natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Службата може да реши да не оценява внесеното доказателство за използване, когато въпросът дали съответната по-ранна марка е реално използвана за съответните регистрирани стоки и/или услуги е без значение за изхода от производството по опозиция, например: 
The Office may decide not to assess the submitted proof of use where the question whether the earlier mark concerned was genuinely used for the relevant registered goods and/or services is irrelevant for the outcome of the opposition, for example:
на основание член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС, ако няма вероятност от объркване между спорната марка и по-ранната марка, за която е наложено задължението за доказване на използване (15/02/2005, T296/02, Lindenhof, EU:T:2005:49, § 43); 
under the ground of Article 8(1)(b) EUTMR, if there is no likelihood of confusion between the contested mark and the earlier mark that is subject to the proof of use obligation (15/02/2005, T296/02, Lindenhof, EU:T:2005:49, § 43);
ако опозицията е успешна в неговата цялост въз основа на друга по-ранна марка, за която не е наложено задължение за доказване на използване; 
if the opposition is fully successful on the basis of another earlier mark, which is not subject to the proof of use obligation;
ако опозицията е успешна в неговата цялост на основание член 8, параграф 3 и/или член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС; 
if the opposition is fully successful on the grounds of Article 8(3) and/or Article 8(4) EUTMR;
на основание член 8, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС, ако не е изпълнено едно от необходимите условия за прилагане на това основание. 
under the ground of Article 8(5) EUTMR, if one of the necessary conditions for application of this ground is not fulfilled.
В случай обаче, че по-ранната марка, за която е наложено задължението за доказване на използване, е разгледана в решението, но оценката на доказателството за използване е била пропусната, това ще бъде изрично посочено в решението с кратко обосноваване. 
However, in the event that the earlier trade mark that was subject to the proof of use obligation was examined in the decision but the assessment of the proof of use has been omitted, this will be expressly stated in the decision with a brief justification.
Цялостна оценка на представените доказателства 
3.7.3 Overall assessment of the evidence presented
Както е разгледано по-подробно по-горе (вж. точка 2.2 по-горе), Службата трябва да оцени внесените доказателства по отношение на мястото, времето, степента и естеството на използването в рамките на една цялостна оценка. 
As stated in more detail above (see paragraph 2.2 above), the Office has to evaluate the evidence submitted with regard to place, time, extent and nature of use in an overall assessment.
Прилага се принципът на взаимозависимост, което означава, че слаби доказателства по отношение на един относим фактор (например малък обем на продажбите) могат да бъдат компенсирани от солидни доказателства по отношение на друг фактор (например непрекъснато използване в продължение на дълъг период от време). 
The principle of interdependence applies, meaning that weak evidence with regard to one relevant factor (e.g. low sales volume) might be compensated by solid evidence with regard to another factor (e.g. continuous use over a long period of time).
Всички обстоятелства по конкретния случай трябва да се вземат под внимание във взаимовръзка помежду им, за да се определи дали въпросната марка е била реално използвана. 
All the circumstances of the specific case have to be taken into account in conjunction with each other in order to determine whether the mark in question has been genuinely used.
Конкретните обстоятелства могат да включват например специфичните особености на въпросните стоки/услуги (например ниски/високи цени; масови продукти , в сравнение със специализирани продукти) или конкретния пазар или сфера на стопанска дейност. 
The particular circumstances can include, for example, the specific features of the goods/services in question (e.g. low- or high-priced; mass products versus special products) or the particular market or business area.
Непреки/косвени доказателства, при определени обстоятелства дори и сами по себе си, също могат да бъдат подходящи за доказване на реално използване. 
Indirect/circumstantial evidence, under certain conditions even on its own, can also be suitable for proving genuine use.
Тъй както Службата не оценява търговския успех, дори и минималното използване (но не само символично или вътрешно ползване) може да бъде достатъчно, за да се счита за „реално“, доколкото се счита, че в съответния икономически отрасъл му е гарантирано запазване или придобиване на пазарен дял. 
As the Office does not assess commercial success, even minimal use (but not mere token or internal use) can be sufficient to be deemed ‘genuine', as long as it is viewed as warranted in the economic sector concerned to maintain or acquire a share in the market.
