natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Необходимо е също така да се прецени дали границите на референтната система са замислени по последователен начин или, обратно, по очевидно произволен или тенденциозен начин, така че да облагодетелстват някои предприятия, които са в съпоставимо положение по отношение на логиката, залегнала в съответната система.
Similar verification may also be necessary in certain cases concerning special-purpose levies, where there are elements indicating that the boundaries of the levy have been designed in a clearly arbitrary or biased way, so as to favour certain products or certain activities which are in a comparable situation with regard to the underlying logic of the levies in question.
Така например в съединени дела C-106/09 P и C-107/09 P [202], касаещи данъчната реформа в Гибралтар, Съдът е установил, че определената от съответната държава от ЕИП референтна система, макар да е основана на критерии от общ характер, на практика дискриминира дружествата, които се намират в съпоставимо положение от гледна точка на целта на данъчната реформа, което води до предоставянето на избирателно предимство на офшорните дружества [203].
For instance, in Ferring [205], the Court of Justice considered that a levy imposed on the direct sale of medicinal products by pharmaceutical laboratories but not on the sale by wholesalers was selective.
Във връзка с това Съдът е установил, че необлагането на офшорните дружества не е случайна последица от режима, а е неизбежно следствие от това, че базата за определяне на данъка изрично е приета по такъв начин, че офшорните дружества да нямат данъчна основа [204].
In the light of the particular factual circumstances – such as the clear objective of the measure and its effects – the Court did not simply examine whether the measure in question would lead to a derogation from the reference system constituted by the levy.
Подобно потвърждение може да е нужно също така в някои случаи, касаещи налози със специално предназначение, при които има признаци, че граничните стойности на налога са замислени по очевидно произволен или тенденциозен начин, за да бъдат облагодетелствани някои продукти или определени дейности, които се намират в съпоставимо положение по отношение на логиката, залегнала във въпросните налози.
It also compared the situations of the pharmaceutical laboratories (subject to the levy) and of the wholesalers (excluded), concluding that the non-imposition of the tax on the direct sales by the wholesalers equated to granting them a prima facie selective tax exemption [206].
Например в делото Ferring [205] Съдът е счел за избирателен налога, с който се облага пряката продажба на лекарствени продукти от фармацевтични лаборатории, но не и продажбата на едро.
Identification of the reference system
С оглед на конкретните фактически обстоятелства, като ясната цел на мярката и нейните последици, Съдът не само е разгледал дали въпросната мярка би довела до дерогация от референтната система, каквато дерогация е представлявал налогът.
The reference system constitutes the benchmark against which the selectivity of a measure is assessed.
Той е сравнил също ситуациите, в които са се намирали фармацевтичните лаборатории (облагани с налога) и търговците на едро (изключени от налога), като е заключил, че необлагането с данък на преките продажби от търговци на едро се е равнявало на предоставяне на въпросните търговци на едно избирателно prima facie освобождаване от данък [206].
The reference system is composed of a consistent set of rules that generally apply – on the basis of objective criteria – to all undertakings falling within its scope as defined by its objective.
Идентифициране на референтната система
Typically, those rules define not only the scope of the system, but also the conditions under which the system applies, the rights and obligations of undertakings subject to it and the technicalities of the functioning of the system.
Референтната система представлява целевият показател, спрямо който се оценява избирателността на дадена мярка.
In the case of taxes, the reference system is based on such elements as the tax base, the taxable persons, the taxable event and the tax rates.
Референтната система е съставена от последователен набор от правила, които по принцип се прилагат — въз основа на обективни критерии — за всички предприятия, които попадат в обхвата, определен от целта на системата.
For example, a reference system could be identified with regard to the corporate income tax system [207], the VAT system [208], or the general system of taxation of insurance [209].
Най-често тези правила определят не само обхвата на дадената система, но също така условията, при които системата се прилага, правата и задълженията на предприятията, които подлежат на нейните правила, както и техническите аспекти, свързани с функционирането на системата.
The same applies to special-purpose (stand-alone) levies, such as levies on certain products or activities having a negative impact on the environment or health, which do not really form part of a wider taxation system.
Що се касае до данъците, референтната система се основава на такива елементи като данъчната основа, данъчнозадължените лица, данъчното събитие и данъчните ставки.
As a result, and subject to special cases illustrated in paragraphs 129 to 131 above, the reference system is, in principle, the levy itself [210].
Например референтната система може да се определи по отношение на системата за корпоративен данък [207], системата за ДДС [208] или общата система за данъчно облагане на застраховането [209].
Derogation from the system of reference
Същото важи за (самостоятелните) налози със специално предназначение, като налозите върху определени продукти или дейности, оказващи отрицателно въздействие върху околната среда или здравето, които в действителност не са част от по-общата данъчна система.
