natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Съгласно член 10, параграф 7 от ДРМЕС Службата трябва да упражни своето право на преценка, ако внесените със закъснение сведения или доказателства само допълват, затвърждават и поясняват предходните относими доказателства, внесени в рамките на срока, с цел да се докаже същото правно изискване, определено в член 10, параграф 3) от ДРМЕС, а именно мястото, времето, обхватът и естеството на използването на по-ранната марка, на която се основава опозицията, за стоките или услугите, за които е била регистрирана. 
According to Article 10(7) EUTMDR, the Office must exercise its discretion if the late indications or evidence merely supplement, strengthen and clarify the prior relevant evidence submitted within the time limit with the purpose of proving the same legal requirement laid down in Article 10(3) EUTMDR, namely, place, time, extent and nature of use of the opposing trade mark for the goods or services in respect of which it is registered and on which opposition is based.
От това следва, че Службата не може да упражни правото си на преценка, ако внесеното със закъснение доказателство е предназначено да докаже правно изискване, за което не са били внесени никакви първоначални доказателства. 
It follows that the Office may not exercise any discretion if the late evidence intends to prove a legal requirement for which no initial evidence at all had been submitted.
Например, ако в рамките на съответния срок не бъдат внесени никакви сведения или доказателства по отношение на мястото на използване, всякакви доказателствата в тази връзка, внесени след крайния срок, трябва да бъдат отхвърлени. 
For example, if no indications or evidence related to the place of use were submitted at all within the relevant time limit, any evidence submitted in this respect after the time limit must be discarded.
При упражняване на своето право на преценка Службата трябва да вземе предвид по-специално етапа от производството и дали има prima facie вероятност фактите или доказателствата да са от значение за изхода на производството, както и дали има основателни причини за късното внасяне на фактите или доказателствата. 
When exercising its discretion, the Office must take into account, in particular, the stage of proceedings and whether the facts or evidence are, prima facie, likely to be relevant for the outcome of the case and whether there are valid reasons for the late submission of the facts or evidence.
Колкото по-късен е етапът от производството, толкова по-основателна трябва да бъде причината за късното внасяне или относимостта на доказателствата. 
The later the stage of proceedings, the stronger must be the reason for late submission or the relevance of the evidence.
Следователно допълнителни сведения или доказателства могат да бъдат приети, ако на пръв поглед е вероятно те да са от значение за изхода от производството и са внесени на ранен етап от него, с обосновка за това, защо се внасят на този етап. 
Therefore, additional indications or evidence can be accepted if, prima facie, they are likely to be relevant for the outcome of the case and are submitted at an early stage of the proceedings with justification for why they are submitted at this stage of the proceedings.
Намерението да се протака производството чрез внасяне на частични доказателства (тактики за забавяне), ако обстоятелствата по случая позволяват това заключение, са аргумент срещу приемането на закъсняло доказателство. 
The intention to prolong the proceedings by submitting evidence in parts (delaying tactics), if the circumstances of the case allow that conclusion, argues against the admission of late evidence.
Естествените трудности, свързани с набавянето на доказателства, сами по себе си не са основателна причина за закъснение при внасянето. 
The natural difficulties in obtaining the evidence are not, as such, a valid reason for its belated submission.
Службата надлежно мотивира решението си да отхвърли или приеме „допълнителните доказателства“ в решението по опозицията. 
The Office will duly provide reasons for why it rejects or takes into account ‘additional evidence' in the decision.
Доказателствата за използване трябва да бъдат представени в структуриран вид. 
3.3.2.1 Principles
По същество Службата е възпрепятствана да се застъпи за едната или другата страна и не може да заеме мястото на възразяващия или на неговия защитник, като се опита да открие и идентифицира сред документите по преписката информацията, която тя може да оцени като подкрепящо доказателство за използване. 
Essentially, the Office is prevented from making the case for one or other party and cannot take the place of the opponent, or its counsel, by itself trying to locate and identify among the documents on file the information that it might regard as supporting proof of use.
Това означава, че Службата не трябва да се стреми да подобри представянето на доказателствата на някоя от страните. 
This means that the Office should not seek to improve the presentation of any party's evidence.
Отговорността за подреждането на доказателствата се носи от страните. 
