natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Съгласно член 95, параграф 1, второто изречение от Регламента за марките на ЕС в производства inter partes проверката на Службата се ограничава до проверка на фактите, доказателствата и аргументите, представени от страните. 
According to the second sentence of Article 95(1) EUTMR, in inter partes proceedings the Office is restricted in its examination to the facts, evidence and arguments provided by the parties.
От това следва, че при оценяване на това дали по-ранната марка се ползва с репутация, Службата не може нито да вземе под внимание фактите, които са ѝ известни в резултат от личното ѝ познаване на пазара, нито да извърши служебно проучване, а трябва да базира своите констатации изключително на информацията и доказателствата, внесени от възразяващия. 
It follows that, when assessing whether the earlier mark enjoys reputation, the Office may neither take into account facts known to it as a result of its own private knowledge of the market nor conduct an ex officio investigation, but should exclusively base its findings on the information and evidence submitted by the opponent.
Към това правило са приложими изключения, когато определени факти са толкова добре познати, че могат да се считат за универсално известни и поради това се предполага, че са известни също и на Службата (напр. фактът, че в дадена държава има определен брой потребители, или фактът, че хранителните продукти са насочени към масовия потребител). 
Exceptions to this rule apply where particular facts are so well established that they can be considered as universally known and, thus, are also presumed to be known to the Office (e.g. the fact that a particular country has a certain number of consumers, or the fact that food products target the general public).
Същевременно въпросът дали марката е преминала прага за репутация, определен от Съда в делото Chevy (General Motors), сам по себе си не е само фактически въпрос, тъй като изисква правната оценка на няколко фактически указания, а, като такава, репутацията на по-ранната марка не може просто да се предполага, че е универсално известен факт. 
However, whether or not a mark has passed the threshold of reputation established by the Court in Chevy (General Motors) is not in itself a pure question of fact, since it requires the legal evaluation of several factual indications, and the reputation of the earlier mark may therefore not be simply assumed to be a universally known fact.
Правило 7, параграф 2, буква е) от ДРМЕС предвижда, че тежестта на представяне и доказване на относимите факти се носи от възразяващия, като изрично изисква той да предостави доказателства, че по-ранната марка има репутация за заявените стоки и услуги. 
Article 7(2)(f) EUTMDR provides that the burden of putting forward and proving the relevant facts lies with the opponent, by expressly requiring it to provide evidence attesting that the earlier mark has a reputation for the goods and services claimed.
Съгласно член 7, параграф 1 и член 7, параграф 2, буква е) от ДРМЕС и практиката на Службата тези доказателства могат да се внесат или заедно с известието за опозиция, или впоследствие в рамките на 4 месеца от датата на уведомяване на заявителя за опозицията. 
According to Article 7(1) and Article 7(2)(f) EUTMDR and Office practice, such evidence may be submitted either together with the notice of opposition, or subsequently within 4 months of the date of notification of the opposition to the applicant.
Възразяващият може да се позове и на факти и доказателства, внесени в хода на друга опозиция, при условие че относимите материали са посочени по ясен и недвусмислен начин и че езикът на производството е един и същ и в двата случая. 
The opponent may also refer to facts and evidence submitted in the course of another opposition, provided that the relevant materials are indicated in a clear and unambiguous way and that the language of proceedings is the same in both cases.
Ако доказателството за репутация не е на правилния език, службата може служебно или по мотивирано искане на другата страна да изиска от възразяващия да внесе превод на доказателствата на този език в рамките на определен от Службата срок (член 7, параграф 3 от ДРМЕС и член 24 от Регламента за прилагане на Регламента за марките на Европейския съюз) 
If the evidence of reputation is not in the correct language, the Office may, of its own motion or upon reasoned request by the other party, require the opponent to submit a translation of the evidence in that language, within a period specified by the Office (Article 7(3) EUTMDR and Article 24 EUTMIR).
Преценка на Службата е въпросът дали възразяващият трябва да внесе превод на доказателствата за репутация на езика на производството. 
