natgillin/translations-raw huggingface dataset:
3.2.3.2 Корпоративни наименования 11 
3.2.3.2 Corporate names 8
3.2.3.3 Наименования на домейни 11 
3.2.3.3 Domain names 8
3.2.3.4 Заглавия 12 
3.2.3.4 Titles 9
3.3 Изисквания за използване 12 
3.3 Use requirements 10
3.3.1 Национален стандарт 13 
3.3.1 National standard 10
3.3.2 Европейски стандарт - използване в процеса на търговия с по-голям обхват от местния 13 
3.3.2 European standard - use in the course of trade of more than mere local significance 10
3.3.2.1 Използване в процеса на търговия 14 
3.3.2.1 Use in the course of trade 11
3.3.2.2 използване с по-голям обхват от местния 17 
3.3.2.2 Use of more than mere local significance 14
3.3.2.3 Характер на използването 22 
3.3.2.3 Nature of the use 17
3.4 По-ранно право 23 
3.4 Earlier right 19
3.5 Право на забрана за използването на по-скорошна марка съгласно приложимото право 24 
3.5 Right to prohibit the use of a subsequent trade mark under the applicable law 19
3.5.1 Правото на забрана за използване 24 
3.5.1 The right of prohibiting use 19
3.5.2 Обхват на защита 26 
3.5.2 Scope of protection 21
4 Доказване на приложимото право, с което е уреден знакът 26 
4 Proof of the Applicable Law Governing the Sign 21
4.1 Тежест на доказване 26 
4.1 The burden of proof 21
4.2 Доказателствени средства и степен на доказване 28 
4.2 Means of evidence and standard of proof 23
4.2.1 Национално право 28 
4.2.1 National law 23
4.2.2 Право на Европейския съюз 31 
4.2.2 European Union law 25
5 Член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС - Защита на географски указания 31 
5 Article 8(6) EUTMR - the Protection of Geographical Indications 25
5.1 Връзка между член 8, параграф 4 и член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС 32 
5.1 Relationship between Article 8(4) and 8(6) EUTMR 26
5.2 Видове ГУ, попадащи в обхвата на член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС 33 
5.2 Types of GIs falling under Article 8(6) EUTMR 27
5.2.1 ГУ, защитени по силата на правото на ЕС 33 
5.2.1 GIs protected under EU law 27
5.2.1.1 ГУ, обхванати от регламентите на ЕС 34 
5.2.1.1 GIs covered by the EU Regulations 27
5.2.1.2 Специфични особености на обосновката 35 
5.2.1.2 Specificities of substantiation 28
5.2.1.3 Изчерпателният характер на системата на ЕС за защита 36 
5.2.1.3 The exhaustive nature of the EU system of protection 29
5.2.2 ГУ, защитени съгласно правната уредба на държавите-членки 36 
5.2.2 GIs protected under the laws of Member States 29
5.2.3 ГУ, защитени по международни споразумения 37 
5.2.3 GIs protected under international agreements 30
5.3 Обхват на закрилата на ГУ 39 
5.3 Scope of protection of GIs 32
Връзката между системата за марките на Европейския съюз и националното право се характеризира с принципа на съвместно съществуване. 
The relationship between the European Union trade mark system and national law is characterised by the principle of coexistence.
Това означава, че и системата за марките на Европейския съюз, и националните закони съществуват и функционират паралелно. 
This means that both the European Union trade mark system and the national laws exist and operate side by side.
Един и същ знак може да бъде защитен от един и същ притежател и като марка на ЕС, и като национална марка в една (или във всички) държави-членки. 
The same sign can be protected by the same proprietor as an EUTM and as a national trade mark in one (or all) of the Member States.
Принципът на съвместно съществуване също така означава, че системата за марките на ЕС активно признава значението на националните права и обхватът на тяхната закрила. 
The principle of coexistence further implies that the EUTM system actively acknowledges the relevance of national rights and their scope of protection.
Когато възникват противоречия между марки на ЕС и национални марки или други национални права, не съществува йерархия, която да определя, че едната система взема превес над другата, вместо това при тези противоречия се прилага принципът на приоритет. 