Responsibility for putting evidence in order rests with the party.
Член 10, параграф 4 от ДРМЕС предвижда доказателствата за използване да се представят в съответствие с член 55 от същия регламент, който определя основната структура и формата на писмените доказателства. 
Article 10(4) EUTMDR provides that the evidence of use must be submitted in accordance with Article 55 EUTMDR, which defines the basic structure and format of written evidence.
Тази разпоредба означава, че при внасянето трябва ясно да се посочат доказателствата и аргументите, предявени от страните, и по този начин да се гарантира експедитивността на производството. 
This provision means that the submission must clearly identify the evidence and arguments raised by the parties and thus assure expeditious proceedings.
Съгласно член 55, параграф 3 от ДРМЕС, когато внесените доказателствени материали или приложенията не съответстват на установените изисквания, Службата може да прикани възразяващия да отстрани всеки пропуск в определен срок. 
Pursuant to Article 55(3) EUTMDR, where the submissions or the annexes do not comply with the requirements set, the Office may invite the opponent to remedy any deficiency, within a set time limit.
Ако пропускът не бъде отстранен и ако Службата все още не е в състояние ясно да определи към кое основание или аргумент препраща даден документ, това доказателствено средство не се взема предвид (член 55, параграф 4 от ДРМЕС). 
If the deficiencies are not remedied and it is still not possible for the Office to clearly establish to which ground or argument a document or item refers, that item of evidence will not be taken into account (Article 55(4) EUTMDR).
Що се отнася до формата и съдържанието на внесените доказателства, член 55, параграф 2 от ДРМЕС предвижда, че документите или другите доказателствени средства се съдържат в приложения към внесените доказателства, които се номерират последователно. 
In terms of format and content of evidence submitted, Article 55(2) EUTMDR provides that the documents or other items of evidence must be contained in annexes to a submission, which must be numbered consecutively.
Внесените документи с доказателства за използване трябва да включват индекс, посочващ за всеки приложен документ или доказателствено средство: 
Submissions for documents with evidence of use must include an index indicating, for each document or item annexed the following:
Номерът на всяко приложение. 
1. the number of each annex;
Кратко описание на документа или доказателственото средство и, ако е приложимо, броя на страниците. 
2. a short description of the document or item, and if applicable, the number of pages;
Номерът на страницата от внесените доказателства, на която са споменати документът или доказателственото средство. 
3. the page number of the submission where the document or item is mentioned.
В допълнение към това Службата препоръчва да бъдат взети предвид следните ключови аспекти за структурирано представяне: 
In addition, the Office recommends that the following be taken into account as key aspects of a structured presentation:
Съответният номер на преписката (марка на ЕС, Опозиция, Заличаване и Обжалване) следва да бъде включен в началото на цялата кореспонденция. 
1. the corresponding file number (EUTM, Opposition, Cancellation and Appeal) should be included at the top of all correspondence;
Службата изрично препоръчва възразяващият да не надвишава максимум от 110 страници в своята кореспонденция. 
2. the Office strongly recommends that the opponent does not exceed a maximum of 110 pages in its correspondence;
Ако документацията се изпраща в различни пакети, се препоръчва указване на броя пакети. 
3. if the documentation is sent in different packages, an indication of the number of packages is recommended,
Ако голямо количество документация се изпраща по факс в различни партиди, се препоръчва посочване на общия брой страници, броя на партидите и идентификацията на страниците, съдържащи се във всяка партида. 
4. if a large amount of documentation is submitted by fax in different batches, an indication of the total number of pages, number of batches and identification of the pages contained in each batch is recommended;
Използвайте обикновена хартия във формат DIN-A4 с предимство пред други формати или средства за цялата представена документация, включително разделители между анексите или приложенията, тъй като те също могат да бъдат сканирани. 
5. plain DIN-A4 sheets should be used in preference to other formats or devices for all the documents submitted, including separators between annexes or enclosures, as they can also be scanned;
Физически образци, контейнери, опаковки и т.н. не трябва да се изпращат, а вместо това следва да им бъде направена снимка, която да бъде разпечатана (ако това е от значение - цветна, а в останалите случаи черно-бяла) и изпратена като документ. 