It is left to the discretion of the Office whether the opponent has to submit a translation of the evidence of reputation into the language of the proceedings.
Ако заявителят поиска изрично превод на доказателствата на езика на производството, Службата по принцип ще изисква превод от възразяващата страна. 
If the applicant explicitly requests a translation of the evidence in the language of the proceedings, the Office, in principle, will require a translation from the opponent.
Въпреки това, отхвърляне на такова искане е възможно, когато е видно, че с оглед на разбиращия се от само себе си характер на представените доказателства искането на заявителя е преувеличено или дори представлява злоупотреба. 
However, a rejection of such a request is feasible where it appears that the applicant's request, in view of the self-explanatory character of the submitted evidence, is exaggerated or even abusive.
Когато Службата изисква превод на доказателствата, тя дава на възразяващата страна срок от 2 месеца, за да го представи. 
Where the Office requires a translation of the evidence, it will give the opponent a period of 2 months to submit it.
С оглед на обема на обичайно необходимите за доказване на репутация документи, може да е достатъчно да се преведат само съществените части на дълги документи или публикации. 
In view of the volume of documents often needed for proving reputation, it may be sufficient to translate only the material parts of long documents or publications.
По същия начин не е необходимо да се превеждат всички документи или части от документи, които съдържат главно цифри или статистически данни, чието значение е очевидно, както често се случва при фактури, формуляри за поръчки, диаграми, брошури, каталози и др. Средствата за доказване ще бъдат взети предвид само доколкото е направен превод или доколкото доказателствените средства са ясни, независимо от техните текстови компоненти. 
Similarly, it is not necessary to translate the entirety of documents or parts of documents that contain mainly figures or statistics, the meaning of which is evident, as is often the case with invoices, order forms, diagrams, brochures, catalogues, etc. The means of evidence will only be taken into account insofar as a translation has been produced or insofar as the means of evidence are self-explanatory regardless of their textual components.
По отношение на структурата и формата, под която трябва да се подадат писмените доказателства за репутация, се прилага член 55, параграф 2 от ДРМЕС, който предвижда, че документите или другите доказателствени средства трябва да се съдържат в приложения към внесените документи, които се номерират последователно. 
As regards the structure and format in which written evidence of reputation must be filed, Article 55 EUTMDR applies, which provides that the documents or other items of evidence must be contained in annexes to a submission, which must be numbered consecutively.
Внесените документи трябва да включват индекс, посочващ за всеки приложен документ или доказателствено средство: 
Submissions must include an index indicating, for each document or item annexed thereto the following:
Номера на приложението. 
1. the number of the annex;
Кратко описание на документа или на точката, и ако е приложимо, на броя страници. 
2. a short description of the document or item, and if applicable, the number of pages;
Номерът на страницата от внесената документация, където се споменава документът или точката. 
3. the page number of the submission where the document or item is mentioned.
Освен това възразяващият може също да посочи в индекса на приложенията конкретните части от даден документ, използвани от него в подкрепа на аргументите му. 
The opponent may also indicate, in the index of annexes, which specific parts of a document it relies upon in support of its arguments.
Съгласно член 55, параграф 3 от ДРМЕС, когато внесените доказателствени материали или приложенията не съответстват на установените изисквания, Службата може да прикани възразяващия да отстрани всеки пропуск в определен срок. 
Pursuant to Article 55(3) EUTMDR, where the submissions or annexes do not comply with the requirements, the Office may invite the opponent to remedy any deficiency within a set time limit.
Ако пропускът не бъде отстранен и ако Службата все още не е в състояние ясно да определи към кое основание или аргумент препраща даден документ, това доказателствено средство не се взема предвид (член 55, параграф 4 от ДРМЕС). 
If the deficiencies are not remedied and if it is still not possible for the Office to clearly establish to which ground or argument a document or item refers, that evidence will not be taken into account (Article 55(4) EUTMDR).
