natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Това се отнася и до Лисабонската спогодба. 
This equally applies to the Lisbon Agreement.
Лисабонската спогодба създава система за международна регистрация и защита на „наименованията за произход“ (член 2, параграф 1)). 
The Lisbon Agreement creates an international registration and protection system for ‘appellations of origin' (Article 2(1)).
Определението за „наименования за произход“ (appellations of origin) за храни и напитки съгласно тази спогодба е в голяма степен равностойно на това за „наименование за произход“ (designation of origin) съгласно съответните регламенти на ЕС. 
The definition of ‘appellations of origin' for food and beverage products under this Agreement is largely equivalent to that of a ‘designation of origin' under the relevant EU regulations.
Следователно наименованията за произход, защитени в държава-членка по силата на Лисабонската спогодба, не могат да бъдат основание за опозиция съгласно член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС. 
Therefore, appellations of origin protected in a Member State by virtue of the Lisbon Agreement cannot be a basis for opposition under Article 8(6) EUTMR.
Единствените изключения в тази връзка са следните. 
The only exceptions in this regard are the following.
международни споразумения, които обхващат географски указания, които не се отнасят до храни, вина, спиртни напитки или ароматизирани лозаро-винарски продукти; 
International agreements that cover GIs that do not relate to foodstuffs, wines, spirit drinks or aromatised wine products.
международни спогодби, сключени от държава-членка с трети държави преди присъединяването ѝ към ЕС. 
International agreements concluded with third countries by a Member State before its accession to the EU.
Това се дължи на факта, че задълженията, произлизащи от международна спогодба, сключена от държава-членка преди нейното присъединяване към ЕС, трябва да се спазват. 
This is because the obligations arising out of an international agreement entered into by a Member State before its accession to the EU have to be respected.
Същевременно от държавите-членки се изисква да предприемат всички подходящи стъпки, за да отстранят несъответствията между спогодба, сключена преди присъединяването на държавата-членка, и Договора (вж. член 307 от Договора за създаване на Европейската общност, понастоящем член 351 от ДФЕС, изтълкуван от Съда в неговото решение от 18/11/2003, C216/01, Budějovický Budvar, EU:C:2003:618, § 168-172); 
However, Member States are required to take all appropriate steps to eliminate the incompatibilities between an agreement concluded before a Member State's accession and the Treaty (see Article 307, Treaty establishing the European Community, now Article 351, Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), as interpreted by the Court in its judgment of 18/11/2003, C216/01, Budějovický Budvar, EU:C:2003:618, § 168-172).
международните спогодби, сключени от държава-членка с трета държава след нейното присъединяване към ЕС, но преди влизането в сила на единната система на ЕС, за защита в областта на даден продукт. 
International agreements concluded with a third country by a Member State after its accession to the EU, but before the entry into force of the uniform EU system of protection in the given product area.
Тъй като държавите-членки имат задължението да премахват несъответствията с правото на ЕС, Службата прилага последните две изключения (които в изключителна степен се отнасят до ГУ на трети държави в областите на храните, вината, спиртните напитки или ароматизираните лозаро-винарски продукти) само когато възразяващият изрично е посочил изключението и го е подкрепил с последователна аргументация и съответни доказателства (по-специално свързани с датата на влизане в сила на цитираното международно споразумение в държавата-членка на ЕС, в която се претендира защита, и неговото продължаващо действие). 
As Member States are under an obligation to eliminate incompatibilities with EU law, the Office will apply the last two exceptions (which exclusively concern third country GIs in the fields of foodstuffs, wines, spirit drinks or aromatised wine products) only when the opponent expressly refers to the exception and supports it by a coherent line of argument and relevant evidence (in particular, concerning the date of entry into force of the cited international agreement in the EU Member State where protection is claimed and its continued validity).
Общи твърдения на възразяващия (в които просто е цитирано съответното международно споразумение) сами по себе си не са достатъчни, за да може Службата да сметне, че е приложимо едното от двете последни изключения, посочени по-горе. 
General allegations by the opponent (such as merely citing the relevant international agreement) will not be sufficient in themselves for the Office to consider that one of the latter two exceptions applies.
Въпреки че член 8, параграф 6, буква и) от Регламента за марките на ЕС изисква регистрация на ГУ, той може да се прилага по аналогия за географски указания на трети държави, защитени по международни споразумения. 