Where conflicts arise between EUTMs and national trade marks or other national rights, there is no hierarchy determining that one system prevails over the other; instead, these conflicts apply the principle of priority.
Ако са спазени съответните изисквания, по-ранните национални марки или други по-ранни национални права могат да бъдат основание за отказ на регистрация или обявяване на недействителност на по-късна марка на ЕС. 
If the respective requirements are met, earlier national trade marks or other earlier national rights can prevent registration of, or invalidate a later EUTM.
Въпреки че Директива (ЕС) 2015/2436 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2015 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките и последващото ѝ прилагане хармонизира нормите, свързани с регистрираните марки, подобна хармонизация не е извършена за мащаба на ЕС по отношение на нерегистрирани марки, нито по отношение на повечето други по-ранни права със сходен характер. 
Although Directive (EU) 2015/2436 of the European Parliament and of the Council of 16 December 2015 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks and its subsequent implementation have harmonised the laws relating to registered trade marks, no such harmonisation has taken place on an EU scale with regard to non-registered trade marks nor for most other earlier rights of a similar nature.
Тези нехармонизирани права остават уредени изцяло от националното право. 
These unharmonised rights remain completely governed by national laws.
Освен това съществуват други права освен марките, чието придобиване и/или обхват на закрила са уредени от правото на ЕС. 
Furthermore, there are rights other than trade marks whose acquisition and/or scope of protection is governed by EU law.
Член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС обосновава възможността за опозиция срещу заявкa за марка на ЕС, основана на по-ранна нерегистрирана марка или друг знак, използван в процеса на търговия и защитен по силата на законодателството на ЕС или правото на държавите-членки, под условията на тази разпоредба. 
Article 8(4) EUTMR is the ground for opposition against an EUTM application based on an earlier non-registered trade mark or other sign used in the course of trade protected under EU law or the laws of the Member States, subject to the conditions of that provision.
В член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС се съдържа основанието за опозиция срещу заявкa за марка на ЕС, основана на по-ранно наименование за произход или географско указание, защитено по силата на законодателството на ЕС или правото на държавите-членки, под условията на тази разпоредба. 
Article 8(6) EUTMR is the ground for opposition against an EUTM application based on an earlier designation of origin or geographical indication protected under EU law or the laws of the Member States, subject to the conditions of that provision.
Структура на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС 
2 Structure of Article 8(4) EUTMR
Член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС гласи: 
Article 8(4) EUTMR reads:
При опозиция на притежател на нерегистрирана марка или на друг знак, използван/а в процеса на търговия с по-голям обхват от местния, марката, за която се подава заявка, не се регистрира, когато и доколкото, съгласно законодателството на Съюза или правото на държавата-членка, което е приложимо за този знак: 
Upon opposition by the proprietor of a non-registered trade mark or of another sign used in the course of trade of more than mere local significance, the trade mark applied for shall not be registered where and to the extent that, pursuant to the Union legislation or the law of the Member State governing that sign:
а) правата по отношение на този знак са били придобити преди датата на подаване на заявката за регистрация на марка на ЕС или - според случая - приоритетната дата, претендирана със заявката за регистриране на марка на ЕС; 
(a) rights to that sign were acquired prior to the date of application for registration of the EU trade mark, or the date of the priority claimed for the application for registration of the EU trade mark;
б) този знак предоставя на притежателя си правото да забрани използването на една по-скорошна марка. 
(b) that sign confers on its proprietor the right to prohibit the use of a subsequent trade mark.
Смисълът на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС е, че в допълнение към по-ранните марки, определени в член 8, параграф 2 от същия регламент, нерегистрирани марки и други знаци, ползващи се със закрила на равнището на ЕС или в държавите-членки и използвани в процеса на търговия с по-голям обхват от местния, могат да бъдат посочени като основание при опозиция, при условие че тези права предоставят на своите притежатели правото да забранят използването на по-скорошна марка. 
Article 8(4) EUTMR means that in addition to the earlier trade marks specified in Article 8(2) EUTMR, non-registered trade marks and other signs protected at EU or Member State level used in the course of trade of more than mere local significance can be invoked in an opposition provided that such rights confer on their proprietors the right to prohibit the use of a subsequent trade mark.
