natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Винилхлориден мономер
1,2-Epoxypropane
Етиленоксид
Acrylamide
1,2-епоксипропан
itropropane
Акриламид
o-Toluidine
итропропан
1,3-Butadiene
О-толуидин
Hydrazine
1,3-бутадиен
Bromoethylene
Хидразин
B. OTHER DIRECTLY RELATED PROVISIONS
Бромоетилен
p.m.’
Б.
EC No, i.e. Einecs, ELINCS or NLP, is the official number of the substance within the European Union, as defined in Section 1.1.1.2 in Annex VI, Part 1, to Regulation (EC) No 1272/2008.
ДРУГИ ПРЯКО СВЪРЗАНИ РАЗПОРЕДБИ
CAS No: Chemical Abstract Service Registry Number.
p.m.“
Measured or calculated in relation to a reference period of eight hours.
ЕО №, т.е.
mg/m3 = milligrams per cubic metre of air at 20 °C and 101,3 kPa (760 mm mercury pressure).
EINECS, ELINCS или NLP, е официалният номер на веществото в рамките на Европейския съюз, както е определено в част 1, раздел 1.1.1.2 от приложение VI към Регламент (ЕО) № 1272/2008.
ppm = parts per million by volume in air (ml/m3).
CAS №: Номер в регистъра на CAS (Служба за химични индекси).
f/ml = fibres per millilitre.
Измерени или изчислени по отношение на референтен период от осем часа.
Inhalable fraction: if hardwood dusts are mixed with other wood dusts, the limit value shall apply to all wood dusts present in that mixture.
mg/m3 = милиграма на кубичен метър въздух при температура 20 °C и 101,3 kРа (760 mm живачен стълб).
Respirable fraction.
Директива (ЕС) 2017/2399 на Европейския парламент и на Съвета
Directive (EU) 2017/2399 of the European Parliament and of the Council
за изменение на Директива 2014/59/ЕС във връзка с реда на вземанията по необезпечени дългови инструменти при несъстоятелност
amending Directive 2014/59/EU as regards the ranking of unsecured debt instruments in insolvency hierarchy
На 9 ноември 2015 г.
On 9 November 2015, the Financial Stability Board (FSB) published the Total Loss-absorbing Capacity (TLAC) Term Sheet (‘the TLAC standard’),which was endorsed by the G20 in November 2015.
Съветът за финансова стабилност (СФС) публикува „Договорености относно общия капацитет за поемане на загуби (ОКПЗ)“ („стандарт за ОКПЗ“), одобрени от Г-20 през ноември 2015 г.
The objective of the TLAC standard is to ensure that global systemically important banks (G-SIBs), referred to in the Union framework as global systemically important institutions (G-SIIs), have the loss-absorbing and recapitalisation capacity necessary to help ensure that, in and immediately following a resolution, critical functions can be continued without taxpayers’ funds (public funds) or financial stability being put at risk.
Предназначението на стандарта за ОКПЗ е да се гарантира, че глобалните системно значими банки (Г-СЗБ), наричани „глобални системно значими институции“ (Г-СЗИ) в рамката на Съюза, разполагат с необходимия капацитет за поемане на загуби и рекапитализация, който да способства да се гарантира, че по време на преструктуриране и непосредствено след него може да продължи изпълнението на критичните функции без да се излагат на риск средствата на данъкоплатците (публични средства) или финансовата стабилност.
In its communication of 24 November 2015 entitled ‘Towards the completion of the Banking Union’, the Commission committed itself to bringing forward, by the end of 2016, a legislative proposal that would enable the TLAC standard to be implemented into Union law by the internationally agreed deadline of 2019.
В съобщението си от 24 ноември 2015 г., озаглавено „Към завършването на банковия съюз“, Комисията пое ангажимент до края на 2016 г. да изготви законодателно предложение, така че стандартът за ОКПЗ да може да бъде въведен в правото на Съюза в рамките на договорения на международно равнище краен срок през 2019 г.
The implementation of the TLAC standard into Union law needs to take into account the existing institution-specific minimum requirement for own funds and eligible liabilities (MREL) applicable to all Union institutions as laid down in Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council [4].
