natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Затова техните характеристики, като например максимални размери, тегло и характеристики на излъчване, следва да бъдат уточнени на равнището на Съюза по пропорционален начин за локално разполагане и да се гарантира високо ниво на защита на общественото здраве, както е предвидено в Препоръка 1999/519/ЕО.
Since low power small-area wireless access points, such as femtocells, picocells, metrocells or microcells, can be very small and make use of unobtrusive equipment similar to that of domestic RLAN routers, which do not require any permits beyond those necessary for the use of radio spectrum, and considering the positive impact of such access points on the use of radio spectrum and on the development of wireless communications, any restriction to their deployment should be limited to the greatest extent possible.
За експлоатацията на точките за безжичен достъп с малък обхват следва да се прилага член 7 от Директива 2014/53/ЕС.
As a result, in order to facilitate the deployment of small-area wireless access points, and without prejudice to any applicable requirement related to radio spectrum management, Member States should not subject to any individual permits the deployment of such devices on buildings which are not officially protected as part of a designated environment or because of their special architectural or historical merit, except for reasons of public safety.
Това не засяга правата на частна собственост, установени в правото на Съюза или в националното право.
To that end, their characteristics, such as maximum size, weight and emission characteristics, should be specified at Union level in a proportionate way for local deployment and to ensure a high level of protection of public health, as laid down in Recommendation 1999/519/EC.
Процедурата за разглеждане на заявления за издаване на разрешително следва да се рационализира, без да се засягат съществуващи търговски споразумения, а съпътстващата административна такса следва да се ограничи до размера на административните разходи, свързани с обработването на заявлението.
For the operation of small-area wireless access points, Article 7 of Directive 2014/53/EU should apply.
Процесът на оценяване на заявление за разрешително следва да е максимално кратък и по-принцип да не отнема повече от четири месеца.
This is without prejudice to private property rights set out in Union or national law.
Обществените сгради и друга обществена инфраструктура се посещават и ползват ежедневно от значителен брой крайни ползватели, които се нуждаят от свързаност, за да ползват услуги на електронното управление, на електронен транспорт и други услуги.
The procedure for considering permit applications should be streamlined and without prejudice to any commercial agreements and any administrative charge involved should be limited to the administrative costs relating to the processing of the application.
Друга обществена инфраструктура, като улични лампи, светофари, предлага много ценно място за разгръщането на малки клетки, например, поради гъстотата на разположението им.
The process of assessing a request for a permit should take as little time as possible, and in principle no longer than four months.
Без да се засяга възможността компетентните органи да обвържат разполагането на точки за безжичен достъп с малък обхват с наличието на предварително индивидуално разрешение операторите следва да имат право на достъп до тези обществени обекти, за да се обслужи адекватно търсенето.
Public buildings and other public infrastructure are visited and used daily by a significant number of end-users who need connectivity to consume eGovernment, eTransport and other services.
Поради това държавите членки следва да гарантират, че такива обществени сгради и друга обществена инфраструктура се предоставят при разумни условия за разгръщането на малки клетки с оглед допълване на Директива 2014/61/ЕС и без да се засягат принципите, установени в настоящата директива.
Other public infrastructure, such as street lamps, traffic lights, offer very valuable sites for deploying small cells, for instance, due to their density.
Директива 2014/61/ЕС следва функционален подход и налага задължения за достъп до физическа инфраструктура само когато същата е част от мрежа, и единствено ако тя се притежава или ползва от оператор на мрежа, като по този начин много сгради, притежавани или ползвани от обществени органи, остават извън нейния обхват.
Without prejudice to the possibility for competent authorities to subject the deployment of small-area wireless access points to individual prior permits, operators should have the right to access to those public sites for the purpose of adequately serving demand.
Обратно, не е необходимо конкретно задължение във връзка с физическа инфраструктура, като например канали или стълбове, използвани за интелигентни транспортни системи, които се притежават от оператори на мрежи (доставчици на транспортни услуги или доставчици на обществени електронни съобщителни мрежи), и поместват части на мрежа, като по този начин попадат в обхвата на Директива 2014/61/ЕС.
Member States should therefore ensure that such public buildings and other public infrastructure are made available on reasonable conditions for the deployment of small-cells with a view to complementing Directive 2014/61/EU and without prejudice to the principles set out in this Directive.
Разпоредбите на настоящата директива по отношение на достъпа и взаимното свързване се прилагат към обществените електронни съобщителни мрежи.
Directive 2014/61/EU follows a functional approach and imposes obligations of access to physical infrastructure only when it is part of a network and only if it is owned or used by a network operator, thereby leaving many buildings owned or used by public authorities outside its scope.
Доставчиците на електронни съобщителни мрежи на други потребители освен на обществеността нямат задължения за достъп или взаимно свързване по настоящата директива, освен ако се възползват от достъпа до обществени мрежи и по такъв начин могат да попаднат в обхвата на условията, които са установени от държавите членки.
