natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Битовите отпадъци се определят като отпадъци от домакинства и отпадъци от други източници, като например търговия на дребно, администрация, образование, здравни услуги, настаняване, заведения за хранене и други услуги и дейности, които са подобни по естество и състав на отпадъците от домакинствата.
Municipal waste is defined as waste from households and waste from other sources, such as retail, administration, education, health services, accommodation and food services, and other services and activities, which is similar in nature and composition to waste from households.
Следователно битовите отпадъци включват, наред с другото, отпадъци от поддържането на паркове и градини, като листа, окосена трева и подрязани клони, и отпадъци от почистването на пазари и улици, като съдържанието на кошчетата за боклук и боклук, събран след метене, с изключение на материали, като пясък, камъни, кал или прах.
Therefore, municipal waste includes, inter alia, waste from park and garden maintenance, such as leaves, grass and tree clippings, and waste from market and street cleaning services, such as the content of litter containers and sweepings except materials such as sand, rock, mud or dust.
Държавите членки трябва да гарантират, че отпадъците от големи търговски или промишлени предприятия, които не са сходни с домакинските отпадъци, не се включват в обхвата на битовите отпадъци.
Member States are to ensure that waste from large commerce and industry which is not similar to waste from households is not included in the scope of municipal waste.
Отпадъците от производство, селско стопанство, горско стопанство, риболов, строителство и разрушаване, септични ями и канализационната система, третирането на отпадъчните води и излезли от употреба превозни средства са изключени от обхвата на битовите отпадъци.
Waste from production, agriculture, forestry, fishing, construction and demolition, septic tanks and sewage network and treatment, and end-of-life vehicles are excluded from the scope of municipal waste.
Битовите отпадъци трябва да се разглеждат като отпадъци, съответстващи на видовете отпадъци, включени в глава 15 01 и глава 20, с изключение на кодове 20 02 02, 20 03 04 и 20 03 06 от списъка на отпадъците, установени с Решение 20143/955/ЕС на Комисията в редакцията, която е в сила към 4 юли 2018 г.
Municipal waste is to be understood as corresponding to the types of waste included in Chapter 15 01 and Chapter 20, with the exception of codes 20 02 02, 20 03 04 and 20 03 06, of the list of waste established by Commission Decision 2014/955/EU in the version in force on 4 July 2018.
Отпадъци, попадащи в обхвата на други глави от този списък, не трябва да се разглеждат като битови отпадъци, освен в случаите, когато битовите отпадъци се третират и получават кодове, посочени в глава 19 от този списък.
Waste falling under other chapters of that list is not to be considered as municipal waste except in cases where municipal waste undergoes treatment and is assigned codes listed in Chapter 19 of that list.
Държавите членки могат да използват съответните категории от този списък за статистически цели.
Member States may use relevant categories in that list for statistical purposes.
Определението за битови отпадъци в настоящата директива се въвежда с цел определяне на обхвата на прилагане на целите за подготовка за повторна употреба и рециклиране и правилата за изчисляването им.
The definition of municipal waste in this Directive is introduced for the purposes of determining the scope of application of the preparing for re-use and recycling targets and their calculation rules.
То е неутрално по отношение на публичноправния или частноправния статус на оператора, който управлява отпадъците, и следователно включва отпадъци от домакинства и други източници, които се управляват от или от името на общините или пряко от частни оператори.
It is neutral with regard to the public or private status of the operator managing the waste and therefore includes waste from households and other sources that is managed by or on behalf of municipalities or directly by private operators.
Тъй като определението за отпадъци от строителни дейности и разрушаване се отнася до отпадъци, които произтичат от строителство и разрушаване по принцип, то обхваща и отпадъците от строителни и ремонтни дейности от типа „направи си сам“ в частни домакинства.
While the definition of construction and demolition waste refers to waste that results from construction and demolition activities in a general way, it also includes waste arising from minor do-it-yourself construction and demolition activities within private households.