Член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС не изброява изрично или изчерпателно конкретните права, на които може да се направи позоваване съгласно тази разпоредба, а по-скоро очертава широк спектър от права, които могат да послужат като основание за опозиция срещу заявка за марка на ЕС. 
Article 8(4) EUTMR does not expressly or exhaustively enumerate the particular rights that can be invoked under this provision, but rather outlines a broad spectrum of rights that might serve as a basis for an opposition against an EUTM application.
Следователно член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС може да се счита за обща „обхващаща всичко разпоредба“ за опозиции, основани на нерегистрирани марки и други знаци, използвани в процеса на търговия. 
Therefore, Article 8(4) EUTMR can be regarded as a general ‘catch-all provision' for oppositions based on non-registered trade marks and other signs used in the course of trade.
Независимо от това, широкият обхват на по-ранните права, на които може да се направи позоваване в производства по опозиция съгласно член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, е предмет на редица ограничителни условия: тези права трябва да предоставят право на притежателя да ги упражнява, да са с по-голям обхват от местния, да са защитени от приложимото право, по което са уредени, от използването на по-скорошна марка и да са придобити преди подаването на заявката за марка на ЕС съгласно приложимото право, с което е уреден този знак. 
Nevertheless, the broad scope of earlier rights to be relied upon in opposition proceedings under Article 8(4) EUTMR is subject to a number of restrictive conditions: these rights must confer an entitlement to the proprietor to exercise them, they must be of more than local significance, they must be protected by the applicable law governing them against the use of a subsequent trade mark and the rights must have been acquired prior to the EUTM application under the applicable law governing that sign.
Изискването за „по-голям обхват от местния“ има за цел да ограничи броя противопоставими нерегистрирани права, като по този начин се избегне рискът от срив или парализиране на системата за марките на ЕС, препълвайки я с противопоставими, сравнително незначителни права. 
The ‘more than mere local significance' requirement aims to restrict the number of potential opposing non-registered rights, thus avoiding the risk of a collapse or paralysis of the EUTM system by being flooded with opposing, relatively insignificant rights.
Изискването за „национална защита“ се счита за необходимо, тъй като нерегистрираните национални права не могат лесно да се идентифицират и защитата им не е хармонизирана на равнището на ЕС. 
The ‘national protection' requirement is deemed necessary as the non-registered national rights are not easily identifiable and their protection is not harmonised on an EU level.
Следователно само националното право относно по-ранните знаци може да определи обхвата на тяхната защита. 
Consequently, only national law governing the earlier signs may define the scope of their protection.
Докато изискванията за „използване в процеса на търговия“ и „използване с по-голям обхват от местния“ трябва да се тълкуват в контекста на правото на ЕС (европейски стандарт), националното право е приложимо при определяне на това дали дадено право е признато и защитено съгласно националното право, дали притежателят му има право да забранява използването на по-скорошна марка и какви условия трябва да са спазени съгласно националното право, за да може правото успешно да се упражнява. 
While the requirements of ‘use in the course of trade' and ‘use of more than mere local significance' are to be interpreted in the context of EU law (European standard), national law applies when determining whether a particular right is recognised and protected under the national law, whether its holder is entitled to prohibit the use of a subsequent trade mark, and what conditions need to be met under national law for the right to be successfully exercised.
Като следствие от тази двойнственост, Службата трябва да прилага както съответните разпоредби от Регламента за марките на ЕС, така и националното право, с което е уредено по-ранното противопоставимо право. 
As a consequence of this dualism, the Office must apply both the relevant provisions of the EUTMR and the national law governing the earlier opposing right.
С оглед на двустепенната проверка, която се прилага съгласно член 8, параграф 4 от РМЕРС, тази разпоредба, като връзка между правото на ЕС и националното право, има в известна степен „хибриден“ характер. 
In view of the two-tier examination to be applied under Article 8(4) EUTMR, this provision, as the link between EU and national law, displays a somewhat ‘hybrid' nature.
