natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Държавите членки могат, единствено за сведение, да посочват в представените данни дела на дървесината, използвана за енергийни цели, която е била внесена от държава извън Съюза, както и държавите на произход на такава дървесина.
Member States may specify the wood-based material products, including bark, which fall within the categories referred to in points (a), (b) and (c) above, based on IPCC Guidelines as adopted by the Conference of the Parties to the UNFCCC or the Conference of the Parties serving as the Meeting of the Parties to the Paris Agreement, provided that the available data are transparent and verifiable.
Държавите членки могат да използват специфични за държавата методики и стойности за периода на полуотделяне на въглерода вместо посочените в настоящото приложение методики и приети стойности за този период, при условие че въпросните методики и стойности са определени въз основа на прозрачни и подлежащи на проверка данни и използваните методики са поне толкова подробни и точни, колкото посочените в настоящото приложение.
Member States may also use country-specific sub-categories of any of those categories.
Приети стойности за периода на полуотделяне на въглерода:
ANNEX VI
„Период на полуотделяне на въглерода“ означава броят години, необходими за намаляването на количеството въглерод, съдържащо се в определена категория продукти от добита дървесина, на половината от първоначалната му стойност.
CALCULATION OF BACKGROUND LEVELS FOR NATURAL DISTURBANCES
Регламент (ЕС) 2018/842 на Европейския парламент и на Съвета
Regulation (EU) 2018/842 of the European Parliament and of the Council
за задължителните годишни намаления на емисиите на парникови газове за държавите членки през периода 2021—2030 г., допринасящи за действията в областта на климата в изпълнение на задълженията, поети по Парижкото споразумение, и за изменение на Регламент (ЕС) № 525/2013
on binding annual greenhouse gas emission reductions by Member States from 2021 to 2030 contributing to climate action to meet commitments under the Paris Agreement and amending Regulation (EU) No 525/2013
В заключенията си от 23—24 октомври 2014 г. относно рамката на политиката в областта на климата и енергетиката за 2030 г.
The European Council in its conclusions of 23-24 October 2014 on the 2030 climate and energy policy framework endorsed a binding target of at least a 40 % domestic reduction in economy-wide greenhouse gas emissions by 2030 compared to 1990 and that target was reaffirmed in the European Council conclusions of 17-18 March 2016.
Европейският съвет одобри задължителна цел за постигане към 2030 г. на най-малко 40-процентно намаление на вътрешните емисии на парникови газове от цялата икономика спрямо равнищата от 1990 г., като тази цел беше потвърдена в заключенията на Европейския съвет от 17—18 март 2016 г.
The European Council conclusions of 23-24 October 2014 stated that the emissions reduction target of at least 40 % should be delivered collectively by the Union in the most cost-effective manner possible, with the reductions in the European Union emissions trading system (‘EU ETS’) laid down in Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council and non-ETS sectors amounting to 43 % and 30 %, respectively, by 2030 compared to 2005.
В заключенията на Европейския съвет от 23—24 октомври 2014 г. се заявява, че целта за намаление на емисиите с най-малко 40 % следва да бъде постигната колективно от Съюза при възможно най-голяма разходна ефективност, като намаленията в рамките на системата на Европейския съюз за търговия с емисии (СТЕ на ЕС), установена в Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и секторите извън СТЕ възлизат съответно на 43 % и 30 % до 2030 г. в сравнение с равнищата от 2005 г.
All sectors of the economy should contribute to achieving these greenhouse gas emission reductions, and all Member States should participate in this effort, balancing considerations of fairness and solidarity.
Всички икономически сектори следва да допринесат за постигането на тези намаления на емисиите на парникови газове и всички държави членки следва да участват в тези усилия, като се намери баланс между съображенията за справедливост и солидарност.
The methodology to set the national reduction targets for the non-ETS sectors, with all the elements applied in Decision No 406/2009/EC of the European Parliament and of the Council, should be continued until 2030 with efforts distributed on the basis of relative Gross Domestic Product (GDP) per capita.
Методиката за определяне на националните цели за намаляване на емисиите за секторите извън СТЕ с всички елементи, прилагани в Решение № 406/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, следва да продължи да се прилага до 2030 г., като усилията се разпределят на базата на относителния дял от брутния вътрешен продукт (БВП) на глава от населението.
