natgillin/translations-raw huggingface dataset:
що се отнася до правото, попадащо в приложното поле на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, решаваща е съответната дата на придобиване на изключителни права съгласно националното право (07/05/2013, T579/10, makro, EU:T:2013:232, в което Съдът е потвърдил отхвърлянето, от страна на апелативния състав, на доказателствата, представени от заявителя на искането за обявяване на недействителност, които се отнасят до периоди следващи подаването на заявката за марка на ЕС от страна на собственика (§ 70). 
As regards the right falling under Article 8(4) EUTMR, the relevant date of acquisition of exclusive rights under the national law is decisive (07/05/2013, T579/10, makro, EU:T:2013:232, where the Court confirmed the Board's rejection of evidence submitted by the invalidity applicant, which related to periods subsequent to the owner's application for the EUTM (§ 70).
Когато съгласно националното законодателство е достатъчно самото използване, то трябва да е започнало преди датата на марката на ЕС. 
Where mere use is sufficient under the national law, this must have begun before the EUTM date.
Когато се изисква познаване в търговията или репутация, те трябва да са придобити преди датата на марката на ЕС. 
Where recognition in the trade or reputation is required, this must have been acquired before the EUTM date.
Когато тези условия са изпълнени едва след датата на марката на ЕС, опозицията трябва да се отхвърли. 
Where these conditions are fulfilled only after the EUTM date, the opposition will have to be rejected.
Право на забрана за използването на по-скорошна марка съгласно приложимото право 
3.5 Right to prohibit the use of a subsequent trade mark under the applicable law
По-ранните права, попадащи в обхвата на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, са защитени ако дават право на своите притежатели съгласно приложимото право, да забранят използването на по-скорошна марка. 
Earlier rights falling under Article 8(4) EUTMR are protected if they confer on their proprietors under the applicable law the right to prohibit use of a later trade mark.
На първо място това налага заключението, че съгласно приложимото право, правата от посочения вид, разгледани абстрактно, са изключителни права, приложими посредством възбрана по отношение на по-скорошни марки, а на второ място и заключението, че в реалния разглеждан случай са налице условията за получаване на решение за налагане на възбрана, ако марката, която е предмет на заявката за марка на ЕС, срещу която е повдигнато опозиция, е използвана на въпросната територия (обхват на защита) (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 190). 
This requires, firstly, a finding that under the applicable law, rights of the type involved, in the abstract, are exclusive rights enforceable by means of an injunction vis-à-vis later marks and, secondly, a finding that in the actual case under consideration the conditions for obtaining such injunctive relief, if the mark that is the subject of the opposed EUTM application were used in the territory in question, are present (scope of protection) (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 190).
И на двата въпроса трябва да се даде отговор съгласно приложимото право. 
Both questions have to be answered in accordance with the applicable law.
Правото на забрана за използване 
3.5.1 The right of prohibiting use
В член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС изрично се поставя изискването за право, което предоставя на своя притежател правото да забрани използването на по-скорошна марка. 
Article 8(4) EUTMR explicitly requires a right that confers on its proprietor the right to prohibit use of a subsequent mark.
Службата обаче прилага разширено разпоредбата въз основа на тълкуване, ориентирано към нейното предназначение, което означава, че опозиция, основаваща се на разпоредби на национално законодателство относно забраната за по-скорошна регистрация, няма да бъде автоматично отхвърлено. 
The Office, however, applies the provision broadly, based on an interpretation oriented by its purpose, meaning that an opposition based on provisions of national law on the prohibition of a later registration would not be rejected automatically.
В няколко случая Общият съд и апелативните състави са приели, че за обосноваване на опозиция съгласно член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС се допуска да може да бъде посочена разпоредба, забраняваща регистрацията на по-скорошна търговска марка. 
In several cases the General Court and the Boards of Appeal accepted that a provision prohibiting registration of a subsequent trade mark can be validly invoked within the opposition pursuant to Article 8(4) EUTMR.
Няколко съображения подкрепят този подход: може да се твърди, че правото за забрана на регистрацията на по-късен знак предполага a fortiori забрана за използване на този знак на пазара. 