On the contrary, a specific obligation is not necessary for physical infrastructure, such as ducts or poles, used for intelligent transport systems, which are owned by network operators (providers of transport services or providers of public electronic communications networks), and host parts of a network, thus falling within the scope of Directive 2014/61/EU.
Понятието „достъп“ се употребява с различни значения и следователно е необходимо да се определи точно неговата употреба в настоящата директива, без да се нарушава вложеният в него смисъл в други актове на Съюза.
The provisions of this Directive as regards access and interconnection apply to public electronic communications networks.
Операторите могат да бъдат собственици на основната мрежа или съоръжения или наематели на цялата мрежа или съоръжения, или на част от тях.
Providers of electronic communications networks other than to the public do not have access or interconnection obligations under this Directive except where, in benefiting from access to public networks, they may be subject to conditions laid down by Member States.
В една отворена и конкурентна пазарна среда не следва да съществуват ограничения за предприятията в договарянето на споразумения за достъп и взаимно свързване между тях, особено за трансграничните им договорености в съответствие с правилата на конкуренцията, установени в ДФЕС.
The term ‘access’ has a wide range of meanings, and it is therefore necessary to define precisely how that term is used in this Directive, without prejudice to how it is used in other Union measures.
В контекста на постигането на по-ефективен и действително общоевропейски пазар с ефективна конкуренция, по-голям избор и конкурентни услуги за крайните ползватели предприятията, които получават искания за достъп или взаимно свързване от други предприятия, които подлежат на изискването за общо разрешение, за да предоставят електронни съобщителни мрежи или услуги на населението по принцип следва да сключват такива споразумения на търговска основа и да водят преговорите добросъвестно.
An operator may own the underlying network or facilities or may rent some or all of them.
На пазарите, където продължават да съществуват големи различия в способността за водене на преговори от предприятията и където част от предприятията разчитат на предоставена от други инфраструктура за доставката на своите услуги, е подходящо да се създаде регулаторна рамка, която да осигури ефективното функциониране на пазара.
In an open and competitive market, there should be no restrictions that prevent undertakings from negotiating access and interconnection arrangements between themselves, in particular on cross-border agreements, subject to the competition rules laid down in the TFEU.
Националните регулаторни органи следва да притежават правомощия при провал на търговските преговори да осигурят адекватен достъп и взаимно свързване и оперативна съвместимост на услугите в интерес на крайните ползватели.
In the context of achieving a more efficient, truly pan-European market, with effective competition, more choice and competitive services to end-users, undertakings which receive requests for access or interconnection from other undertakings that are subject to general authorisation in order to provide electronic communications networks or services to the public should in principle conclude such agreements on a commercial basis, and negotiate in good faith.
По-специално те могат да осигурят свързаност от край до край, като налагат пропорционални задължения на предприятията, за които се изисква общо разрешение и които контролират достъпа до крайните ползватели.
In markets where there continue to be large differences in negotiating power between undertakings, and where some undertakings rely on infrastructure provided by others for delivery of their services, it is appropriate to establish a regulatory framework to ensure that the market functions effectively.
Контролът върху средствата за достъп може да предполага собственост или контрол на физическата връзка с крайния ползвател (фиксирана или мобилна) или способност за промяна или отнемане на националния номер или националните номера, необходими за достъп до крайната точка на мрежата на крайния ползвател.
National regulatory authorities should have the power to secure, where commercial negotiation fails, adequate access and interconnection and interoperability of services in the interest of end-users.
Това се случва, например, ако мрежовите оператори неоснователно ограничават избора на крайните ползватели във връзка с достъпа до порталите и услугите в интернет.
In particular, they can ensure end-to-end connectivity by imposing proportionate obligations on undertakings that are subject to the general authorisation and that control access to end-users.
Предвид принципа за недопускане на дискриминация националните регулаторни органи следва да гарантират, че всички предприятия, независимо от размера им и техния бизнес модел, независимо дали вертикално интегрирани или разделени, могат да се свързват взаимно при разумни условия, с цел да доставят свързаност от край до край и достъп до интернет.
Control of means of access may entail ownership or control of the physical link to the end-user (either fixed or mobile), or the ability to change or withdraw the national number or numbers needed to access an end-user’s network termination point.
Националните нормативни или административни мерки, които обвързват условията и реда за достъп или взаимно свързване с дейността на страната, търсеща взаимно свързване, и по-конкретно с размера на нейните инвестиции в мрежовата инфраструктура, а не с взаимното свързване или предоставените услуги за достъп, могат до доведат до изкривявания на пазара и следователно могат да се окажат несъвместими с правилата на конкуренцията.
This would be the case for example if network operators were to restrict unreasonably end-user choice for access to internet portals and services.