All Member States should contribute to the overall Union reduction in 2030 with the targets spanning from 0 % to – 40 % compared to 2005.
Всички държави членки следва да допринесат за цялостното намаление в Съюза към 2030 г., като целите са в диапазона от 0 % до – 40 % в сравнение с равнищата от 2005 г.
National targets within the group of Member States with a GDP per capita above the Union average should be adjusted relatively to reflect cost-effectiveness in a fair and balanced manner.
Националните цели в рамките на групата от държави членки с БВП на глава от населението над средната стойност за Съюза следва да претърпят относителна корекция, така че да отразяват разходната ефективност по справедлив и балансиран начин.
Achieving these greenhouse gas emission reductions should boost efficiency and innovation in the Union economy and should, in particular, promote improvements, notably in buildings, agriculture, waste management and transport, in so far as they fall under the scope of this Regulation.
Постигането на тези намаления на емисиите на парникови газове следва да способства за повишаване на ефективността и за разгръщане на иновациите в икономиката на Съюза, и по-специално следва да насърчава подобренията, особено в секторите на сградния фонд, селското стопанство, управлението на отпадъците и транспорта, доколкото те попадат в обхвата на настоящия регламент.
This Regulation forms part of the implementation of the Union’s contributions under the Paris Agreement adopted under the United Nations Framework Convention on Climate Change (‘UNFCCC’).
Настоящият регламент е част от изпълнението на задълженията на Съюза по Парижкото споразумение, прието по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата (РКООНИК).
The Paris Agreement was concluded on behalf of the Union on 5 October 2016 by Council Decision (EU) 2016/1841.
Парижкото споразумение бе сключено от името на Съюза на 5 октомври 2016 г. с Решение (ЕС) 2016/1841 на Съвета.
The commitment of the Union to economy-wide greenhouse gas emission reductions was set out in the intended nationally determined contribution submitted in view of the Paris Agreement by the Union and its Member States to the Secretariat of the UNFCCC on 6 March 2015.
Задължението на Съюза за намаляване на емисиите на парникови газове от цялата икономика бе предвидено в планирания национално определен принос, представен с оглед на Парижкото споразумение от Съюза и неговите държави членки на Секретариата на РКООНИК на 6 март 2015 г.
The Paris Agreement entered into force on 4 November 2016 and replaces the approach taken under the 1997 Kyoto Protocol which will not be continued beyond 2020.
Парижкото споразумение влезе в сила на 4 ноември 2016 г. и с него се замени възприетият в рамките на Протокола от Киото от 1997 г. подход, чието прилагане ще бъде прекратено след 2020 г.
The Paris Agreement, inter alia, sets out a long-term goal in line with the objective to keep the global temperature increase well below 2 °C above pre-industrial levels and to pursue efforts to keep it to 1,5 °C above pre-industrial levels.
Парижкото споразумение, наред с другото, определя дългосрочна цел в съответствие с целта да се ограничи повишаването на температурата в световен мащаб значително под 2 °C над равнищата от прединдустриалния период, както и да се продължат усилията то да се задържи до 1,5 °С над прединдустриалните равнища.
It also stresses the importance to adapt to the adverse impacts of climate change and to make finance flows consistent with a pathway towards low greenhouse gas emissions and climate-resilient development.
В него се подчертава и значението на адаптирането към неблагоприятните последици от изменението на климата и на съответствието между капиталовите потоци и целите за намаляване на емисиите на парникови газове и за постигане на развитие, устойчиво на климатичните изменения.
The Paris Agreement also calls for a balance between anthropogenic emissions by sources and removals by sinks of greenhouse gases in the second half of this century, and invites Parties to take action to conserve and enhance, as appropriate, sinks and reservoirs of greenhouse gases, including forests.
Парижкото споразумение призовава и за постигане на баланс между антропогенните емисии по източници и поглъщанията по поглътители на парникови газове през втората половина на този век и приканва страните да предприемат действия за опазване и, при необходимост, за увеличаване на поглътителите и резервоарите на парникови газове, включително горите.