Several considerations support this approach: it can be argued that the right to prohibit registration of a later sign implies a fortiori the prohibition to use of that sign in the market.
Регистрацията може да се разглежда като първа форма на използване на марка или поне като изява на желание за това (предназначението на отличителен знак е да идентифицира стоки или услуги, а не да остава в регистъра). 
Registration may be seen as the first form or at least an indication of will to use a mark (the purpose of a distinctive sign is to identify goods or services and not to remain in the Register).
Следователно правото на забрана за регистрация включва правото на забрана за използване. 
The right to prohibit registration encompasses, therefore, the right to prohibit use.
Важен е фактът, че националното право съдържа разпоредби, които защитават нерегистрираните марки. 
What is important is the fact that national law contains provisions that protect unregistered marks.
Обхват на защита 
3.5.2 Scope of protection
За много, ако не и за всички права, спадащи към член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, предпоставките от националните норми са доста сходни с тези, които се прилагат при противопоставяния между марки и които проверителите на Службата познават, а именно вероятност от объркване или накърняване на репутация, или отличителен характер. 
For many, if not most of the rights falling under Article 8(4) EUTMR, the prerequisites of national regulations are quite similar to those applied in conflicts between trade marks that Office examiners are familiar with, namely, likelihood of confusion, or damage to reputation or distinctiveness.
Например нерегистрираните марки по принцип са защитени срещу по-скорошни знаци в случай на вероятност от объркване и следователно съгласно същите критерии, приложими към противоречия между регистрирани марки, а именно идентичност или сходство на знаците, идентичност или сходство на стоките или услугите и т.н. В тези случаи критериите, разработени от съдилищата и от Службата за прилагане на член 8, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС, могат лесно да бъдат прехвърлени към член 8, параграф 4 от същия регламент, освен ако страната твърди, че съответната съдебна практика на националните съдилища следва различен подход. 
For example, unregistered marks are generally protected against subsequent marks in the event of a likelihood of confusion and, thus, in accordance with the same criteria that are applicable to conflicts between registered marks, namely, identity or similarity of the signs, identity or similarity of the goods or services, etc. In these cases, the criteria developed by the courts and by the Office for applying Article 8(1) EUTMR may easily be transported into Article 8(4) EUTMR, unless the party claims that the relevant case-law of the national courts follows a different approach.
Ако приложимото национално право осигурява защита за нерегистрирани марки, която е различна от установената в член 8, параграф 1 от Регламента за марките на ЕСЕ, обхватът на защита на по-ранното право, на което е направено позоваване, следва от националното право. 
Where the applicable national law provides protection for unregistered trade marks that is different from that found in Article 8(1) EUTMR, the scope of protection of the earlier right invoked follows from national law.
Ако например приложимото национално право предоставя при определени условия защита на нерегистрирани марки също и за несходни стоки и услуги, същата защита се предоставя съгласно член 8 параграф 4 от Регламента за марките на ЕС. 
If, for example, the applicable national law also grants protection to unregistered marks for dissimilar goods and services under certain conditions, the same protection will be granted under Article 8(4) EUTMR.
Доказване на приложимото право, с което е уреден знакът 
4 Proof of the Applicable Law Governing the Sign
Тежест на доказване 
4.1 The burden of proof
Съгласно член 95, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС във всички дела inter partes, страната, която изразява конкретна претенция или твърдение е тази, която трябва да предостави на Службата необходимите факти и аргументи, за да обоснове иска. 
According to Article 95(1) EUTMR, in all inter partes cases, the burden is on the party making a particular claim or allegation to provide the Office with the necessary facts and arguments in order to substantiate the claim.
За разлика от други основания в член 8 от Регламента за марките на ЕС, член 8, параграф 4 от същия регламент не уточнява условията за придобиване и обхвата на защита на по-ранното право, на което е направено позоваване. 
Unlike other grounds in Article 8 EUTMR, Article 8(4) EUTMR does not specify the conditions governing the acquisition and scope of protection of the earlier right invoked.
