natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В Насоките, част Б, Проверка, раздел 4, Абсолютни основания за отказ, глава 14, Придобит отличителен характер чрез използване (член 7, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС) се съдържа подробна информация относно критериите, които трябва да се прилагат при оценката дали марка на ЕС е придобила отличителен характер чрез използване. 
The Guidelines, Part B, Examination, Section 4, Absolute Grounds for Refusal, Chapter 14, Acquired Distinctiveness Through Use (Article 7(3) EUTMR), contain details of the criteria to be applied when assessing whether an EUTM has acquired distinctiveness through use.
Притежателят трябва да докаже, че: 
The proprietor must demonstrate that either:
Марката е придобила отличителен характер на или преди датата на подаване на заявката или датата на приоритет (член 7, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС); или 
the trade mark acquired distinctive character on or before the date of application, or the priority date (Article 7(3) EUTMR); or
отличителният характер е придобит след регистрацията (член 59, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС). 
distinctive character was acquired after registration (Article 59(2) EUTMR).
Доказателства за използването през периода между датата на подаване на заявката и датата на регистрация могат да послужат в подкрепа на констатацията за придобит отличителен характер след регистрацията. 
Evidence of use during the period between the date of application and the date of registration can serve to support a finding of acquired distinctiveness after registration.
Недобросъвестност (член 59, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС) 
3.3 Bad faith - Article 59(1)(b) EUTMR
Регламента за марките на ЕС предвижда недобросъвестността като абсолютно основание единствено за обявяване на недействителност на марка на ЕС, на което може да се направи позоваване или пред Службата, или чрез насрещен иск в производства по нарушение. 
The EUTMR considers bad faith only as an absolute ground for the invalidity of an EUTM, to be relied on either before the Office or by means of a counterclaim in infringement proceedings.
Следователно недобросъвестността не е относима при производства по проверка или опозиция (за производство по опозиция,17/12/2010, T192/09, Seve Trophy, EU:T:2010:553, § 50). 
Therefore, bad faith is not relevant in examination or opposition proceedings (for opposition proceedings, 17/12/2010, T192/09, Seve Trophy, EU:T:2010:553, § 50).
Съответен момент във времето 
3.3.1 Relevant point in time
Съответният момент във времето за определяне дали притежателят на марка на ЕС е проявил недобросъвестност е моментът на подаване на заявката за регистрация. 
The relevant point in time for determining whether there was bad faith on the part of the EUTM owner is the time of filing of the application for registration.
Следва обаче да се отбележи следното: 
However, the following must be noted.
фактите и доказателствата, датиращи отпреди подаването, могат да се вземат под внимание при тълкуване на намерението на притежателя към момента на подаване на заявка за марка на ЕС. 
Facts and evidence dated prior to filing can be taken into account for interpreting the owner's intention at the time of filing the EUTM.
Такива факти включват по-специално дали марката вече е регистрирана в държава-членка, обстоятелствата, при които е създадена и как е използвана откакто е създадена (вж. точка 3.3.2.1, трето изречение по-долу); 
Such facts include, in particular, whether there is already a registration of the mark in a Member State, the circumstances under which that mark was created and the use made of it since its creation (see paragraph 3.3.2.1 below, third paragraph).
Но в решението си по същото дело Съдът е предоставил някои насоки как да се тълкува това понятие, както е направил и Общият съд в няколко дела (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39; 14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77; 13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689). 
However, the Court of Justice provided some guidance on how to interpret this concept in its judgment in the same case, as did the General Court in several cases (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39; 14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77; 13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689).
В своето преюдициално запитване от 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435 Съдът на Европейския съюз е посочил, че понятието за недобросъвестност е автономно понятие за правото на Европейския съюз, което трябва да бъде тълкувано еднакво в ЕС. 
In its preliminary ruling of 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435, the Court of Justice declared that the concept of bad faith is an autonomous concept of European Union law, which must be given a uniform interpretation in the European Union.
Един начин да се опише недобросъвестност е „поведение, което се отклонява от общоприетите принципи на етично поведение или почтената търговска и бизнес практика (Становище на генерален адвокат Sharpston по решение от 11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 60, и сходно решение от 01/04/2009, R 529/20084, FS (fig.), § 14). 
One way to describe bad faith is ‘conduct which departs from accepted principles of ethical behaviour or honest commercial and business practices' (opinion of Advocate General Sharpston of 11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 60, and similarly, 01/04/2009, R 529/20084, FS (fig.), § 14).
За да се установи дали притежателят е действал недобросъвестно при подаване на заявката, трябва да се направи цялостна оценка, в която се вземат предвид всички относими фактори в конкретния случай. 