Although Article 8(6)(i) EUTMR requires registration of the GI, it can be applied by way of analogy to third-country GIs protected under international agreements.
В случаите на международни споразумения, по които ЕС е страна, датата на влизане в сила на международното споразумение се счита за дата на приоритет на такова ГУ (а в случай на ГУ от трета държава, добавено впоследствие към списъка, датата на влизане в сила на изменението), освен ако международното споразумение не предвижда по-ранна дата на приоритет. 
In the case of international agreements to which the EU is a party, the date of entry into force of the international agreement is deemed to be the date of priority of such a GI (and in the case of a third-country GI added subsequently to the list, the date of entry into force of the amendment), unless the international agreement stipulates an earlier date of priority.
Обхват на закрилата на ГУ 
5.3 Scope of protection of GIs
Обхватът на закрила на ГУ, защитени съгласно правото на ЕС, е уреден съответно от член 13, параграф 1, член 103, параграф 2, член 16 и член 20, параграф 2 от регламентите за храните, вината, спиртните напитки и ароматизираните лозаро-винарски продукти, респективно. 
The scope of protection of GIs protected under EU law is governed by Articles 13(1), 103(2), 16 and 20(2) of the Foodstuffs, Wines, Spirit Drinks and Aromatised Wines Regulations, respectively.
Разпоредбите, които забраняват регистрацията, съответно член 14, параграф 1, член 102, параграф 1, член 23, параграф 1 и член 19, параграф 1 от регламентите за храните, вината, спиртните напитки и ароматизираните лозаро-винарски продукти, респективно, не са основание за опозиция по член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС (12/06/2007, T60/04 - T64/04, Bud, EU:T:2007:169, § 78); такова опозиция не може да зависи от това дали възразяващият е изпълнил условията, необходими за забрана на регистрацията съгласно посочените разпоредби (18/09/2015, T387/13, COLOMBIANO HOUSE / CAFE DE COLOMBIA, EU:T:2015:647, § 40 et seq). 
The provisions preventing registration, Articles 14(1), 102(1), 23(1) and 19(1) of the Foodstuffs, Wines, Spirit Drinks and Aromatised Wines Regulations respectively, are not a basis for opposition under Article 8(6) EUTMR (12/06/2007, T60/04 - T64/04, Bud, EU:T:2007:169, § 78); such an opposition cannot depend on whether the opponent fulfilled the conditions required to prohibit registration under the said provisions (18/09/2015, T387/13, COLOMBIANO HOUSE / CAFE DE COLOMBIA, EU:T:2015:647, § 40 et seq.).
Следователно на основание член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС ГУ може да вземе превес, ако са спазени условията, посочени в разпоредбите за забрана на използването. 
Therefore, under Article 8(6) EUTMR, a GI can prevail if the conditions set out in the provisions preventing use are met.
Трябва да се подчертае, че се прилагат конкретните условия за обхвата на закрила, предвидени в приложимите разпоредби, а не например „сходство на знаците“, „сходство на стоки и услуги“ или „вероятност от объркване“. 
It must be emphasised that it is the specific conditions of the scope of protection as laid down in the applicable provisions that apply and not, for example, the ‘similarity of signs', ‘similarity of goods and services' or ‘likelihood of confusion'.
Подробна информация за обхвата на закрила на ГУ защитени съгласно съответните регламенти на ЕС, е включена в Насоките, Част Б, Проверка, раздел 4, Абсолютни основания за отказ, глава 10, Марки, които са в противоречие с наименования за произход и географски указания (член 7, параграф 1, буква й) от Регламента за марките на ЕС) (напр. определения за пряко и косвено използване, имитация, пресъздаване, сравними продукти). 
Detailed information on the scope of protection of GIs protected under the relevant EU regulations is included in the Guidelines, Part B, Examination, Section 4, Absolute Grounds for Refusal, Chapter 10, Trade Marks in Conflict with Designations of Origin and Geographical Indications (Article 7(1)(j) EUTMR) (e.g. definitions of direct and indirect use, imitation, evocation, comparable products).
