natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Прогнозираният ръст на премиите по киберзастраховките от 3 млрд. евро през 2018 г. на 8,9 млрд. евро през 2020 г. е отражение на тази тенденция. 
The forecast growth in cyber insurance premiums from €3 billion in 2018 to €8.9 billion in 2020 reflects this trend.
08 Въпреки че финансовото отражение на кибератаките продължава да нараства, наблюдава се тревожно несъответствие между разходите за стартиране на атака и разходите за предотвратяване, разследване и възстановяване. 
08 While the financial impact of cyberattacks continues to grow, there is an alarming disparity between the cost of launching an attack and the cost of prevention, investigation and reparation.
Например извършването на DDoS атака може да струва едва 15 евро на месец, докато загубите, понесени от предприятието, към което е насочена, в т.ч. вредите за неговата репутация, са значително по-големи10. 
For example, a DDoS attack can cost as little as €15 a month to carry out, yet the losses suffered by the targeted business, including reputational damage, are considerably higher10.
09 Въпреки че през 2016 г. 80 % от предприятията в ЕС са претърпели най-малко един киберинцидент11, признаването на рисковете продължава да бъде на тревожно ниско ниво. 
09 Although 80 % of EU businesses having experienced at least one cybersecurity incident in 201611, acknowledgement of the risks is still alarmingly low.
Сред дружествата в ЕС 69 % нямат никаква информация или имат само основна информация за своята уязвимост към киберзаплахи12, а 60 % никога не са правили оценка на потенциалните финансови загуби13. 
Among companies in the EU, 69 % have no, or only a basic understanding, of their exposure to cyber threats 12, and 60 % have never estimated the potential financial losses 13.
Освен това, според проведено глобално проучване една трета от организациите биха предпочели да платят откуп на хакера, вместо да инвестират в информационна сигурност14. 
Furthermore, according to a global survey, one-third of organisations would rather pay the hacker’s ransom than invest in information security14.
10 През 2017 г. глобалните атаки на Wannacry с искане на откуп и на зловредния софтуер за изтриване на дискове NotPetya взети заедно са засегнали над 320 000 жертви в около 150 страни15. 
10 The global Wannacry ransomware and NotPetya wiper malware attacks in 2017 together affected more than 320 000 victims in around 150 countries15.
Тези инциденти доведоха до нещо като световно пробуждане за заплахата, която представляват кибератаките, и дадоха нов тласък за включване на киберсигурността в основното планиране на политиките. 
These incidents led to something of a global awakening of the threat posed by cyberattacks, creating fresh momentum to bring cybersecurity into mainstream policy thinking.
Освен това 86 % от гражданите на ЕС понастоящем смятат, че рискът да станат жертва на киберпрестъпление расте16. 
In addition, 86 % of EU citizens now believe the risk of falling victim to cybercrime is increasing16.
ЕС стана наблюдаваща организация към Комитета по Конвенцията на Съвета на Европа за престъпленията в кибернетичното пространство17 (Конвенцията от Будапеща). 
The EU’s action on cybersecurity 11 The EU became an observer organisation to the Council of Europe’s Convention on Cybercrime Committee in 200117 (the Budapest Convention).
Оттогава насам ЕС работи за подобряване на устойчивостта на киберпространството чрез своята политика, 10 
Since then, the EU has used policy, legislation and spending to improve its cyber resilience.
На фона на нарастващия брой мащабни кибератаки и инциденти дейността се ускори от 2013 г. насам, както е показано на фигура 2. 
Against a background of an increasing number of major cyberattacks and incidents, activity has accelerated since 2013, as Figure 2 shows.
Успоредно с това държавите членки приеха (а в някои случаи вече и актуализираха) първите си национални стратегии за киберсигурност. 
In parallel, Member States have adopted (and in some cases already updated) their first national cybersecurity strategies.
12 В каре 2 и приложение І са представени основните участници от ЕС, които имат отговорности по отношение на киберсигурността. 
12 The main EU actors with responsibility for cybersecurity are described in Box 2 and Annex I. 9
11 Каре 2 Кой участва? 
10 Box2 Who is involved?
Европейската комисия има за цел да повиши капацитета и сътрудничеството в областта на киберсигурността, да укрепи ЕС като участник в сферата на киберсигурността и да я включи в другите политики на ЕС. 