В решението се посочва какви са внесените доказателства. 
The decision indicates what evidence was submitted.
По правило обаче се упоменават само доказателствата, които са от значение за заключението. 
However, in general, only the evidence relevant for the conclusion is mentioned.
Ако доказателствата бъдат счетени за убедителни, за Службата е достатъчно да посочи онези документи, които са били използвани, за да се стигне до това заключение, и защо. 
If the evidence is found convincing, it suffices for the Office to indicate those documents that were used to come to this conclusion and why.
Ако опозиция бъде отхвърлена, тъй като доказателствата за използване не са били достатъчни, не следва да се разглежда нито вероятността от объркване, нито основанията съгласно член 8, параграф 5 от Регламента за марките на ЕС, ако са предявени. 
If an opposition is rejected because the proof of use was not sufficient, neither likelihood of confusion nor Article 8(5) EUTMR, if claimed, is to be addressed.
Обработка на поверителна информация 
3.7.4 Treatment of confidential information
Съгласно член 113, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС Службата трябва да публикува своите решения. 
Pursuant to Article 113(1) EUTMR, the Office must publish its decisions.
От друга страна, по силата на член 114, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, при предварителното искане на една от страните, която има специален интерес да запази в поверителност част от досието, въпросните данни трябва да бъдат обработвани в поверителност по отношение на потребителите. 
On the other hand, pursuant to Article 114(4) EUTMR, upon the prior request of a party with a special interest in keeping parts of the file confidential, the data concerned must be kept confidential vis-à-vis the public.
Независимо от това, необходимостта от запазване на поверителността на някои данни не освобождава Службата от задължението да излага мотивите за своите решения. 
However, the need to keep certain data confidential does not exempt the Office from the obligation to state the reasons for its decisions.
Предвид обществения характер на решенията, оправданият интерес на дадена страна да запази определена информация като поверителна по отношение на потребителите трябва да се съгласува със задължението на Службата да обявява мотивите си. 
Given the public nature of decisions, the justified interest of a party in keeping certain information confidential vis-à-vis the public has to be reconciled with the Office's duty to state reasons.
Може да е трудно да се направи мотивиране, без да се разкрива поверителна търговска информация, но това може да стане чрез позоваване на такава информация по обобщен начин, без да се разкриват конкретни данни. 
It may be problematic to reason without divulging confidential business data, but this can be done by referring to those data in a general manner and without disclosing concrete data.
Например решението може да се позовава на внесените фактури, да посочва периода от време, честотата и територията на продажбите, значимостта на обема на продажбите, в която те се изразяват, и дали са достатъчни, за да подкрепят констатацията за реално използване. 
For example, the decision may refer to the invoices submitted, indicate the time span, frequency and territory of sales, the significance of the sales volumes they represent and whether they are sufficient to support the finding of genuine use.
Важното е решението да отразява, че съответната търговска информация е била разгледана и оценена по отношение на вида на разглежданите стоки и услуги и характеристиките на съответния пазар. 
What is important is that the decision reflects that the relevant business data were considered and assessed in relation to the kind of goods and services at issue and the characteristics of the relevant market.
Само заявяване дали съответните изисквания (за време, място, естество и степен на използване) са изпълнени или не, не е достатъчно, за да подкрепи окончателното заключение по въпроса за реалното използване. 
Simply stating whether the relevant factors (time, place, nature and extent of use) have been fulfilled or not is not sufficient to support the final conclusion on the issue of genuine use.
На последно място трябва да се изясни, че независимо от поверителния характер на всички внесени доказателствени материали или приложението, съдържащата се в тях информация, за която е ясно, че е общодостъпна (напр. под формата на извадки от печата), може да бъде посочена в решението. 
Finally, it must be clarified that, notwithstanding the confidentiality of an entire submission or annex, data contained therein that are clearly within the public domain (e.g. in the form of press extracts) can be referred to in the decision.
Примери 
3.7.5 Examples
Следните случаи представят някои от решенията на Службата и на Съда (с различни резултати), за които е важна цялостната оценка на внесените доказателства: 
The following cases present some of the decisions of the Office and the Court (with different outcomes) where the overall assessment of the submitted evidence was important.