В разпоредбите на регламентите на ЕС за възпрепятстване на използването се предвиждат ситуации, в които на ГУ може да се направи позоваване срещу стоки или услуги, които не е задължително да попадат в обхвата на подлежащи на опозиция стоки и услуги при проверката ex officio за абсолютни основания, под условията на относимите разпоредби от съответните регламенти от ЕС. 
The provisions of the EU regulations preventing use contemplate situations where a GI can be invoked against goods or services that do not necessarily fall within the scope of objectionable goods and services under the ex officio examination of absolute grounds, subject to the conditions of the relevant provisions of the corresponding EU regulations.
Например съгласно член 13, параграф 1, буква а), член 103, параграф 2, буква а), подточка ii), член 16, буква а) и член 20, параграф 2, буква а), подточка ii) от регламентите за храните, вината, спиртните напитки и ароматизираните лозаро-винарски продукти, респективно, на ГУ може да се направи позоваване срещу стоки и услуги, които не подлежат на опозиция в проверката ex officio за абсолютни основания, при условие че се докаже репутацията на ГУ в ЕС и се представи доказателство, че използването на оспорваната марка по отношение на спорните стоки и услуги ще се ползва от репутацията на ГУ. 
For instance, under Articles 13(1)(a), 103(2)(a)(ii), 16(a) and 20(2)(a)(ii) of the Foodstuffs, Wines, Spirit Drinks and Aromatised Wines Regulations respectively, a GI can be invoked against products and services that would not be objectionable ex officio under absolute grounds, subject to proof of reputation of the GI in the EU and proof that the use of the contested mark in relation to the contested goods and services would exploit the reputation of the GI.
Самото съществуване на закрила като ГУ и позоваването на неговата репутация в документите за регистрация, дори ако тази репутация е била фактор за предоставянето на закрилата на ГУ, не са достатъчни; за целите на прилагане на по-широкия обхват на закрилата са необходими независими и убедителни доказателства, удостоверяващи репутацията на ГУ в Европейския съюз. 
The mere existence of protection as a GI and references to its reputation in the registration documents, even if such a reputation had been a factor in granting GI protection, is not sufficient; independent and conclusive evidence attesting to the reputation of the GI within the European Union is required for the purposes of applying the wider scope of protection.
Що се отнася до степента на доказване, до териториалния и времевия обхват на репутацията, по аналогия се прилагат стандартите за оценка на репутацията на марка на ЕС (с очевидната разлика, че всяко използване трябва да съответства на функцията на ГУ, а не на марка). 
As regards the standard of proof, the territorial and temporal scope of reputation, the standards for assessment of the reputation of an EUTM are applicable by way of analogy (with the obvious difference that any use must be in accordance with the function of a GI and not a trade mark).
За разлика от други знаци, ГУ не се използват за указване на търговския произход на стоките и не предоставят защита в това отношение. 
Unlike other signs, GIs are not used to indicate the commercial origin of goods and they afford no protection in this regard.
Следователно, когато спецификацията на заявката за марка на ЕС е ограничена до стоки, отговарящи на спецификацията на съответното защитено ГУ, функцията на въпросното ГУ е гарантирана във връзка с тези продукти, защото заявката за марка на ЕС обхваща единствено продукти с конкретния географски произход и специфичните качества, свързани с него. 
Therefore, where the specification of an EUTM application is limited to goods in conformity with the specification of the relevant protected GI, the function of the GI in question is safeguarded in relation to those products because the EUTM application only covers products from the particular geographic origin and the special qualities connected therewith.
Следователно опозиция срещу заявка за марка на ЕС, която е била правилно ограничена, няма да има успех. 
Consequently, opposition against an EUTM application that has been appropriately limited will not succeed.
Вж. в тази връзка член 12, параграф 1 от Регламента за храните или член 103, параграф 1 от Регламента за вината. 
See in this regard Article 12(1) of the Foodstuffs Regulation or Article 103(1) of the Wines Regulation.
По-ранно право Дело № 
Earlier right Case No
Ако националното право не предоставя на юридическо лице (независимо дали е субект на публичното право или с частен характер) субективното право, което да му позволи да забрани използването на по-скорошна марка, „изискването за собственост“ не е спазено. 
Where the national law does not confer on a legal entity (whether public or private) a subjective right allowing it to prohibit the use of a subsequent trade mark, the ‘proprietary requirement' is not met.