6. physical specimens, containers, packaging, etc. should not be sent but, instead, a picture should be taken of them, which should be printed (if relevant in colour, otherwise in black and white) and sent as a document;
Оригинални документи или елементи, изпратени на Службата, не трябва да бъдат закопчани с телбод, подвързани или поставени в папки. 
7. original documents or items sent to the Office should not be stapled, bound or placed in folders;
Вторият екземпляр, предназначен за предоставяне на другата страна, следва да бъде ясно обозначен. 
8. the second copy for forwarding to the other party should be clearly identified;
Ако оригиналът се предава в Службата само по факс, не трябва да се изпраща втори екземпляр по факс. 
9. if the original is submitted to the Office only by fax, no second fax copy should be sent;
На заглавната страница следва ясно да се посочва дали предоставената кореспонденция съдържа цветни елементи от значение за преписката. 
10. the front page should clearly indicate whether the correspondence submitted contains colour elements of relevance to the file;
Трябва да бъде включен втори комплект цветни елементи за изпращане на другата страна. 
11. a second set of colour elements should be included for sending to the other party.
Тези препоръки, заедно с изискванията за писмените доказателства, определени в член 55, параграф 2 от ДРМЕС, се изпращат на възразяващия заедно със съобщението на Службата за искането на заявителя за доказване на използването. 
These recommendations together with the requirements for written evidence set in Article 55(2) EUTMDR are sent to the opponent together with the Office's communication of the applicant's request for proof of use.
Съгласно член 10, параграф 4 от ДРМЕС тези доказателства следва да бъдат внесени в съответствие с член 55, параграф 2 и членове 63 и 64 от същия регламент и по принцип се свеждат до представяне на подкрепящи тезата документи и материали, като опаковки, етикети, ценови листи, каталози, фактури, фотографии, рекламни съобщения в пресата, както и до писмените декларации, предвидени в член 97, параграф 1, буква е) от Регламента за марките на ЕС. 
According to Article 10(4) EUTMDR, the evidence is to be submitted in accordance with Article 55(2) and Articles 63 and 64 EUTMDR and, in principle, is confined to the submission of supporting documents and items such as packages, labels, price lists, catalogues, invoices, photographs, newspaper advertisements, and statements in writing as referred to in Article 97(1)(f) EUTMR.
Член 10, параграф 4 от ДРМЕС допуска като подходящи доказателствени средства и пазарни проучвания и цитирания на марката в списъци и публикации на съответни професионални сдружения (14/03/2011, B 1 582 579; 18/06/2010, B 1 316 134). 
Article 10(4) EUTMDR also allows market surveys and quotations of the mark in lists and publications of associations of the relevant profession as suitable means of evidence (14/03/2011, B 1 582 579; 18/06/2010, B 1 316 134).
Ценовите листи и каталозите са примери за „материали, произтичащи пряко от самата страна“. 
Price lists and catalogues are examples of ‘material stemming directly from the party itself'.
В тази графа попадат и годишният счетоводен отчет и счетоводните сметки на дружеството. 
A company's annual report and accounts would also come under that heading.
Член 10, параграф 4 от ДРМЕС следва да се разглежда във връзка с член 64 от същия регламент. 
Article 10(4) EUTMDR is to be read in conjunction with Article 64 EUTMDR.
Това означава, че приложенията към съобщенията могат да бъдат предавани на носители на данни в съответствие с техническите спецификации, определени от изпълнителния директор. 
This means that annexes to communications may be submitted on data carriers in accordance with technical specifications determined by the Executive Director.
Въпреки това материали, които не могат да бъдат сканирани или копирани (като компакт-дискове, физически артикули), не могат да се вземат под внимание, освен ако не са предоставени в два екземпляра, така че да е възможно един да бъде изпратен на другата страна. 
Nevertheless, material that cannot be scanned or photocopied (such as CDs, physical items) cannot be taken into account unless submitted in two copies so that one can be forwarded to the other party.
Изискването за доказателство за използване винаги поражда въпроса за доказателствената стойност на внесените материали. 
The requirement of proof of use always raises the question of the probative value of the submitted material.
Доказателствата трябва да имат поне известна степен на надеждност. 
The evidence must at least have a certain degree of reliability.
