natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В случаите, когато правото на Съюза позволява на държавите членки да предвидят санкции, различни от наказателноправните санкции, настоящата директива следва да не задължава държавите членки да определят престъпленията в тези случаи като предикатни престъпления за целите на настоящата директива.
In cases where Union law allows Member States to provide for sanctions other than criminal sanctions, this Directive should not require Member States to classify the offences in those cases as predicate offences for the purposes of this Directive.
Използването на виртуални валути предполага нови рискове и предизвикателства от гледна точка на борбата с изпирането на пари.
The use of virtual currencies presents new risks and challenges from the perspective of combating money laundering.
Държавите членки следва да гарантират, че по отношение на тези рискове се предприемат подходящи действия.
Member States should ensure that those risks are addressed appropriately.
Предвид въздействието върху публичната сфера и върху почтеността на публичните институции на престъпленията по изпиране на пари, когато са извършени от лица, заемащи публична длъжност, държавите членки следва да могат да предвидят по-строги наказания за лица, заемащи публична длъжност, в националната си уредба и в съответствие със своите правни традиции.
Due to the impact of money laundering offences committed by public office holders on the public sphere and on the integrity of public institutions, Member States should be able to consider including more severe penalties for public office holders in their national frameworks in accordance with their legal traditions.
Данъчните престъпления, свързани с преки и непреки данъци, следва да бъдат обхванати от определението на престъпна дейност в съответствие с ревизираните препоръки на FATF.
Tax crimes relating to direct and indirect taxes should be covered by the definition of criminal activity, in line with the revised FATF Recommendations.
Определенията на данъчните престъпления в националното право би могло да се различават, като се има предвид, че има различия между отделните държави членки по отношение на това кои данъчни престъпления могат да представляват престъпна дейност, наказуема със санкциите, посочени в настоящата директива.
Given that different tax crimes in each Member State can constitute a criminal activity punishable by the sanctions referred to in this Directive, the definitions of tax crimes might diverge in national law.
Въпреки това с настоящата директива не се цели хармонизиране на определенията на данъчни престъпления в националното право.
The aim of this Directive, however, is not to harmonise the definitions of tax crimes in national law.
В рамките на наказателните производства относно изпирането на пари, държавите членки следва взаимно да си предоставят възможно най-всеобхватна помощ и да гарантират, че информацията се обменя ефективно и своевременно в съответствие с националното право и действащата правна уредба на Съюза.
In criminal proceedings regarding money laundering, Member States should assist each other in the widest possible way and ensure that information is exchanged in an effective and timely manner in accordance with national law and the existing Union legal framework.
Различията между определенията за предикатни престъпления в националното право не следва да възпрепятстват международното сътрудничество по наказателни производства относно изпиране на пари.
Differences between the definitions of predicate offences in national law should not hinder international cooperation in criminal proceedings regarding money laundering.
Следва да се активизира сътрудничеството с трети държави, по-специално чрез насърчаване и подкрепа за създаването на ефективни мерки и механизми за противодействие на изпирането на пари и чрез осигуряване на по-добро международно сътрудничество в тази област.
Cooperation with third countries should be intensified, in particular by encouraging and supporting the establishment of effective measures and mechanisms to combat money laundering and by ensuring better international cooperation in this field.
Настоящата директива не се прилага за изпирането на пари по отношение на имуществото, придобито от престъпления, засягащи финансовите интереси на Съюза, които са предмет на специални правила, установени в Директива (ЕС) 2017/1371 на Европейския парламент и на Съвета.
This Directive does not apply to money laundering involving property derived from criminal offences affecting the Union’s financial interests, which is subject to specific rules as laid down in Directive (EU) 2017/1371 of the European Parliament and of the Council.
Това не засяга възможността държавите членки да транспонират настоящата директива и Директива (ЕС) 2017/1371 посредством единна и всеобхватна уредба на национално равнище.
This is without prejudice to the possibility for Member States to transpose this Directive and Directive (EU) 2017/1371 by means of a single comprehensive framework at national level.
Съгласно член 325, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) държавите членки трябва да приемат същите мерки за борба с измамите, засягащи финансовите интереси на Съюза, каквито предприемат за борба с измамите, засягащи собствените им финансови интереси.
In accordance with Article 325(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), the Member States are to take the same measures to counter fraud affecting the financial interests of the Union as they take to counter fraud affecting their own financial interests.
Държавите членки следва да гарантират, че определени видове дейности по изпиране на пари са наказуеми и когато са извършени от извършителя на престъпната дейност, от която е получено съответното имущество („самоизпиране“).
Member States should ensure that certain types of money laundering activities are also punishable when committed by the perpetrator of the criminal activity that generated the property (‘self-laundering’).
