които е регистрирана по-ранната марка. 
In such cases, in principle, it is even irrelevant that the evidence produced by the opponent might demonstrate only a particular type or manner of use, or use that is limited to only part of the goods or services for which the earlier mark is registered.
Искането за внасяне на доказателство за използване е валидно само ако по-ранната марка изобщо е под условието на изискването за употреба, т.е. ако е регистрирана от не по-малко от 5 години. 
The request to submit proof of use is only valid if the earlier mark is under the use requirement at all, that is to say if it has been registered for not less than 5 years.
Момент на подаване на искането 
3.1.1 Time of request
В съответствие с член 10, параграф 1 от ДРМЕС, искане за доказателство за използване в съответствие с член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС е допустимо само ако заявителят представи такова искане в определения от Службата срок. 
Pursuant to Article 10(1) EUTMDR, the request for proof of use pursuant to Article 47(2) or (3) EUTMR will be admissible only if the applicant submits such a request within the period specified by the Office.
Искането за доказателство за използване трябва да бъде отправено в рамките на първия срок, в който заявителят има възможност да изпрати отговор на опозицията съгласно правило 10, параграф 2 от ДРМЕС. 
The request for proof of use must be made within the first time limit for the applicant to reply to the opposition under Article 10(2) EUTMDR.
Ако искането за доказателство за използване бъде внесено по време на помирителния период или по време на 2-месечния срок, предоставен на възразяващия за представяне или коригиране на факти, доказателства и доводи, то се препраща на възразяващия без забавяне. 
If the request for proof of use is submitted during the cooling-off period or during the 2-month period given to the opponent for filing or amending facts, evidence and arguments, it is forwarded to the opponent without delay.
По-ранна марка, регистрирана преди не по-малко от 5 години 
3.1.2 Earlier mark registered for not less than 5 years
В съответствие с член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС задължението за предоставяне на доказателства за използване изисква по-ранната марка да е била регистрирана преди не по-малко от пет години към датата на подаването или датата на приоритета на заявката за марка на ЕС. 
In accordance with Article 47(2) EUTMR, the obligation to provide proof of use requires that the earlier registered mark has, at the date of filing or the date of priority of the EUTM application, been registered for not less than 5 years.
[7: За опозиции, подадени преди 23.3.2016 г., съответната дата е датата на публикуване.] 
[7: For oppositions filed before 23/03/2016, the relevant date is the date of publication.]
За опозиции, подадени срещу международни регистрации, обозначаващи ЕС, марката на възразяващия е под условието на задължението за използване, ако към датата на регистрацията (код INID 151) или към датата на приоритета (код INID 300), или, според случая, датата на последващо посочване на Европейския съюз (код INID 891), тя е регистрирана от не по-малко от 5 години. 
For oppositions filed against international registrations designating the EU, the opponent's mark is under use obligation if on the date of registration (INID code 151) or on the date of priority (INID code 300), or, as the case may be, the date of subsequent designation of the European Union (INID code 891), it has been registered for not less than 5 years.
[8: За опозиции, подадени преди 23.3.2016 г., съответната дата е 6 месеца след датата на първото повторно публикуване от Службата.] 
[8: For oppositions filed before 23/03/2016, the relevant date is 6 months after the date of the first re-publication by the Office.]
По-ранни марки на ЕС 
3.1.2.1 Earlier EUTMs
Съгласно член 18 и член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС определящата дата за установяване на това, дали дадена марка е била регистрирана преди не по-малко от 5 години към съответната дата, е датата на регистрация на по-ранната марка на ЕС. 
The decisive date for establishing whether a trade mark has been registered for not less than 5 years at the relevant date is, according to Article 18 and Article 47(2) EUTMR, the registration date of the earlier EUTM.
Ако са изминали 5 или повече години между датата на регистрация на по-ранната марка на ЕС и съответната дата, заявителят (или титулярът, в случай на оспорвана международна регистрация,) има право да поиска доказателство за използване. 
If 5 years or more have elapsed between the registration date of the earlier EUTM and the relevant date, the applicant (or in the case of a contested IR, the holder) is entitled to request proof of use.
