natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Изключително важно е да се гарантира приемането на правила за по-добро разграничаване на опростените, прозрачни и стандартизирани продукти от сложните, непрозрачни и рискови инструменти, както и да се прилага пруденциална рамка с по-висока чувствителност към риска.
It is essential to ensure that rules are adopted to better differentiate simple, transparent and standardised products from complex, opaque and risky instruments and to apply a more risk-sensitive prudential framework.
Секюритизацията е важен елемент от добре функциониращите финансови пазари.
Securitisation is an important element of well-functioning financial markets.
Подходящо структурираната секюритизация е съществено средство за диверсифициране на източниците на финансиране и за по-широко разпределяне на риска в рамките на финансовата система на Съюза.
Soundly structured securitisation is an important channel for diversifying funding sources and allocating risk more widely within the Union financial system.
Тя позволява по-широко разпределяне на риска, свързан с финансовия сектор, и може да спомогне за освобождаването на капацитет в счетоводните баланси на инициаторите и оттам — за допълнително кредитиране на икономиката.
It allows for a broader distribution of financial-sector risk and can help free up originators’ balance sheets to allow for further lending to the economy.
Като цяло тя може да подобри ефективността на финансовата система и да осигури допълнителни възможности за инвестиране.
Overall, it can improve efficiencies in the financial system and provide additional investment opportunities.
Секюритизацията може да създаде мост между кредитните институции и капиталовите пазари с косвена полза за предприятията и гражданите (например чрез по-достъпни заеми и финансиране на бизнеса, кредити за недвижими имоти и кредитни карти).
Securitisation can create a bridge between credit institutions and capital markets with an indirect benefit for businesses and citizens (through, for example, less expensive loans and business financing, and credits for immovable property and credit cards).
Независимо от това настоящият регламент отчита рисковете от увеличаване на взаимосвързаността и от прекомерен ливъридж, които секюритизацията поражда, и засилва микропруденциалния надзор от страна на компетентните органи върху участието на дадена финансова институция в пазара на секюритизации, както и макропруденциалния надзор върху този пазар от страна на Европейския съвет за системен риск (ЕССР), създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета [4], и от националните компетентни органи и органите, определени за инструментите за макропруденциален надзор.
Nevertheless, this Regulation recognises the risks of increased interconnectedness and of excessive leverage that securitisation raises, and enhances the microprudential supervision by competent authorities of a financial institution’s participation in the securitisation market, as well as the macroprudential oversight of that market by the European Systemic Risk Board (ESRB), established by Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council [4], and by the national competent and designated authorities for macroprudential instruments.
Въвеждането на пруденциална рамка с по-висока чувствителност към риска за опростените, прозрачни и стандартизирани (ОПС) секюритизации налага Съюзът да даде ясно определение на ОПС секюритизация, тъй като в противен случай регулаторните изисквания към кредитните институции и застрахователните предприятия с оглед отчитане в по-голяма степен на риска биха обхванали различни видове секюритизации в различните държави членки.
Establishing a more risk-sensitive prudential framework for simple, transparent and standardised (‘STS’) securitisations requires that the Union clearly define what an STS securitisation is, since otherwise the more risk-sensitive regulatory treatment for credit institutions and insurance companies would be available for different types of securitisations in different Member States.
Това би довело до неравнопоставени условия на конкуренция и до регулаторен арбитраж, като същевременно е важно да се гарантира, че Съюзът функционира като единен пазар за ОПС секюритизации и улеснява трансграничните сделки.
This would lead to an unlevel playing field and to regulatory arbitrage, whereas it is important to ensure that the Union functions as a single market for STS securitisations and that it facilitates cross-border transactions.
В съответствие със съществуващите определения в секторното законодателство на Съюза е целесъобразно да се предвидят определения на всички основни концепции на секюритизациите.
In line with the existing definitions in Union sectoral legislation, it is appropriate to provide definitions of all the key concepts of securitisation.
