natgillin/translations-raw huggingface dataset:
наличието на публикувана литература, в която са посочени съответни констатации, включително литература относно ефекти, наблюдавани при хора, изложени на веществото.
the existence of published literature highlighting relevant findings, including literature relating to effects seen in humans exposed to the substance.
Специални изследвания (напр. имунотоксичност, невротоксичност)
Special studies (e.g. immunotoxicity, neurotoxicity)
Имунотоксичност
Immunotoxicity
Ако съответни ефекти са наблюдавани в изследвания за токсичност при повтарящи се дози или в други изследвания за токсичност (напр. промени в теглата и/или хистологията на лимфатичен орган и промени в клетъчността на лимфатични тъкани, костния мозък или периферните левкоцити), възможно е да се наложат допълнителни функционални изпитвания.
If relevant effects are seen in repeated dose or other toxicity studies (e.g. changes in lymphoid organ weights and/or histology and changes in cellularity of lymphoid tissues, bone marrow or peripheral leukocytes) additional functional testing may be required.
Изследователят обосновава естеството на евентуалните допълнителни изпитвания, като се вземат предвид наблюденията, регистрирани в други изследвания за токсичност.
The investigator shall justify the nature of any additional testing, taking account of the observations noted in other toxicity studies.
За някои класове вещества (като β-лактамни антибиотици), за които е известно, че пораждат (алергични) реакции на хиперсензитивност при чувствителни индивиди, се предоставят данни относно нивата на експозиция, свързани с реакции на хиперсензитивност.
For certain classes of substance (such as beta lactam antibiotics) which are known to elicit hypersensitivity (allergic) reactions in sensitive individuals data shall be provided on exposure levels that have been associated with hypersensitivity responses.
Предоставя се подробна информация за всички имунологични изследвания, извършени с веществото, като част от който и да е аспект от оценката (напр. изследвания на сенсибилизацията, извършени за безопасност на потребителите, или изследвания на ефикасността, извършени на вещества с имуномодулаторно въздействие).
Details shall be provided of all immunological studies performed with the substance as part of any aspect of the assessment (e.g. sensitisation assays performed for user safety or efficacy studies performed on immune-modulatory substances).
Предоставят се също всякакви доклади за неблагоприятно въздействие при хора.
Any reports of adverse effects in humans shall also be provided.
Данните, получени от такива изследвания, се вземат предвид при определяне на токсикологичната ДДД или на алтернативна гранична стойност.
Data obtained from such studies shall be taken into account when determining the toxicological ADI or alternative limit.
Невротоксичност, невротоксичност за развиващия се организъм и забавена невротоксичност
Neurotoxicity, developmental neurotoxicity and delayed neurotoxicity
Изпитвания за невротоксичност са необходими, когато изследванията при повтарящи се дози показват, че е възможно да има опасения в това отношение.
Neurotoxicity testing shall be required where repeated dose studies indicate that there may be a relevant concern.
Вещества, за които в други изследвания за токсичност е установено, че причиняват хистологични, биофизични или биохимични промени на нервната система или причиняват невро-поведенчески промени, също се изпитват за невротоксичност.
Substances that have been shown in other toxicological assays to cause histological, biophysical or biochemical changes to the nervous system, or to cause neuro-behavioural changes, shall also be tested for neurotoxicity.
Физико-химичните свойства, информация за зависимостта структура-активност и регистрирано неблагоприятно въздействие при хора могат да бъдат допълнителна индикация за необходимостта от изпитвания за невротоксичност.
Physicochemical properties, structure-activity information and recorded adverse effects in humans may give further indication on the need for neurotoxicity tests.
Изпитванията за невротоксичност се извършват посредством орален начин на прилагане, като се следват указанията, дадени в изготвените от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) Насоки за изпитване на химикали — Насока за изпитване 424 относно методологията, която да се използва при изследвания за невротоксичност при гризачи.
Neurotoxicity testing shall be performed using the oral route and shall follow the advice given in the Organisation for Economic Cooperation and Development (‘OECD’) Guidelines for the Testing of Chemicals — Test Guideline 424 on the methodology to be used in neurotoxicity studies in rodents.
Това изследване може да се извърши самостоятелно или като част от други изследвания за токсичност при повторно приемане на доза.
This study may be performed as a stand-alone study or may be incorporated in other repeated dose toxicity studies.