По-ранни национални марки 
3.1.2.2 Earlier national marks
По отношение на националните марки е необходимо да се определи датата, която е равносилна на датата на регистрация на марки на ЕС. 
For national marks, it is necessary to determine the date that is equivalent to the registration date for EUTMs.
При тълкуването на това понятие следва да се има предвид, че в някои системи на националните марки има производство по опозиция след регистрация. 
In interpreting this term, it should be taken into account that some national trade mark systems have an opposition procedure after registration.
Предвид тези различни национални производства, член 10, параграф 1 от Директива (EО) 2008/95 (който е равносилен на член 47 от Регламента за марките на ЕС) определя във връзка с изискването за използване за националните марки срок от „пет години от датата на приключване на производството по регистрация“. 
In view of these differing national proceedings, Article 10(1) of Directive (EC) 2008/95 (which is the equivalent of Article 47 EUTMR) refers, as concerns the use requirement for national marks, to the period of ‘five years following the date of the completion of the registration procedure'.
Датата на приключване на производството за регистрация (член 10, параграф 1 от Директива 2008/95), която служи за изчисляване на момента, от който започва да тече 5-годишният период във връзка със задължението за използване по отношение на националните и международните регистрации (член 47, параграфи 2 и 3 от Регламента за марките на ЕС), се определя от всяка държава-членка съгласно нейните собствени процедурни правила (14/06/2007, C246/05, Le Chef de Cuisine, EU:C:2007:340, § 2628). 
The date of completion of the registration procedure (Article 10(1) of Directive (EC) 2008/95) that serves for calculating the starting point of the 5-year period for the obligation of use for national and international registrations (Article 47(2) and (3) EUTMR) is determined by each Member State according to its own procedural rules (14/06/2007, C246/05, Le Chef de Cuisine, EU:C:2007:340, § 2628).
От притежателя на марката не се очаква реално използване преди този посочен 5-годишен гратисен период, ако по това време има висящи производствата по проверка или опозиция срещу марката. 
The owner of a mark is not expected to make genuine use of the mark while examination or opposition proceedings are pending, before the 5-year grace period mentioned.
Това е в съответствие с подхода към по-ранните марки на ЕС, тъй като датата на регистрация на марка на ЕС, която е посочена в член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС, като определящата дата за началото на гратисния период, е винаги датата на приключване на процедурата по регистрация. 
This is in harmony with the approach towards earlier EUTMs, since the registration date of an EUTM, which is mentioned in Article 47(2) EUTMR as the decisive date for the beginning of the grace period, is always the date of completion of the registration procedure.
Освен това, това тълкуване осигурява съответствие на изискването за използване, определено в Регламента за марките на ЕС, със съответните национални закони (06/05/2004, R 463/20031, Wrap House (fig.) / HOUSE OF WRAPS, § 19; 18/06/2010, R 236/20084, RENO 911! 
Furthermore, this interpretation keeps the use requirement under the EUTMR in line with the relevant national laws (06/05/2004, R 463/20031, Wrap House (fig.) / HOUSE OF WRAPS, § 19; 18/06/2010, R 236/20084, RENO 911!
Процедурата по регистрация приключва след опозиция, подадена преди регистрация, а в някои държави-членки дори след приключване на производството по опозиция, подадено след регистрация. 
The completion of the registration procedure occurs after a pre-registration opposition or in some Member States even after completion of a post-registration opposition.
Съответните точни дати могат да бъдат намерени в таблицата в приложението. 
The exact relevant dates can be found in the table in the Annex.
Службата не извършва проверка по собствена инициатива реалната дата на приключване на производството по регистрация. 
The Office does not investigate on its own initiative the actual date of completion of the registration proceedings.
При липсата на доказателства за противното, Службата приема, че процедурата за регистрация е приключила на датата, която е посочена като датата на регистрация в представените доказателства. 
Without evidence to the contrary, the Office assumes that the registration procedure was completed on the date that is indicated as the registration date in the evidence submitted.