По-специално, необходимо е да се даде ясно и широкообхватно определение на понятието „секюритизация“, което да включва всяка сделка или схема, при която кредитният риск, свързан с дадена експозиция или група експозиции, се разделя на траншове.
In particular, a clear and encompassing definition of securitisation is needed to capture any transaction or scheme whereby the credit risk associated with an exposure or pool of exposures is tranched.
Експозиция, която създава задължение за пряко плащане по сделка или схема, които се използват за финансиране или операции с материални активи, не следва да се счита за експозиция към секюритизация дори ако сделката или схемата включват задължения за плащане с различен ред.
An exposure that creates a direct payment obligation for a transaction or scheme used to finance or operate physical assets should not be considered an exposure to a securitisation, even if the transaction or scheme has payment obligations of different seniority.
Спонсорът следва да може да делегира задачи на обслужващо предприятие, но следва да продължи да отговаря за управлението на риска.
A sponsor should be able to delegate tasks to a servicer, but should remain responsible for risk management.
По-специално, спонсорът не следва да прехвърля изискването за запазване на риска към обслужващото предприятие.
In particular, a sponsor should not transfer the risk-retention requirement to his servicer.
Обслужващото предприятие следва да бъде поднадзорно управляващо активи лице, като управляващо дружество на предприятие за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), лице, управляващо алтернативен инвестиционен фонд (ЛУАИФ), или субект по Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета [5].
The servicer should be a regulated asset manager such as an undertaking for the collective investment in transferable securities (UCITS) management company, an alternative investment fund manager (AIFM) or an entity referred to in Directive 2014/65/EU of the European Parliament and of the Council [5] (MiFID entity).
С настоящия регламент се въвежда забрана за пресекюритизация, с изключение на определени случаи на пресекюритизации, които сa използвани за законни цели, както и на разясняване дали програмите за обезпечени с активи търговски ценни книжа (ОАТЦК) се считат за пресекюритизации.
This Regulation introduces a ban on resecuritisation, subject to derogations for certain cases of resecuritisations that are used for legitimate purposes and to clarifications as to whether asset-backed commercial paper (ABCP) programmes are considered to be resecuritisations.
Пресекюритизациите биха могли да попречат на нивото на прозрачност, което настоящият регламент цели да установи.
Resecuritisations could hinder the level of transparency that this Regulation seeks to establish.
Независимо от това пресекюритизациите могат, при изключителни обстоятелства, да бъдат полезни за запазването на интересите на инвеститорите.
Nevertheless, resecuritisations can, in exceptional circumstances, be useful in preserving the interests of investors.
Поради тази причина пресекюритизациите следва да бъдат разрешени само в специфични случаи, посочени в настоящия регламент.
Therefore, resecuritisations should only be permitted in specific instances as established by this Regulation.
В допълнение, за финансирането на реалната икономика е важно програми с изцяло обезпечени с активи търговски ценни книжа, които не въвеждат повторно транширане над сделките, финансирани от програмата, да остават извън обхвата на забраната за пресекюритизация.
In addition, it is important for the financing of the real economy that fully supported ABCP programmes that do not introduce any re-tranching on top of the transactions funded by the programme remain outside the scope of the ban on resecuritisation.
Инвестиции във – или експозиции към – секюритизации не само излагат инвеститора на кредитните рискове на базисни кредити или експозиции, но процесът на структуриране на секюритизациите също би могъл да породи други рискове като риск във връзка с представителството, риск във връзка с избрания модел, правен и операционен риск, риск от контрагента, риск във връзка с обслужването, ликвиден риск и риск от концентрация.
Investments in or exposures to securitisations not only expose the investor to credit risks of the underlying loans or exposures, but the structuring process of securitisations could also lead to other risks such as agency risk, model risk, legal and operational risk, counterparty risk, servicing risk, liquidity risk and concentration risk.
Поради това е от съществено значение институционалните инвеститори да подлежат на пропорционални изисквания за надлежна проверка, за да се гарантира, че те оценяват правилно рисковете, произтичащи от всички видове секюритизации, в полза на крайните инвеститори.