Въвеждането на стандарта за ОКПЗ в правото на Съюза трябва да бъде съобразено със съществуващото специфично за всяка институция минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения (МИПЗ), приложимо за всички институции от Съюза, както е определено в Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета [4].
As TLAC and MREL pursue the same objective of ensuring that Union institutions have sufficient loss-absorbing and recapitalisation capacity, the two requirements should be complementary elements of a common framework.
Тъй като целта на ОКПЗ и МИПЗ е една и съща, а именно да се гарантира достатъчен капацитет на институциите от Съюза за поемане на загуби и рекапитализация, двете изисквания следва да бъдат взаимно допълващи се елементи на една обща рамка.
Concretely, the Commission proposed that the harmonised minimum level of the TLAC standard for G-SIIs (‘the TLAC minimum requirement’) and the eligibility criteria for liabilities used to comply with that standard should be introduced in Union law through amendments to Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council [5], while the institution-specific add-on for G-SIIs and the institution-specific requirement for non-G-SIIs as well as relevant eligibility criteria should be addressed through targeted amendments to Directive 2014/59/EU and to Regulation (EU) No 806/2014 of the European Parliament and of the Council [6].
По-конкретно, Комисията предложи хармонизираното минимално равнище на стандарта ОКПЗ за Г-СЗИ („минималното изискване за ОКПЗ“) и критериите за приемливост на задълженията, които се използват за спазване на този стандарт, да се въведат в правото на Съюза чрез изменения на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета [5], докато специфичната за всяка Г-СЗИ надбавка и специфичното изискване за всяка институция, които не е Г-СЗИ, както и съответните критерии за приемливост да бъдат уредени чрез целенасочени изменения на Директива 2014/59/ЕС и Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета [6].
This Directive, which concerns the ranking of unsecured debt instruments in insolvency hierarchy, is complementary to the aforementioned legislative acts, as proposed to be amended, and to Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council [7].(3) In view of those proposals and in order to ensure legal certainty for markets and for entities subject to MREL and TLAC, it is important to ensure timely clarity about the eligibility criteria of liabilities used for compliance with MREL and with Union law implementing TLAC, and to introduce appropriate grandfathering provisions for the eligibility of liabilities issued before the revised eligibility criteria come into effect.
Настоящата директива относно реда на вземанията по необезпечени дългови инструменти при несъстоятелност допълва посочените по-горе законодателни актове в редакцията, която съответства на предложението за изменение, и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета [7].(3) С оглед на тези предложения и с цел да се осигури правна сигурност за пазарите и субектите, подлежащи на МИПЗ и ОКПЗ, е важно своевременно да се осигури яснота относно критериите за приемливост на задълженията, които се използват за спазване на МИПЗ и на правото на Съюза, с което се въвежда ОКПЗ, както и да се въведат подходящи разпоредби за унаследяване във връзка с приемливостта на задълженията, емитирани преди преразгледаните критерии за приемливост да влязат в сила.
Member States should ensure that institutions have sufficient loss-absorbing and recapitalisation capacity to ensure smooth and fast absorption of losses and recapitalisation with a minimum impact on financial stability and while aiming to avoid an impact on taxpayers.
Държавите членки следва да гарантират, че институциите разполагат с достатъчен капацитет за поемане на загуби и рекапитализация, за да се гарантира безпрепятствено и бързо поемане на загуби и рекапитализация при минимално въздействие върху финансовата стабилност, като целта е избягване на последици за данъкоплатците.
That should be achieved through constant compliance by institutions with the TLAC minimum requirement, which is to be implemented in Union law through an amendment of Regulation (EU) No 575/2013, and with a requirement for own funds and eligible liabilities as provided for in Directive 2014/59/EU.
Това следва да се постигне чрез постоянно спазване от страна на институциите на минимално изискване за ОКПЗ, което трябва да бъде въведено в правото на Съюза чрез изменение на Регламент (ЕС) № 575/2013, и на изискване за собствен капитал и приемливи задължения, както е предвидено в Директива 2014/59/ЕС.