Въпреки че в „Насока за изпитване 424“ на ОИСР не се разглеждат конкретно ефектите върху активността на АСhE, тази крайна точка се включва във всички изследвания на токсичност при повторно приемане на доза за специфични вещества, за които се знае или се подозира, че имат такава активност (напр. органофосфати или карбамати).
Although OECD Test Guideline 424 does not specifically address effects on the activity of acetylcholinesterase, this end point shall be included in all repeated dose toxicity studies for specific substances known or suspected to have such activity (for example, organophosphates or carbamates).
В изпитването за инхибиране на холинестеразата се включват най-малко измервания в мозъка и на еритроцитите.
Testing for cholinesterase inhibition shall at least include measurements in brain and erythrocytes.
Ако за дадено вещество има данни, че причинява невропатология или невротоксичност при възрастни индивиди или причинява други видове токсичност, показателни за усложнения в нервната система в етапа на развитие, възможно е да се наложи изпитване на невротоксичност за развиващия се организъм.
If a substance has been shown to cause neuropathology or neurotoxicity in adults, or cause other types of toxicity indicative of nervous system involvement at a developmental stage, developmental neurotoxicity testing may be considered necessary.
В този случай подлежи на прилагане „Насока за изпитване 426“ на ОИСР, в която има указания за методологията, която да се използва при изследвания на невротоксичност за развиващия се организъм.
In such a case, OECD Test Guideline 426 which advises on the methodology to be used in developmental neurotoxicity studies shall be followed.
В разширеното изпитване за репродуктивна токсичност в едно поколение („Насока за изпитване 443“ на ОИСР) също се дават указания за изследвания на невротоксичност за развиващия се организъм.
The extended one generation reproductive toxicity study (OECD Test Guideline 443) also provides for developmental neurotoxicity testing.
Органофосфатите се изпитват за забавена невротоксичност чрез изследване върху кокошки, включващо измерване на целева за невропатия естераза („NTE“) в мозъчна тъкан.
Organophosphates shall be tested for delayed neurotoxicity in a hen assay that incorporates measurement of neuropathy target esterase (‘NTE’) in brain tissue.
Вземат се предвид и двете насоки: за еднократна експозиция („Насока за изпитване 418“ на ОИСР) и за повтаряща се експозиция („Насока за изпитване 419“ на ОИСР).
Both single exposure (OECD Test Guideline 418) and repeated exposure (OECD Test Guideline 419) shall be considered.
Докато изследванията при еднократно приемане на доза, извършени съгласно „Насока за изпитване 418“ на ОИСР, дават възможност за установяване само на ефект на забавена невротоксичност, то изследванията при повторно приемане на доза („Насока за изпитване 419“ на ОИСР) могат да дадат възможност за определяне на NOAEL или BMDL.
While single dose studies performed according to OECD Test Guideline 418 may only allow identification of a delayed neurotoxicity effect, repeated dose studies (OECD Test Guideline 419) may allow identification of a NO(A)EL or BMDL.
Изследванията за невротоксичност трябва да дават възможност за установяване на NOAEL или LOAEL, или ВМDL, които се вземат предвид, когато се определя токсикологичната ДДД или алтернативна гранична стойност.
The neurotoxicity studies shall allow the establishment of NO(A)ELs or LO(A)ELs or BMDL which shall be taken into account when determining the toxicological ADI or alternative limit.
Микробиологични свойства на остатъчните вещества
Microbiological properties of residues
За веществата с антимикробна активност антимикробните ефекти върху човешката чревна флора могат да се проявят при дози, по-малки от наблюдаваните като предизвикващи токсичност в изпитванията за токсичност.
For substances with antimicrobial activity, antimicrobial effects on the human intestinal flora may occur at doses below those seen to induce toxicity in the toxicity tests.
За такива вещества микробиологичната ДДД се определя в съответствие с VIСН GL36: Изследвания за оценка на безопасността на остатъчни вещества от ветеринарномедицински продукти в храни, предназначени за консумация от човека: общ подход за определяне на микробиологична ДДД.
For such substances, a microbiological ADI shall be established in line with VICH GL36: Studies to evaluate the safety of residues of veterinary drugs in human food: general approach to establish a microbiological ADI.
Данните се използват за извеждане на микробиологична ДДД.
The data shall be used to derive a microbiological ADI.