Мрежовите оператори, които контролират достъпа до собствените си клиенти, упражняват този контрол на основата на уникални номера или адреси от публикуван номерационен или адресен обхват.
In light of the principle of non-discrimination, national regulatory authorities should ensure that all undertakings, irrespective of their size and business model, whether vertically integrated or separated, can interconnect on reasonable terms and conditions, with a view to providing end-to-end connectivity and access to the internet.
Останалите мрежови оператори трябва да могат да осигуряват пренос към тези клиенти и затова трябва да имат възможност да се свързват помежду си пряко или косвено.
National legal or administrative measures that link the terms and conditions for access or interconnection to the activities of the party seeking interconnection, and specifically to the degree of its investment in network infrastructure, and not to the interconnection or access services provided, may cause market distortion and may therefore not be compatible with competition rules.
Следователно е уместно да се установят права и задължения за договаряне на взаимно свързване.
Network operators who control access to their own customers do so on the basis of unique numbers or addresses from a published numbering or addressing range.
Оперативната съвместимост е от полза за крайните ползватели и е важна цел на настоящата регулаторна рамка.
Other network operators need to be able to deliver traffic to those customers, and so need to be able to interconnect directly or indirectly to each other.
Насърчаването на оперативната съвместимост е една от целите на националните регулаторни и другите компетентни органи в посочената рамка.
It is therefore appropriate to lay down rights and obligations to negotiate interconnection.
Тази рамка също така предвижда Комисията да публикува списък от стандарти или спецификации за предоставянето на услуги, техническите интерфейси или мрежовите функции като основа за насърчаване на хармонизацията в електронните съобщения.
Interoperability is of benefit to end-users and is an important aim of that regulatory framework.
Държавите членки следва да насърчават използването на публикуваните стандарти или спецификации само до степента, която е необходима за осигуряване на оперативна съвместимост на услугите и за подобряване на свободата на избор за ползвателите.
Encouraging interoperability is one of the objectives for national regulatory and other competent authorities as set out in that framework.
Понастоящем както свързаността от край до край, така и достъпът до службите за спешно реагиране зависят от това дали крайните ползватели използват междуличностни съобщителни услуги с номерà.
That framework also provides for the Commission to publish a list of standards or specifications covering the provision of services, technical interfaces or network functions, as the basis for encouraging harmonisation in electronic communications.
Бъдещото технологично развитие или увеличеното ползване на междуличностни съобщителни услуги без номерà може да доведат до липса на достатъчна оперативна съвместимост между съобщителните услуги.
Member States should encourage the use of published standards or specifications to the extent strictly necessary to ensure interoperability of services and to improve freedom of choice for users.
В резултат на това могат да възникнат значителни пречки пред навлизането на пазара или по-нататъшните иновации, които сериозно да застрашат ефективната свързаност от край до край между крайните ползватели.
Currently both end-to-end connectivity and access to emergency services depend on end-users using number-based interpersonal communications services.
Когато възникнат такива проблеми във връзка с оперативната съвместимост, Комисията следва да може да поиска доклад на ОЕРЕС, който да даде почиваща на факти оценка на пазарната ситуация на равнището на Съюза и държавите членки.
Future technological developments or an increased use of number-independent interpersonal communications services could entail a lack of sufficient interoperability between communications services.
Като надлежно взема предвид доклада на ОЕРЕС и други налични данни и като взема предвид въздействията върху вътрешния пазар, Комисията следва да реши дали има нужда от регулаторна намеса от страна на националните регулаторни или другите компетентни органи.
As a consequence, significant barriers to market entry and obstacles to further onward innovation could emerge and appreciably threaten effective end-to-end connectivity between end-users.
Ако Комисията сметне, че е необходима намеса на националните регулаторни или другите компетентни органи, тя следва да може да приеме мерки за изпълнение, с които се определят естеството и обхватът на възможните регулаторни намеси на националните регулаторни или другите компетентни органи, включително по-специално задълженията за публикуване и разрешаване на използването, изменението и повторното разпространение на всяка имаща отношение информация от органите и други доставчици, и мерки за налагане на задължителното използване на стандарти или спецификации от всички или само от определени доставчици.
Where such interoperability issues arise, the Commission should be able to request a BEREC report which should provide a factual assessment of the market situation at Union and Member State level.
Вземайки предвид специфичните национални обстоятелства, националните регулаторни или другите компетентни органи следва да преценят дали намесата е необходима и обоснована, за да се гарантира свързаност от край до край, и ако това е така, да наложат пропорционални задължения в съответствие с мерките за изпълнение на Комисията на онези доставчици на междуличностни съобщителни услуги без номерà, които се характеризират със значителна степен на покритие и разпространение сред ползвателите.
