natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Същността на устойчивото развитие се състои в достоен живот за всички в рамките на ресурсите на планетата, което съчетава икономически просперитет и ефективност, мирни общества, социално приобщаване и отговорност към околната среда“. „Следващи стъпки към устойчиво европейско бъдеще – Европейски действия за устойчивост“ Устойчивото развитие е поставено като цел в Договорите за ЕС преди Програмата до 2030 г.: ЕС „ще работи за устойчивото развитие на Европа, основаващо се на балансиран икономически растеж и ценова стабилност, силно конкурентна социална пазарна икономика, която има за цел пълна заетост и социален прогрес, и високо равнище на защита и подобряване качеството на околната среда... и допринася за устойчивото развитие на планетата...“. 
A life of dignity for all within the planet's limits that reconciles economic prosperity and efficiency, peaceful societies, social inclusion and environmental responsibility is at the essence of sustainable development”. Next steps for a sustainable European future – European action for sustainability Sustainable development was already rooted as an objective in the EU treaties before the 2030 Agenda: The EU “shall work for the sustainable development of Europe based on balanced economic growth and price stability, a highly competitive social market economy, aiming at full employment and social progress, and a high level of protection and improvement of the quality of the environment...and contribute to the “sustainable development of the Earth...”
Член 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) Устойчивото развитие е важен елемент от целите на външната дейност на ЕС, където ЕС следва: г) да подпомага устойчивото развитие в икономическо и социално отношение и в областта на опазването на околната среда в развиващите се страни, с основна цел изкореняване на бедността; Член 21, параграф 2 от ДЕС Докладване по показателите за устойчиво развитие 06 Докладването по показателите за устойчиво развитие е практиката на измерване, оповестяване и отчитане пред вътрешните и външните заинтересовани страни за организационната дейност спрямо целта за устойчиво развитие. 
Article 3 Treaty on European Union (TEU) Sustainable development is an important element of the objectives of EU external action where the EU should: (d) foster the sustainable economic, social and environmental development of developing countries, with the primary aim of eradicating poverty; Article 21 (2) TEU Sustainability reporting 06 Sustainability reporting is the practice of measuring, disclosing and being accountable to internal and external stakeholders for organisational performance towards the goal of sustainable development.
То включва докладване относно начина, по който дадена организация съобразява своята дейност с въпросите на устойчивото развитие, както и нейното екологично, социално и икономическо въздействие. 
It involves reporting on how an organisation considers sustainability issues in its operations, and on its environmental, social and economic impacts.
Глобалната инициатива за отчитане (ГИО), основен участник в подпомагането на това развитие и издател на най-често използваните стандарти10, определя доклада за устойчиво развитие като „доклад, публикуван от дадено дружество или организация, относно икономическото, екологичното и социалното въздействие, причинено от ежедневната му дейност. 
The Global Reporting Initiative (GRI), a key player in supporting this development and publisher of the most commonly used standard10 defines sustainability reporting as “a report published by a company or organization about the economic, environmental and social impacts caused by its everyday activities.
В доклада за устойчиво развитие също така се представят ценностите и модела на управление на организацията и се посочва връзката между нейната стратегия и ангажимента ѝ за постигане на устойчива глобална икономика“11. 
A sustainability report also presents the organization's values and governance model, and demonstrates the link between its strategy and its commitment to a sustainable global economy”11.
07 Практиката за докладване за устойчиво развитие се е развила в частния сектор и постепенно се разпространява в публичния сектор, където може да се извършва от държавни дружества или правителствени организации. 
07 Sustainability reporting developed in the private sector and is slowly spreading to the public sector, where reporting may be done by state-owned companies or government entities.
Като посочваме примери от частния сектор, в настоящия преглед бихме желали да покажем възможностите за развитие на докладите за устойчиво развитие. 
By identifying examples of the private sector, this review would like to show the development possibilities of sustainability reporting.
В частния сектор се използват различни термини за обозначаване на доклада за устойчиво развиетие: „доклад за нефинансова информация“; „доклад за корпоративната социална отговорност (КСО)“; „доклад за екологичното, социалното и управленското (ЕСУ) въздействие“. 