In order to find out whether the owner had been acting in bad faith at the time of filing the application, an overall assessment must be made in which all the relevant factors of the individual case must be taken into account.
По-долу е приложен неизчерпателен списък на тези фактори. 
A non-exhaustive list of such factors is given below.
Фактори, които е вероятно да покажат наличие на недобросъвестност 
3.3.2.1 Factors likely to indicate the existence of bad faith
Съдебната практика съдържа три кумулативни фактора, които са особено относими: 
Case-law shows three cumulative factors to be particularly relevant.
Идентичност/объркващо сходство на знаците: марката на ЕС, за която се твърди, че е регистрирана недобросъвестно, трябва да бъде идентична или объркващо сходна със знака, който има предвид подалият искане за обявяване на недействителност. 
1. Identity/confusing similarity of the signs: the EUTM allegedly registered in bad faith must be identical or confusingly similar to the sign to which the invalidity applicant refers.
Въпреки че фактът, че марките са идентични или объркващо сходни, сам по себе си не е достатъчен, за да докаже недобросъвестност (по отношение на идентичност 01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 90; 28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 59-60), ако една марка е несходна или не е объркващо сходна, не може да се констатира недобросъвестност. 
Although the fact that marks are identical or confusingly similar is not in itself sufficient to show bad faith (regarding identity, 01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 90; 28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 59-60), a dissimilar or not confusingly similar mark will not support a finding of bad faith.
Знание за използване на идентичен или объркващо сходен знак: притежателят на марка на ЕС е знаел или е трябвало да знае, че трето лице е използвало идентичен знак или объркващо сходен знак за идентични или сходни стоки или услуги. 
2. Knowledge of the use of an identical or confusingly similar sign: the EUTM owner knew or must have known about the use of an identical or confusingly similar sign by a third party for identical or similar products or services.
Има знание, например, когато страните са били в търговски взаимоотношения една с друга и в резултат на това „не е могъл да пренебрегне и вероятно е знаел, че подалият искане за обявяване на недействителност използва знака от дълго време“ (11/07/2013, T321/10, Gruppo Salini, EU:T:2013:372, § 25), когато репутацията на знака, дори като „историческа“ марка, е общоизвестен факт (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 50) или когато идентичността или почти идентичността между оспорваната марка и по-ранните знаци „очевидно не може да е случайна“ (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 60). 
There is knowledge, for example, where the parties have been in a business relationship with each other and, as a result thereof, ‘could not ignore, and was probably aware that the invalidity applicant had been using the sign for a long time' (11/07/2013, T321/10, Gruppo Salini, EU:T:2013:372, § 25), when the reputation of the sign, even as a ‘historical' trade mark, is a well-known fact (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 50), or when the identity or quasi-identity between the contested mark and the earlier signs ‘manifestly cannot be fortuitous' (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 60).
Може да се предположи, че съществува знание („трябва да е знаел“) на базата на, наред с другото, общи познания в съответния икономически сектор или продължителността на използване. 
Knowledge may be presumed to exist (‘must have known') on the basis, inter alia, of general knowledge in the economic sector concerned or duration of use.
Колкото по-дълго е използван един знак, толкова по-вероятно е притежателят на марката на ЕС да е знаел за него (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 39). 
The longer the use of a sign, the more likely it is that the EUTM owner had knowledge of it (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 39).
В зависимост от обстоятелствата по случая тази презумпция може да направи дори ако знакът е бил регистриран в държава извън ЕС (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 64-71). 
Depending on the circumstances of the case, this presumption may apply even if the sign was registered in a non-EU country (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 64-71).
Въпреки това знанието за идентичен или сходен по-ранен знак за идентични или сходни стоки или услуги само по себе си не е достатъчно, за да подкрепи констатация на недобросъвестност (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 40, 48-49). 
However, knowledge of an identical or similar earlier sign for identical or similar goods or services is not sufficient in itself to support a finding of bad faith (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 40, 48-49).
Това винаги зависи от обстоятелствата по случая. 
It always depends on the circumstances of the case.
Например, не може да се изключи, че ако редица производители, за идентични или сходни стоки, използват на пазара идентични или сходни знаци, които биха могли да предизвикат объркване със знака, за който е подадена заявка за регистрация, регистрацията на знака на притежателя на марка на ЕС може да е подадена в стремеж за постигане на легитимна цел. 
For example, it cannot be excluded that, where a number of producers use, on the market, for identical or similar goods, identical or similar signs that could give rise to confusion with the sign for which registration is sought, the EUTM owner's registration of the sign may be in pursuit of a legitimate objective.
Такъв може да е случаят, в който притежателят на марка на ЕС знае в момента на подаване на заявката за марка на ЕС, че трето предприятие използва марката, обхваната от тази заявка, като оставя у своите клиенти впечатлението, че той официално разпространява продуктите под тази марка, макар че не е получил разрешение за това (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 27). 
