natgillin/translations-raw huggingface dataset:
От основно значение е обаче да се гарантира изпълнението на решенията за извеждане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни и да се предприемат мерки за предотвратяването на действия, които затрудняват или възпрепятстват връщането, като например представянето на нови неверни медицински оплаквания.
Moreover, it is also necessary to put in place measures tackling in an efficient manner asylum applications made merely to delay or frustrate the enforcement of return decisions.
Освен това е необходимо да се въведат мерки, с които по ефективен начин да се преодолее проблемът с подаването на молби за убежище единствено с цел да се забави или затрудни изпълнението на решения за връщане.
Directive 2008/115/EC, while obliging the third-country national illegally staying to leave the Union, requires return decisions to be enforced only by the issuing Member States.
Директива 2008/115/ЕО задължава незаконно пребиваващия гражданин на трета страна да напусне територията на Съюза, но изисква решенията за връщане да бъдат изпълнени само от издаващата ги държава членка.
A return process can be launched in every Member State that apprehends the same illegally staying third-country national.
Процесът на връщане може да бъде започнат във всяка държава членка, в която е заловен съответният незаконно пребиваващ гражданин на трета страна.
Mutual recognition of return decision, as provided for by Council Directive 2001/40/EC [7] and Council Decision 2004/191/EC [8], would accelerate return process and deter unauthorised secondary movements within the Union.
Взаимното признаване на решенията за връщане, както е предвидено в Директива 2001/40/ЕО на Съвета [7] и Решение 2004/191/ЕО на Съвета [8], ще ускори процеса на връщане и ще възпре неразрешените вторични движения в рамките на Съюза.
Detention can be an essential element for enhancing the effectiveness of the Union's return system, which should only be used if no other sufficient but less coercive measures can be applied effectively in accordance with Article 15(1) of Directive 2008/115/EC.
Задържането може да бъде важен елемент за по-голяма ефективност на системата за връщане на Съюза, като в съответствие с член 15, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО то следва да се използва единствено ако не могат да се приложат ефективно други достатъчни, но по-леки мерки.
In particular, where necessary, to ensure that illegally staying third-country nationals do not abscond, detention can allow for a successful preparation and organisation of return operations.
Задържането може да способства за успешната подготовка и организация на операциите по връщане, по-конкретно когато то е необходимо, за да се гарантира, че незаконно пребиваващите граждани на трети страни няма да се укрият.
The maximum duration period of detention currently used by several Member States is significantly shorter than the one allowed by Directive 2008/115/EC and which is needed to complete the return procedure successfully.
Някои държави членки задържат незаконно пребиваващите лица за максимален срок, който е значително по-кратък от допускания от Директива 2008/115/ЕО срок и от срока, необходим за успешното приключване на процедурата за връщане.
These short periods of detention are precluding effective removals.
Тези кратки срокове на задържане спъват ефективното извеждане.
Deadlines for lodging appeals against decisions related to return diverge significantly among Member States, ranging from few days to one month or more.
Между отделните държави членки има значителни разлики в прилаганите крайни срокове за обжалване на решения, свързани с връщането, като те варират от няколко дена до един месец или повече.
In compliance with fundamental rights, the deadline should provide enough time to ensure access to an effective remedy, while taking into account that long deadlines can have a detrimental effect on return procedures.
Крайният срок следва да осигури достатъчно време, така че да се гарантира достъп до ефективна защита и да бъдат спазени основните права, но същевременно следва да се има предвид, че дългите срокове могат да имат отрицателно въздействие върху процедурите за връщане.
Irregularly staying third-country nationals should be granted the right to be heard by the competent authorities before any individual measure which would affect him or her is taken.
Незаконно пребиваващите граждани на трети страни следва да се ползват от правото да бъдат изслушани от компетентния орган, преди да бъде взета каквато и да било индивидуална мярка, която ги засяга.
Under Directive 2008/115/EC, an automatic suspensive effect of appeals against return decisions should be granted when there is a risk that the third-country national concerned would be exposed to a real risk of ill-treatment in case of return, in violation of Articles 19(2) and 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union, as interpreted by the Court of Justice of the European Union [9].