Once the reference system has been established, the next step of the analysis consists in examining whether a given measure differentiates between undertakings in derogation from that system.
В резултат на това и с изключение на специалните случаи, които са илюстрирани в точки 129 — 131 по-горе, референтната система по принцип е самият налог [210].
To do this, it is necessary to determine whether the measure is liable to favour certain undertakings or the production of certain goods as compared with other undertakings which are in a similar factual and legal situation, in the light of the intrinsic objective of the system of reference [211].
Дерогация от референтната система
External policy objectives – such as regional, environmental or industrial policy objectives – cannot be relied upon by the EEA State to justify the differentiated treatment of undertakings [212].
След очертаването на референтната система следващата стъпка от анализа е разглеждането на въпроса дали с дадена мярка се прави разграничение между предприятия, което представлява дерогация от тази система.
The structure of certain special-purpose levies (and in particular their tax bases), such as environmental and health taxes imposed to discourage certain activities or products that have an adverse effect on the environment or human health, will normally integrate the policy objectives pursued.
За тази цел е необходимо да се определи дали мярката облагодетелства определени предприятия или производството на определени стоки в сравнение с други предприятия, които се намират в подобно фактическо и правно положение, от гледна точка на присъщата на референтната система цел [211].
In such cases, a differentiated treatment for activities or products whose situation is different from the situation of those activities or products which are subject to the tax as regards the intrinsic objective pursued, does not constitute a derogation [213].
Държавите от ЕИП не могат да се позовават на странични за системата цели на политиката — като цели на регионалната, екологичната или промишлената политика — за да оправдават различното третиране на предприятията [212].
If a measure favours certain undertakings or the production of certain goods which are in a comparable legal and factual situation, the measure is prima facie selective.
Преследваните цели на политиката обикновено се включват в структурата на определени налози със специално предназначение (и по-специално техните данъчни основи), като екологични и здравни данъци, налагани с цел възпиране от определени дейности или продукти, които оказват неблагоприятно въздействие върху околната среда или човешкото здраве.
Justification by the nature or general scheme of the system of reference
В такива случаи различното третиране на дейности или продукти, чието положение е различно от положението на дейностите или продуктите, които подлежат на облагане с данък по отношение на преследваната присъща цел, не представлява дерогация [213].
A measure which derogates from the reference system (prima facie selectivity) is non-selective if it is justified by the nature or general scheme of that system.
Ако дадена мярка поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки, които се намират в съпоставимо правно и фактическо положение, въпросната мярка е prima facie избирателна.
This is the case where a measure derives directly from the intrinsic basic or guiding principles of the reference system or where it is the result of inherent mechanisms necessary for the functioning and effectiveness of the system [214].
Обосновка въз основа на естеството или общата схема на референтната система
In contrast, it is not possible to rely on external policy objectives which are not inherent to the system [215].
Мярка, представляваща дерогация от референтната система (избирателност prima facie), е неизбирателна, ако се оправдава от естеството или общата схема на тази система.
The basis for a possible justification could, for instance, be the need to fight fraud or tax evasion, the need to take into account specific accounting requirements, administrative manageability [216], the principle of tax neutrality [217], the progressive nature of income tax and its redistributive purpose, the need to avoid double taxation [218], or the objective of optimising the recovery of fiscal debts.
Такъв е случаят, когато мярката произтича пряко от присъщите основни или ръководни принципи на референтната система или когато е резултат от присъщите механизми, които са необходими за функционирането и ефективността на системата [214].
EEA States should, however, introduce and apply appropriate control and monitoring procedures to ensure that derogations are consistent with the logic and general scheme of the tax system [219].
За разлика от това, не е възможно да се изтъкват странични за системата цели на политиката, които не са присъщи за системата [215].
For derogations to be justified by the nature or general scheme of the system, it is also necessary to ensure that those measures are proportionate and do not go beyond what is necessary to achieve the legitimate objective being pursued, in that the objective could not be attained by less far-reaching measures [220].
Базата за евентуална обосновка би могла да бъде например необходимостта да се противодейства на измамите или на отклоненията от данъчно облагане, необходимостта да се вземат предвид конкретни счетоводни изисквания, административната управляемост [216], принципът на данъчна неутралност [217], прогресивното естество на подоходния данък и преразпределителната му цел, необходимостта да се избягва двойното данъчно облагане [218], както и целта да се оптимизира събирането на данъчните задължения.
An EEA State which introduces a differentiation between undertakings needs to be able to show that this differentiation is actually justified by the nature and general scheme of the system in question [221].
Държавите от ЕИП обаче следва да въвеждат и прилагат подходящи процедури за контрол и наблюдение, за да гарантират, че дерогациите са съобразени с логиката и общата схема на данъчната система [219].
In principle, only measures that apply within the entire territory of the EEA State escape the regional selectivity criterion laid down in Article 61(1) of the EEA Agreement.