The European Commission aims to increase cybersecurity capabilities and cooperation, strengthen the EU as a cybersecurity player, and mainstream it into other EU policies.
Основните генерални дирекции (ГД), отговорни за политиката за киберсигурност, са ГД „Съобщителни мрежи, съдържание и технологии“ (киберсигурност) и ГД „Миграция и вътрешни работи“ (киберпрестъпност), които отговарят съответно за цифровия единен пазар и за Съюза на сигурност. 
The main Directorates-General (DG) responsible for cybersecurity policy are DGs CNECT (cybersecurity) and HOME (cybercrime), responsible for the Digital Single Market and the Security Union respectively.
ГД „Информатика“ отговаря за информационната сигурност на собствените системи на Комисията. 
DG DIGIT is responsible for the IT security of the Commission’s own systems.
Комисията се подпомага от множество агенции на ЕС, по-специално ENISA (Агенция на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност), агенцията на ЕС за киберсигурност – предимно консултативен орган, който подпомага разработването на политиката, изграждането на капацитет и повишаването на осведомеността. 
A host of EU agencies support the Commission, notably ENISA (European Union Agency for Network and Information Security), the EU’s cybersecurity agency – a mainly advisory body that supports policy development, capacity-building and awareness-raising.
Европейският център за борба с киберпрестъпността на Европол (EC3) е създаден, за да засили ответните действия на правоприлагащите органи на ЕС във връзка с киберпрестъпността. 
Europol’s European Cybercrime Centre (EC3) was established to strengthen the EU’s law enforcement response to cybercrime.
Комисията организира екип за незабавно реагиране при компютърни инциденти (CERT-EU), който подпомага всички институции, органи и агенции на Съюза. 
A Computer Emergency Response Team (CERT-EU), supporting all Union institutions, bodies and agencies, is hosted by the Commission.
Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) ръководи киберотбраната, кибердипломацията и стратегическата комуникация и една от нейните структури е центърът за анализ на информация. 
The European External Action Service (EEAS) leads on cyber defence, cyber diplomacy and strategic communication, and hosts intelligence and analysis centres.
Европейската агенция по отбрана (EDA) има за цел да разработи способности за киберотбрана. 
The European Defence Agency (EDA) aims to develop cyber defence capabilities.
Държавите членки носят основната отговорност за собствената си киберсигурност, като на равнището на ЕС действат чрез Съвета, който има редица органи за координация и обмен на информация (сред които Хоризонталната работна група по въпроси на кибернетичното пространство). 
Member States are primarily responsible for their own cybersecurity and, at the EU level, act through the Council, which has numerous coordination and information-sharing bodies (amongst them the Horizontal Working Party on Cyber Issues).
Европейският парламент действа като съзаконодател. 
The European Parliament acts as co-legislator.
Организациите от частния сектор, включително промишлеността, органите за управление на интернет и академичните среди са партньори и участници 12 в разработването и прилагането на политиките – включително чрез договорно публично-частно партньорство (ДПЧП). 
Private sector organisations, including industry, internet governance bodies, and academia, are both partners and contributors to policy development and implementation – including through a contractual public-private partnership (cPPP).
Политика 13 Кибернетичната екосистема на ЕС е сложна и многопластова и обхваща редица области на вътрешната политика като правосъдие и вътрешни работи, цифровия единен пазар и изследователските политики. 
Policy 13 The EU’s cyber ecosystem is complex and multi-layered, cuts across an array of internal policy areas, like justice and home affairs, the digital single market and research policies.
Във външната политика киберсигурността е включена в дипломацията и става част от нововъзникващата политика на ЕС за отбрана във все по-голяма степен. 
In external policy, cybersecurity features in diplomacy, and is increasingly part of the EU’s emerging defence policy.
14 Крайъгълният камък на политиката на ЕС е Стратегията за киберсигурност от 2013 г.18. 
14 The cornerstone of the EU’s policy is the 2013 Cybersecurity Strategy18.
Тази стратегия има за цел цифровата среда в ЕС да се превърне в най-безопасната среда в света, като същевременно защитава основните ценности и свободи. 
The Strategy aims to make the EU’s digital environment the safest in the world, while defending fundamental values and freedoms.