This could be the case where the EUTM owner knows, at the time of filing the EUTM application, that a third undertaking is making use of the mark covered by that application by giving its clients the impression that it officially distributes the goods sold under that mark, even though it has not received authorisation to do so (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 27).
По същия начин фактът, че подаващият искането знае или трябва да знае, че при подаването на заявката трето лице използва марка в чужбина, която може да бъде объркана с марката, за чиято регистрация е подадена заявка, сам по себе си не е достатъчен, за да позволи да се направи заключението, че подаващият искането действа недобросъвестно по смисъла на тази разпоредба (преюдициално запитване от 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435, § 37). 
Similarly, the fact that the applicant knows or should know that, at the time of filing of its application, a third party is using a mark abroad that is liable to be confused with the mark whose registration has been applied for is not sufficient, in itself, to permit the conclusion that the applicant is acting in bad faith within the meaning of that provision (preliminary ruling of 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435, § 37).
Знание или презумпция за знание относно съществуващ знак не се изисква, когато притежателят на марка на ЕС злоупотребява със системата с намерение да попречи на излизането на пазара на който и да е сходен знак (вж. например изкуствено удължаване на гратисния период за неизползване в точка 3, буква г) по-долу). 
Knowledge or presumption of knowledge of an existing sign is not required where the EUTM owner misuses the system with the intention of preventing any similar sign from entering the market (see, for example, the artificial extension of the grace period for non-use in paragraph 3(d) below).
Непочтено намерение от страна на притежателя на марка на ЕС: Това е субективен фактор, който трябва да се определи чрез позоваване на обективни обстоятелства (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 42). 
3. Dishonest intention on the part of the EUTM owner: this is a subjective factor that has to be determined by reference to objective circumstances (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 42).
И в този случай от значение могат да са няколко фактора. 
Again, several factors can be relevant.
Вж. например следните хипотези: 
See, for example, the following case scenarios.
а) недобросъвестност е налице, когато заявките за марки се отклоняват от първоначалното им предназначение и се подават спекулативно или с единствена цел получаване на финансова компенсация (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 145); 
(a) Bad faith exists where applications for trade marks are diverted from their initial purpose and filed speculatively or solely with a view to obtaining financial compensation (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 145).
б) недобросъвестност е налице и когато може да се направи заключение, че целта на заявителя за марка на ЕС е да „ползва наготово“ репутацията на регистрираните марки на подалия искане за обявяване на недействителност и да се възползва от тази репутация (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 56), макар срокът на регистрацията на тези марки да е изтекъл (21/12/2015, R 3028/20145, PM PEDRO MORAGO (fig.), § 25); 
(b) Bad faith is found when it can be inferred that the purpose of the EUTM applicant is to ‘free-ride' on the reputation of the invalidity applicant's registered marks and to take advantage of that reputation (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 56), even if those marks have lapsed (21/12/2015, R 3028/20145, PM PEDRO MORAGO (fig.), § 25).
в) макар че системата на марките на ЕС не изисква в момента на подаване на заявка за марката на ЕС притежателят на марка на ЕС да има също и намерение да я използва, може да се счете за доказателство за непочтено намерение, ако впоследствие се изясни, че единствената цел на притежателя е била да попречи на трето лице да навлезе на пазара (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 44) и/или да извлече икономически предимства (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 126). 
(c) While it is not a requirement of the EUTM system that an EUTM owner must at the time of applying for an EUTM also have the intention of using it, it could be seen as an indication of dishonest intention if it subsequently becomes apparent that the owner's sole objective was to prevent a third party from entering the market (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 44) and/or to obtain economic advantages (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 126).
От друга страна, ако в подаването на заявка за марка на ЕС има търговска логика и може да се предположи, че притежателят на марка на ЕС е възнамерявал да използва знака като марка, това би показало, че не е имало непочтено намерение. 
However, if there is commercial logic to the filing of the EUTM and it can be assumed that the EUTM owner intended to use the sign as a trade mark, this would tend to indicate that there was no dishonest intention.
Например, това би било така, ако има „търговска траектория“, като например регистрирането на марка на ЕС след регистриране на марката в държава-членка (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 58), ако има доказателства за намерението на притежателя на марка на ЕС да развие своята търговска дейност, например чрез споразумение за лицензиране (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 67), или ако притежателят на марка на ЕС е имал търговски стимул да защити марката на по-широко ниво - например увеличение в броя на държавите-членки, в които притежателят генерира приход от стоките, пуснати на пазара под марката (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 20, 23). 