Това е рамкова разпоредба, в която подробната информация за приложимото право трябва да бъде предоставена от възразяващия. 
It is a framework provision where the particulars of the applicable law must be provided by the opponent.
Член 7, параграф 2, буква г) от ДРМЕС предвижда ако опозицията се основава на по-ранно право по смисъла на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, възразяващият да представи, наред с останалото, доказателство за неговото придобиване, продължително съществуване и обхвата на защитата, включително, ако е налице позоваване на по-ранното право съгласно законодателството на държава-членка, ясна идентификация на съдържанието на националното законодателство, на което е направено позоваване, чрез представяне на публикации на съответните разпоредби или съдебна практика. 
Article 7(2)(d) EUTMDR provides that if an opposition is based on an earlier right within the meaning of Article 8(4) EUTMR, the opponent must provide, inter alia, evidence of its acquisition, continued existence and scope of protection, including where the earlier right is invoked pursuant to the law of a Member State, a clear identification of the contents of the national law relied upon by adducing publications of the relevant provisions or jurisprudence.
От правната уредба следва и Съдът е направил тълкуванието, че възразяващият трябва да предостави съдържанието на съответното национално право и да докаже, че съгласно това национално право успешно може да забрани използването на по-скорошна търговска марка 
It follows from the law and it has been interpreted by the Court that the opponent must provide the content of the relevant national law and show that it would succeed under that national law in preventing the use of a subsequent trade mark.
В това отношение следва да се напомни, че член 8, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 4, буква б) от Регламента за марките на ЕС) предвижда условието, че по силата на законодателството на държавата-членка, което урежда знака, на който е направено позоваване по член 8, параграф 4, този знак предоставя на притежателя си правото да забрани използването на една по-скорошна марка. 
In that regard, it should be observed that Article 8(4)(b) of Regulation No 40/94 [now Article 8(4)(b) EUTMR] lays down the condition that, pursuant to the law of the Member State governing the sign relied on under Article 8(4), that sign confers on its proprietor the right to prohibit the use of a subsequent trade mark.
Освен това съгласно член 74, параграф 1 от Регламент 40/94 (сега член 95, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС) възразяващият пред Службата носи тежестта на доказване, че това условие е изпълнено. 
Furthermore, in accordance with Article 74(1) of Regulation No 40/94 [now Article 95(1) EUTMR], the burden of proving that that condition is met lies with the opponent before the Office.
В този контекст и що се отнася до по-ранните права, на които се прави позоваване, ... по-специално следва да се вземе предвид посочената в подкрепа на опозицията национална правна уредба и постановените в съответната държава-членка съдебни решения, и че на тази основа възразяващият трябва да установи, че разглежданият знак попада в приложното поле на законодателството на държавата-членка, на което той се позовава, и че този знак позволява да се забрани използването на по-скорошна марка. 
In that context and in relation to the earlier rights relied on … regard must be had, in particular, to the national rules advanced in support of the opposition and to the judicial decisions delivered in the Member State concerned and that, on that basis, the opponent must establish that the sign concerned falls within the scope of the law of the Member State relied on and that it allows use of a subsequent mark to be prohibited.
Съдът е определил, че в исканията за обявяване на недействителност, подадени съгласно член 52, параграф 2 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 60, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС), страната, която се позовава на по-ранно право, защитено по силата на национално право 
The Court held that in applications for a declaration of invalidity brought under Article 52(2) of Regulation No 40/94 [now Article 60(2) EUTMR], it is for the party who seeks to rely on an earlier right protected under national law
Информацията относно приложимото право трябва да позволи на Службата да разбере и приложи съдържанието на това право, условията за получаване на закрила и обхвата на тази закрила, и да позволи на заявителя да упражни правото си на защита. 
The information on the applicable law must allow the Office to understand and apply the content of that law, the conditions for obtaining protection and the scope of this protection, and allow the applicant to exercise the right of defence.
Също така може да бъде от особена полза да се представят доказателства за съответната съдебна практика и/или съдебни решения, тълкуващи посочената правна уредба. 