Следва да се прави ясна разлика между риска в резултат на остатъчни количества и потенциалния риск за общественото здраве, свързан с приемане на храни от животински произход, които съдържат резистентни бактерии, подбрани под натиска на антимикробна терапия.
The risks that result from residues shall be clearly distinguished from the potential risk to public health associated with the ingestion of food of animal origin which contains resistant bacteria selected under the pressure of an antimicrobial therapy.
Както е описано във VIСН GL36, следващите две рискови крайни точки се разглеждат във връзка с установяването на микробиологична ДДД:
As described in the VICH GL36, the following two endpoints of concern shall be addressed in relation to the establishment of a microbiological ADI:
нарушаване на бариерата пред колонизиране — първата рискова крайна точка се отнася до въпроса дали поглъщането на остатъчни количества от антимикробиологично активни вещества в храни от животински произход създава риск за човешкото здраве в резултат на нарушаване на функцията на нормалната чревна флора като бариера пред колонизиране;
disruption of the colonisation barrier — the first endpoint of concern shall address the question of whether ingestion of residues of antimicrobiologically active substances in food of animal origin poses a risk to human health resulting from the disruption of the colonisation barrier function of the normal intestinal flora;
увеличаване на популацията от резистентни бактерии — втората рискова крайна точка решава въпроса относно това дали поглъщането на остатъчни количества от антимикробиологично активни вещества създава риск за човешкото здраве в резултат на увеличаване на популацията от резистентни бактерии, дължащо се на придобиване на резистентност от чувствителни дотогава батерии или на сравнително нарастване на дела на по-малко чувствителни организми.
increase of the population of resistant bacteria — the second endpoint of concern shall address the question of whether ingestion of residues of antimicrobiologically active substances pose a risk to human health resulting from an increase in the population of resistant bacteria either due to acquisition of resistance by previously sensitive bacteria or to a relative increase in the proportion of less sensitive organisms.
Всякакви отклонения от дадените насоки следва да бъдат обосновани и въздействието им да бъде разгледано.
Any departures from the established guidance shall be justified and the impact discussed.
Ако не е извършено изпитване за ефекти върху човешката чревна флора, липсата на тези данни се обосновава научно и се разглеждат последиците от нея.
If no testing for effects on the human intestinal flora is undertaken, the absence of such data shall be scientifically justified and the impact of its absence discussed.
Предоставят се всички налични данни относно ефекти върху здравето, наблюдавани при хора след експозиция на веществото.
Any available data on health effects seen in humans following exposure to the substance shall be provided.
Такива данни може да са свързани с преднамерена експозиция на хора (напр. когато веществото се използва в хуманната медицина) или с непреднамерена експозиция (напр. данни от доклади за професионална експозиция).
Such data may relate to intentional exposure of humans (e.g. when the substance is used in human medicine) or unintentional exposure (e.g. reports of occupational exposure).
Възможно е акцентът при тези данни да бъде върху епидемиологични, фармакологични, токсикологични или клинични констатации.
Such data may focus on epidemiological, pharmacological, toxicological or clinical findings.
Данните във връзка с експозиция на хора могат да предоставят ценна допълнителна информация за общия токсикологичен профил на веществото, както и за сравнителната чувствителност на хора и животни, дори ако не могат да се използват за извеждане на ДДД.
The data related to exposure of humans may provide valuable additional information on the overall toxicological profile of the substance, as well as provide information on the comparative sensitivity of humans and animals, even if they cannot be used for derivation of the ADI.
В някои случаи такива данни могат да бъдат полезни в подкрепа на аргументи относно значимостта (или липсата на значимост) на някои констатации в лабораторните животни.
In some cases such data may be useful in supporting arguments relating to the relevance (or lack of relevance) of certain findings in laboratory animals.
Констатации на други европейски или международни научни организации
Findings of other EU or international scientific bodies
Ако значими оценки на безопасността на веществото са извършени от други европейски или международни научни организации, сред които ЕОБХ, ЕСНА, СЕКХД и съвместните срещи между ФАО и СЗО по остатъчните пестициди, те се посочват, заедно с направените заключения.
If relevant safety evaluations of the substance have been undertaken by other EU or international scientific bodies including EFSA, ECHA, JECFA and FAO/WHO Joint Meetings on Pesticide Residues (‘JMPR’) this shall be highlighted, along with the conclusions reached.