Therefore, it is essential that institutional investors be subject to proportionate due-diligence requirements ensuring that they properly assess the risks arising from all types of securitisations, to the benefit of end investors.
Надлежната проверка може също така да увеличи доверието както в пазара, така и между отделните инициатори, спонсори и инвеститори.
Due diligence can thus also enhance confidence in the market and between individual originators, sponsors and investors.
Необходимо е инвеститорите също да осъществяват адекватна надлежна проверка във връзка с ОПС секюритизации.
It is necessary that investors also exercise appropriate due diligence with regard to STS securitisations.
Те могат да се запознаят с оповестената от секюритизиращите страни информация — по-специално уведомлението за ОПС секюритизация и съответната информация, оповестена в тази връзка, което следва да предостави на инвеститорите цялата необходима информация за начина, по който са изпълнени критериите за ОПС.
They can inform themselves with the information disclosed by the securitising parties, in particular the STS notification and the related information disclosed in this context, which should provide investors with all the relevant information on the way STS criteria are met.
Институционалните инвеститори следва да могат да разчитат в необходимата степен на уведомлението за ОПС секюритизация и на информацията, оповестена от инициатора, спонсора и дружество със специална цел – секюритизация (ДСЦС) относно това дали секюритизацията отговаря на изискванията за ОПС.
Institutional investors should be able to place appropriate reliance on the STS notification and the information disclosed by the originator, sponsor and securitisation special purpose entity (SSPE) on whether a securitisation meets the STS requirements.
Те обаче не следва да разчитат единствено и механично на посочените уведомление и информация.
However, they should not rely solely and mechanistically on such a notification and such information.
От основно значение е интересите на инициаторите, спонсорите и първоначалните кредитори, които участват в дадена секюритизация, да са съгласувани с тези на инвеститорите.
It is essential that the interests of originators, sponsors, original lenders that are involved in a securitisation and investors be aligned.
За тази цел инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор следва да запазва значим интерес в базисните експозиции на секюритизацията.
To achieve this, the originator, sponsor or original lender should retain a significant interest in the underlying exposures of the securitisation.
Във връзка с това е важно инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор да запази значителна нетна икономическа експозиция към въпросните базисни рискове.
It is therefore important for the originator, sponsor or original lender to retain a material net economic exposure to the underlying risks in question.
В по-общ план секюритизационните сделки не следва да се структурират така, че да се избягва прилагането на изискването за запазване.
More generally, securitisation transactions should not be structured in such a way so as to avoid the application of the retention requirement.
Това изискване следва да бъде приложимо във всички случаи, когато се касае за секюритизация от гледна точка на икономическата същност, независимо от използваната юридическа структура или инструменти.
That requirement should be applicable in all situations where the economic substance of a securitisation is applicable, whatever legal structures or instruments are used.
Не е необходимо изискването за запазване да се прилага многократно.
There is no need for multiple applications of the retention requirement.
Достатъчно е то да се прилага само към инициатора, спонсора или първоначалния кредитор при дадена секюритизация.
For any given securitisation, it suffices that only the originator, the sponsor or the original lender is subject to the requirement.
Аналогично, когато секюритизационни сделки съдържат други секюритизиращи позиции като базисни експозиции, изискването за запазване следва да се прилага само за секюритизацията, която е предмет на инвестицията.
Similarly, where securitisation transactions contain other securitisations positions as underlying exposures, the retention requirement should be applied only to the securitisation which is subject to the investment.
Уведомлението за ОПС секюритизация следва да е сигнал за инвеститорите, че инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор запазва значителна нетна икономическа експозиция към базисните рискове.
The STS notification should indicate to investors that the originator, sponsor or original lender is retaining a material net economic exposure to the underlying risks.
Следва да се предвидят някои изключения за случаите, когато секюритизираните експозиции са напълно, безусловно и неотменяемо гарантирани, по-специално от публични органи.