For example, this could be the case if there is a ‘commercial trajectory', such as the registration of an EUTM after registration of the mark in a Member State (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 58), if there is evidence of the EUTM owner's intention to develop its commercial activities, for example by means of a licensing agreement (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 67), or if the EUTM owner had a commercial incentive to protect the mark more widely, for example an increase in the number of Member States in which the owner generates turnover from goods marketed under the mark (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 20, 23).
Съществуването на пряка или непряка връзка между страните преди подаването на заявка за марка на ЕС, например преддоговорни, договорни или следдоговорни (остатъчни) отношения, също може да бъде индикация за недобросъвестност от страна на притежателя на марка на ЕС (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 85-87; 11/07/2013, T321/10, Gruppo Salini, EU:T:2013:372, § 25-32). 
The existence of a direct or indirect relationship between the parties prior to the filing of the EUTM, for example a pre-contractual, contractual or post-contractual (residual) relationship, can also be an indicator of bad faith on the part of the EUTM owner (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 85-87; 11/07/2013, T321/10, Gruppo Salini, EU:T:2013:372, § 25-32).
Ако притежателя на марка на ЕС е регистрирал знак на свое име, в такива случаи в зависимост от обстоятелствата, това може да се счита за нарушение на почтените търговски и бизнес практики; 
The EUTM owner's registration of the sign in its own name in such cases can, depending on the circumstances, be considered a breach of honest commercial and business practices.
г) недобросъвестност е установена, когато притежател на марка на ЕС се опитва изкуствено да удължи гратисния период за неизползване, например чрез подаване на повторна заявка за по-ранна марка на ЕС, за да избегне загубата на право в резултат на неизползване (13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689, § 27); 
(d) Bad faith has been found where an EUTM owner tries to artificially extend the grace period for non-use, for example by filing a repeat application of an earlier EUTM in order to avoid the loss of a right as a result of non-use (13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689, § 27).
Този случай трябва да се разграничи от хипотезата, в която в съответствие с обичайната търговска практика притежателят на марка на ЕС желае да защити вариантите на своя знак, например когато логото се е променило (13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689, § 36 et seq.); 
This case needs to be distinguished from the situation in which the EUTM owner, in accordance with normal business practice, seeks to protect variations of its sign, for example, where a logo has evolved (13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689, § 36 et seq.).
д) недобросъвестност е установена и когато притежателят на марка на ЕС прави поредица от заявки за регистрация на национални марки, с цел да му осигурят блокираща позиция за период, превишаващ 6месечния срок за размисъл, предвиден в член 34, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС, и дори 5годишния гратисен период, предвиден в член 58, параграф 1, буква а) от Регламента за марките на ЕС (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 51); 
(e) Bad faith has also been found where the EUTM owner makes a successive chain of applications for registration of national trade marks, designed to grant him a blocking position for a period exceeding the 6month period of reflection provided for by Article 34(1) EUTMR and even the 5year grace period provided for by Article 58(1)(a) EUTMR (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 51).
е) искане за финансова компенсация, направено от притежателя на марка на ЕС към подалия искането за обявяване на недействителност, може да доведе до установяване на недобросъвестност, ако има доказателства, че притежателят на марката на ЕС е знаел за съществуването на по-ранния идентичен или объркващо сходен знак и е очаквал да получи предложение за финансова компенсация от подалия искането за обявяване на недействителност (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 72). 
(f) A request for financial compensation made by the EUTM owner to the invalidity applicant may lead to a finding of bad faith if there is evidence that the EUTM owner knew of the existence of the earlier identical or confusingly similar sign and expected to receive a proposal for financial compensation from the invalidity applicant (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 72).
В допълнение към разгледаните по-горе фактори, други потенциално относими фактори, посочени в съдебната практика и/или в практиката на Службата за оценяване наличието на недобросъвестност, включват изброените по-долу: 
In addition to the abovementioned factors, other potentially relevant factors identified in case-law and/or Office practice to assess the existence of bad faith include those listed here.
обстоятелствата, при които е създаден оспорваният знак, неговото използване от създаването му, търговската логика, която е в основата на подаването на заявката за регистрация на този знак като марка на ЕС, и хронологията на събитията, довели до това подаване (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 21 et seq.; 08/05/2014, T327/12, Simca, § 39; 26/02/2015, T257/11, COLOURBLIND, EU:T:2015:115, § 68); 
(i) The circumstances under which the contested sign was created, the use made of it since its creation, the commercial logic underlying the filing of the application for registration of that sign as an EUTM and the chronology of events leading up to that filing (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 21 et seq.; 08/05/2014, T327/12, Simca, § 39; 26/02/2015, T257/11, COLOURBLIND, EU:T:2015:115, § 68).
естеството на заявената марка. 
(ii) The nature of the mark applied for.