Taking utmost account of the BEREC report and other available evidence and taking into account the effects on the internal market, the Commission should decide whether there is a need for regulatory intervention by national regulatory or other competent authorities.
Определението „значителна“ следва да се тълкува в смисъл, че географското покритие и броят на крайните ползватели на съответния доставчик представляват критична маса с оглед на постигането на целта за осигуряване на свързаност от край до край между крайните ползватели.
If the Commission considers that such regulatory intervention should be considered by national regulatory or other competent authorities, it should be able to adopt implementing measures specifying the nature and scope of possible regulatory interventions by national regulatory or other competent authorities, including in particular obligations to publish and allow the use, modification and redistribution of relevant information by the authorities and other providers and measures to impose the mandatory use of standards or specifications on all or specific providers.
На доставчици с ограничен брой крайни ползватели или ограничено географско покритие, чийто принос би изиграл само частична роля за постигането на тази цел, обикновено следва да не се налагат подобни задължения за оперативна съвместимост.
National regulatory or other competent authorities should assess, in light of the specific national circumstances, whether any intervention is necessary and justified to ensure end-to-end-connectivity, and if so, impose proportionate obligations, in accordance with the Commission’s implementing measures, on those providers of number-independent interpersonal communications services with a significant level of coverage and user-uptake.
В случаи, когато предприятия са лишени от достъп до осъществими алтернативи за недублирани електрически инсталации, кабели или прилежащи съоръжения в сгради или до първата концентраторна или разпределителна точка, и с цел да се насърчат конкурентни резултати в интерес на крайните ползватели, националните регулаторни органи следва да имат правомощия да налагат задължения за предоставяне на достъп на всички предприятия, независимо от определянето им като имащи значителна пазарна сила.
The term significant should be interpreted in the sense that the geographic coverage and the number of end-users of the provider concerned represent a critical mass with a view to achieving the goal of ensuring end-to-end connectivity between end-users.
В това отношение националните регулаторни органи следва да вземат предвид всички технически и икономически препятствия пред бъдещото дублиране на мрежите.
Providers with a limited number of end-users or limited geographic coverage which would contribute only marginally to achieving that goal, should normally not be subject to such interoperability obligations.
Тъй като обаче тези задължения могат, в някои случаи, да имат значителна тежест, могат да подкопаят стимулите за инвестиции и да доведат до укрепване на позицията на доминиращите участници, те следва да бъдат налагани само когато това е обосновано и пропорционално на целта за постигане на устойчива конкуренция на съответните пазари.
In situations where undertakings are deprived of access to viable alternatives to non-replicable wiring, cables and associated facilities inside buildings or up to the first concentration or distribution point and in order to promote competitive outcomes in the interest of end-users, national regulatory authorities should be empowered to impose access obligations on all undertakings, irrespective of a designation as having significant market power.
Самият факт, че съществува повече от една такава инфраструктура, не следва да се тълкува като доказателство, че нейните активи се дублират.
In that regard, national regulatory authorities should take into consideration all technical and economic barriers to future replication of networks.
Ако е необходимо, в комбинация с подобни задължения за предоставяне на достъп, предприятията следва да могат да се възползват също от задълженията за предоставяне на достъп до физическа инфраструктура въз основа на Директива 2014/61/ЕС.
However, as such obligations can in certain cases be intrusive, can undermine incentives for investments, and can have the effect of strengthening the position of dominant players, they should be imposed only where justified and proportionate to achieving sustainable competition in the relevant markets.
Задълженията, налагани от националния регулаторен орган съгласно настоящата директива и решенията, взети от други компетентни органи съгласно Директива 2014/61/ЕС за осигуряване на достъп до физическа инфраструктура в сградата или до физическа инфраструктура до точката за достъп, следва да бъдат съгласувани.
The mere fact that more than one such infrastructure already exists should not necessarily be interpreted as showing that its assets are replicable.
Националните регулаторни органи следва да могат, доколкото е необходимо, да налагат задължения на предприятията да предоставят достъп до съоръженията, посочени в приложение към настоящата директива, а именно интерфейси за приложни програми (APIs) и електронни програмни указатели (EPGs), за да се осигури не само достъпност за крайните ползватели до цифрови радио- и телевизионни разпръсквателни услуги, но и до свързани допълващи ги услуги.
If necessary in combination with such access obligations, undertakings should also be able to rely on the obligations to provide access to physical infrastructure on the basis of Directive 2014/61/EU.
Такива допълващи услуги следва да могат да включват свързани с програмите услуги, които са специално предназначени за подобряване на достъпността за крайни ползватели с увреждания, и свързани с програмите телевизионни услуги.
Any obligations imposed by the national regulatory authority under this Directive and decisions taken by other competent authorities under Directive 2014/61/EU to ensure access to in-building physical infrastructure or to physical infrastructure up to the access point should be consistent.