In the private sector, various terms are used to refer to sustainability reporting: “reporting on non-financial information”; “corporate social responsibility (CSR) reporting”; “environment, social and governance (ESG) reporting”.
Той е част и от „разширения външен доклад (РВД)“ или „интегрирания доклад“. 
It also forms part of “extended external reporting (EER)” or “integrated reporting”.
В настоящия преглед се използва терминът „доклад за устойчиво развитие“. 
The term used throughout this review is “sustainability reporting”.
08 Въпреки горепосоченото всеобхватно определение, докладите за устойчиво развитие в частния сектор се различават значително – от докладване само за определено екологично въздействие от дейността на дадено дружество, например използването на вода, до докладване за по-всеобхватното интегриране на аспекти на устойчиво развитие в неговите бизнес процеси като цяло, например как изменението на климата намалява наличието на вода и застрашава неговия бизнес модел13. 
08 Despite the above-mentioned all-encompassing definition, sustainability reports in the private sector vary a lot, from reporting only on a selected environmental impact of a company, e.g. its use of water, to reporting on the more comprehensive integration of sustainability into its business processes as a whole, e.g. how climate-change reduces water availability and threatens its business model13.
На фигура 2 са показани тези две перспективи: въздействието, което може да окаже дадена организация чрез своята дейност върху изменението на климата, и въздействието, което може да има изменението на климата върху стопанската дейност. 
Figure 2 illustrates these two perspectives: the impact an organisation can have on climate change with its operation and the impact climate change can have on business operations.
Фигура 2 – Две перспективи на докладите за устойчиво развитие, като се разглежда примерът с изменението на климата14 10 Въздействие на организацията върху изменението на климата Въздействие на изменението на климата върху организацията Източник: ЕСП въз основа на консултативния документ на Комисията относно актуализирането на незадължителните насоки за докладване на нефинансова информация. 
Figure 2 – Two perspectives of sustainability reports, taking the example of climate change14 9 Impact of organisation on Climate Change Impact of Climate Change on organisation Source: ECA, based on the Commission’s consultation document on the update of the non-binding guidelines on non-financial reporting.
09 С Директива 2014/95 ЕС направи задължително докладването на нефинансова информация за определена минимална информация за устойчивото развитие от страна на някои големи предприятия (каре 2). 
09 With directive 2014/95, the EU made reporting on non-financial information on certain minimum sustainability information obligatory for certain large companies (Box 2).
Примери за докладване в публичния сектор и от държавните предприятия могат да бъдат намерени в някои държави членки15 (каре 3). 
As regards reporting in the public sector and by state-owned companies, examples can be found in certain Member States15(Box 3).
11 Каре 2 С Директива 2014/95/ЕС е въведено задължение за докладване за някои големи предприятия16 Настоящите задължения на ЕС за докладване на информация, свързана с устойчиво развитие, се прилагат за големите предприятия от обществен интерес. 
10 Box 2 EU directive 2014/95 introduced a reporting obligation for certain large companies16 The current EU reporting obligations on sustainability related information apply to large public interest entities.
Те се отнасят общо за приблизително 7 400 дружества, регистрирани на фондовата борса, банки, застрахователни дружества и други предприятия, определени от държавите членки17. 
In total, they concern approximately 7 400 listed companies, banks, insurance companies, and other entities identified by Member States17.
Съгласно директивата обикновено това са големи предприятия с повече от 500 служители. 
Under the directive, these are generally large companies with over 500 employees.
Съгласно проучване от 2017 г. на ГИО, CSR Europe и Accountancy Europe относно прилагането на директивата, някои държави членки са разширили приложното ѝ поле18. 
According to a 2017 study by GRI, CSR Europe, Accountancy Europe on the implementation of the directive, some Member States have widened the scope of the directive18.
Например Швеция е намалила прага от 500 на 250 служители, а както Швеция, така и Дания изискват от всички големи предприятия да представят декларации с нефинансова информация. 
For example, Sweden has lowered the threshold from 500 to 250 employees, and both Sweden and Denmark require all large companies to provide non-financial information statements.