Оценка на доказателствата 
3.1.4.3 Evaluation of the evidence
Основните правила за оценка на доказателствата също са приложими и тук: доказателствата следва да се оценяват като цяло, т.е. всяко указание следва да се претегли спрямо останалите, като потвърдената от повече от един източник информация като цяло се счита за по-надеждна, отколкото фактите, извлечени от изолирани справки. 
The basic rules on the evaluation of evidence are also applicable here: the evidence should be assessed as a whole, that is, each indication should be weighed up against the others, with information confirmed by more than one source generally being considered more reliable than facts derived from isolated references.
И наистина, колкото по-независим, надежден и добре информиран е източникът на информация, толкова по-висока ще е удостоверителната стойност на доказателствата. 
Indeed, the more independent, reliable and well-informed the source of the information is, the higher the probative value of the evidence will be.
Следователно информацията, произхождаща пряко от възразяващия, е малко вероятно да бъде достатъчна сама по себе си, особено ако се състои само от становища и приблизителни оценки, вместо от факти, или ако е с неофициален характер и не е обективно потвърдена, както например ако възразяващият предостави вътрешен меморандум или таблици с данни и цифри с неизвестен произход. 
Therefore, information deriving directly from the opponent is unlikely to be enough on its own, especially if it only consists of opinions and estimates instead of facts, or if it is of an unofficial character and lacks objective confirmation, as for example when the opponent submits internal memoranda or tables with data and figures of unknown origin.
Същевременно, ако тази информация е публично достъпна или е събрана за официални цели и съдържа информация и данни, които са обективно потвърдени, или възпроизвежда публични изявления, нейната доказателствена стойност като цяло е по-висока. 
However, if such information is publicly available or has been compiled for official purposes and contains information and data that have been objectively verified, or reproduces statements made in public, its probative value is generally higher.
Що се отнася до нейното съдържание, колкото повече указания съдържат доказателствата за различните фактори, от които може да се предположи репутация, толкова по-приложима и решаваща е тя. 
As regards its contents, the more indications the evidence gives about the various factors from which reputation may be inferred, the more relevant and conclusive it will be.
По-специално доказателства, които като цяло съдържат малко количествени данни и информация или не съдържат такива, не са подходящи за предоставяне на указания относно важни фактори като разпознаваемост на марката, пазарен дял и интензивносст на използване, и следователно не са достатъчни, за да подкрепят констатирането на репутация. 
In particular, evidence that, as a whole, gives little or no quantitative data and information will not be appropriate for providing indications about vital factors, such as trade mark awareness, market share and intensity of use and, consequently, will not be sufficient to support a finding of reputation.
Доказателствени средства 
3.1.4.4 Means of evidence
В Регламента няма пряко указание за това кой вид доказателства са по-подходящи за доказване на репутацията. 
There is no direct indication in the Regulations as to which kind of evidence is more appropriate for proving reputation.
Възразяващият може да използва всички доказателствени средства по член 97, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС, при условие че те могат да покажат, че марката действително притежава необходимата репутация. 
The opponent may avail itself of all the means of evidence of Article 97(1) EUTMR, provided they are capable of showing that the mark does indeed have the required reputation.
Следните доказателствени средства най-често биват представяни пред Службата от възразяващи в производства по опозиция (този списък не отразява относителната им важност или доказателствена стойност): 
The following means of evidence are the most frequently submitted by opponents in opposition proceedings before the Office (this list does not reflect their relative importance or probative value):
Клетвени или тържествени декларации. 
1. sworn or affirmed statements
Решения на съдилища или административни органи. 
2. decisions of courts or administrative authorities
Решения на Службата. 
3. decisions of the Office
Проучвания на общественото мнение и пазарни проучвания. 
4. opinion polls and market surveys
Одити и инспекции. 
5. audits and inspections
Сертифициране и награди. 
6. certification and awards
Материали в пресата или в специализирани публикации. 
7. articles in the press or in specialised publications
Годишни отчети относно икономически резултати и профили на дружества. 
8. annual reports on economic results and company profiles
Фактури и други търговски документи. 