In its conclusions of 29-30 October 2009, the European Council supported a Union objective, in the context of necessary reductions according to the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) by developed countries as a group, to reduce greenhouse gas emissions by 80-95 % by 2050 compared to 1990 levels.
В заключенията си от 29—30 октомври 2009 г.
The nationally determined contributions of the Parties to the Paris Agreement are to reflect their highest possible ambition and represent a progression over time.
Европейският съвет изрази подкрепа за цел на Съюза за намаляване на емисиите на парникови газове до 2050 г. с 80—95 % в сравнение с равнищата от 1990 г. в рамките на необходимите намаления, които съгласно Междуправителствения комитет по изменение на климата (МКИК) трябва да се постигнат от развитите държави като група.
In addition, Parties to the Paris Agreement should strive to formulate and communicate long-term low greenhouse gas emission development strategies, mindful of the objectives of the Paris Agreement.
Национално определените приноси на страните по Парижкото споразумение трябва да отразяват възможно най-високо равнище на амбиция и да нарастват прогресивно във времето.
The Council conclusions of 13 October 2017 recognise the importance of the long-term goals and the five-year review cycles in the implementation of the Paris Agreement and highlight the importance of long-term low greenhouse gas emission development strategies as a policy tool for developing reliable pathways and the long-term policy changes needed to achieve the goals of the Paris Agreement.
Освен това страните по Парижкото споразумение следва да се стремят да изготвят и оповестят дългосрочни стратегии за развитие при ниски емисии на парникови газове, като вземат под внимание целите на Парижкото споразумение.
The transition to clean energy requires changes in investment behaviour and incentives across the entire policy spectrum.
В заключенията на Съвета от 13 октомври 2017 г. се отчита важната роля на дългосрочните цели и петгодишните цикли за преглед на изпълнението на Парижкото споразумение и се подчертават значението на дългосрочните стратегии за развитие при ниски емисии на парникови газове като политически инструмент за разработване на надеждни пътища за развитие и дългосрочните промени в политиката, необходими за постигане на целите на Парижкото споразумение.
It is a key Union priority to establish a resilient Energy Union to provide secure, sustainable, competitive and affordable energy to its citizens.
Преходът към чиста енергия изисква промени в начина на инвестиране, както и стимули в целия спектър на политиките.
Achieving that requires continuation of ambitious climate action with this Regulation and progress on the other aspects of the Energy Union as set out in the Commission communication of 25 February 2015 entitled ‘A Framework Strategy for a Resilient Energy Union with a Forward-Looking Climate Change Policy’.
Ключов приоритет на Съюза е създаването на устойчив енергиен съюз, който да осигурява на неговите граждани сигурно, трайно и конкурентоспособно снабдяване с енергия на достъпни цени.
A range of Union measures enhance Member States’ ability to meet their climate commitments and are crucial to achieving necessary greenhouse gas emission reductions in the sectors covered by this Regulation.
За постигането на тази цел е необходимо да продължат амбициозните действия в областта на климата съгласно настоящия регламент и да се постигне напредък по останалите аспекти на енергийния съюз, очертани в Съобщението на Комисията от 25 февруари 2015 г., озаглавено „Рамкова стратегия за устойчив енергиен съюз с ориентирана към бъдещето политика по въпросите на изменението на климата“.
Those measures include legislation on fluorinated greenhouse gases, CO2-reductions from road vehicles, energy performance of buildings, renewables, energy efficiency and circular economy, as well as Union funding instruments for climate-related investments.
Редица мерки на Съюза подобряват способността на държавите членки за спазване на ангажиментите им, свързани с климата, и са от съществено значение за постигане на необходимите намаления на емисиите на парникови газове в секторите, обхванати от настоящия регламент.
The conclusions of the European Council of 19-20 March 2015 noted that the Union is committed to building an Energy Union with a forward-looking climate policy on the basis of the Commission’s framework strategy, whose five dimensions are closely interrelated and mutually reinforcing.
Тези мерки включват законодателството относно флуорираните парникови газове, намалението на емисиите на CO2 от пътни превозни средства, енергийната ефективност на сградите, енергията от възобновяеми източници и кръговата икономика, а също така инструментите за финансиране на Съюза, предназначени за инвестиции, свързани с климата.