The TLAC standard requires G-SIIs to meet the TLAC minimum requirement, with certain exceptions, with subordinated liabilities that rank in insolvency below liabilities excluded from TLAC (‘subordination requirement’).
Стандартът за ОКПЗ изисква Г-СЗИ да изпълняват минималното изискване за ОКПЗ, с някои изключения, посредством подчинени задължения, които при несъстоятелност са с по-нисък ред от задълженията, изключени от ОКПЗ („изискване за подчиненост“).
Under the TLAC standard, subordination is to be achieved through the legal effects of a contract (known as contractual subordination), the laws of a given jurisdiction (known as statutory subordination) or a given corporate structure (known as structural subordination).
Съгласно стандарта за ОКПЗ подчинеността трябва да бъде постигната посредством правното действие на договор („договорна подчиненост“), законите на дадена юрисдикция („законова подчиненост“) или определена корпоративна структура („структурна подчиненост“).
Where required by Directive 2014/59/EU, institutions falling within the scope of that Directive should meet their firm-specific requirement with subordinated liabilities so as to minimise the risk of legal challenge by creditors, on the basis that the creditors’ losses in resolution are greater than the losses that they would have incurred under normal insolvency proceedings (the no-creditor-worse-off principle).
Където Директива 2014/59/ЕС го изисква, институциите, попадащи в обхвата на посочената директива, следва да изпълнят специфичното за тях изискване посредством подчинени задължения, така че да се сведе до минимум рискът от правно оспорване от страна на кредиторите на основание, че техните загуби при преструктуриране са по-големи от загубите, които биха понесли при обичайно производство по несъстоятелност (принцип за справедливо третиране на кредиторите).
A number of Member States have amended or are in the process of amending the rules on insolvency ranking of unsecured senior debt under their national insolvency law to allow their institutions to comply with the subordination requirement in a more efficient manner, thereby facilitating resolution.
Редица държави членки са изменили или понастоящем изменят правилата за реда на вземанията при несъстоятелност по необезпечен първостепенен дълг съгласно тяхното национално право в областта на несъстоятелността, с цел да дадат възможност на своите институции да изпълнят изискването за подчиненост по-ефективно, като по този начин се улеснява преструктурирането.
The national rules adopted so far diverge significantly.
Между приетите досега национални правила има значителни различия.
The absence of harmonised Union rules creates uncertainty for issuing institutions and investors alike and is likely to make the application of the bail-in tool for cross-border institutions more difficult.
Липсата на хармонизирани правила на Съюза създава несигурност както за емитиращите институции, така и за инвеститорите, и има вероятност да затрудни прилагането на инструмента за споделяне на загуби за трансграничните институции.
The absence of harmonised Union rules is also likely to result in competitive distortions on the internal market, given that the costs for institutions to comply with the subordination requirement and the costs borne by investors when buying debt instruments issued by institutions could differ considerably across the Union.
Липсата на хармонизирани правила на Съюза има вероятност да доведе и до нарушаване на условията на конкуренция на вътрешния пазар, тъй като разходите на институциите за изпълнение на изискването за подчиненост и разходите, понасяни от инвеститорите при закупуване на дългови инструменти, емитирани от институциите, може да се различават значително в рамките на Съюза.
In its resolution of 10 March 2016 on the Banking Union [8], the European Parliament called on the Commission to present proposals to reduce further the legal risks of claims under the no creditor worse off principle, and, in its conclusions of 17 June 2016, the Council invited the Commission to put forward a proposal on a common approach to the bank creditors’ hierarchy to enhance legal certainty in the event of resolution.
В своята резолюция от 10 март 2016 г. относно банковия съюз [8] Европейският парламент прикани Комисията да представи предложения с цел допълнително намаляване на правните рискове от претенции съгласно принципа за справедливо третиране на кредиторите, а в заключенията си от 17 юни 2016 г.
It is, therefore, necessary to remove the significant obstacles in the functioning of the internal market and avoid distortions of competition resulting from the absence of harmonised Union rules on bank creditors’ hierarchy and to prevent such obstacles and distortions from arising in the future.
Съветът призова Комисията да представи предложение за общ подход към реда на вземания на кредиторите на банките с оглед да се повиши правната сигурност в случай на преструктуриране.