Съставът констатира, че испанското право, уреждащо прилагането на двустранното споразумение между Испания и Куба относно защитата на наименованието за произход „Cuba“, не е достатъчно за предоставяне на такова субективно право (точки 23-27). 
The Board found that the Spanish law giving effect to the bilateral agreement between Spain and Cuba for the protection of the appellation of origin ‘Cuba' was not sufficient to grant such a subjective right (paras 2327).
JOSE PADILLA (авторско право) 22/06/2010, T255/08, EU:T:2010:249 
JOSE PADILLA (copyright) 22/06/2010, T255/08, EU:T:2010:249
Съдът констатира, че авторското право не може да представлява „знак, използван в процеса на търговия“ по смисъла на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС. 
The Court found that copyright cannot constitute a ‘sign used in the course of trade' within the meaning of Article 8(4) EUTMR.
От структурата на член 52 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 60 от Регламента за марките на ЕС) е видно, че авторското право не е такъв знак. 
It is apparent from the scheme of Article 52 of Regulation No 40/94 [now Article 60 EUTMR] that copyright is not such a sign.
В член 52, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 60, параграф 1, буква в) от Регламента за марките на ЕС) се предвижда, че марка на Европейския съюз подлежи на обявяване на недействителност, когато съществува по-ранно право съгласно определеното в член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС и са изпълнени условията, посочени в същия параграф. 
Article 52(1)(c) of Regulation No 40/94 [now Article 60(1)(c) EUTMR] provides that an European Union trade mark is to be declared invalid where there is an earlier right as referred to in Article 8(4) EUTMR and the conditions set out in that paragraph are fulfilled.
В член 52, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 60, параграф 2, буква в) от Регламента за марките на ЕС) се предвижда, че марка на Европейския съюз подлежи на обявяване на недействителност също когато използването на такава марка може да е под забрана по силата на друго по-ранно право, и по-специално авторско право. 
Article 52(2)(c) of Regulation No 40/94 [now Article 60(2)(c) EUTMR] provides that an European Union trade mark is also to be declared invalid where the use of such a trade mark may be prohibited pursuant to any ‘other' earlier right and in particular a copyright.
Оттук следва, че авторското право не е част от по-ранните права, посочени в член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС. 
It follows that copyright is not one of the earlier rights referred to in Article 8(4) EUTMR.
Dr. No (авторско право) T435/05 
Dr. No (copyright) T435/05
[…] защитата, предвидена от авторското право, не може да служи за позоваване в производства по опозиция, а само в производства по обявяване на недействителност на разглежданата марка на Европейския съюз (точка 41). 
[…] the protection provided for by copyright cannot be relied on in opposition proceedings, but only in proceedings for a declaration of invalidity of the European Union trade mark in question (para. 41).
По-ранни права Дело № 
Earlier rights Case No
и (промишлени дизайни на Общността) B 1 530 875 
and (Community designs) B 1 530 875
Промишлените дизайни са форма на интелектуална собственост, свързана с декоративните или естетичните аспекти от външния вид на даден артикул. 
Designs are a form of intellectual property dealing with the ornamental or aesthetic aspects of an article's appearance.
Дизайните се считат за резултат от творчески труд, който трябва да бъде защитен от неразрешено копиране или имитиране от трети лица с цел гарантиране на справедлива възвръщаемост на вложените средства. 
Designs are deemed to be the result of a creative work that needs to be protected against unauthorised copying or imitation by third parties in order to ensure a fair return on investment.
Те са защитени като интелектуална собственост, но не са търговски знаци, идентифициращи търговски произход, или търговски знаци. 
They are protected as intellectual property, but they are not business identifiers or trade signs.
Следователно дизайните не се квалифицират като знаци, използвани в процеса на търговия по смисъла на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС. 
Therefore, designs do not qualify as signs used in the course of trade for the purpose of Article 8(4) EUTMR.
По-ранен знак Дело № 
Earlier sign Case No
Съдът е разгледал дали използване изключително или в голяма степен в периода между подаването на заявката за регистрация и публикуването ѝ, е достатъчно, за да е изпълнено изискването за използване. 
The Court discussed whether use that takes place exclusively or to a large extent between the filing of an application for registration and its publication was sufficient to meet the use requirement.