Moderation of energy demand is one of the five dimensions of that Energy Union strategy.
В заключенията на Европейския съвет от 19—20 март 2015 г. е отбелязано, че Съюзът е поел ангажимент за изграждането на енергиен съюз с насочена към бъдещето политика в областта на климата въз основа на рамковата стратегия на Комисията, чиито пет измерения са тясно свързани и взаимно укрепващи се.
Improving energy efficiency can deliver significant reductions in greenhouse gas emissions.
Постигането на по-умерено енергийно потребление е едно от петте измерения на тази стратегия за енергиен съюз.
It can also benefit the environment and health, improve energy security, cut energy costs for households and companies, help alleviate energy poverty and lead to increased jobs and economy-wide economic activity.
Подобряването на енергийната ефективност може да доведе до значителни намаления на емисиите на парникови газове.
Measures which contribute to an increased uptake of energy-saving technologies in buildings, industry and transport could be a cost-effective way of helping Member States achieve their targets under this Regulation.
Освен това то може да има ползи за околната среда и здравето, да подобри енергийната сигурност, да намали разходите за енергия на домакинствата и предприятията, да спомогне за облекчаване на енергийната бедност и да доведе до създаване на повече работни места и стопанска активност в цялата икономика.
The deployment and development of sustainable and innovative practices and technologies can enhance the role of the agricultural sector in relation to climate mitigation and adaptation, in particular by reducing greenhouse gas emissions and by maintaining and enhancing sinks and carbon stocks.
Мерките, които допринасят за усиленото въвеждане на енергоспестяващи технологии в сградния фонд, промишлеността и транспорта, биха могли да бъдат разходоефективен начин за подпомагане на държавите членки да постигнат целите си по настоящия регламент.
To reduce the carbon and ecological footprint of the agricultural sector, whilst maintaining its productivity, regeneration capacity and vitality, it is important to enhance action on climate mitigation and adaption as well as research funding for the development of and investments in sustainable and innovative practices and technologies.
Внедряването и разработването на устойчиви и новаторски практики и технологии може да укрепят ролята на селскостопанския сектор във връзка със смекчаването на последиците от изменението на климата и адаптирането към него, по-специално чрез намаляване на емисиите на парникови газове и запазване и увеличаване на поглътителите и въглеродните запаси.
The agricultural sector has direct and significant impact on biodiversity and ecosystems.
За намаляването на въглеродния и екологичния отпечатък на селскостопанския сектор, като при това се запазват неговата производителност, капацитет за възстановяване и жизненост, е важно да се засилят действията за смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптирането към него, както и финансирането за научни изследвания за разработването на устойчиви и новаторски практики и технологии и инвестициите в тях.
For that reason, it is important to ensure the coherence between the objective of this Regulation and other Union policies and objectives, such as the common agricultural policy and objectives related to the biodiversity strategy, the forestry strategy and circular economy strategy.
Селскостопанският сектор има пряко и значително въздействие върху биологичното разнообразие и екосистемите.
The transport sector represents almost a quarter of the Union’s greenhouse gas emissions.
Поради това е важно да се гарантира съгласуваност между целта на настоящия регламент и други политики и цели на Съюза, например общата селскостопанска политика и целите, свързани със стратегията за биологичното разнообразие, стратегията за горите и стратегията за кръговата икономика.
It is therefore important to reduce greenhouse gas emissions and risks related to fossil fuel dependency in the transport sector through a comprehensive approach for the promotion of greenhouse gas emission reductions and energy efficiency in transport, for electric transportation, for a shift of transport modes, where more sustainable, and for sustainable renewable energy sources in transport also after 2020.
На транспортния сектор се дължат близо една четвърт от емисиите на парникови газове на Съюза.
The shift towards low-emission mobility as part of the broader shift to a safe and sustainable low-carbon economy can be facilitated through the introduction of enabling conditions and strong incentives, as well as long-term strategies that can enhance investments.
Следователно е важно да се намалят емисиите на парникови газове и рисковете, свързани със зависимостта от изкопаеми горива в транспортния сектор, чрез всеобхватен подход за насърчаване и след 2020 г. на намаляването на емисиите на парникови газове и енергийната ефективност в транспорта, за електрически транспорт, преход към други видове транспорт, когато това представлява по-устойчивото решение, и за устойчиви възобновяеми източници на енергия в транспорта.