Такъв е случаят и с испанските дружества с оборот от 2 млрд. евро и 4 000 служители. 
This is also the case for Spanish companies with a turnover of €2 billion and 4 000 employees.
Някои държави членки прилагат директивата по отношение на контролирани от държавата предприятия и големи общини19. 
Some Member States apply the directive to state-controlled enterprises and large municipalities19.
Няколко държави членки изрично са включили пенсионни фондове и дружества за управление на активи20. 
Several Member States have specifically included pension funds and asset management companies20.
Обединеното кралство и Люксембург, където се намират най-големите сектори на инвестиционните фондове в ЕС, не са предприели тази стъпка. 
The United Kingdom and Luxembourg, which host the largest investment funds industries in the EU, have not taken this step.
12 Каре 3 Докладване за устойчиво развитие в държавните предприятия в Швеция Докладването относно въздействието на устойчивото развитие върху тяхната стопанска дейност и относно тяхното въздействие по отношение на устойчивото развитие се практикува от държавните предприятия в Швеция от 2008 г. 
Box 3 Sustainability reporting in Swedish state-owned companies Reporting on the impact sustainability has on their business and their impact on sustainability has been practiced by Swedish state-owned companies since 2008.
От 47-те държавни предприятия в Швеция с обща стойност 53,3 млрд. евро се изисква в годишните си доклади да предоставят информация за поставените от тях финансови и нефинансови цели, тяхното изпълнение и начина, по който се справят с въпросите на устойчивото развитие като цяло. 
The 47 Swedish state-owned companies, with a combined value of €53.3 billion, are required to give information in their annual reports on financial and non-financial targets they have set, their performance and the way they address sustainability issues in general.
В политиката за държавната собственост от 2017 г. се посочва, че държавните предприятия „следва да анализират глобалните цели за устойчиво развитие на Програмата до 2030 г., за да определят целите, върху които всяко предприятие оказва въздействие и за които допринася чрез своята дейност“. 
The states ownership policy 2017 states that state-owned companies “should analyse the global sustainability goals of Agenda 2030 to identify the goals which each company has an impact on and contributes to through its operations”.
10 В Програмата до 2030 г. правителствата се насърчават да изпращат на ООН доброволни национални доклади за напредъка на тяхната държава към постигането на ЦУР. 
10 The 2030 Agenda encourages governments to send voluntary national reports on their country ́s progress towards the SDGs to the UN.
Тези доклади следва да бъдат относно резултатите на държавата по отношение на постигането на целите за устойчиво развитие. 
These reports should be on the country’s performance in implementing sustainable development.
От март 2019 г. насам 24 от 28-те държави-членки на ЕС са изготвили такъв доклад21. 
As of March 2019, 24 out of 28 EU Member States had provided such a report21.
Докладването до ООН може също да се осъществява на равнището на ЕС и Съветът и Парламентът са поискали от Комисията да изготви доклад за ООН22 (точка 56). 
Reporting to the UN can also take place at EU level, and the Council and Parliament have asked the Commission to prepare a report for the UN22 (paragraph 56).
11 На фигура 3 е представен преглед на различните равнища на докладване относно устойчивото развитие. 
11 Figure 3 provides an overview of the different levels of reporting on sustainable development.
Фигура 3 – Кой може да изготвя доклади за устойчиво развитие? 
Figure 3 – Who can produce sustainability reports?
Основания за изготвянето на доклади за устойчиво развитие 12 В частния сектор дружествата докладват относно устойчивостта до голяма степен в отговор на исканията на инвеститорите, гражданското общество и потребителите. 
Reasons for reporting on sustainability 12 In the private sector, companies report on sustainability largely in response to investors, civil society and consumer demands.
Финансовите пазари и инвеститорите оказват все по-голям натиск върху дружествата да оповестяват рисковете за устойчиво развитие. 
The financial markets and investors are putting increasing pressure on companies to disclose sustainability-related risks.
Причината за това е, че те все повече се разглеждат и като финансови рискове. 
This is because sustainability risks are also increasingly regarded as financial risks.