Като общо правило Службата счита, че материали, представени от трети лица, имат по-висока доказателствена стойност от материалите, представени от самия притежател или от негов представител. 
As a general rule, the Office considers material produced by third parties as being of a higher probative value than material produced by the owner itself or by its representative.
Позоваването на възразяващия на вътрешни разпечатки или хипотетични изследвания или поръчки е особено проблематично. 
Reference by the opponent to internal printouts or hypothetical surveys or orders is particularly problematic.
Въпреки че Службата не е обвързана от заключенията на националните служби и съдилища, тези решения трябва да бъдат взети под внимание и могат да повлияят на решението на Службата. 
Although the Office is not bound by findings of the national offices and courts, such decisions must be taken into account and may influence the Office's decision.
Важно е Службата да има възможността да се запознае с вида на доказателствата, които са довели до приемане на съответното решение на национално ниво. 
It is important for the Office to have the possibility of considering the kind of evidence that led to the relevant decision at national level.
Службата взема под внимание различните процесуални изисквания и изисквания по същество, които могат да съществуват пред съответния национален орган (25/08/2003, R 1132/20004, VANETTA / VIENNETTA (fig.), § 16; 18/10/2000, R 550/19993, (DUKE) (fig.) / DUKE, § 23). 
The Office takes into account the different procedural and substantive requirements that may exist before the respective national body (25/08/2003, R 1132/20004, VANETTA / VIENNETTA (fig.), § 16; 18/10/2000, R 550/19993, (DUKE) (fig.) / DUKE, § 23).
Възразяващият може да пожелае да се позове на материалите, внесени като доказателство за използване в предишни производства пред Службата (потвърдено от Общия съд в делото ELS, цитирано по-горе). 
The opponent may wish to refer to material submitted as proof of use in previous proceedings before the Office (confirmed by the General Court in ‘ELS' quoted above).
Службата приема такива препратки, при условие че възразяващият ясно идентифицира материалите, на които се позовава, и производството, по което те са били внесени. 
The Office accepts such references on condition that the opponent clearly identifies the material referred to and the proceedings in which it was submitted.
Ако препратката не идентифицира в достатъчна степен съответните материали, Службата изисква от заявителя да посочи ясно материалите, на които се позовава, или да ги внесе (вж. решение от 30 ноември 2010 г., № B 1 080 300). 
If the reference does not sufficiently identify the relevant material, the Office requires the opponent to clearly specify the material referred to or to file it (30/11/2010, B 1 080 300).
Отговорността за предоставяне на доказателство за използване е на възразяващия, а не на Службата или на заявителя. 
The onus of providing proof of use is on the opponent and not on the Office or the applicant.
Следователно обикновено указване на интернет страницата, на която Службата може да намери допълнителна информация, е недостатъчно, тъй като това не предоставя достатъчно сведения относно мястото, естеството, времето и степента на използване (31/10/2001, B 260 192). 
Therefore, a mere indication of the website where the Office can find further information is insufficient, as this does not provide the Office with sufficient indications about place, nature, time and extent of use (31/10/2001, B 260 192).
Декларации 
3.3.2.3 Declarations
Докато изброените доказателствени средства, като например опаковки, етикети, ценови листи, каталози, фактури, фотографии и рекламни съобщения в пресата, не пораждат някакви специфични проблеми, за декларациите, посочени в член 97, параграф 1, буква е) от Регламента за марките на ЕС е необходимо по-подробно разглеждане. 
Whereas the means of evidence listed, such as packages, labels, price lists, catalogues, invoices, photographs and newspaper advertisements, do not present any particular problems, it is necessary to consider in some detail declarations as referred to in Article 97(1)(f) EUTMR.
Възразяващата страна не е задължена да представи клетвена декларация във връзка с продажбите, осъществени под по-ранната марка. 
The opposing party is not obliged to submit an affidavit concerning the sales made under the earlier trade mark.
Възразяващата страна е тази, която избира формата на доказателствата, които смята за подходящи за установяване на това дали по-ранната марка е била реално използвана през съответния период (08/07/2004, T203/02, Vitafruit, EU:T:2004:225, § 37). 
It is up to the opposing party to select the form of evidence that it considers suitable for the purpose of establishing that the earlier trade mark was put to genuine use during the relevant period (08/07/2004, T203/02, Vitafruit, EU:T:2004:225, § 37).