The impact of Union and national policies and measures implementing this Regulation should be assessed in line with the monitoring and reporting obligations under Regulation (EU) No 525/2013 of the European Parliament and of the Council.
Преходът към мобилност с ниски емисии като част от по-общия преход към безопасна и устойчива нисковъглеродна икономика може да бъде улеснен от въвеждането на подходящи условия и силни стимули, както и дългосрочни стратегии, които могат да засилят инвестициите.
Without prejudice to the powers of the budgetary authority, the mainstreaming methodology implemented during the 2014-2020 Multiannual Financial Framework should, where appropriate, be continued and improved with a view to responding to the challenges and investment needs related to climate action as of 2021 onwards.
Последиците от националните политики и политиките на Съюза и мерките за прилагане на настоящия регламент следва да се оценяват в съответствие със задълженията за мониторинг и докладване съгласно Регламент (ЕС) № 525/2013 на Европейския парламент и на Съвета.
Union funding should be coherent with the objectives of the Union’s 2030 climate and energy policy framework and the long-term objectives expressed in the Paris Agreement, so as to ensure the effectiveness of public spending.
Без да се засягат правомощията на бюджетния орган, методологията за интегриране на политиките, прилагана към многогодишната финансова рамка за 2014—2020 г., следва, когато е целесъобразно, да продължи да се прилага и да бъде подобрена, за да се отговори на предизвикателствата и потребностите от инвестиции, свързани с действията в областта на климата за периода след 2021 г.
The Commission should prepare a report on the impact of Union funding granted from the Union budget or otherwise pursuant to Union law on the greenhouse gas emissions in the sectors covered by this Regulation or Directive 2003/87/EC.
Финансирането на Съюза следва да съответства на целите на рамката на политиката на Съюза в областта на климата и енергетиката към 2030 г. и на дългосрочните цели, отразени в Парижкото споразумение, с цел да се гарантира ефективността на публичните разходи.
This Regulation should cover greenhouse gas emissions from the IPCC categories of energy, industrial processes and product use, agriculture and waste as determined pursuant to Regulation (EU) No 525/2013 excluding greenhouse gas emissions from the activities listed in Annex I to Directive 2003/87/EC.
Комисията следва да изготви доклад относно въздействието на финансирането на Съюза, предоставено от бюджета на Съюза или по друг начин съгласно правото на Съюза в областта на емисиите на парникови газове в секторите, попадащи в обхвата на настоящия регламент или на Директива 2003/87/ЕО.
Data currently reported in the national greenhouse gas inventories and the national and Union registries are not sufficient to determine, at Member State level, the CO2 civil aviation emissions at national level that are not covered by Directive 2003/87/EC.
В обхвата на настоящия регламент следва да бъдат включени емисиите на парникови газове от следните категории съгласно МКИК: енергетика, промишлени процеси и използване на продуктите, селско стопанство и отпадъци, определени съгласно Регламент (ЕС) № 525/2013, с изключение на емисиите на парникови газове от дейностите, изброени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО.
In adopting reporting obligations, the Union should not impose upon Member States or small and medium-sized enterprises (SMEs) burdens that are disproportionate to the objectives pursued.
Данните, които понастоящем се докладват в националните инвентаризации на парниковите газове, както и в националните регистри и в регистрите на Съюза, не са достатъчни, за да се определят на равнището на държавите членки емисиите на CO2 от гражданското въздухоплаване в национален мащаб, които не попадат в обхвата на Директива 2003/87/ЕО.
emissions from flights that are not covered by Directive 2003/87/EC represent only a very minor part of the total greenhouse gas emissions, and establishing a reporting system for these emissions would be unduly burdensome in the light of existing requirements for the wider sector pursuant to Directive 2003/87/EC.
При приемането на задължения за докладване Съюзът следва да не налага на държавите членки или на малките и средните предприятия (МСП) тежест, която е несъразмерна с поставените цели.
Therefore, CO2 emissions from IPCC source category ‘1.A.3.A civil aviation’ should be treated as being equal to zero for the purposes of this Regulation.