Условия на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС 
3 Conditions of Article 8(4) EUTMR
Условията за успешно позоваване на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС са следните: 
The conditions for successfully invoking Article 8(4) EUTMR are:
а) възразяващият трябва да е притежателят на нерегистрирана марка или на друг знак, използван/а в процеса на търговия, или лице, упълномощено съгласно приложимото право да упражнява такова право (вж. точки 3.1 и 3.2 по-долу); 
a) the opponent must be the proprietor of a non-registered trade mark or of another sign used in the course of trade or a person authorised under the applicable law to exercise such a right (see paragraphs 3.1 and 3.2 below);
б) използване в процеса на търговия с по-голям обхват от местния (вж. точка 3.3 по-долу); 
b) use in the course of trade of more than mere local significance (see paragraph 3.3 below);
в) правата са били придобити преди подаване на заявката за марка на ЕС съгласно приложимото за този знак право (вж. точка 3.4 по-долу); 
c) acquisition prior to the EUTM application under the applicable law governing that sign (see paragraph 3.4 below);
г) право на забрана за използването на по-скорошна марка съгласно приложимото за този знак право (вж. точка 3.5 по-долу). 
d) right to prohibit the use of a subsequent trade mark under the applicable law governing that sign (see paragraph 3.5 below).
Правомощия: пряко право, предоставяно на възразяващия 
3.1 Entitlement: direct right conferred on the opponent
Правните системи на държавите-членки на ЕС, предоставят разнообразни средства за забрана на използването на по-скорошни марки на основата на по-ранни знаци, използвани в процеса на търговия. 
The legal systems of the EU Member States provide various means of preventing the use of later marks on the basis of earlier signs used in the course of trade.
Същевременно, за да се противопостави по смисъла на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, по-ранното право трябва да е придобито от даден притежател или от конкретен клас ползватели, които имат квази - собственически интерес към него, в смисъл, че то може да изключва или възпрепятства незаконното използване на знака от трети лица. 
However, in order to come within the meaning of Article 8(4) EUTMR, the earlier right must be vested in a particular owner or a precise class of user that has a quasi-proprietorial interest over it, in the sense that it can exclude or prevent others from unlawfully using the sign.
Това се дължи на факта, че член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС е „относително“ основание за опозиция, а в член 46, параграф 1, буква в) от Регламента за марките на ЕС се предвижда, че опозиции могат да се подават само от притежателите на по-ранни марки или знаци, посочени в член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, и от лица, които са упълномощени съгласно приложимото национално право да упражняват тези права. 
This is because Article 8(4) EUTMR is a ‘relative' ground for opposition and Article 46(1)(c) EUTMR provides that oppositions may be filed only by the proprietors of earlier marks or signs referred to in Article 8(4) EUTMR and by persons authorised under the relevant national law to exercise these rights.
С други думи само лицата, които имат пряко признат от правните норми интерес да започват производства, имат правото да подават опозиция по смисъла на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС. 
In other words, only persons having an interest directly recognised by law in initiating proceedings are entitled to file an opposition within the meaning of Article 8(4) EUTMR.
Например в някои държави-членки използването на знака може да бъде забранено, ако то води до нелоялни или заблуждаващи търговски практики. 
For example, in some Member States, the use of a sign may be prohibited if it results in unfair or misleading business practices.
В такива случаи, ако на по-ранното право липсва някое „качество във връзка със собствеността“, то не спада към член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС. 
In such cases, if the earlier right lacks any ‘proprietorial quality', it will not fall within Article 8(4) EUTMR.
Без значение е дали тези знаци са защитени от подвеждащо или нелоялно използване съгласно правото за марките, правото, свързано с нелоялната конкуренция, или всеки друг набор от разпоредби. 
It does not matter whether these signs are protected against misleading or unfair use under trade mark law, the law relating to unfair competition, or any other set of provisions.
Пример в тази връзка е немският правилник за използване на географското указание „Solingen“ за определени стоки (кухненски прибори, ножици, ножове и др.). 
An example in this respect is the German regulation governing the use of the geographical indication ‘Solingen' for specific goods (cutlery, scissors, knives, etc.).
Този закон не би бил подходящо основание за опозиция съгласно член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, защото въпросният знак не притежава качество във връзка със собствеността и като такъв е с по-публичен характер. 
This law would not be a proper basis for an opposition under Article 8(4) EUTMR because the sign in question lacks any proprietorial quality and, as such, is more public in nature.