В такива случаи, когато дейността по изпирането на пари не се ограничава до самото притежаване или използване на имущество, а включва също така прехвърляне, преобразуване, укриване или прикриване на имущество и води до допълнителни вреди извън вредите, които вече са причинени от престъпната дейност, например като се пуска в обращение полученото от престъпната дейност имущество и по този начин се прикрива незаконният му произход, тази дейност по изпиране на пари следва да бъде наказуема.
In such cases, where, the money laundering activity does not simply amount to the mere possession or use of property, but also involves the transfer, conversion, concealment or disguise of property and results in further damage than that already caused by the criminal activity, for instance by putting the property derived from criminal activity into circulation and, by doing so, concealing its unlawful origin, that money laundering activity should be punishable.
За да може наказателноправните мерки да противодействат ефективно на изпирането на пари, следва да е възможно осъждане, без да е необходимо да се установява точно от коя престъпна дейност е придобито имуществото или да е налице предходно или едновременно осъждане за тази престъпна дейност, като същевременно се вземат предвид всички относими обстоятелства и доказателства.
In order for criminal law measures to be effective against money laundering, a conviction should be possible without it being necessary to establish precisely which criminal activity generated the property, or for there to be a prior or simultaneous conviction for that criminal activity, while taking into account all relevant circumstances and evidence.
Държавите членки следва да могат, в съответствие със своите национални правни системи, да гарантират това чрез средства, различни от законодателството.
It should be possible for Member States, in line with their national legal systems, to ensure this by means other than legislation.
Освен това наказателното преследване на изпирането на пари не следва да се възпрепятства от факта, че престъпната дейност е осъществена в друга държава членка или в трета държава, при спазване на установените в настоящата директива условия.
Prosecutions for money laundering should also not be impeded by the fact that the criminal activity was committed in another Member State or in a third country, subject to the conditions set out in this Directive.
Настоящата директива има за цел да криминализира изпирането на пари, когато е извършено умишлено и със знанието, че имуществото е придобито от престъпна дейност.
This Directive aims to criminalise money laundering when it is committed intentionally and with the knowledge that the property was derived from criminal activity.
В този контекст настоящата директива не следва да прави разграничение между случаи, при които имуществото е придобито пряко от престъпна дейност и случаи, при които то е придобито непряко от престъпна дейност, в съответствие с широкото определение за „облаги“, установено в Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета.
In that context, this Directive should not distinguish between situations where property has been derived directly from criminal activity and situations where it has been derived indirectly from criminal activity, in line with the broad definition of ‘proceeds’ as laid down in Directive 2014/42/EU of the European Parliament and of the Council.
Във всеки случай, когато се преценява дали имуществото е придобито от престъпна дейност и дали лицето е знаело това, следва да се вземат предвид специфичните обстоятелства по случая, като например обстоятелството, че стойността на имуществото е непропорционална на законните доходи на обвиняемия и че престъпната дейност и придобиването на имущество са станали в рамките на един и същ период.
In each case, when considering whether the property is derived from criminal activity and whether the person knew that, the specific circumstances of the case should be taken into account, such as the fact that the value of the property is disproportionate to the lawful income of the accused person and that the criminal activity and acquisition of property occurred within the same time frame.
Умисълът и знанието могат да бъдат установени въз основа на обективни фактически обстоятелства.
Intention and knowledge can be inferred from objective, factual circumstances.
Тъй като настоящата директива предвижда минимални правила относно определянето на престъпленията и на санкциите в областта на изпирането на пари, държавите членки са свободни да приемат или оставят в сила по-строги наказателни разпоредби в тази област.
As this Directive provides for minimum rules concerning the definition of criminal offences and sanctions in the area of money laundering, Member States are free to adopt or maintain more stringent criminal law rules in that area.
Държавите членки следва да могат например да предвидят разпоредби, съгласно които изпирането на пари, което е извършено при самонадеяност или в резултат от груба небрежност, представлява престъпление.
Member States should be able, for example, to provide that money laundering committed recklessly or by serious negligence constitutes a criminal offence.
Позоваванията в настоящата директива на изпирането на пари, извършено по непредпазливост, следва да са приложими за държавите членки, които криминализират това деяние.
References in this Directive to money laundering committed by negligence should be understood as such for Member States that criminalise such conduct.
С цел да се предотврати изпирането на пари в целия Съюз, държавите членки следва да гарантират, че то се наказва с лишаване от свобода с максимален срок от най-малко четири години.
In order to deter money laundering throughout the Union, Member States should ensure that it is punishable by a maximum term of imprisonment of at least four years.