За да бъдат дерогациите обосновани въз основа на естеството и общата схема на системата, е необходимо също да се гарантира, че тези мерки са пропорционални и не надхвърлят необходимото за постигането на преследваната легитимна цел, доколкото целта не би могла да бъде постигната с по-малко мащабни мерки [220].
However, as outlined below, the reference system does not necessarily have to be defined as the entire EEA State [222].
Държавата от ЕИП, която въвежда разграничение между предприятията, трябва да е в състояние да докаже, че това разграничение действително е обосновано въз основа на естеството и общата схема на въпросната система [221].
It follows that not all measures that apply only to certain parts of the territory of an EEA State are automatically selective.
По принцип единствено мерките, които се прилагат на цялата територия на държавата от ЕИП, не попадат в обхвата на критерия за регионална избирателност, определен в член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП.
As established by the case-law [223], measures with a regional or local scope of application may not be selective if certain requirements are fulfilled.
Както обаче е посочено по-долу, референтната система не трябва непременно да бъде определена като цялата територия на държавата от ЕИП [222].
This case-law has so far only dealt with tax measures.
От това следва, че не всички мерки, които се прилагат само за определени части от територията на държава от ЕИП, автоматично са избирателни.
However, as regional selectivity is a general concept, the principles set out by the EEA Courts as regards tax measures apply to other types of measures as well.
Както е установено в съдебната практика [223], мерките с регионален или местен обхват на приложение може да не са избирателни, ако са изпълнени някои изисквания.
In order to assess regional selectivity, three scenarios must be distinguished [224]:
В тази съдебна практика досега са разглеждани единствено данъчни мерки.
In the first scenario, which results in the regional selectivity of a measure, the central government of an EEA State unilaterally decides to apply a lower level of taxation within a defined geographical area [225].
Въпреки това, тъй като регионалната избирателност е общо понятие, принципите, определени от съдилищата на ЕИП във връзка с данъчните мерки, се прилагат и за други видове мерки.
The second scenario corresponds to symmetrical devolution of tax powers [226] – a model of distribution of tax competences in which all infra-State authorities at a particular level (regions, districts or others) of an EEA State have the same autonomous power in law to decide the applicable tax rate within their territory of competence, independently of the central government.
За оценяването на регионалната избирателност трябва да се направи разграничение между три сценария [224]:
In this case, the measures decided by the infra-State authorities are not selective as it is impossible to determine a normal tax rate capable of constituting the reference framework.
В първия сценарий, който води до регионална избирателност на мярката, правителството на държавата от ЕИП едностранно решава да прилага по-ниско равнище на данъчно облагане в пределите на определена географска зона [225].
In the third scenario – the asymmetrical devolution of tax powers [227] – only certain regional or local authorities can adopt tax measures applicable within their territory.
Вторият сценарий съответства на симетрично делегиране на данъчни правомощия [226] — модел на разпределение на данъчните компетентности, при който всички вътрешнодържавни органи на определено равнище (региони, области или други) в дадена държава от ЕИП разполагат с едни и същи автономни правомощия по закон, за да определят, независимо от правителството, приложимата данъчна ставка в територията, за която са компетентни.
In this case, the assessment of the selective nature of the measure at stake depends on whether the authority concerned is sufficiently autonomous from the central government of the EEA State [228].
В такъв случай приетите от вътрешнодържавните органи мерки определено не са избирателни, тъй като не е възможно да се определи нормална данъчна ставка, която да може да се използва за референтна рамка.
This is the case when three cumulative criteria of autonomy are fulfilled: institutional, procedural and economic and financial autonomy [229].
В третия сценарий — несиметрично делегиране на данъчни правомощия [227] — само някои регионални или местни органи могат да приемат данъчни мерки, които да се прилагат на тяхната територия.
If all of these criteria of autonomy are present when a regional or local authority decides to adopt a tax measure applicable only within its territory, then the region in question, not the EEA State, constitutes the geographical reference framework.
В такъв случай оценката на избирателния характер на разглежданата мярка зависи от това дали въпросният орган е достатъчно автономен спрямо централното правителство на държавата от ЕИП [228].
The existence of institutional autonomy can be established where the tax measure decision has been taken by a regional or local authority with its own constitutional, political and administrative status that is separate from that of the central government.
Такъв е случаят, когато са изпълнени трите кумулативни критерия за автономия: институционална, процедурна и икономическа и финансова автономия [229].
In the Azores case, the Court of Justice observed that the Portuguese Constitution recognised the Azores as an autonomous region with its own political and administrative status and self-governing institutions, which also have their own fiscal competence, and the power to adapt national fiscal provisions to particular regional features [230].
Ако всички посочени критерии за автономия са налице, когато даден регионален или местен орган решава да приеме определена данъчна мярка, която да се прилага само на неговата територия, тогава въпросният регион, а не държавата от ЕИП, представлява географската референтна рамка.