It may also be particularly useful to submit evidence of relevant case-law and/or jurisprudence interpreting the law invoked.
Службата трябва да направи ефективна оценка на приложимостта на посоченото основание за отказ. 
The Office must effectively assess the applicability of the ground for refusal invoked.
За да се гарантира правилното прилагане на правната уредба, на която е направено позоваване, Службата има правомощието да провери по всякакви начини, които сметне за уместни, съдържанието, условията, уреждащи прилагането и обхвата на разпоредбите на приложимото право, на които се позовава възразяващият (27/03/2014, C530/12 P, Mano, EU:C:2014:186, § 44-46), като уважи правото на страните да бъдат изслушани. 
In order to ensure the correct application of the law invoked, the Office has the power to verify, by whatever means it deems appropriate, the content, the conditions governing the application and the scope of the provisions of the applicable law relied upon by the opponent (27/03/2014, C530/12 P, Mano, EU:C:2014:186, § 44-46), while respecting the parties' right to be heard.
Ако след проверка на представените доказателства Службата е на мнение, че предложеното от страните тълкуване или прилагане на посочената правна уредба е неточно, тя може да въведе нови и/или допълнителни елементи. 
If, after verifying the evidence submitted, the Office is of the opinion that the parties' proposed interpretation or application of the law invoked was inaccurate, it can introduce new and/or additional elements.
С цел спазване на правото на страните да бъдат изслушани, Службата кани страните да коментират тези елементи, когато това е целесъобразно. 
In order to respect the parties' rights to be heard, the Office will invite the parties to comment on these elements, where appropriate.
Това правомощие да се извършва проверка се ограничава до гарантирането на точното прилагане на правната уредба, на която се позовава възразяващият. 
This power of verification is limited to ensuring the accurate application of the law relied upon by the opponent.
Следователно то не освобождава възразяващия от доказателствената тежест и не може да замести необходимостта от представяне на съответното законодателство от страна на възразяващия за целите на неговото дело (02/06/2014, R 1587/20134, GROUP, § 26; 30/06/2014, R 2256/20132, (+) ENERGY / ENERGETIX, § 26). 
It does not therefore discharge the opponent from the burden of proof and it cannot serve to substitute the opponent in adducing the appropriate law for the purposes of its case (02/06/2014, R 1587/20134, GROUP, § 26; 30/06/2014, R 2256/20132, (+) ENERGY / ENERGETIX, § 26).
Доказателствени средства и степен на доказване 
4.2 Means of evidence and standard of proof
Съгласно член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС приложимото право може да бъде правото на държава-членка или правото на Европейския съюз. 
Pursuant to Article 8(4) EUTMR, the applicable law may be the law of a Member State or European Union law.
Национално право 
4.2.1 National law
По отношение на националното право възразяващият трябва да предостави: 
As regards national law, the opponent must provide:
а) разпоредбите на приложимото право: 
the provisions of the applicable law:
относно условията, уреждащи придобиването на права (дали има изискване за използване и ако е така, изискваната интензивност на използване; дали има изискване за регистрация и т.н.); и 
on the conditions governing acquisition of rights (whether there is a requirement of use and, if so, the standard of use required; whether there is a registration requirement, etc.); and
относно обхвата на защита на правото (дали предоставя право на забрана за използване, каква е вредата, срещу която се осигурява закрила, например вероятност от объркване, невярно представяне, несправедливо облагодетелстване, пресъздаване). 
on the scope of protection of the right (whether it confers the right of prohibition of use; the injury against which protection is provided, e.g. likelihood of confusion, misrepresentation, unfair advantage, evocation).