Прието реално използване 
3.7.5.1 Genuine use accepted
Не е прието реално използване 
3.7.5.2 Genuine use not accepted
Приложение: 5годишен период за оценка на използването на национални марки 
Annex: 5year period for assessing use of national trade marks
Съгласно член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС, по молба на заявителя притежателят на по-ранна марка на ЕС, който е направил опозиция срещу регистрацията на заявка за марка на ЕС, е задължен да представи доказателства, че през 5те години, предхождащи датата на подаването или датата на приоритета на заявката за марка на ЕС, неговата по-ранна марка на ЕС е била реално използвана в Европейския съюз във връзка със стоките или услугите, за които е регистрирана, при условие че към тази дата по-ранната марка на ЕС е била регистрирана в продължение на повече от 5 години („5-годишен гратисен период“). 
According to Article 47(2) EUTMR, the proprietor of an earlier EUTM who has given notice of opposition against the registration of an EUTM application must, where the EUTM applicant so requests, submit proof that its earlier EUTM has been put to genuine use in the European Union in connection with the goods or services for which it was registered during the 5 years preceding the filing or priority date of the EUTM application, provided the earlier EUTM has at that date been registered for more than 5 years (‘5-year grace period').
[14: Датата на публикуване на спорната заявка за марка на ЕС, в случай на опозиции, подадени преди 23.3.2016 г. (вж. точка 2.5.2).] 
[14: Date of publication of the contested EUTM application in the case of oppositions filed before 23/03/2016, see paragraph 2.5.2.]
По същия начин, съгласно член 47, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС и по молба на заявителя притежателят на по-ранна национална марка, който е направил опозиция срещу регистрацията на марка на Европейския съюз, е задължен да представи доказателства, че през 5те години, предхождащи датата на подаването или датата на приоритета на заявката за марка на ЕС, неговата по-ранна национална марка е била реално използвана в държавата-членка във връзка със стоките или услугите, за които е регистрирана, при условие че към тази дата по-ранната национална марка е била регистрирана в продължение на повече от 5 години. 
Equally, the proprietor of an earlier national mark that has given notice of opposition against the registration of a European Union trade mark must, according to Article 47(3) EUTMR and where the EUTM applicant so requests, submit proof that its earlier national trade mark has been put to genuine use in the Member State in connection with the goods and services for which it was registered during a period of 5 years preceding the filing or priority date of the EUTM application, provided the earlier national mark has at that date been registered for more than 5 years.
[15: Датата на публикуване на спорната заявка за марка на ЕС, в случай на опозиции, подадени преди 23.3.2016 г. (вж. точка 2.5.2).] 
[15: Date of publication of the contested EUTM application in the case of oppositions filed before 23/03/2016, see paragraph 2.5.2.]
Датата на регистриране на марка на ЕС е датата, на която тя е вписана в регистъра на марките на Европейския съюз. 
The date of registration of an EUTM is the date on which it is entered in the Register of European Union trade marks.
Следователно за марка на ЕС 5-годишният гратисен период започва да тече от датата на вписването ѝ в регистъра на марките на Европейския съюз. 
Consequently, the 5-year grace period of an EUTM commences from its entry in the Register of European Union trade marks.
За да се определи датата на началото на 5-годишния гратисен период по отношение на национална марка, се прилага националното право. 
In order to determine the date of commencement of the 5-year grace period in respect of a national mark, national law is relevant.
Началото на този период зависи от реда за регистрация на държавите-членки, и по-специално от това дали в държавата-членка се прилага процедура за опозиция след регистрацията (такъв е случаят с Дания, Германия, Финландия и Швеция). 
The commencement of this period depends on the registration procedure of the Member States and, in particular, whether a Member State applies a post-registration opposition procedure (this being the case for DK, DE, FI and SE).
В следващата таблица са посочени съответните национални разпоредби относно неизползването на национална марка и е определен съответният момент във времето, когато започва да тече 5-годишният гратисен период за национална марка. 
The following table makes reference to the relevant national provisions on non-use of a national trade mark and specifies the relevant point in time when the 5-year grace period for a national trade mark commences.
[16: Посочени са национални разпоредби, в сила към 1.6.2015 г.] 