The assessment of whether this criterion has been fulfilled in each individual case should include, in particular, examination of the constitution and other relevant laws of a given EEA State so as to verify whether a given region indeed has its own separate political and administrative status and whether it has its own self-governing institutions which have the power to exercise their own fiscal competence.
Наличието на институционална автономия може да бъде установено, когато регионален или местен орган е взел решение за данъчна мярка въз основа на своя собствен конституционен, политически и административен статут, който е отделен от този на правителството.
The existence of procedural autonomy can be established where a tax measure decision has been adopted without the central government being able to directly intervene in determining its content.
По делото Azores Съдът е отбелязал, че Португалската конституция признава Азорските острови като автономен регион със свой собствен политически и административен статут и самоуправляващи се институции, разполагащи също така със свои собствени данъчни компетентности и с правомощия да приспособяват националните данъчни разпоредби към регионалните особености [230].
The essential criterion for determining whether procedural autonomy exists is not the extent of the competence that the infra-State body is recognised as having, but the capability of that body, in view of its competence, to adopt a decision on a tax measure independently, that is to say without the central government being able to intervene directly as regards its content.
В оценката на това дали този критерий е изпълнен във всеки отделен случай следва да бъде включен по-специално преглед на конституцията и други закони от значение в дадената държава от ЕИП, за да се провери дали съответният регион действително притежава собствен отделен политически и административен статут и дали има свои собствени самоуправляващи се институции, които разполагат с правомощия да упражнят своите собствени данъчни компетентности.
The fact that a consultation or conciliation procedure exists between the central and regional (or local) authorities to avoid conflicts does not automatically mean that an infra-State body does not have procedural autonomy, provided that that body, and not the central government, has the final word on the adoption of the measure at stake [231].
Наличието на процедурна автономия може да бъде установено, когато решение за данъчна мярка се взима, без правителството да може пряко да се намесва при определянето на нейното съдържание.
The mere fact that the acts which an infra-State body adopts are subject to judicial review does not in itself mean that that body lacks procedural autonomy, since the existence of such review is an inherent feature of the rule of law [232].
Основният критерий, за да се установи наличието на процедурна автономия, не е степента на компетентност, призната на вътрешнодържавния орган, а способността на този орган — с оглед на неговата компетентност — да взема независимо решение за дадена данъчна мярка, т.е. без централното правителство да може пряко да се намесва в определянето на нейното съдържание.
A regional (or local) tax measure does not have to be completely separate from a more general tax system for it not to constitute State aid.
Фактът, че съществува процедура за консултации или помирителна процедура между централните и регионалните (или местните) органи с цел избягване на конфликти, не означава автоматично, че даден вътрешнодържавен субект не разполага с процедурна автономия, при условие че този орган, а не правителството, има последната дума относно приемането на разглежданата мярка [231].
In particular, it is not necessary that the tax system in question (bases of assessment, tax rates, tax recovery rules and exemptions) is fully devolved to the infra-State body [233].
Простият факт, че приеманите от вътрешнодържавния орган актове подлежат на съдебен контрол, сам по себе си не означава, че въпросният орган не разполага с процедурна автономия, тъй като наличието на съдебен контрол е присъщо за върховенството на закона [232].
For example, corporate tax devolution limited to the power to vary rates within a limited range, without devolving the power to change the bases of assessment (tax allowances and exemptions, etc.), could be considered as fulfilling the procedural autonomy condition if the pre-defined rate bracket allows the region concerned to exercise meaningful autonomous powers of taxation, without the central government being able to directly intervene as regards content.
Не е задължително регионална (или местна) данъчна мярка да е напълно отделена от по-общата данъчна система, за да не представлява държавна помощ.
The existence of economic and financial autonomy can be established where an infra-State body assumes responsibility for the political and financial consequences of a tax reduction measure.
По-специално не е задължително въпросната данъчна система (основи за изчисление, данъчни ставки, правила за събиране на данъци и за освобождаване от данъци) да е напълно делегирана на вътрешнодържавния орган [233].
This cannot be the case if the infra-State body is not responsible for managing a budget, that is to say when it does not have control of both revenue and expenditure.
Например делегирането на правомощия за промяна в определени граници на ставките на корпоративния данък, без да е делегирано правомощие да се променят основите за неговото изчисление (данъчни облекчения и освобождавания и т.н.), може да се счита за изпълняващо условието за процедурна автономия, ако предварително определеният диапазон на ставките позволява на въпросния регион да упражнява съществени автономни правомощия за данъчно облагане, без правителството да може пряко да се намесва в съдържанието.
Therefore, in establishing the existence of economic and financial autonomy, the financial consequences of the tax measure in the region must not be offset by aid or subsidies from other regions or the central government.