Например оповестяването от дружествата на информация за свързаните с климата рискове и възможности позволява на инвеститорите да оценят по-добре инвестициите и активите и да вземат бизнес решения по-ефективно23. 
For example, disclosing companies’ climate-related risks and opportunities allows investors to better value investments and assets, and to take business decisions more efficiently23.
13 Предприятията от частния сектор и публичният сектор имат различни мотиви за действие — докато предприятията в крайна сметка трябва да реализират печалби, публичният сектор е по-заинтересован от предоставянето на Докладване на равнището на ЕС Доклади от Комисията на ЕС 
13 Business and the public sector have differing driving forces – while businesses ultimately need to make profit, the public sector is concerned with providing public goods.
Тъй като обаче удовлетвореността на заинтересованите страни е решаваща и за двата сектора, мотивацията и ползите от докладването може да бъдат сходни в частния и в публичния сектор. 
However, as stakeholder satisfaction is crucial for both, the motivations for and benefits of reporting can be similar in the private and public sector.
На фигура 4 е показана различната мотивация във връзка с двете основни цели на докладването: (1) инструмент за управление и (2) инструмент за търсене на отговорност от управлението или от дадена организация. 
Figure 4 illustrates the different motivations in relation with the two underlying purposes of reporting: (1) a tool for management, and (2) a tool to hold management or an organisation to account.
14 Като цяло докладването за устойчиво развитие в публичния сектор предоставя рамка за обвързване на финансовите резултати с използването от организацията на значителните ресурси и връзки, от които зависи, както и на нейното въздействие върху тях24. 
14 Overall, “public sector sustainability reporting provides a framework to link financial performance to the organisation’s use of, and impact on, the significant resources and relationships upon which it depends”24.
Чрез изискването за докладване на ключовите резултати на една публична организация, тя може да повиши своята прозрачност и отговорност за отчитане и да предостави насоки за управление и етично поведение25. 
By requiring the reporting of a public organisation’s key performance, it can increase transparency and accountability and offer guidance for governance and ethical behaviour 25. 12
Фигура 4 – Вътрешна и външна мотивация за докладването за устойчиво развитие Докладването като инструмент за управление Вътрешна мотивация • Подобряване на управлението на риска • Икономия на ресурси и средства • Получаване на по-добра информация за вземане на решения • Подобряване на удовлетвореността на служителите Източник: ЕСП. 
Figure 4 – Internal and external motivations for sustainability reporting 13 Source: ECA What to include in sustainability reports and where to publish them 15 The key concept for deciding what to report is “materiality”.
Приема се, че ще бъдат публикувани само „съществени“ или важни въпроси; поради това предоставената от организациите информация може да варира значително в зависимост от тяхната преценка за същественост. 
Only “material” or important matters are expected to be published – therefore the information provided can vary significantly between organisations depending on their assessment of materiality.
с финансовото отчитане, където съществеността се определя с финансово измерение, при докладването за устойчиво развитие определянето на съществеността е по-сложно и понякога не толкова конкретно (каре 4). 15 
Compared to financial reporting, where materiality is defined in financial terms, in sustainability reporting the definition of materiality is more complex and sometimes less tangible (Box 4).
16 В каре 5 е показано какво би могло да означава на практика докладването на нефинансова информация. 
16 Box 5 shows what non-financial reporting might mean in practice.
16 Каре 4 Различно определение на „същественост“ при финансовите и нефинансовите доклади При финансовите доклади ЕС определя „съществената“ информация като „информация, чието пропускане или невярно представяне би могло с основание да се очаква да окаже влияние върху решенията, които ползвателите вземат въз основа на финансовите отчети на предприятието. 
14 Box 4 Different definitions of materiality for financial and non-financial reporting For financial reporting, the EU defines “material” information as “the status of information where its omission or misstatement could reasonably be expected to influence decisions that users make on the basis of the financial statements of the undertaking.
Същественият характер на отделните позиции се оценява във връзка с други подобни позиции“26. 
The materiality of individual items shall be assessed in the context of other similar items”26.