[16: References are to the national provisions valid on 01/06/2015.]
WELLNESS 15/01/2009, C495/07,EU:C:2009:10 (преюдициално решение) 
WELLNESS 15/01/2009, C495/07,EU:C:2009:10 (preliminary ruling)
Възразяващата страна притежава марката „WELLNESS“ за стоки от класове 25 и 32. 
The opponent owned the mark ‘WELLNESS' in Classes 25 and 32.
При продажбата на своите облекла „WELLNESS“ тя използва марката също така за обозначаване на безалкохолна напитка, която е предлагана в малки бутилки като подарък, заедно с продаваните облекла. 
In the context of selling its ‘WELLNESS' clothing, it also used the mark to designate an alcohol-free drink, which was handed out in small bottles as a gift along with the clothing sold.
Напитки с марката „WELLNESS“ не са продавани отделно. 
No drinks were sold separately under the ‘WELLNESS' mark.
Съдът е постановил, че когато рекламни предмети се разпространяват като награда за закупуването на други стоки или за да се насърчи продажбата на последните, марката губи своя търговски смисъл за рекламните предмети и не може да се счита, че е реално използвана на пазара за стоките в този клас (точка 22). 
The Court held that, where promotional items are handed out as a reward for the purchase of other goods and to encourage the sale of the latter, the mark loses its commercial raison d'être for the promotional goods and cannot be considered to have been genuinely used on the market for goods in that class (para. 22).
Представените доказателства за реално използване на разглежданата марка могат да включват каталози. 
The evidence produced to show genuine use of the mark at issue may include catalogues.
По-ранната марка е изписана със стилизирани букви до всеки артикул. 
The earlier mark appears, in stylised characters, next to each item.
Общият съд е определил, че използването на знака „Schuhpark“ за обувки върху реклами, торбички и фактури е нямало за цел да идентифицира произхода на обувките (които са носили своята собствена марка или не са имали никаква марка), а по-скоро наименованието на дружеството или търговското име на търговеца на дребно на обувки. 
The General Court found that the use of the sign Schuhpark for footwear on advertisements, bags and invoices was not meant to identify the origin of the shoes (which bore their own mark or no mark at all) but rather the company name or trade name of the shoe retailer.
Това не е било достатъчно за установяване на връзка между знака „Schuhpark“ и обувките. 
This was considered insufficient to establish a link between the sign Schuhpark and the shoes.
С други думи „Schuhpark“ може също така да бъде марка за продажбата на дребно на обувки, но той (знакът) не е използван като марка за стоките (точки 3132). 
In other words, Schuhpark may well be a mark for the retail of shoes, but it was not used as a trade mark for goods (paras 3132).
По-ранната марка е регистрирана в клас 42, по-специално за услугите на патентен адвокат. 
The earlier trade mark was registered in Class 42 for, inter alia, the services of a patent attorney.
Използването ѝ върху фактури, визитни картички и делова кореспонденция е счетено за достатъчно да се докаже реално използване във връзка с услугите на патентен адвокат. 
Its use on invoices, business cards and business correspondence was considered sufficient to show genuine use in connection with the services of a patent attorney.
В случаите, когато по-ранна марка е била регистрирана за услуги за стопанско управление и е била използвана като заглавие на бизнес списания, Общият съд не е изключил възможността това използване да се счита за реално за въпросните услуги, ако се докаже, че списанието предоставя подкрепа за предоставянето на услугите за стопанско управление, т.е. ако услугите се предоставят със средствата на списание. 
Where an earlier mark was registered for business management services and used as the title of business magazines, the General Court did not exclude that such use could be considered genuine for the services in question if it were shown that the magazine provides support for the supply of the business management services, i.e. if the services are provided through the medium of a magazine.
Фактът, че не съществува „пряка двустранна връзка“ между издателя и получателя на услугите, не е пречка да се направи заключението, че е налице реално използване. 
The fact that there is no ‘direct bilateral link' between the publisher and the recipient of the services does not impair such a finding of genuine use.
Това е така, защото списанието не се разпространява безплатно, което би могло да бъде в подкрепа на твърдението, че заплащането на цената на списанието представлява възнаграждение за предлаганата услуга (точки 31-35). 