Съгласно Директива 2008/115/ЕО жалбите срещу решения за връщане следва да имат автоматичен суспензивен ефект, когато в случай на връщане съответният гражданин на трета страна би бил изложен на реален риск от малтретиране, в противоречие с член 19, параграф 2 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съгласно тълкуването на Съда на Европейския съюз [9].
A large number of Member States conduct repetitive assessments of the risk of refoulement all along the different phases of the asylum and return procedures, which can cause the unnecessary delays in the return of illegally staying third-country nationals.
Голям брой държави членки провеждат многократни оценки на риска от нарушаване на принципа на забрана за връщане на различните етапи от процедурата за убежище и процедурата за връщане, което може ненужно да забави връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети страни.
Return of an unaccompanied minor to the third country of origin and reunification with the family may be in the best interests of the child.
Връщането на непридружено малолетно или непълнолетно лице в третата страна на произход и събирането му отново с членовете на неговото семейство може да е във висшия интерес на детето.
The prohibition to issue return decisions to unaccompanied minors, which exists in the national legislation of several Member States, does not give full effect to the Member States' obligation to take due account of the child's best interests, and to pay attention to the circumstances of each individual case.
Забраната да се издават решения за връщане на непридружени малолетни или непълнолетни лица, която съществува в националното право на няколко държави членки, не дава възможност на държавите членки да спазват изцяло задължението си да отчитат висшия интерес на детето и да обръщат внимание на конкретните обстоятелства във всеки един случай.
Such prohibitions can create unintended consequences for illegal immigration, inciting unaccompanied minors to embark on perilous journeys in order to reach the Union.
Такива забрани могат да породят неочаквани последствия за незаконната имиграция, като подбуждат непридружени малолетни или непълнолетни лица да предприемат опасни пътувания, за да стигнат до територията на Съюза.
Decisions on the legal status and on the return of unaccompanied minors should always be based on individual, multi-disciplinary and robust assessments of their best interests, including family tracing and home assessment.
Решенията относно правния статут на непридружени малолетни или непълнолетни лица и решенията за връщане на такива лица следва винаги да се основават на индивидуални, мултидисциплинарни и надеждни оценки на техния висш интерес, включително издирване на семейството и оценка на дома.
Such assessment should be adequately documented.
Тези оценки следва да бъдат надлежно документирани.
In line with Article 17 of Directive 2008/115/EC which defines the conditions under which Member States can use detention in relation to unaccompanied minors and of families with minors as a measure of last resort and for the shortest appropriate period of time, Member States should ensure the availability of alternatives to detention for children.
В съответствие с член 17 от Директива 2008/115/ЕО, който определя условията, при които държавите членки могат да задържат непридружени малолетни и непълнолетни лица и семейства с малолетни или непълнолетни лица единствено като крайна мярка и за най-краткия подходящ срок, държавите членки следва да гарантират наличието на алтернативи на задържането на деца.
Where however, no such alternatives exist, an absolute prohibition of detention in such cases, may not give full effect to the obligation to take all necessary measures to ensure return, leading to annulment of return operations due to absconding.
Когато обаче не съществуват такива алтернативи, абсолютната забрана на задържането в такива случаи може да възпрепятства пълното спазване на задължението да бъдат взети всички необходими мерки, така че да се гарантира връщането, което води до отмяна на операции по връщане поради укриване на лицата.
Pending the adoption of proposal for a Regulation of the European Parliament and of the Council on the use of the Schengen Information System for the return of illegally staying third-country nationals [10], Member States should make full use of the possibility to enter an alert on entry ban in accordance with Article 24(3) of Regulation (EC) No 1987/2006 of the European Parliament and of the Council [11].
В очакване да бъде прието предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно използването на Шенгенската информационна система за целите на връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети държави [10] държавите членки следва да се възползват изцяло от възможността да въвеждат сигнали за забрана за влизане в съответствие с член 24, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1987/2006 на Европейския парламент и на Съвета [11].