Това задължение не засяга индивидуализацията и налагането на наказанията и изпълнението на присъдите в съответствие с конкретните обстоятелства във всеки отделен случай.
That obligation is without prejudice to the individualisation and application of penalties and the execution of sentences in accordance with the concrete circumstances in each individual case.
Държавите членки следва също така да предвидят допълнителни наказания или мерки, като например глоби, временно или постоянно лишаване от достъп до публично финансиране, включително до процедури за възлагане на обществени поръчки, безвъзмездно отпускане на средства и отдаване на концесии, временно лишаване от право на упражняване на търговска дейност или временна забрана за кандидатиране за избираема или обществена длъжност.
Member States should also provide for additional sanctions or measures, such as fines, temporary or permanent exclusion from access to public funding, including tender procedures, grants and concessions, temporary disqualifications from the practice of commercial activities or temporary bans on running for elected or public office.
Посоченото задължение не засяга правото на преценка на съдията или съда да реши дали да наложи допълнителни санкции или мерки, като вземе предвид всички обстоятелства по конкретното дело.
That obligation is without prejudice to the discretion of the judge or the court to decide whether to impose additional sanctions or measures or not, taking into account all the circumstances of the particular case.
Въпреки че няма задължение за налагане на по-тежко наказание, държавите членки следва да гарантират, че при постановяването на присъдата на нарушителите съдията или съдът може да вземе предвид посочените в настоящата директива отегчаващи вината обстоятелства.
While there is no obligation to increase sentences, Member States should ensure that the judge or the court is able to take the aggravating circumstances set out in this Directive into account when sentencing offenders.
Съдията или съдът запазва свободата си на преценка дали да наложи по-тежко наказание поради специфичните отегчаващи вината обстоятелства, като се вземат предвид всички факти по конкретното дело.
It remains within the discretion of the judge or the court to determine whether to increase the sentence due to the specific aggravating circumstances, taking into account all the facts of the particular case.
Когато престъпленията, посочени в Рамково решение 2008/841/ПВР на Съвета или престъпленията, извършени от физически лица, действащи в качеството на задължени субекти в изпълнение на професионалните си дейности, са наказуеми по националното право като самостоятелни престъпления и това може да доведе до по-строги наказания, държавите членки следва да не бъдат задължени да предвиждат отегчаващи вината обстоятелства.
Member States should not be obliged to provide for aggravating circumstances where national law provides for the criminal offences laid down in Council Framework Decision 2008/841/JHA or for offences committed by natural persons acting as obliged entities in the exercise of their professional activities to be punishable as separate criminal offences and this may lead to more severe sanctions.
Мерките за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност премахват финансовите стимули, които са двигател на престъпността.
The freezing and confiscation of the instrumentalities and proceeds of crime remove the financial incentives which drive crime.
Директива 2014/42/ЕС установява минимални правила относно обезпечаването и конфискацията на средства и облаги от престъпна дейност в наказателноправната област.
Directive 2014/42/EU lays down minimum rules on the freezing and confiscation of the instrumentalities and proceeds of crime in criminal matters.
Посочената директива също така изисква Комисията да докладва на Европейския парламент и на Съвета относно нейното изпълнение и да направи подходящи предложения, ако това е необходимо.
That Directive also requires the Commission to report to the European Parliament and to the Council on its implementation and make adequate proposals if necessary.
Държавите членки следва, като минимум, да гарантират обезпечаването и конфискацията на средствата и облагите от престъпна дейност във всички случаи, предвидени в Директива 2014/42/ЕС.
Member States should, as a minimum, ensure the freezing and confiscation of the instrumentalities and proceeds of crime in all cases provided for in Directive 2014/42/EU.
Държавите членки следва също така активно да обмислят възможността за конфискация във всички случаи, по които не може да бъде образувано или приключено наказателно производство, включително в случаите, когато извършителят е починал.
Member States should also strongly consider enabling confiscation in all cases where it is not possible to initiate or conclude criminal proceedings, including in cases where the offender has died.
Както беше поискано от Европейския парламент и от Съвета в изявлението, придружаващо Директива 2014/42/ЕС, Комисията ще представи доклад, в който се анализират осъществимостта и възможните ползи от въвеждането на допълнителни общи правила за конфискация на имущество, придобито от дейности с престъпен характер, включително когато няма присъда срещу конкретно лице или лица за тези дейности.
As requested by the European Parliament and the Council in the statement accompanying Directive 2014/42/EU, the Commission will submit a report analysing the feasibility and possible benefits of introducing further common rules on the confiscation of property deriving from activities of a criminal nature, including in the absence of a conviction of a specific person or persons for those activities.