Отпадъците от строителство и разрушаване следва да се разглеждат като отпадъци, съответстващи на видовете отпадъци, включени в глава 17 от списъка на отпадъците, установен с Решение 2014/955/ЕС в редакцията, която е в сила към 4 юли 2018 г.
Construction and demolition waste should be understood as corresponding to the types of waste included in Chapter 17 of the list of waste established by Decision 2014/955/EU in the version in force on 4 July 2018.
Следва да се въведе определение за „оползотворяване на материали“, което да обхваща форми на оползотворяване, различни от оползотворяването на енергия и различни от преработването на отпадъци в материали, които се използват като горива или други средства за генериране на енергия.
A definition of material recovery should be introduced to cover forms of recovery other than energy recovery and other than the reprocessing of waste into materials used as fuels or other means to generate energy.
То включва подготовката за повторна употреба, рециклирането и насипването и други форми на оползотворяване на материалите, като например преработването на отпадъци във вторични суровини за инженерни цели при строителството на пътища или друга инфраструктура.
It includes preparing for re-use, recycling and backfilling and other forms of material recovery such as the reprocessing of waste into secondary raw materials for engineering purposes in construction of roads or other infrastructure.
В зависимост от конкретните фактически обстоятелства, преработването може да отговаря на определението за рециклиране, ако използването на материалите се основава на надлежен контрол на качеството и отговаря на всички съответни стандарти, норми, спецификации и екологични и свързани със защитата на човешкото здраве изисквания при конкретната употреба.
Depending on the specific factual circumstances, such reprocessing can fulfil the definition of recycling if the use of materials is based on proper quality control and meets all relevant standards, norms, specifications and environmental and health protection requirements for the specific use.
Следва да се въведе определение за „насипване“, за да се изясни, че става въпрос за дейност по оползотворяване на подходящи неопасни отпадъци за целите на възстановяване в изкопни зони или за инженерни цели в ландшафтното устройство.
A definition of backfilling should be introduced to clarify that it means any recovery operation of suitable non-hazardous waste for the purposes of reclamation in excavated areas or for engineering purposes in landscaping.
Отпадъците, използвани за насипване, следва да бъдат строго ограничени до количеството, което е действително необходимо за постигането на тези цели.
The waste used for backfilling should be limited to the amount strictly necessary to achieve those purposes.
Следва да се въведе определение за „схема за разширена отговорност на производителя“, за да се изясни, че става въпрос за набор от мерки, предприети от държавите членки, с които производителите се задължават да поемат финансова или финансова и организационна отговорност за управлението на отпадъци като етап от жизнения цикъл на продукта, включително за операциите по събиране, сортиране и третиране.
A definition of extended producer responsibility scheme should be introduced to clarify that it means a set of measures taken by Member States requiring producers of products to bear financial or financial and organisational responsibility for the management of the waste stage of a product’s life cycle including separate collection, sorting and treatment operations.
Това задължение може да включва и организационна отговорност и отговорност за допринасяне за предотвратяването на образуването на отпадъци, както и за многократната употреба и рециклиране на продуктите.
That obligation can also include organisational responsibility and a responsibility to contribute to waste prevention and to the reusability and recyclability of products.
Производителите на продукти могат да изпълняват задълженията съгласно режима на разширена отговорност на производителя самостоятелно или колективно.
Producers of products can fulfil the obligations of the extended producer responsibility scheme individually or collectively.
С цел постигане на целите, установени в Директива 2008/98/ЕО, държавите членки следва да използват икономически инструменти и други мерки за създаването на стимули за прилагане на йерархията на отпадъците, като посочените в приложение IVa, които включват, наред с другото, такси за депониране и изгаряне, схеми за принципа „плащаш повече, ако изхвърляш повече“, улесняване на даряването на храни, стимули за местните органи или други подходящи инструменти или мерки.