This Recommendation should be addressed to all Member States bound by Directive 2008/115/EC.
Настоящата препоръка следва да се отправи до всички държави членки, обвързани от Директива 2008/115/ЕО.
Member States should instruct their national authorities competent for carrying out return-related tasks to apply this Recommendation when performing their duties.
Държавите членки следва да дадат указания на своите национални органи, компетентни за изпълнението на задачи, свързани с връщането, да прилагат настоящата препоръка при изпълнение на служебните си задължения.
This Recommendation complies with the fundamental rights and the principles recognised by the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Настоящата препоръка спазва основните права и принципите, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз.
In particular, this Recommendation ensures the full respect for human dignity and the application of Articles 1, 4, 14, 18, 19, 24 and 47 of the Charter and has to be implemented accordingly,
По-специално настоящата препоръка осигурява пълното зачитане на човешкото достойнство и прилагането на членове 1, 4, 14, 18, 19, 24 и 47 от Хартата и трябва да бъде прилагана в съответствие с това,
HAS ADOPTED THIS RECOMMENDATION:
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
REINFORCED AND BETTER RETURN CAPACITIES
ЗАСИЛЕН И ПО-ДОБЪР КАПАЦИТЕТ ЗА ВРЪЩАНЕ
To address the procedural, technical, and operational obstacles to more effective returns, Member States should by 1 June 2017 reinforce their capacity to carry out the return of illegally staying third-country nationals by ensuring an integrated and coordinated approach.
За да се даде отговор на процедурните, техническите и оперативните пречки за постигането на по-ефективни връщания, до 1 юни 2017 г. държавите членки следва да засилят своя капацитет за извършване на връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, като осигурят интегриран и координиран подход.
The objectives of such an integrated and coordinated approach in the area of return should be to:
Целите на подобен интегриран и координиран подход в областта на връщането следва да бъдат:
ensure swift return procedures and substantially increase the rate of return;
осигуряване на бързи процедури за връщане и значително увеличаване на дела на връщане;
mobilise, as needed, law enforcement and immigration authorities, and coordinate actions with judicial authorities, detention authorities, guardianship systems, medical and social services, to ensure availability of swift and adequate multi-disciplinary responses from all authorities involved in the return procedures;
мобилизиране, според необходимото, на правоприлагащите и имиграционните органи и координиране на действията със съдебните органи, органите по задържането, системите за настойничество, медицинските и социалните служби, така че да се гарантира наличието на бързи и адекватни мултидисциплинарни ответни действия от всички органи, участващи в процедурите за връщане;
ensure that a sufficient number of trained and competent staff, from all authorities with competences in the return procedures, are available to respond swiftly, and if necessary on a 24/7 basis, particularly when facing an increasing burden in implementing the obligation to return illegally staying third-country nationals;
осигуряване на достатъчен брой обучен и компетентен персонал от всички органи с компетенции в областта на процедурите за връщане, който да е на разположение, ако е необходимо в непрекъснат режим 24 часа в денонощието и 7 дни в седмицата, за да осигури бърз отговор, особено когато е налице нарастващ натиск за изпълнение на задължението за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни;
depending on the specific situation of the Member State, deploy additional staff at the external borders of the Union with the mandate and capacity to take immediate measures to determine and verify the identity and the legal status of the third-country nationals and immediately refuse entry or issue return decisions to those who have no right to enter or to stay in the Union.
в зависимост от конкретната ситуация на държавата членка — разполагане на допълнителни служители по външните граници на Съюза с правомощия и капацитет да предприемат незабавни мерки за определяне и проверка на самоличността и правния статут на гражданите на трети страни и незабавно да отказват влизане или да издават решения за връщане на лицата, които нямат право да влизат или да пребивават в Съюза.