Тя има пет основни цели: i) повишаване на устойчивостта на киберпространството; ii) намаляване на киберпрестъпността; iii) разработване на политика за кибернетична отбрана и изграждане на капацитет; iv) разработване на промишлени и технологични ресурси за киберсигурността; и v) изграждане на международна политика относно киберпространството в съответствие с основните ценности на ЕС. 
It has five core objectives: (i) increasing cyber resilience; (ii) reducing cybercrime; (iii) developing cyber defence policies and capabilities; (iv) developing industrial and technological cybersecurity resources; and (v) establishing an international cyberspace policy aligned with core EU values.
15 Стратегията за киберсигурност е взаимосвързана с три стратегии, приети впоследствие: — Европейската програма за сигурност (2015 г.) има за цел подобряване на правоприлагането и съдебния отговор спрямо киберпрестъпността, главно чрез възобновяване на актуализирането на съществуващите политики и законодателство19. 
15 The Cybersecurity Strategy interlinks with three subsequently adopted strategies: — The European Agenda on Security’s (2015) objective is to improve law enforcement and the judicial response to cybercrime, mainly by renewing updating existing policies and legislation19.
Тя също така си поставя за цел да установи пречките пред наказателните разследвания на престъпленията в кибернетичното пространство и да засили изграждането на киберкапацитет. — Стратегията за цифров единен пазар20 (2015 г.) има за цел създаване на по-добър достъп до цифровите блага и услуги чрез въвеждането на необходимитe условия за максимизиране на потенциала за растеж на цифровата икономика. 
It also sets out to identify obstacles to criminal investigations on cybercrime and enhance cyber capacity-building. — The Digital Single Market Strategy20 (2015) aims to create better access to digital goods and services by creating the right conditions in which to maximise the digital economy’s growth potential.
Укрепването на онлайн сигурността, доверието и приобщаването е от съществено значение за тази цел. — Глобалната стратегия21 от 2016 г. има за цел засилване на ролята на ЕС в света. 
Strengthening online security, trust and inclusion is essential to this end. — The 2016 Global Strategy21 aims to boost the EU’s role in the world.
Киберсигурността представлява основен стълб чрез подновен ангажимент към въпросите на кибернетичното пространство, сътрудничество с ключови партньори и решителност за справяне с проблемите на киберпространството във всички области на политиката, включително опровергаване на дезинформацията чрез стратегическа комуникация. 
Cybersecurity forms a core pillar through a renewed commitment to cyber issues, cooperation with key partners, and a resolve to address cyber issues across all policy areas, including the rebuttal of disinformation through strategic communication.
16 През последните години, тъй като киберпространството се превръща все повече в оръжие22 и милитаризирано23 пространство, то вече се разглежда като петата област на военни действия24. 
16 In recent years, as cyberspace has become increasingly militarised22 and weaponised23, it has come to be seen as the fifth domain of warfare24.
Киберотбраната предпазва системите, мрежите и критичната инфраструктура в киберпространството от атаки с военни и други средства. 
Cyber defence shields cyberspace systems, networks and critical infrastructure against attack by military and other means.
През 2014 г. е приета Политическа рамка за кибернетична отбрана, която е актуализирана през 2018 г.25. 
A Cyber Defence Policy Framework was adopted in 2014 and updated in 201825.
В актуализацията от 2018 г. са определени шест приоритета, включително разработването на способности за киберотбрана, както и защитата на комуникационните и информационните мрежи на общата политика на ЕС за сигурност и отбрана (ОПСО). 
The 2018 updates identifies six priorities, including the development of cyber defence capabilities, as well as the protection of the EU Common Security and Defence Policy (CSDP) communication and information 12 networks.
Киберотбраната е част и от рамката за постоянно структурирано сътрудничество (ПСС) и от сътрудничеството между ЕС и НАТО. 
Cyber defence also forms part of the Permanent Structured Cooperation Framework (PESCO) and EU-NATO cooperation.
17 Съвместната рамка на ЕС за борба с хибридните заплахи (2016 г.) разглежда киберзаплахите както за критичната инфраструктура, така и за частните потребители, като изтъква, че кибератаки могат да се извършват чрез дезинформационни кампании в социалните медии26. 
17 The EU’s Joint Framework on countering hybrid threats (2016) tackles cyber threats to both critical infrastructure and private users, highlighting that cyberattacks can be carried out through disinformation campaigns on social media26.