9. invoices and other commercial documents
Реклами и рекламни материали. 
10. advertising and promotional material.
Доказателства от този вид могат да се подават също и съгласно член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС с цел да се докаже, че по-ранната марка е придобила по-висока степен на отличителност или съгласно член 8, параграф 2, буква в) от Регламента за марките на ЕС във връзка с общоизвестни марки. 
Evidence of this kind may also be submitted under Article 8(1)(b) EUTMR in order to prove that the earlier mark has obtained a higher degree of distinctiveness, or under Article 8(2)(c) EUTMR in relation to well-known marks.
Клетвени или тържествени декларации 
Sworn or affirmed statements
Тежестта и доказателствената стойност на заверените декларации се определя от общите правила, прилагани от Службата към оценката на тези доказателства. 
The weight and probative value of statutory declarations is determined by the general rules applied by the Office to the assessment of such evidence.
По-специално трябва да се вземе под внимание в какво качество се явява лицето, предоставящо доказателствата, и относимостта на тези доказателства към даден случай. 
In particular, both the capacity of the person giving the evidence and the relevance of such evidence to the particular case must be taken into account.
Решения на съдилища или административни органи 
Decisions of courts or administrative authorities
Възразяващите често се позовават на решения на национални органи или съдилища, които са приели репутацията на по-ранната марка. 
Opponents often invoke decisions of national authorities or courts that have accepted the reputation of the earlier mark.
Макар че националните решения са допустими доказателства и могат да имат доказателствена стойност, особено ако са с произход от държава-членка, чиято територия също е относима за въпросната опозиция, те не са обвързващи за Службата, в смисъл че за нея не е задължително да следва заключенията в тях. 
Even though national decisions are admissible evidence and may have evidentiary value, especially if they originate from a Member State the territory of which is also relevant for the opposition concerned, they are not binding for the Office, in the sense that it is not mandatory for the Office to follow their conclusion.
Тъй като тези решения може да служат като указания за репутация и като свидетелство за успешното реализиране на права във връзка с марката, тяхната относимост следва да се разгледа и провери. 
Since such decisions may serve to indicate reputation and to record successful enforcement of the mark, their relevance should be addressed and examined.
Следва да се отдаде значение на вида на въпросните производства, на това дали предметът им всъщност е бил репутация по смисъла на член 8, параграф 5 от Регламента за марките на ЕС, на нивото на съдебна инстанция, и на броя на тези решения. 
Consideration should be given to the type of proceedings involved, to whether the issue was in fact reputation within the sense of Article 8(5) EUTMR, to the level of the court, and to the number of such decisions.
Възможно е да има разлики между материалноправните и процедурните условия, приложими в националните производства, и тези, приложими в производства по опозиция пред Службата. 
There might be differences between the substantive and procedural conditions applicable in national proceedings and those applied in opposition proceedings before the Office.
Първо, възможно е да има разлики относно това как се определя или тълкува изискването за репутация. 
Firstly, there may be differences as to how the requirement of reputation is defined or interpreted.
Второ, тежестта, която Службата отдава на доказателствата, не е задължително да е същата като тежестта, която им се отдава в национални производства. 
Secondly, the weight the Office gives to the evidence is not necessarily the same as the weight given to it in national proceedings.
Освен това е възможно националните инстанции да могат служебно да вземат под внимание факти, които са им пряко известни, докато съгласно член 95 от Регламента за марките на ЕС Службата да не може. 
Furthermore, national instances may be able to take into account ex officio facts known to them directly, whereas, under Article 95 EUTMR, the Office may not.
Поради тези причини доказателствената стойност на националните решения значително се повишава, ако бъде дадена пълна яснота относно правните и фактическите условия, въз основа на които те са взети. 
For these reasons, the probative value of national decisions will be considerably enhanced if the conditions of law and facts on the basis of which they were taken are made abundantly clear.