Определяне на ДДД или алтернативна граница
Determination of an ADI or alternative limit
Определяне на ДДД
Determination of an ADI
По принцип ДДД се извежда въз основа на фармакологични, токсикологични или микробиологични данни, въпреки че може да се изведе и от данни за хора, когато има подходящи данни за това.
Generally the ADI shall be derived from the pharmacological, toxicological or microbiological data although, where appropriate data exist, it may be derived from human data.
Извеждане на токсикологичната ДДД
Derivation of the toxicological ADI
Токсикологичната ДДД се определя, като се раздели избраната токсикологична NOAEL/BMDL на фактор на несигурност, за да се отчете евентуална разлика между видовете (т.е. разлики в чувствителността при хората и лабораторните животни) и разлики в един и същи вид (т.е. разлики в чувствителността сред населението).
The toxicological ADI shall be derived by dividing the selected toxicological NO(A)EL/BMDL by an uncertainty factor, in order to take account of possible inter-species variation (i.e. differences in sensitivity of humans and laboratory animals) and intra-species variation (i.e. differences in sensitivity within the human population).
Факторът на несигурност може да се коригира, за да бъдат отчетени други несигурности, ако е необходимо (вж. по-долу).
The uncertainty factor may be adjusted to take other uncertainties into consideration, as necessary (see below).
Формулата, използвана за определяне на токсикологичната ДДД, е, както следва:
The formula used to determine the toxicological ADI shall be as follows:
ДДД (mg/kg телесно тегло/ден) = NOAEL или BMDL (mg/kg телесно тегло/ден), делено на фактор на несигурност
ADI (mg/kg bw/day) = NOAEL or BMDL (mg/kg bw/day) divided by Uncertainty Factor
Дава се обосновка на избора на NOAEL или BMDL и на фактора на несигурност.
The choice of the NO(A)EL or BMDL and the uncertainty factor shall be justified.
Ако не е представено друго основание, токсикологичната ДДД се определя на базата на най-малката NOAEL или BMDL, наблюдавана в най-чувствителния вид при токсикологичните изследвания.
Unless otherwise justified, the toxicological ADI shall be derived from the lowest NO(A)EL or BMDL observed in the most sensitive species in the toxicology studies.
При определени обстоятелства е възможна обосновка за използване на алтернативна отправна точка (например ако има данни, доказващи, че ефектът, наблюдаван при LOAEL за най-чувствителния вид животни, е без значение за хората).
In certain circumstances a justification for using an alternative starting point may be possible (for example, if data exist demonstrating that the effect seen at LO(A)EL in the most sensitive species is not relevant for humans).
Ако бъде използвана еталонната доза (ВМD), ВМDL се използва като изходна точка за извеждане на ДДД.
If using the benchmark dose (‘BMD’) approach, the BMDL shall be used as the point of departure for derivation of the ADI.
В повечето случаи не се очаква изборът на критичната крайна точка да се промени при използване на подхода с ВМDL спрямо този с NOAEL, тъй като остават в сила същите биологични съображения.
In most cases the choice of the critical endpoint is not expected to change when using the BMDL versus the NO(A)EL approach, since the same biological considerations apply.
При избора на стойности по подразбиране за силата на реакцията, за която се определя ВМDL (т.е. ориентировъчната реакция), за избора на препоръчани модели доза-реакция, както и за докладването на резултатите от анализа на ВМD, се следват указанията в Научното становище на ЕОБХ относно използване на подхода с еталонната доза при оценка на риска.
In selecting the default values for the magnitude of the response for which the BMDL is derived (i.e. the benchmark response (‘BMR’)), on choice of the recommended dose-response models as well as on reporting the results of a BMD analysis, guidance found in the EFSA Scientific Opinion on Use of the benchmark dose approach in risk assessment shall be followed.
По отношение на факторите на несигурност се приема по подразбиране, че хората може да са до 10 пъти по-чувствителни от опитния вид животно и че диапазонът на разликата в чувствителността в рамките на населението е 10 пъти по-голям.
In relation to uncertainty factors, the default assumption is that human beings may be up to 10 times more sensitive than the test animal species and that the difference in sensitivity within the human population is a tenfold range.
Поради това, ако има съответни изследвания, обикновено се прилага фактор на несигурност 100.
Therefore, assuming appropriate studies are available, an uncertainty factor of 100 shall usually be applied.
Когато резултатите от изследвания върху животни показват тератогенни ефекти при дози, които не причиняват токсичност при майката, общ фактор на несигурност до 1000 се прилага към NOAEL или BMDL за тератогенност.