Consequently, the appropriate legal basis for this Directive is Article 114 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Следователно е необходимо да се отстранят съществените пречки пред функционирането на вътрешния пазар и да се избегнат нарушенията на конкуренцията, предизвикани от липсата на хармонизирани правила на Съюза относно реда на вземанията на кредиторите на банките, и да се предотврати възникването на такива пречки и нарушения в бъдеще.
In order to reduce to a minimum the costs of compliance with the subordination requirement and any negative impact on funding costs, this Directive should allow Member States to keep, where applicable, the existing class of ordinary unsecured senior debt, which is less costly for institutions to issue than any other subordinated liabilities.
Ето защо подходящото правно основание за настоящата директива е член 114 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
In order to enhance the resolvability of institutions, this Directive should, nevertheless, require Member States to create a new class of non-preferred senior debt that should rank in insolvency above own funds instruments and subordinated liabilities that do not qualify as own funds instruments, but below other senior liabilities.
За да се сведат до минимум разходите за спазване на изискването за подчиненост, както и евентуалните отрицателни последици за разходите за финансиране, настоящата директива следва да даде възможност на държавите членки да запазят, когато е приложимо, съществуващия клас обикновен необезпечен първостепенен дълг, който е свързан с по-малко разходи при емитиране от институциите в сравнение с всички други подчинени задължения.
Institutions should remain free to issue debt in both the senior and the non-preferred senior classes.
С цел да се повиши възможността за преструктуриране на институциите, с настоящата директива следва все пак да се изиска от държавите членки да създадат нов клас непривилегирован първостепенен дълг, чийто ред при несъстоятелност следва да е по-висок от реда на инструментите на собствения капитал и подчинените задължения, които не се включват в инструментите на собствения капитал, но да е с по-нисък ред от реда на другите първостепенни задължения.
Of those two classes, and without prejudice to other options and exemptions provided for in the TLAC standard to comply with the subordination requirement, only the non-preferred senior class should be eligible to meet the subordination requirement.
Институциите следва да запазят свободата си да емитират дълг както в първостепенния клас, така и в клас непривилегирован първостепенен дълг.
That is intended to enable institutions to use the less costly ordinary senior debt for their funding or any other operational reasons and to issue debt in the new non-preferred senior class to obtain funding while complying with the subordination requirement.
От тези два класа и без да се засягат другите възможности и изключения, предвидени в стандарта за ОКПЗ, за спазване на изискването за подчиненост, само класът непривилегирован първостепенен дълг следва да бъде приемлив за целите на изискването за подчиненост.
Member States should be allowed to create several classes for other ordinary unsecured liabilities provided that they ensure, without prejudice to other options and exemptions provided for in the TLAC standard, that only the non-preferred senior class of debt instruments is eligible to meet the subordination requirement.
Това има за цел да даде възможност на институциите да използват за своето финансиране, или по каквито и да било други оперативни съображения, свързания с по-малко разходи обикновен първостепенен дълг, и да емитират дълг от новия непривилегирован първостепенен клас, за да получат финансиране при спазване на изискването за подчиненост.
To ensure that the new non-preferred senior class of debt instruments meets the eligibility criteria as described in the TLAC standard and as set out in Directive 2014/59/EU, thereby enhancing legal certainty, Member States should ensure that those debt instruments have an original contractual maturity of at least one year, do not contain embedded derivatives and are not derivatives themselves, and that the relevant contractual documentation related to their issuance and, where applicable, the prospectus explicitly refer to their lower ranking under normal insolvency proceedings.
Държавите членки следва да имат право да създадат няколко класа за другите обикновени необезпечени задължения, при условие че направят необходимото, без да се засягат другите възможности и изключения, предвидени в стандарта за ОКПЗ, за да гарантират, че само непривилегирован клас първостепенни дългови инструменти е приемлив за целите на изискването за подчиненост.
Debt instruments with variable interest derived from a broadly used reference rate, such as Euribor or Libor, and debt instruments not denominated in the domestic currency of the issuer, provided that principal, repayment and interest are denominated in the same currency, should not be considered to be debt instruments containing embedded derivatives solely because of those features.