In order to contribute to achieving the objectives laid down in Directive 2008/98/EC, Member States should make use of economic instruments and other measures to provide incentives for the application of the waste hierarchy such as those indicated in Annex IVa, which includes, inter alia, landfill and incineration charges, pay-as-you-throw schemes, extended producer responsibility schemes, facilitation of food donation, and incentives for local authorities, or other appropriate instruments and measures.
С цел насърчаване на устойчивото използване на ресурсите и промишлената симбиоза, държавите членки следва да предприемат подходящи мерки за улесняване на признаването като страничен продукт на дадено вещество или предмет, които са резултат от производствен процес, чиято основна цел не е производството на това вещество или предмет, ако са спазени хармонизираните условия, определени на равнището на Съюза.
In order to promote sustainable use of resources and industrial symbiosis, Member States should take appropriate measures to facilitate the recognition as a by-product of a substance or an object resulting from a production process the primary aim of which is not the production of that substance or object if the harmonised conditions established at Union level are respected.
На Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да приема актове за изпълнение за определяне на подробни критерии във връзка с прилагането на статуса на страничен продукт, като се дава приоритет на съществуващи и възпроизводими практики на промишлена симбиоза.
The Commission should be empowered to adopt implementing acts in order to establish detailed criteria on the application of the by-product status, prioritising replicable practices of industrial symbiosis.
За да се предостави по-голяма сигурност на операторите, действащи на пазарите на вторични суровини, при определянето дали веществата или предметите са със статус на отпадък или не и за да се насърчават еднакви условия на конкуренция, е важно държавите членки да предприемат подходящи мерки, за да гарантират, че отпадъците, които са преминали през дейност по оползотворяване, престават да се считат за отпадъци, ако отговарят на всички условия, установени в член 6, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО, изменена с настоящата директива.
In order to provide operators in markets for secondary raw materials with more certainty as to the waste or non-waste status of substances or objects and to promote a level playing field, it is important that Member States take appropriate measures to ensure that waste that has undergone a recovery operation is considered to have ceased to be waste if it complies with all the conditions laid down in Article 6(1) of Directive 2008/98/EC as amended by this Directive.
Тези мерки могат да включват приемането на законодателство за транспониране на тези условия, подкрепено от процедури за тяхното изпълнение, като например установяване на материални и специфични за съответното приложение критерии за определяне на статус „край на отпадъка“, документи с насоки, решения за всеки конкретен случай и други процедури за специфично прилагане на хармонизираните условия, установени на равнището на Съюза.
Such measures may include the adoption of legislation transposing those conditions supported by procedures for their implementation, such as the establishment of material and application-specific end-of-waste criteria, guidance documents, case-by-case decisions and other procedures for the ad hoc application of the harmonised conditions established at Union level.
Тези мерки следва да включват разпоредби за прилагане с цел удостоверяване, че отпадъците, които вече не се считат за отпадъци в резултат на оползотворяване, отговарят на изискванията на правото на Съюза в областта на отпадъците, химическите продукти и продуктите, като се дава по-специално приоритет на потоците от отпадъци, които представляват по-висок риск за човешкото здраве и за околната среда поради своя характер и обем, на тези отпадъци, които подлежат на иновативни процеси на възстановяване, или на отпадъците, които се оползотворяват за по-нататъшна употреба в други държави членки.
Such measures should include enforcement provisions to verify that waste that is considered to have ceased to be waste as a result of a recovery operation complies with the law of the Union on waste, chemicals and products, in particular prioritising waste streams that pose a higher risk to human health and the environment due to the nature and volume of those waste streams, waste that is subject to innovative recovery processes or waste that is recovered for subsequent further use in other Member States.
Мерките могат също да включват определянето на изискване към операторите, оползотворяващи отпадъци или притежаващи оползотворени отпадъчни материали, за доказване на спазването на условията, установени в член 6, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО, изменена с настоящата директива.
Measures may also include the setting of a requirement on the operators recovering waste or holders of recovered waste materials to demonstrate compliance with the conditions laid down in Article 6(1) of Directive 2008/98/EC as amended by this Directive.