Where the results of animal studies indicate teratogenic effects at doses that do not cause maternal toxicity, an overall uncertainty factor of up to 1000 shall be applied to the NO(A)EL or BMDL for teratogenicity.
За канцерогени под праговата стойност за генотоксичност може да се използва фактор на несигурност до 1000 в зависимост от съответния механизъм.
For non-genotoxic threshold carcinogens an uncertainty factor of up to 1000 may be used, depending on the mechanism involved.
Възможно е най-чувствителната крайна точка да се наблюдава във вид и/или изследване, при което при всички групи, независимо от дозите, има значителни ефекти спрямо контролната група.
It may occur that the most sensitive endpoint is observed in a species and/or study where all dose groups produce significant effects compared to the control group.
В такива случаи се препоръчва подходът с ВМDL за определяне на изходната точка (РОD), от която да се извежда ДДД.
In such cases the BMDL approach shall be recommended to establish the point of departure (‘POD’) from which to derive an ADI.
От друга страна, ако ефектът, наблюдаван при най-малката доза, е достатъчно слаба реакция, може евентуално ДДД да се определи на базата на тази LOAEL.
Alternatively, if the effect observed in the lowest dose is a sufficiently minor response, it may be possible to establish an ADI based on this LO(A)EL.
В този случай се използва допълнителен фактор на несигурност от 2 до 5, за да се отчете обстоятелството, че референтната точка за LOAEL е на неизвестно разстояние над „истинската“ прагова стойност.
In this case an additional uncertainty factor of 2 to 5 shall be used to take into account that the LO(A)EL reference point is an unknown distance above the ‘true’ threshold.
Изборът на фактори на несигурност, които да се използват при извеждане на ДДД, не зависи от това дали като изходна точка се приема NOAEL или BMDL.
The choice of uncertainty factors for use in deriving the ADI shall not depend on whether a NO(A)EL or a BMDL is taken as the POD.
Когато ДДД се определя въз основа на данни за хора, не се прилага фактор на несигурност, за да се направи екстраполация от животни към хора.
Where the ADI is to be set on the basis of human data, there is no uncertainty factor to be applied for extrapolation from animals to humans.
Следователно, когато се използват качествени данни от хора, въз основа на които да се изведе ДДД, е уместно да се приложи фактор на несигурност в размер само на 10 за отчитане на разликите между индивидуалните реакции на хората.
Thus, when using good quality human data from which to derive an ADI, it is appropriate to apply an uncertainty factor of only 10, to account for variation in individual responses between human beings.
Прецизирането на стандартния подход за избор на фактори на несигурност може да се окаже приемливо, когато се предостави надлежна обосновка.
The refinement of the standard approach for selecting uncertainty factors may be acceptable where adequate justification is provided.
Така например използването на фактори на несигурност, свързани с метаболитния път, може да е подходящо за прецизиране на стандартния фактор на несигурност, използван за отчитане на разликите между отделните животни (от един и същи вид).
For example, the use of (metabolic) pathway related uncertainty factors may be appropriate to refine the standard uncertainty factor used for inter-individual (intra-species) variability.
Допълнително прецизиране на десет пъти по-големи фактори на несигурност за разликите между видовете и в рамките на един и същи вид понякога е възможно конкретно за всеки отделен случай, ако токсикокинетичните и токсикодинамичните данни подкрепят такива коригиращи фактори.
Further refinement of the intra-species and inter-species tenfold uncertainty factors may be possible on a case-by-case basis, when toxicokinetic and toxicodynamic data support such adjustment factors.
За умножение на факторите на несигурност може да е подходящо използването на вероятностен метод.
For the multiplication of uncertainty factors the use of probabilistic approaches may be appropriate.
Използването на тези и други подходи за прецизиране на стандартните фактори на несигурност подлежи на подробна обосновка.
The use of these and other approaches for the refinement of standard uncertainty factors shall be fully justified.
С оглед на изложените съображения използваният фактор на несигурност е обикновено със стойност от 10 до 1000.
Having regard to the previous considerations, the uncertainty factor used shall usually have a value between 10 and 1000.
Могат да бъдат разгледани и други стойности при надлежна обосновка.
Other values may be considered with appropriate justification.
Извеждане на фармакологичната ДДД
Derivation of the pharmacological ADI