При нефинансовото докладване съществената информация представлява такава информация, която се оповестява в степен, необходима за разбиране на развитието, изпълнението, позицията и въздействието на дейността на [дружеството]“27. 
In non-financial reporting, material information is information which is disclosed “to the extent necessary for an understanding of the [company’s] development, performance, position and impact of [its] activity”27.
Според ГИО, докладите за устойчиво развитие следва да обхващат „аспекти, които: отразяват значимото икономическо, социално и екологично въздействие на организацията; или оказват съществено въздействие върху оценките и решенията на заинтересованите страни“28 – това означава, че съществеността за дадена организация следва да бъде оценена и съобразно това, което заинтересованите страни считат за съществено за тази организация (например мнението на инвеститорите). 
According to GRI, sustainability reports should cover “aspects that: reflect the organization’s significant economic, environmental and social impacts; or substantively influence the assessments and decisions of stakeholders”28 – this means that the materiality of an organisation should additionally be evaluated with what stakeholders see as material for that organisation (e.g. view of investors).
Каре 5 Докладване на нефинансова информация в банка и в пивоварна Една банка може да счита, че потреблението на вода в нейните офиси и клонове не е съществен въпрос, който трябва да бъде включен в доклада за дейността. 
Box 5 Non-financial reporting in a bank and a brewery A bank may not consider water consumption in its offices and branches to be a material issue requiring inclusion in its management report.
Тя по-скоро може да счете, че социалното и екологичното въздействие на проектите, които финансира, и ролята ѝ в подпомагането на реалната икономика на дадени град, регион или страна, може да представляват съществена информация29. 
Rather, it may consider the social and environmental impact of the projects that it funds and its role in supporting the real economy of a city, a region or a country to be material information29.
За разлика от това, една пивоварна може да счита, че потреблението на вода по време на производството на бира е съществен въпрос и да го включи в доклада за дейността. 
A brewery, by contrast, may consider its water consumption during beer production to be a material issue and include it in its management report.
Тя може да оповести и въздействието на изменението на климата върху нейната стопанска дейност заради потенциалния недостиг на вода в различните производствени обекти. 
It may also disclose the impact of climate change on its business, due to potential water scarcity at various production sites.
17 За да се поясни кое е съществено и какво представляват значимите икономически, екологични и социални аспекти, няколко организации са разработили насоки (или доброволни стандарти) за докладване за устойчиво развитие в частния сектор: например ГИО, Съветът по международно интегрирано отчитане (IIRC) и Съветът за стандарти за отчитане на устойчивото развитие (SASB). 
17 To clarify what is material and what might be relevant economic, environmental and social aspects, several organisations have developed guidelines (or voluntary standards) for sustainability reporting in the private sector: for example GRI, International Integrated Reporting Council (IIRC) and Sustainability Accounting Standards Board (SASB).
От тях най-широко използвани са тези на ГИО. 
Of these, GRI is the most widely used.
През 2019 г. „Диалогът за докладването за корпоративната отговорност“ обедини няколко от тези организации30, за да се постигне по-добра съгласуваност между рамките за улесняване на изготвянето на доклади и подобряване на информацията в тези доклади в полза на основните заинтересовани страни, по-специално на инвеститорите31. 
In 2019, the “Corporate Reporting Dialogue” brought together several of these organisations30 to develop better alignment between frameworks to facilitate preparing reports and improving the information in these reports for the use for key stakeholders, particularly investors31.
18 Директива 2014/95 на ЕС относно докладването на нефинансова информация и насоките на Комисията позволяват използването на всички тези съществуващи рамки32. 
18 The EU directive 2014/95 on non-financial reporting and the Commission’s guidelines allow the use of all these existing frameworks32.
Като минимум, докладването трябва да съдържа информация, свързана с въпроси от екологично, социално естество или свързани с работниците и служителите, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите въпроси33. 
As a minimum, reporting must contain information relating to “environmental, social and employee matters, respect for human rights, anti-corruption and bribery matters”33.
За подгрупа от предприятия докладването относно многообразието (например по отношение на половете) е задължително. 
For a sub-group of entities, reporting on diversity (e.g. with regard to gender) is mandatory.