Certain exceptions should be made for cases in which securitised exposures are fully, unconditionally and irrevocably guaranteed in particular by public authorities.
Когато се предоставя подкрепа с публични средства под формата на гаранции или по друг начин, настоящият регламент не засяга правилата в областта на държавната помощ.
Where support from public resources is provided in the form of guarantees or by other means, this Regulation is without prejudice to State aid rules.
Инициаторите или спонсорите следва да не се възползват от обстоятелството, че могат да разполагат с повече информация от инвеститорите и потенциалните инвеститори във връзка с активите, прехвърлени на ДСЦС, и следва да не прехвърлят на ДСЦС активи, чийто кредитен рисков профил е по-висок от този на сходни активи, включени в баланса на инициаторите, без знанието на инвеститорите или потенциалните инвеститори.Всяко нарушение на това задължение следва да подлежи на санкции, които да бъдат наложени от компетентните органи, но само когато това нарушение е умишлено.
Originators or sponsors should not take advantage of the fact that they could hold more information than investors and potential investors on the assets transferred to the SSPE, and should not transfer to the SSPE, without the knowledge of the investors or potential investors, assets whose credit-risk profile is higher than that of comparable assets held on the balance sheet of the originators.
Небрежността, сама по себе си, не следва да подлежи на санкции в тази връзка.Това задължение обаче не следва да засяга по какъвто и да е начин правото на инициаторите или спонсорите да избират активите, които да бъдат прехвърлени на ДСЦС, които предварително се характеризират с по-висок от средния кредитен рисков профил в сравнение със средния кредитен рисков профил на сходни активи, които остават в баланса на инициатора, до момента, в който инвеститорите или потенциалните инвеститори не бъдат ясно известени за по-високия кредитен рисков профил на активите, прехвърлени на ДСЦС.
Any breach of that obligation should be subject to sanctions to be imposed by competent authorities, though only when such a breach is intentional.
Компетентните органи следва да упражняват надзор за спазване на това задължение като съпоставят активите в основата на дадена секюритизация със сходни активи, включени в баланса на инициатора.
Negligence alone should not be subject to sanctions in that regard.
Съпоставянето на показателите следва да се извършва между активи, от които предварително се очаква да имат сходни показатели, например между необслужвани жилищни ипотеки, прехвърлени на ДСЦС, и необслужвани жилищни ипотеки, включени в баланса на инициатора.
However, that obligation should not prejudice in any way the right of originators or sponsors to select assets to be transferred to the SSPE that ex ante have a higher-than-average credit-risk profile compared to the average credit-risk profile of comparable assets that remain on the balance sheet of the originator, as long as the higher credit-risk profile of the assets transferred to the SSPE is clearly communicated to the investors or potential investors.
Не съществува презумпция, че активи в основата на дадена секюритизация следва да имат показатели, сходни с тези на средните активи, включени в баланса на инициатора.
Competent authorities should supervise compliance with this obligation by comparing the assets underlying a securitisation and comparable assets held on the originator’s balance sheet.
Способността на инвеститорите и потенциалните инвеститори да извършват надлежна проверка и по този начин да правят информирана оценка на кредитното качество на даден секюритизиращ инструмент зависи от достъпа им до информацията за тези инструменти.
The comparison of performance should be made between assets that are ex ante expected to have similar performances, for example between non-performing residential mortgages transferred to the SSPE and non-performing residential mortgages held on the balance sheet of the originator.
Въз основа на съществуващите достижения на правото на ЕС е важно да се изгради цялостна система, в която инвеститорите и потенциалните инвеститори да имат достъп до цялата необходима информация през целия период на действие на сделките, да се намалят изискванията за докладване, на които подлежат инициаторите, спонсорите и ДСЦС, и да се подпомогне непрекъснатият, лесен и свободен достъп на инвеститорите до надеждна информация за секюритизациите.
There is no presumption that the assets underlying a securitisation should perform similarly to the average assets held on the originator’s balance sheet.