В нея се отбелязва и необходимостта от повишаване на осведомеността и засилване на сътрудничеството между ЕС и НАТО, което беше материализирано в съвместните декларации на ЕС и НАТО от 2016 г. и 2018 г.27. 
It also notes the need to improve awareness and enhance cooperation between the EU and NATO, which was given substance in the Joint EU-NATO Declarations of 2016 and 201827.
18 През 2017 г. Комисията представи нов пакет за киберсигурността, който отразява нарастващата неотложна необходимост от цифрова защита. 
18 In 2017 the Commission presented a new cybersecurity package, reflecting the growing urgency of digital protection.
Той включваше ново съобщение на Комисията за актуализиране на Стратегията за киберсигурност от 2013 г.28, план за бърза и координирана реакция при мащабна атака и за бързо прилагане на Директивата за мрежова и информационна сигурност (Директива за МИС)29. 
This included a new Commission communication updating the 2013 cybersecurity strategy28, a blueprint for a quick and coordinated response to a major attack, and for the swift implementation of the Directive on Security of Network and Information Systems (NIS Directive)29.
Освен това пакетът документи включваше редица законодателни предложения (вж. точка 22). 
Furthermore, the package included a number of legislative proposals (see paragraph 22).
Законодателство 19 От 2002 г. насам беше прието законодателство с различна степен на значимост за киберсигурността. 
Legislation 19 Since 2002 legislation with varying degrees of relevance to cybersecurity has been adopted.
20 Като основен стълб на Стратегията за киберсигурност от 2013 г. в центъра на законодателството е Директивата за мрежова и информационна сигурност (МИС)30 от 2016 г. – първото законодателство за целия ЕС в областта на киберсигурността. 
20 As the main pillar of the 2013 cybersecurity strategy, the legal centrepiece is the 2016 Network and Information Security (NIS) Directive30, the first EU-wide legislation on cybersecurity.
Тази директива, която трябваше да бъде транспонирана до май 2018 г., има за цел постигането на минимално равнище на хармонизирани 15 способности, като се задължат държавите членки да приемат национални стратегии относно МИС и да създадат единни звена за контакт и екипи за реагиране при инциденти с компютърната сигурност (ЕРИКС)31. 
The directive, which was to be transposed by May 2018, aims to achieve a minimum level of harmonised capabilities by obliging Member States to adopt national NIS strategies and create single points of contact and computer security incident response teams (CSIRTs)31.
В нея се определят и изисквания за сигурност и уведомяване за операторите на основни услуги в критични сектори и за доставчиците на цифрови услуги. 
It also sets security and notification requirements for operators of essential services in critical sectors and digital service providers.
21 Успоредно с това през 2016 г. влезе в сила Общият регламент относно защитата на данните32(ОРЗД), който се прилага от май 2018 г. 
21 In parallel, the General Data Protection Regulation32 (GDPR) came into force in 2016 and applied from May 2018.
Неговата цел е да бъдат защитени личните данни на европейските граждани чрез определяне на правила за тяхното обработване и разпространение. 
Its objective is to protect European citizens’ personal data by setting rules on its processing and dissemination.
Той предоставя определени права на субектите на данни и налага задължения на администраторите на лични данни (доставчиците на цифрови услуги) по отношение на използването и предаването на информация. 
It grants data subjects certain rights and places obligations on data controllers (digital service providers) regarding the use and transfer of information.
С него се налагат и изисквания за уведомяване в случай на нарушение, а в някои случаи може да бъдат наложени глоби. 
It also imposes notification requirements in case of breach and, in some cases, can levy fines.
На фигура 3 е показано как Директивата за МИС и ОРЗД се допълват взаимно в своите цели за укрепване на киберсигурността и гарантиране на защитата на данните. 
Figure 3 illustrates how the NIS Directive and the GDPR they complement each other in their aims to strengthen cybersecurity and safeguard data protection.
22 Проектът на законодателство, който се обсъжда в момента, включва предложения Акт за киберсигурността за укрепване на ENISA и създаване на приложим на територията на целия ЕС механизъм за сертифициране33, предложения регламент относно европейските заповеди за предоставяне и за запазване на електронни доказателства34 и предложената директива за електронните доказателства35. 