Посоченият анализ ще отчита различията между правните традиции и системи на държавите членки.
Such analysis will take into account the differences between the legal traditions and systems of the Member States.
Предвид мобилността на извършителите на престъпления и на облагите, придобити чрез престъпна дейност, както и сложността на трансграничните разследвания, необходими за борбата с изпирането на пари, всички държави членки следва да установят своята компетентност, за да могат компетентните органи да разследват и преследват по съдебен ред такава дейност.
Given the mobility of perpetrators and proceeds stemming from criminal activities, as well as the complex cross-border investigations required to combat money laundering, all Member States should establish their jurisdiction in order to enable the competent authorities to investigate and prosecute such activities.
Поради това държавите членки следва да гарантират, че тяхната компетентност обхваща и случаи, в които престъплението е извършено посредством информационни и комуникационни технологии от тяхната територия, независимо дали тези технологии са установени на тяхна територия или не.
Member States should thereby ensure that their jurisdiction includes situations where an offence is committed by means of information and communication technology from their territory, whether such technology is based on their territory or not.
Съгласно Рамково решение 2009/948/ПВР на Съвета и Решение 2002/187/ПВР на Съвета, компетентните органи на две или повече държави членки, провеждащи едновременно наказателни производства по отношение на същите факти и същото лице, трябва, със съдействието на Евроюст, да започнат преки консултации помежду си, по-специално за да гарантират, че всички престъпления, обхванати от настоящата директива, са обект на наказателно преследване.
Under Council Framework Decision 2009/948/JHA and Council Decision 2002/187/JHA, the competent authorities of two or more Member States conducting parallel criminal proceedings in respect of the same facts involving the same person are, with the assistance of Eurojust, to enter into direct consultations with one another, in particular to ensure that all offences covered by this Directive are prosecuted.
За да се осигури успешното разследване и наказателно преследване на престъпленията по изпиране на пари, лицата, отговарящи за разследването или за наказателното преследване на тези престъпления, следва да разполагат с възможността да използват ефективни способи за разследване, като тези, които се използват в борбата с организираната престъпност или с други тежки престъпления.
To ensure the successful investigation and prosecution of money laundering offences, those responsible for investigating or prosecuting such offences should have the possibility to make use of effective investigative tools such as those which are used in combating organised crime or other serious crimes.
Поради това следва да се гарантира наличието на достатъчен персонал и целенасочено обучение, ресурси и модерен технологичен капацитет.
It should thereby be ensured that sufficient personnel and targeted training, resources and up-to-date technological capacity are available.
Използването на тези способи, в съответствие с националното право, следва да е целенасочено и да е съобразено с принципа на пропорционалност и с естеството и тежестта на разследваните престъпления и следва да зачита правото на защита на личните данни.
The use of such tools, in accordance with national law, should be targeted and take into account the principle of proportionality and the nature and seriousness of the offences under investigation and should respect the right to the protection of personal data.
Настоящата директива заменя някои разпоредби на Рамково решение 2001/500/ПВР по отношение на държавите членки, обвързани от настоящата директива.
This Directive replaces certain provisions of Framework Decision 2001/500/JHA for the Member States bound by this Directive.
Настоящата директива зачита принципите, признати в член 2 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), зачита основните права и свободи и спазва принципите, признати по-конкретно от Хартата на основните права на Европейския съюз, включително тези, посочени в дялове II, III, V и VI от нея, които включват, наред с другото, правото на зачитане на личния и семейния живот и правото на защита на личните данни, принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, които обхващат и изискването за точност, яснота и предвидимост в наказателното право, презумпцията за невиновност, както и правото на заподозрените лица и на обвиняемите на достъп до адвокат, правото на лицата да не се самоуличават и правото на справедлив съдебен процес.
This Directive respects the principles recognised by Article 2 of the Treaty on European Union (TEU), respects fundamental rights and freedoms and observes the principles recognised, in particular, by the Charter of Fundamental Rights of the European Union, including those set out in Titles II, III, V and VI thereof which encompass, inter alia, the right to respect for private and family life and the right to protection of personal data, the principles of legality and proportionality of criminal offences and penalties, covering also the requirement of precision, clarity and foreseeability in criminal law, the presumption of innocence, as well as the rights of suspects and accused persons to have access to a lawyer, the right not to incriminate oneself and the right to a fair trial.
Настоящата директива трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи, като се вземат предвид също Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, Международния пакт за граждански и политически права и другите задължения в областта на правата на човека съгласно международното право.
This Directive has to be implemented in accordance with those rights and principles, taking also into account the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, the International Covenant on Civil and Political Rights, and other human rights obligations under international law.