б) подробна информация, доказваща че са изпълнени условията за: 
particulars proving fulfilment of the conditions:
придобиване (придобито право; по-ранно придобиване; дали е в сила; доказателство за използване, ако се основава на използване, доказателство за регистрация, ако се базира на регистрация, и т.н.); и 
of acquisition (entitlement; earlier acquisition; whether it is in force; evidence of use if use-based; evidence of registration if registration-based, etc.); and
обхвата на закрила (факти, доказателства и/или аргументи, че са спазени изискванията, предвидени от приложимото право за забрана за използване, напр. естеството на стоките, услугите или стопанската дейност, защитени от по-ранното право, и връзката им с оспорваните стоки или услуги; убедителни аргументи, доказващи, че съществува риск от вреди). 
of the scope of protection (facts, evidence and/or arguments that the requirements laid down by the applicable law for a prohibition of use are met, e.g. the nature of the goods, services or business activity protected by the earlier right and their relation with the contested goods or services; a cogent argument showing that there is a risk of injury).
Първо, по отношение на разпоредбите на приложимото право (вж. точка 4.2.1 а) по-горе), възразяващият трябва да предостави ясна идентификация на съдържанието на националното право, на което се позовава, чрез привеждане в доказателство на съответните разпоредби или съдебна практика (член 7, параграф 2), буква г) от ДРМЕС). 
First, as regards the provisions of the applicable law (see paragraph 4.2.1 a) above), the opponent must provide a clear identification of the contents of the national law relied upon by adducing publications of the relevant provisions or jurisprudence (Article 7(2)(d) EUTMDR).
Възразяващият трябва да посочи данни за съответната правна разпоредба (номер на член и номер и заглавие на закона) и съдържанието (текста) на правната разпоредба, като представи публикации на съответните разпоредби или съдебната практика (например извлечения от официален вестник, правен коментар, юридически енциклопедии или съдебни решения). 
The opponent must provide the reference to the relevant legal provision (article number and the number and title of the law) and the content (text) of the legal provision by adducing publications of the relevant provisions or jurisprudence (e.g. excerpts from an official journal, a legal commentary, legal encyclopaedias or court decisions).
Ако съответната разпоредба се позовава на друга разпоредба от закона, тя трябва да бъде предоставена, за да може заявителят и Службата да разберат пълния смисъл на цитираната разпоредба и да определят възможната относимост на тази допълнителна разпоредба. 
If the relevant provision refers to a further provision of law, this must also be provided to enable the applicant and the Office to understand the full meaning of the provision invoked and to determine the possible relevance of this further provision.
Тъй като от възразяващия се изисква да докаже съдържанието на приложимото право, той трябва да предостави приложимото право на оригиналния език. 
As the opponent is required to prove the content of the applicable law, it must provide the applicable law in the original language.
Ако този език не е езикът на производството, възразяващият трябва също така да предостави пълен превод на правните разпоредби, на които се е позовал, в съответствие със стандартните правила за обосноваване (член 7, параграф 4, първо изречение от ДРМЕС). 
If that language is not the language of the proceedings, the opponent must also provide a complete translation of the legal provisions invoked in accordance with the standard rules of substantiation (Article 7(4) EUTMDR, first sentence).
Въпреки това само превод на приложимото право сам по себе си не представлява доказателство и не може да замести оригинала; следователно само преводът не се счита за достатъчен, за да се докаже посочената правна уредба. 
However, a mere translation of the applicable law does not itself constitute proof and cannot substitute the original; therefore, the translation alone is not considered sufficient to prove the law invoked.
В член 7, параграф 4 от ДРМЕС се изисква всички разпоредби на приложимото национално право, уреждащи придобиването на правата и обхвата на закрилата им, включително достъпни онлайн, да бъдат внесени на езика на производството или да са придружени от превод на този език, който трябва да бъде внесен в рамките на срока, определен за внасяне на оригиналния документ. 
Article 7(4) EUTMDR requires any provisions of the applicable national law governing the acquisition of the rights and their scope of protection, including evidence accessible online to be submitted in the language of the proceedings or accompanied by a translation into that language, which must be submitted within the time limit specified for submitting the original document.
Същите правила се прилагат, когато възразяващият предостави съдържанието на съответното национално законодателство, като посочи съответен онлайн източник, признат от Службата. 
The same rules apply where the opponent provides the content of the relevant national law by making reference to a relevant online source recognised by the Office.