13 22 Draft legislation currently under discussion includes the proposed Cybersecurity Act to strengthen ENISA and establish an EU-wide certification mechanism33, the proposed regulation on production and preservation orders for e-evidence34, and the proposed directive on e-evidence35.
Предложението от 2018 г. за създаване на Европейски център за промишлени, технологични и изследователски експертни познания в областта на киберсигурността и Мрежа от национални координационни центрове (наричани по-нататък „мрежа от центрове за експертни познания в областта на киберсигурността и център за изследователски експертни познания) съставлява част от пакета документи относно киберсигурността от 2017 г.36. 
The 2018 proposal for a European Cybersecurity Industrial, Technology and Research Competence Centre and the Network of National Coordination Centres (hereafter referred to as ‘network of cybersecurity competence centres and a research competence centre’) forms part of the 2017 cybersecurity package36.
23 Понякога е трудно да се придобие представа за обхвата на политиката и на законодателната рамка, които засягат киберсигурността, и как това се отразява върху нашето ежедневие. 
23 It can be difficult to get a sense of the breadth of the policy and legislative framework that touches on cybersecurity and how it affects our daily lives.
24 Във фигура 4 е направен опит да се очертае пресечната точка на различните законодателни атове и другите дейности с живота на фиктивен европейски гражданин. 16 
24 Figure 4 attempts to chart the intersection of different legislative acts and other activities with the life of a fictitious European citizen. 14
Фигура 3 – Как ОРЗД и Директивата за МИС се допълват взаимно Как ОРЗД и Директивата за МИС се допълват взаимно Сигурност на личните данни Защита на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и правила относно свободното движение на лични данни Прилага се за всички лица или организации, които обработват лични данни във връзка с предлагането на стоки и услуги или с наблюдението на тяхното поведение Обхват Цел Акценти Изисквания за уведомяване Санкции Мрежова сигурност Постигане на високо ниво на сигурност на мрежите и информационните системи в Съюза, така че да се подобри функционирането на вътрешния пазар 17 Общ регламент относно защитата на данните (ОРЗД) Права на субекта на данни Задължения на администраторите на данни Правила за предаване на лични данни Незабавно докладване на нарушения на надзорния орган В някои случаи трябва да бъдат уведомени и субектите на данни (физическите лица) До 20 млн. евро или 4 % от годишния световен оборот Изискванията за сигурност и уведомяване се прилагат за операторите на основни услуги и за доставчиците на цифрови услуги Задължение държавите членки да определят: национална стратегия и да посочат компетентни органи, единни звена за контакт и ЕРИКС Създаване на група за сътрудничество и мрежа на ЕРИКС Докладване на инциденти на компетентния орган от операторите на основни услуги (енергетика, транспорт, банково дело, здравеопазване, води, цифрова инфраструктура) Доставчици на цифрови услуги (онлайн места за търговия, онлайн търсачки, компютърни услуги „в облак“) Държавите членки определят санкции, които са ефективни, пропорционални и възпиращи Директива за МИС Източник: ЕСП. 
Figure 3 – How the GDPR and the NIS Directive complement each other 15 Personal data security Protection of natural persons with regard to the processing of personal data and rules relating to the free movement of personal data Applies to any person or entity processing personal data related to the offering of goods and services or to the monitoring of their behaviour Scope Target Highlights Notification Requirements Penalties Network security Achievement of high level of security of network and information systems within the Union so as to improve the functioning of the internal market General Data Protection Regulation (GDPR) Rights of the data subject Obligations of data controllers Rules for transferring personal data Report breaches to supervisory authority without delay In some cases the data subjects (individuals) need to be informed too Security and notification requirements apply to operators of essential services and digital service providers Obligation for Member States to define: a national strategy and to designate competent authorities, single points of contact and CSIRTs Establishment of Cooperation Group and CSIRTs Network Incident reporting to the Competent Authority by Operators of essential services (energy, transport, banking, health, water, digital infrastructure) Providers of digital services (online market places, online search engines, cloud computing services) Member States shall set penalties that are effective, proportionate and dissuasive NIS Directive Source: ECA.
Операторите на основни услуги, които обработват информация за физически лица, са обект на двете законови разпоредби 
Up to €20 million or 4 % of annual global turnover Operators of essential services processing information about individuals are subject to both laws