Това се дължи на факта, че при липсата на тези елементи ще бъде по-трудно и за заявителя да упражнява своето право на защита, и за Службата да оценява относимостта на решенията с разумна степен на сигурност. 
This is because, in the absence of these elements, it will be more difficult both for the applicant to exercise its right of defence and for the Office to assess the decision's relevance with a reasonable degree of certainty.
По подобен начин, ако решението все още не е окончателно или ако е с изтекъл срок поради периода, изминал между двете дела, неговата доказателствена стойност съответно се намалява. 
Similarly, if the decision is not yet final, or if it is outdated due to the time that has elapsed between the two cases, its probative value will be diminished accordingly.
Следователно доказателствената стойност на националните решения следва да се оценява въз основа на тяхното съдържание и може да варира в зависимост от делото. 
Consequently, the probative value of national decisions should be assessed on the basis of their contents and may vary depending on the case.
Решения на Службата 
Office Decisions
Възразяващият може да се позове също и на по-ранни решения на Службата, при условие че това позоваване е ясно и недвусмислено и че езикът на производството е същият. 
The opponent may also refer to earlier Office decisions, on condition that such a reference is clear and unambiguous, and that the language of the proceedings is the same.
В противен случай възразяващият трябва да подаде също и превод на решението в рамките на 4месечния период за подаване на допълнителни факти, доказателства и аргументи, за да позволи на заявителя да упражни правото си на защита. 
Otherwise, the opponent must also file a translation of the decision within the 4month period for filing further facts, evidence and arguments, in order to allow the applicant to exercise its right of defence.
Що се отнася до относимостта и доказателствената стойност на предходни решения на Службата, важат същите правила като тези за национални решения. 
As regards the relevance and probative value of previous Office decisions, the same rules as for national decisions apply.
Дори ако връзката е допустима и решението е относимо, Службата не е задължена да достигне до същото заключение и трябва да разгледа всяко дело на негово собствено основание. 
Even where the reference is admissible and the decision is relevant, the Office is not bound to come to the same conclusion and must examine each case on its own merits.
Признаването на репутацията на по-ранна марка не може да зависи от предварителното признаване в рамките на отделни производства, свързани със страните, както и от различни правни и фактически елементи. 
Recognition of the reputation of an earlier mark cannot depend on prior recognition in the context of separate proceedings concerning the parties and different legal and factual elements.
Следователно предишни решения на Службата имат само относителна доказателствена стойност и следва да се оценяват в съчетание с останалата част от доказателствата, особено ако възразяващия се е позовал на предходно решение на Службата, без конкретно да е посочил подадените в съответното производство материали, т.е. когато заявителят не е имал възможността да представи бележки по тези материали, или ако изтеклият период между двете дела е прекалено дълъг. 
It follows that previous Office decisions only have a relative probative value and should be evaluated in conjunction with the rest of the evidence, especially where the opponent relies on a previous Office decision without referring to particular materials filed in the corresponding proceedings, that is, where the applicant has not had a chance to comment on such materials, or where the time that has elapsed between the two cases is quite long.
Положението може да е различно, ако доказателствата, на които се позовава възразяващият, са били представени в други производства между същите страни и заявителят е бил запознат с доказателствата, свързани с репутацията на по-ранна марка (22/01/2015, T322/13, KENZO, EU:T:2015:47, § 18). 
The situation may be different if the evidence to which the opponent refers had been submitted in other proceedings between the same parties and the applicant had been aware of the evidence concerning the reputation of an earlier mark (22/01/2015, T322/13, KENZO, EU:T:2015:47, § 18).
Проучвания на общественото мнение и пазарни проучвания 
Opinion polls and market surveys
Проучванията на общественото мнение и пазарните проучвания са най-подходящите доказателствени средства за предоставяне на информация относно степента на известност на марката, нейния пазарен дял или позицията, която тя заема на пазара по отношение на стоките на конкурента. 
Opinion polls and market surveys are the most suitable means of evidence for providing information about the degree of knowledge of the mark, the market share it has, or the position it occupies in the market in relation to competitors' goods.