За да се предотврати незаконен превоз на отпадъци и да се повиши осведомеността сред държавите членки и икономическите оператори, трябва да има повече прозрачност относно подхода на държавите членки към статуса за край на отпадъка, по-специално за техните решения за всеки конкретен случай и резултата от проверката от страна на компетентните органи, както и за конкретните опасения на държавите членки или компетентните органи, относно определени потоци от отпадъци.
In order to prevent illegal shipments of waste and to raise awareness among Member States and economic operators, there should be greater transparency about Member State approaches to end-of-waste status, in particular with regard to their case-by-case decisions and the result of verification by competent authorities, as well as the specific concerns of Member States and competent authorities about certain waste streams.
Държавата членка продължава да бъде единствено отговорна за окончателното определяне на това дали са изпълнени условията, установени в член 5 или член 6 от Директива 2008/98/ЕО, изменена с настоящата директива, въз основа на цялата относима информация, предоставена от притежателя на материалите или отпадъците.
The final determination whether the conditions laid down in Article 5 or in Article 6 of Directive 2008/98/EC as amended by this Directive are fulfilled remains the exclusive responsibility of the Member State based on all relevant information provided by the holder of the material or waste.
На Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия за установяване на подробни критерии относно прилагането на статуса за край на отпадъка.
Implementing powers should be conferred on the Commission in order to establish detailed criteria on the application of the end-of-waste status.
В този контекст следва да се разгледат специфични критерии за край на отпадъка, най-малкото за инертни материали, хартия, автомобилни гуми и текстил.
In that context, specific end-of-waste criteria should be considered at least for aggregates, paper, tyres and textiles.
Прилагането на правилата относно страничните продукти или относно статуса за край на отпадъка не следва да засяга други разпоредби на правото на Съюза, и по-специално членове 28 и член 50, параграфи 4а и 4б от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно превози на отпадъци, законодателството относно химикалите и законодателството относно пускането на пазара на определени продукти.
The application of rules on by-products and end-of-waste should be without prejudice to other provisions of Union law, particularly Article 28 and Article 50(4a) and (4b) of Regulation (EC) No 1013/2006 of the European Parliament and of the Council on shipments of waste, legislation on chemicals and legislation concerning the placing on the market of certain products.
Статусът за край на отпадъка може да бъде постигнат само ако веществата или предметите отговорят на съответните изисквания, приложими към продуктите.
End-of-waste status can only be achieved if substances or objects comply with relevant requirements applicable to products.
Правила относно край на отпадъка могат да бъдат установени в специфично за продукта законодателство.
End-of-waste rules can be established in product-specific legislation.
Държавите членки следва да предприемат подходящи мерки за насърчаване на разработването, производството, предлагането на пазара и използването на продукти и компоненти на продукти, които са подходящи за многократна употреба, съдържат рециклирани материали, устойчиви са от техническа гледна точка и могат лесно да бъдат ремонтирани, и които, след като са станали отпадъци, са подходящи за подготовка за повторна употреба и рециклиране, с цел да се улесни правилното прилагане на йерархията на отпадъците, като не се компрометира свободното движение на стоки на вътрешния пазар.
Member States should take appropriate measures to encourage the development, production, marketing and use of products and components of products that are suitable for multiple use, that contain recycled materials, that are technically durable and easily reparable and that are, after having become waste, suitable for preparing for re-use and recycling in order to facilitate proper implementation of the waste hierarchy and without compromising the free movement of goods in the internal market.
При тези мерки следва да се отчита въздействието на продуктите през целия им жизнен цикъл, йерархията на отпадъците и, когато е целесъобразно, потенциалът за многократно рециклиране.
Those measures should take into account the impact of products throughout their life cycle, the waste hierarchy and, where appropriate, the potential for multiple recycling.
Схемите за разширена отговорност на производителя са основна част от ефикасното управление на отпадъците.
Extended producer responsibility schemes form an essential part of efficient waste management.