При оценката на собствеността върху знак, използван в процеса на търговия, Службата трябва да анализира по-конкретно дали възразяващият е придобил права над знака „в съответствие с националното право“ (18/01/2012, T304/09, BASmALI, EU:T:2012:13). 
In assessing the proprietorship of a sign used in the course of trade, the Office must analyse specifically whether the opponent has acquired rights over the sign ‘in accordance with the national law' (18/01/2012, T304/09, BASmALI, EU:T:2012:13).
Видове права, попадащи в обхвата на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС 
3.2 Types of rights falling under Article 8(4) EUTMR
Въведение 
3.2.1 Introduction
При оценяване на това, на кои права на интелектуална собственост може да се направи позоваване съгласно член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС и на кои - не, се прилага европейски стандарт. 
When assessing which kind of intellectual property rights can be invoked under Article 8(4) EUTMR and which cannot, a European standard applies.
Разликата произлиза от структурата на Регламента за марките на ЕС, и по-специално от разграничението, направено между видовете по-ранни знаци, на които може да се основе опозиция съгласно член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, и видовете други права, които могат да послужат за основа за обявяване на недействителност съгласно член 60, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС. 
The distinction follows from the scheme of the EUTMR and, in particular, from the differentiation made between the kinds of earlier signs upon which an opposition may be based under Article 8(4) EUTMR and the types of further rights that may be the basis for invalidity under Article 60(2) EUTMR.
Докато член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС се отнася до знаци („нерегистрирана марка или ... друг знак“), член 60, параграф 2 от същия регламент се отнася за по-широк набор от права: а) право на име; б) право на лично изображение; в) авторско право; и г) право над индустриална собственост. 
While Article 8(4) EUTMR refers to signs (‘non-registered trade mark or … another sign'), Article 60(2) EUTMR refers to a broader set of rights: (a) a right to a name; (b) a right of personal portrayal; (c) a copyright; and (d) an industrial property right.
Следователно, въпреки че обхванатите от член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС знаци спадат към широката категорията „права над индустриална собственост“, не всички права от този вид са „знаци“ по смисъла на тази разпоредба. 
Therefore, although the signs covered by Article 8(4) EUTMR fall within the broad category of ‘industrial property rights', not all industrial property rights are ‘signs' for the purposes of Article 8(4) EUTMR.
Тъй като тази разлика се съдържа в Регламента за марките на ЕС, класификацията на право съгласно съответното национално законодателство не е решаваща и е без значение дали националното право, регулиращо съответния знак или право над индустриална собственост, разглежда и двата вида права в един и същ закон. 
Since this distinction is contained in the EUTMR, the classification of a right under the respective national law is not decisive, and it is immaterial whether the national law governing the respective sign or industrial property right treats both types of rights in one and the same law.
Видовете права, спадащи към член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, са: 
The types of rights falling under Article 8(4) EUTMR are:
„нерегистрирани марки“; и 
‘non-registered trade marks'; and
„други знаци, използвани в процеса на търговия“, като: 
‘other signs used in the course of trade' such as:
търговски имена 
trade names
корпоративни наименования 
corporate names
наименования на предприятия 
establishment names
заглавия на публикации или сходни произведения 
titles of publications or similar works
наименования на домейни. 
domain names.
Категорията„ други знаци, използвани в процеса на търговия“ по смисъла на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС обхваща главно нерегистрирани знаци. 
The category of ‘other signs used in the course of trade' within the meaning of Article 8(4) EUTMR mainly covers non-registered signs.
Същевременно фактът, че даден знак е регистриран и в съответствие с изискванията на съответното национално право не възпрепятства позоваването на него във връзка с член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС. 
However, the fact that a sign is also registered in accordance with the requirements of the respective national law does not bar it from being invoked under Article 8(4) EUTMR.
Нерегистрирани марки 
3.2.2 Non-registered trade marks
Нерегистрирани марки на основата на използване съществуват в редица държави-членки и са знаци, които указват търговския произход на продукт или услуга. 
Non-registered use-based trade marks exist in a number of the Member States and are signs that indicate the commercial origin of a product or service.
Следователно те са знаци, които функционират като марка. 
Therefore, they are signs that function as a trade mark.