За да се гарантира, че новият непривилегирован клас първостепенни дългови инструменти отговаря на критериите за приемливост, описани в стандарта за ОКПЗ и предвидени в Директива 2014/59/ЕС, като по този начин се повишава правната сигурност, държавите членки следва да гарантират, че първоначалният договорен падеж на тези дългови инструменти е най-малко една година, че те не съдържат вградени деривати и че самите те не са деривати, както и че в съответната договорна документация във връзка с емитирането им и, когато е приложимо, в проспекта изрично е посочен техният по-нисък ред при обичайно производство по несъстоятелност.
This Directive should be without prejudice to any requirement in national law to register debt instruments in the issuer’s company registry for liabilities to meet the conditions for non-preferred senior class of debt instruments provided for in this Directive.
Дълговите инструменти с променлива лихва, определена въз основа на широко използван референтен лихвен процент, например Euribor или Libor, и дълговите инструменти, които не са деноминирани в местната валута на емитента, при положение, че главницата, изплащанията и лихвите са деноминирани в същата валута, не следва да се считат за дългови инструменти, съдържащи вградени деривати, единствено поради тези свои характеристики.
To enhance legal certainty for investors, Member States should ensure that ordinary unsecured debt instruments and other ordinary unsecured liabilities that are not debt instruments have a higher priority ranking in their national insolvency laws than the new non-preferred senior class of debt instruments.
Настоящата директива не следва да засяга никое изискване на националното право за регистриране на дългови инструменти в дружествения регистър на за задълженията на емитента, за да отговарят задълженията на условията за непривилегирован клас първостепенни дългови инструменти, предвидени в настоящата директива.
Member States should also ensure that the new non-preferred senior class of debt instruments has a higher priority ranking than the priority ranking of own funds instruments and the priority ranking of any subordinated liabilities that do not qualify as own funds.
За да се повиши правната сигурност за инвеститорите, държавите членки следва да гарантират, че обикновените необезпечени дългови инструменти и другите обикновени необезпечени задължения, които не са дългови инструменти, имат по-висок ред съгласно техните национални закони в областта на несъстоятелността, отколкото новия непривилегирован клас първостепенни дългови инструменти.
Since the objectives of this Directive, namely to lay down harmonised rules for the insolvency ranking of unsecured debt instruments for the purposes of the Union recovery and resolution framework and, in particular, to improve the effectiveness of the bail-in regime, cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of the scale of the action, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union.
Държавите членки следва също така да гарантират, че новият непривилегирован клас първостепенни дългови инструменти има по-висок ред в сравнение с реда на инструментите на собствения капитал и реда на подчинените задължения, които не се включват в собствения капитал.
In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
Доколкото целите на настоящата директива, а именно установяването на хармонизирани правила за реда на вземанията по необезпечени дългови инструменти при несъстоятелност за целите на рамката на Съюза за възстановяване и преструктуриране, и по-специално повишаването на ефективността на режима за споделяне на загуби, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата на действието, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз.
In particular, this Directive should be without prejudice to other options and exemptions provided for in the TLAC standard to comply with the subordination requirement.
В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
It is appropriate for the amendments to Directive 2014/59/EU provided for in this Directive to apply to unsecured claims resulting from debt instruments issued on or after the date of application of this Directive.
По-специално, настоящата директива не следва да засяга другите възможности и изключения, предвидени в стандарта за ОКПЗ, за спазване на изискването за подчиненост.
However, for the purposes of legal certainty and to mitigate transitional costs as much as possible, it is necessary to introduce appropriate safeguards as regards the insolvency ranking of claims resulting from debt instruments issued before that date.
Целесъобразно е измененията на Директива 2014/59/ЕС, предвидени в настоящата директива, да бъдат прилагани за необезпечени вземания, произтичащи от дългови инструменти, емитирани на или след датата на прилагане на настоящата директива.
Member States should therefore ensure that the insolvency ranking of all outstanding unsecured claims resulting from debt instruments that institutions have issued before that date is governed by the laws of the Member States as adopted at 31 December 2016.