Ролята на клетвената декларация е да предостави факти или обяснение на подкрепящите документи, а не да дава правно становище (06/11/2014, T463/12, MB, EU:T:2014:935, § 56). 
The role of the affidavit is to give facts or an explanation of the supporting documents, not to give a legal opinion (06/11/2014, T463/12, MB, EU:T:2014:935, § 56).
Разграничение между допустимост и относимост (доказателствена стойност) 
Distinction between admissibility and relevance (probative value)
Значението на декларациите е много спорно. 
The importance of declarations has been much debated.
В тази връзка, трябва да се прави ясно разграничение между допустимостта и доказателствената стойност на такива доказателства. 
In this regard, there must be a clear differentiation between the admissibility and the probative value of such evidence.
По отношение на допустимостта в член 10, параграф 4 от ДРМЕС изрично са посочени писмените декларации, разгледани в член 97, параграф 1, буква е) от Регламента за марките на ЕС, като допустими средства за доказване на използване. 
As far as admissibility is concerned, Article 10(4) EUTMDR expressly mentions written statements referred to in Article 97(1)(f) EUTMR as admissible means of proof of use.
Само в случаите, когато декларациите не са клетвени или тържествени, е необходимо да се вземат под внимание правните норми на националната юрисдикция по отношение на правното действие на дадена писмена декларация (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 40; потвърдено с решение от 09/12/2014, T278/12, PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 49). 
Only in cases where the statements have not been sworn or affirmed is it necessary to consider the rules of law of the national jurisdiction as to the effects of a written statement (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 40; confirmed 09/12/2014, T278/12, PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 49).
В случаи на съмнение относно това дали дадено изявление е клетвена или тържествена декларация, възразяващият трябва да представи доказателства в това отношение. 
Where there are doubts as to whether a statement has been sworn or affirmed, it is up to the opponent to submit evidence in this regard.
В противен случай изявлението няма да се счита за декларация по смисъла на член 97, параграф 1, буква е) от Регламента за марките на ЕС. 
Failing this, the statement will not be considered a statement within the sense of Article 97(1)(f) EUTMR.
Член 97, параграф 1, буква е) от Регламента за марките на ЕС не уточнява от кого трябва да бъдат подписани тези декларации, така че няма причина да се счита, че декларации, подписани от страните по самото производство, не са обхванати от тази разпоредба (16/12/2008, T86/07, Deitech, EU:T:2008:577, § 46). 
Article 97(1)(f) EUTMR does not specify by whom these statements should be signed, so there is no reason to consider that statements signed by the parties to the proceedings themselves are not covered by this provision (16/12/2008, T86/07, Deitech, EU:T:2008:577, § 46).
Регламента за марките на ЕС, ДРМЕС и Регламента за прилагане на Регламента за марките на Европейския съюз не подкрепят заключението, че доказателствената стойност на средствата за доказване за използване на марката, включително декларациите, трябва да бъдат оценявани с оглед на националното законодателство на дадена държава-членка (28/03/2012, T214/08, Outburst, EU:T:2012:161, § 33; 09/12/2014, T278/12 PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 53). 
The EUTMR, the EUTMDR and the EUTMIR do not support the conclusion that the evidential value of items of evidence of use of the mark, including affirmations, must be assessed in the light of the national law of a Member State (28/03/2012, T214/08, Outburst, EU:T:2012:161, § 33; 09/12/2014, T278/12 PROFLEX, EU:T:2014:1045, § 53).
Доказателствената стойност на декларацията зависи преди всичко от правдоподобността на сведенията, които тя съдържа. 
The probative value of a statement depends first and foremost on the credibility of the account it contains.
Следователно е необходимо да се вземе предвид по-специално лицето, от което произхожда документът, обстоятелствата, при които е изготвен, лицето, до което е адресиран, и дали на пръв поглед документът изглежда логичен и надежден (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 42). 
It is then necessary to take account, in particular, of the person from whom the document originates, the circumstances in which it came into being, the person to whom it was addressed and whether, on the face of it, the document appears sound and reliable (07/06/2005, T303/03, Salvita, EU:T:2005:200, § 42).