Въпреки това тяхната ефективност и резултатност се различават значително в отделните държави членки.
However, their effectiveness and performance differ significantly between Member States.
Поради това е необходимо да се определят минимални изисквания относно функционирането на подобни схеми за разширена отговорност на производителя и да се изясни, че тези изисквания се прилагат и по отношение на схемите за разширена отговорност на производителя, въведени съгласно други законодателни актове на Съюза, по-специално директиви 2000/53/ЕО, 2006/66/ЕО и 2012/19/ЕС на Европейския парламент и на Съвета, в допълнение към вече предвидените в тях изисквания, освен ако изрично е посочено друго.
It is necessary therefore to set minimum operating requirements for such extended producer responsibility schemes, and to clarify that those requirements also apply to extended producer responsibility schemes established pursuant to other legislative acts of the Union, in particular Directives 2000/53/EC, 2006/66/EC and 2012/19/EU of the European Parliament and of the Council, in addition to the requirements already laid down therein, unless explicitly stated otherwise.
Необходимо е да се прави разлика между общите минимални изисквания, които се прилагат за всички схеми, и тези, които се прилагат само към организации, изпълняващи задължения, произтичащи от разширена отговорност на производителя, от името на производителите на продукти.
It is necessary to make a distinction between those general minimum requirements that apply to all schemes and those that only apply to organisations implementing extended producer responsibility obligations on behalf of producers of products.
Освен ако държавите членки не решат друго, общите минимални изисквания по отношение на схемите за разширена отговорност на производителя не се прилагат за схеми, които не отговарят на определението за схема за разширена отговорност на производителя.
Unless Member States decide otherwise, the general minimum requirements for extended producer responsibility schemes do not apply to schemes that do not fulfil the definition of an extended producer responsibility scheme.
Общите минимални изисквания следва да позволят да се намалят разходите и да се подобрят резултатите, както и да се осигурят еднакви условия на конкуренция, включително за малките и средните предприятия, както и за предприятията за електронна търговия, и да се предотвратят пречки пред безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
The general minimum requirements should reduce costs and boost performance, as well as ensure a level playing field, including for small and medium-sized enterprises and e-commerce enterprises, and avoid obstacles to the smooth functioning of the internal market.
Те следва също така да допринесат за включването в цената на продукта на разходите, свързани с края на жизнения му цикъл, и да създадат стимули за производителите да отделят по-голямо внимание при разработването на продуктите на тяхната пригодност за рециклиране, повторна употреба, ремонтиране, и на наличието на опасни вещества.
They should also contribute to the incorporation of end-of-life costs into product prices and provide incentives for producers, when designing their products, to take better into account recyclability, reusability, reparability and the presence of hazardous substances.
Като цяло, тези изисквания следва да подобрят управлението и увеличат прозрачността на схемите за разширена отговорност на производителя и да намалят възможностите за конфликти на интереси, възникващи между организациите, изпълняващи задълженията, произтичащи от разширената отговорност на производителя, от името на производителите на продукти, и операторите, действащи в областта на отпадъците, с които тези организации сключват договор.
Overall, those requirements should improve the governance and transparency of extended producer responsibility schemes and reduce the possibility of conflicts of interest emerging between organisations implementing extended producer responsibility obligations on behalf of producers of products and waste operators that those organisations contract.
Изискванията следва да се прилагат както за новите, така и за съществуващите схеми за разширена отговорност на производителя.
The requirements should apply to both new and existing extended producer responsibility schemes.
Необходим обаче е преходен период за съществуващите схеми за разширена отговорност на производителя, за да се адаптират техните структури и процедури към новите изисквания.
A transitional period is however necessary for existing extended producer responsibility schemes to adapt their structures and procedures to the new requirements.
Публичните органи играят важна роля в организацията на събирането и третирането на битови отпадъци и свързаната с това комуникация с гражданите.
Public authorities play an important role in the organisation of municipal waste collection and treatment and related communication with citizens.