The integrated and coordinated approach in the area of return should fulfil, in particular, the following tasks:
В рамките на интегрирания и координиран подход в областта на връщането следва да се изпълняват по-специално следните задачи:
carry out swift medical examinations to avoid potential abuses in the situations referred to in point 9(b);
извършване на бързи медицински прегледи, за да се избегнат евентуални злоупотреби в ситуациите, посочени в точка 9, буква б);
liaise and exchange relevant operational information with other Member States and the European Border and Coast Guard Agency for the fulfilment of their objectives and tasks;
сътрудничество и обмен на оперативна информация с другите държави членки и Европейската агенция за гранична и брегова охрана за изпълнението на техните цели и задачи;
make full use of the relevant IT systems, such as Eurodac, the Schengen Information System (SIS) and the Visa Information System (VIS), to obtain timely information on the identity and legal situation of the third-country nationals concerned.
пълноценно използване на съответните информационни системи, като Евродак, Шенгенската информационна система (ШИС) и Визовата информационна система (ВИС) за получаването на своевременна информация за самоличността и правното положение на съответните граждани на трети страни.
Member States should ensure that units or bodies tasked to ensure the integrated and coordinated approach are allocated all the necessary human, financial and material resources.
Държавите членки следва да гарантират, че звената или структурите, натоварени с изпълнението на интегрирания и координиран подход, разполагат с всички необходими човешки, финансови и материални ресурси.
SYSTEMATIC ISSUANCE OF RETURN DECISIONS
СИСТЕМАТИЧНО ИЗДАВАНЕ НА РЕШЕНИЯ ЗА ВРЪЩАНЕ
For the purpose of ensuring that return decisions are systematically issued to third-country nationals who either do not have or no longer have a right to stay in the European Union, Member States should:
С цел да се гарантира, че систематично се издават решения за връщане на граждани на трети страни, които нямат или са загубили правото си да пребивават в Европейския съюз, държавите членки следва:
put in place measures to effectively locate and apprehend third-country nationals staying illegally;
да въведат мерки за ефективно откриване и залавяне на незаконно пребиваващи граждани на трети страни;
issue return decisions regardless of whether the illegally staying third-country national holds an identity or travel document;
да издават решения за връщане, независимо дали незаконно пребиваващият гражданин на трета страна притежава документ за самоличност или за пътуване;
make the best use of the possibility provided for in Article 6(6) of Directive 2008/115/EC to combine in one act or to adopt simultaneously the decision on the ending of a legal stay and the return decision, provided that the relevant safeguards and provisions for each individual decision are respected.
да използват по най-добрия начин възможността, предвидена в член 6, параграф 6 от Директива 2008/115/ЕО, за съчетаване в един акт или едновременно приемане на решение за прекратяване на законен престой и решение за връщане, при условие че са спазени съответните гаранции и разпоредби за всяко отделно решение.
Member States should ensure that return decisions have unlimited duration, so that they can be enforced at any moment without the need to re-launch return procedures after a certain period of time.
Държавите членки следва да гарантират, че решенията за връщане се издават с неограничен срок на действие, така че да могат да бъдат прилагани във всеки един момент, без да е необходимо повторно стартиране на процедурите за връщане след определен период от време.
This should be without prejudice to the obligation to take into account any change in the individual situation of the third-country nationals concerned, including the risk of refoulement.
Това следва да не засяга задължението да се отчита всяка промяна в личното положение на съответните граждани на трети страни, включително рискът от нарушаване на принципа на забрана за връщане.
Member States should systematically introduce in return decisions the information that third-country nationals must leave the territory of the Member State to reach a third country, to deter and prevent unauthorised secondary movements.
Държавите членки следва систематично да включват в решенията за връщане информацията, че от гражданите на трети страни се изисква да напуснат територията на държавата членка и да достигнат трета страна, с цел да се възпрепятстват и предотвратят неразрешените вторични движения.
Member States should make use of the derogation provided for under Article 2(2)(a) of Directive 2008/115/EC when this can provide for more effective procedures, in particular when facing significant migratory pressure.
Държавите членки следва да се възползват от изключението по член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2008/115/ЕО, когато това може да доведе до по-ефективни процедури, по-специално в ситуации на значителен миграционен натиск.