Една от страните твърди, че само придобиването на правото е трябвало да бъде налице преди подаването на заявка за марка на ЕС, но не и неговото използване. 
One of the parties had argued that only the acquisition of the right had to take place before filing of the EUTM application but not its use.
Съдът е приложил същия времеви критерий към придобиването на правото и е направил заключението, че използването трябва да се е състояло преди подаването на заявката. 
The Court applied the same temporal condition as to the acquisition of the right and concluded that use had to take place before the filing of the application.
Съдът на ЕС е счел, че с оглед на значителния период от време, който може да изтече между подаването на заявка за регистрация и публикуването ѝ, задължението за използване на знака в процеса на търговия преди подаването на заявката гарантира, че твърдяното използване на разглеждания знак е реално, а не е действие, което е имало за цел само да възпрепятства регистрирането на нова марка (точки 166-168). 
The Court of Justice considered that in view of the considerable period of time which may elapse between the filing of an application for registration and its publication, the obligation of use in the course of trade of the sign before the filing of the application guarantees that the use claimed for the sign concerned is real and not an exercise whose sole aim has been to prevent registration of a new trade mark (paras 166-168).
BAMBOLINA (нерегистрирана марка в редица държави-членки) 30/07/2010, 3 728 C (потвърдено с 03/08/2011, R 1822/20102; 23/10/2013, T581/11, EU:T:2013:553) 
BAMBOLINA (non-registered mark in a number of MS) 30/07/2010, 3 728 C (confirmed 03/08/2011, R 1822/20102; 23/10/2013, T581/11, EU:T:2013:553)
Доказателствата показват използване на нерегистрираната марка в процеса на търговия в продължение на 3 години, без да са обхванати последните 2 години преди датата на подаване на искането за обявяване на недействителност. 
The evidence showed use in the course of trade of the non-registered trade mark for 3 years, not covering the last 2 years before the date of filing of the invalidity request.
Отделът по заличаване е посочил, че по-ранен нерегистриран знак, въз основа на който е направено позоваване в искане за обявяване на недействителност, трябва да се използва в момента на подаване на искането. 
The Cancellation Division held that an earlier non-registered sign relied on in an invalidity action must be in use at the time of filing the request.
Тъй като за тези знаци използването представлява фактическата предпоставка, която обосновава съществуването на правото, същата фактическа предпоставка трябва да съществува и да бъде доказана към датата на подаване на искането за обявяване на недействителност (30/07/2010, 3 728 C, paras 25-28). 
Since for these signs use constitutes the factual premise justifying the existence of the right, the same factual premise must still exist, and be proven, on the date of filing of the invalidity request (30/07/2010, 3 728 C, paras 25-28).
Съставът е потвърдил констатацията на отдела по заличаване, като е добавил, че правило 19, параграф 1 и правило 19, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 2868/95 (понастоящем член 7, параграф 1 и член 7, параграф 2, буква г) от ДРМЕС) предвиждат, че ако опозицията се основава на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, доказателствата, наред с другото, за „продължаващо съществуване“ на правото трябва да се предоставят в рамките на срока, предвиден от Службата за представяне или допълване на факти, доказателства или аргументи в подкрепа на опозицията. 
The Board confirmed the finding of the Cancellation Division, adding that Rules 19(1) and (2)(d) of Regulation No 2868/95 [now Article 7(1) and (2)(d) EUTMDR] state that where an opposition is based on Article 8(4) EUTMR, evidence of, inter alia, its ‘continued existence' must be adduced within the period given by the Office for presenting or completing facts, evidence or arguments in support of the opposition.
При недоказване на съществуването, действителността и обхвата на закрила на по-ранната марка или по-ранното право в рамките на този период, опозицията се отхвърля като необоснована. 
Failure to prove the existence, validity and scope of protection of the earlier mark or right within that period will lead to the opposition being rejected as unfounded.
Становището на апелативния състав е, че тези разпоредби се прилагат mutatis mutandis за производства по заличаване (03/08/2011, R 1822/20102, para. 15). 
In the Board's opinion, these provisions applied mutatis mutandis to cancellation proceedings (03/08/2011, R 1822/20102, para. 15).
NACIONAL (португалско наименование на предприятие) 07/02/2010, R 693/20112 
NACIONAL (Portuguese name of establishment) 07/02/2010, R 693/20112