За да се увеличи прозрачността на пазара, следва да се създаде рамка за регистри за секюритизациите, за да се събират съответните доклади, главно относно базисните експозиции при секюритизациите.
The ability of investors and potential investors to exercise due diligence and thus make an informed assessment of the creditworthiness of a given securitisation instrument depends on their access to information on those instruments.
Такива регистри за секюритизациите следва да бъдат одобрявани и контролирани от Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) („ЕОЦКП“), създаден с.
Based on the existing acquis, it is important to create a comprehensive system under which investors and potential investors will have access to all the relevant information over the entire life of the transactions, to reduce originators’, sponsors’ and SSPEs’ reporting tasks and to facilitate investors’ continuous, easy and free access to reliable information on securitisations.
Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета [6].
To enhance market transparency, a framework for securitisation repositories to collect relevant reports, primarily on underlying exposures in securitisations, should be established.
При определянето на подробностите във връзка с тези задачи за докладване, ЕОЦКП следва да гарантира, че информацията, която трябва да се докладва за тези регистри, отразява възможно най-точно съществуващите образци за оповестяване на такава информация.
Such securitisation repositories should be authorised and supervised by the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority) (‘ESMA’), established by Regulation (EU) No 1095/2010 of the European Parliament and of the Council [6].
Основната цел на общото задължение за инициатора, спонсора и ДСЦС да предоставят информация относно секюритизациите чрез регистъра за секюритизациите е да се предостави на инвеститорите единен и контролиран източник на данните, необходими за извършване на надлежната проверка.
In specifying the details of such reporting tasks, ESMA should ensure that the information required to be reported to such repositories reflects as closely as possible existing templates for disclosures of such information.
Частните секюритизации често са индивидуализирани.
The main purpose of the general obligation for the originator, sponsor and the SSPE to make available information on securitisations via the securitisation repository is to provide the investors with a single and supervised source of the data necessary for performing their due diligence.
Те са важни, защото позволяват на страните да сключват сделки по секюритизация без да разкриват на пазара и конкурентите чувствителна търговска информация относно сделката (напр. дали определено дружество има нужда от финансиране с цел разширяване на производството или дали дадено инвестиционно дружество навлиза на нов пазар като част от своята стратегия) и/или информация, свързана с базисните активи (напр. относно типа на търговските вземания, генерирани от промишлено предприятие).
Private securitisations are often bespoke.
В тези случаи инвеститорите са в пряк контакт с инициатора и/или спонсора и получават пряко от тях информацията, необходима за изпълнението на своята надлежна проверка.
They are important because they allow parties to enter into securitisation transactions without disclosing sensitive commercial information on the transaction (e.g. disclosing that a certain company needs funding to expand production or that an investment firm is entering a new market as part of its strategy) and/or related to the underlying assets (e.g. on the type of trade receivable generated by an industrial firm) to the market and competitors.
Следователно е целесъобразно частните секюритизации да бъдат освободени от изискването за съобщаване на информацията за сделката в регистъра на секюритизациите.
In those cases, investors are in direct contact with the originator and/or sponsor and receive the information necessary to perform their due diligence directly from them.
Инициаторите, спонсорите и първоначалните кредитори следва да прилагат към подлежащите на секюритизация експозиции същите разумни и ясно определени критерии за кредитиране, които прилагат към несекюритизираните експозиции.
Therefore, it is appropriate to exempt private securitisations from the requirement to notify the transaction information to a securitisation repository.
Доколкото обаче търговските вземания не възникват под формата на заем, не е необходимо по отношение на тях да бъдат изпълнени критериите за кредитиране.
Originators, sponsors and original lenders should apply to exposures to be securitised the same sound and well-defined criteria for credit-granting which they apply to non-securitised exposures.
Секюритизиращите инструменти като цяло не са подходящи за непрофесионалните клиенти по смисъла на Директива 2014/65/ЕС.
However, to the extent that trade receivables are not originated in the form of a loan, credit-granting criteria need not be met with respect to trade receivables.