EFFECTIVE ENFORCEMENT OF RETURN DECISIONS
ЕФЕКТИВНО ИЗПЪЛНЕНИЕ НА РЕШЕНИЯТА ЗА ВРЪЩАНЕ
For the purpose of ensuring swift returns of illegally staying third-country nationals, Member States should:
С цел да се осигури бързото връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни държавите членки следва:
in accordance with Directive 2013/32/EU of the European Parliament and of the Council [12], organise proceedings for the swift examination of applications for international protection in an accelerated or, where considered appropriate, border procedure, including where an asylum application is made merely to delay or frustrate the enforcement of a return decision;
да организират, в съответствие с Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета [12], процедури за бързо разглеждане на молбите за международна закрила в рамките на ускорена процедура или, където е целесъобразно, на процедура на границата, включително когато молбата за убежище е подадена единствено с цел да забави или затрудни изпълнението на решение за връщане;
take steps to prevent potential abuses related to false new medical claims aimed at preventing removal, for instance by ensuring that medical personnel appointed by the relevant national authority is available to provide an objective and independent opinion;
да предприемат стъпки за предотвратяване на евентуални злоупотреби във връзка с неверни нови медицински оплаквания, които целят да осуетят връщането, например като гарантират наличието на медицински лица, назначени от компетентния национален орган, които да предоставят обективни и независими становища;
ensure that return decisions are followed without delay by a request to the third country of readmission to deliver a valid travel documents or to accept the use of the European travel document for return issued in accordance with Regulation (EU) No 2016/1953 of the European Parliament and of the Council [13];
да гарантират, че решенията за връщане са последвани незабавно от искане към третата страна, която следва да приеме обратно лицето, да издаде валидни документи за пътуване или да приеме използването на европейския пътен документ за връщане, издаден в съответствие с Регламент (ЕС) 2016/1953 на Европейския парламент и на Съвета [13];
make use of the instrument of mutual recognition of return decisions provided for by Directive 2001/40/EC and Decision 2004/191/EC.
да използват взаимното признаване на решения за връщане, предвидено в Директива 2001/40/ЕО и в Решение 2004/191/ЕО.
For the purpose of effectively ensuring removals of illegally staying third-country nationals, Member States should:
С цел да се осигури на практика извеждането на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, държавите членки следва:
use detention as needed and appropriate in the cases provided for in Article 15(1) of Directive 2008/115/EC, and in particular where there is a risk of absconding as provided for in points 15 and 16 of this Recommendation;
да използват задържането според необходимото и целесъобразното в случаите, предвидени в член 15, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО, и по-специално когато съществува опасност от укриване, както е предвидено в точки 15 и 16 от настоящата препоръка;
provide in national legislation for a maximum initial period of detention of six months that can be adapted by the judicial authorities in the light of the circumstances of the case, and for the possibility to further prolong the detention until 18 months in the cases provided for in Article 15(6) of Directive 2008/115/EC;
да предвидят в националното си законодателство максимален начален срок на задържане от шест месеца, който може да бъде адаптиран от съдебните органи според обстоятелствата по случая, и възможност за по-нататъшно удължаване на срока на задържане до 18 месеца в случаите, предвидени в член 15, параграф 6 от Директива 2008/115/ЕО;
bring detention capacity in line with actual needs, including by using where necessary the derogation for emergency situations as provided for in Article 18 of Directive 2008/115/EC.
да приведат капацитета за задържане в съответствие с действителните нужди, включително като при необходимост използват дерогацията за извънредни ситуации, както е предвидено в член 18 от Директива 2008/115/ЕО.
In relation to illegally staying third-country nationals who intentionally obstruct the return processes, Member States should consider using sanctions in accordance with national law.
Държавите членки следва да обмислят налагането, в съответствие с националното си законодателство, на санкции на незаконно пребиваващите граждани на трети страни, които умишлено възпрепятстват процеса на връщане.
These sanctions should be effective, proportionate and dissuasive and should not impair the achievement of the objective of Directive 2008/115/EC.