This is because the magazine is not distributed free of charge, which could lend credibility to the claim that payment of the price of the magazine constitutes remuneration for the service provided (paras 3135).
Услуги: услуги на издателско дружество от клас 41. 
Services: services of a publishing company in Class 41.
Апелативният състав е потвърдил, че доказателствата (съставени от каталози, съобщения в печатните издания и реклами), разглеждани като цяло, са достатъчни да докажат реално използване на марката. 
The Board confirmed that the evidence (consisting of catalogues, press notes and advertisements) read in conjunction was enough to prove genuine use of the trade mark.
„Въпреки че дневникът с поръчките и извлеченията от банковата сметка не предоставят информация за начина и степента на използване на марката в Испания, останалите документи, и по-специално каталозите, съобщенията в пресата и рекламите, взети заедно, доказват, че през съответния период възразяващата страна е издала в Испания книги и списания с марката „BLUME“. 
‘Although the order record and the receipt of the bank account do not provide any information on how and to what extent the mark was used in Spain, the remaining documents, namely the catalogues, press notes and advertisements, when read in conjunction, demonstrate that during the relevant period, the opponent has published in Spain books and magazines under the trade mark BLUME.
Дори възразяващата страна да не представя фактури, поръчки или стойности за продажбите, има известни основания да се приеме, че тя е рекламирала своите книги и списания и че ги е промотирала и продавала с марката „BLUME“. 
Even if the opponent does not provide any invoices, orders or sales figures, there is some reason to assume that it advertised its books and magazines, promoted and sold them under the trade mark BLUME.
Въпреки че възразяващата страна е идентифицирала рекламните документи и съобщенията в пресата и е посочила тяхната дата, марката „BLUME“ винаги е отбелязвана в съобщенията в пресата и върху корицата на цитираните книги. 
Although the advertising documents and the press notes were identified and dated by the opponent, the trade mark BLUME is always mentioned in the press notes and on the cover page of the quoted books.
Освен това текстът е на испански език, а посочените цени са в песети. 
In addition, the text is in the Spanish language and the price mentioned in pesetas.
BIODANZA 13/04/2010, R 1149/20092, BIODANZA (fig.) / BIODANZA; потвърдено с решение от 08/03/2012, T298/10, Biodanza, EU:T:2012:113 
BIODANZA 13/04/2010, R 1149/20092, BIODANZA (fig.) / BIODANZA; confirmed 08/03/2012, T298/10, Biodanza, EU:T:2012:113
От заключението по обжалваното решение ясно следва, че доказателствата за използване, представени от възразяващата страна, са съставени единствено от реклами, които могат да докажат единствено, че възразяващата страна е рекламирала ежегодния фестивал „BIODANZА“ през целия съответен период, а семинарите - както редовно, така и с прекъсвания от 2002 г. нататък. 
It follows clearly from the finding of the contested decision that the evidence of use submitted by the opponent consists solely of advertisements that can prove only that the opponent advertised a yearly ‘BIODANZA' festival during the whole of the relevant period and workshops on both a regular and irregular basis from 2002.
Обратно на заключението на обжалваното решение обаче, такива реклами не могат да предоставят доказателство за тяхното разпространение сред потенциални германски клиенти. 
However, contrary to the finding of the contested decision, such advertisements cannot provide proof of their distribution to a potential German clientele.
Също така те не могат да докажат степента на каквото и да е разпространение или броя на продажбите или договорите, сключени за услугите, които са защитени с марката. 
Nor can they prove the extent of any distribution or the number of sales or contracts made for the services protected by the mark.
Само наличието на реклами би могло най-много да придаде вероятност или правдоподобност на факта, че услугите, които са рекламирани с по-ранната марка, са били продавани или поне предлагани за продажба в съответната територия, но не може да докаже това, както е било неправилно допуснато в обжалваното решение. 
The mere existence of advertisements could, at most, make it probable or credible that the services advertised under the earlier mark were sold or, at least, offered for sale within the relevant territory, but it cannot prove this, as was unduly supposed by the contested decision.
Възразяващата страна е внесла „извадки от своите уебсайтове за различните държави“. 
The opponent submitted ‘extracts from the opponent's websites for different countries'.