natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Когато се използва едно единствено пробовземане за отрицателни контроли, това следва да бъде първото време на вземане на проба за изследването.
Details on how to analyse the data using this design are given in Appendix 2.
Брой и пол на животните
Group sizes at study initiation should be established with the aim of providing a minimum of 5 analysable animals of one sex, or of each sex if both are used, per group.
Като цяло откликът с микроядра е сходен при мъжките и женските животни (9) и се очаква, че това ще важи също така за структурните хромозомни аберации; поради това повечето изследвания могат да бъдат извършени в рамките на който и да е от двата пола.
Where human exposure to chemicals may be sex-specific, as for example with some pharmaceuticals, the test should be performed with the appropriate sex.
Данни, показващи относими разлики между мъжките и женските (например разлики в общата токсичност, метаболизма, бионаличността, токсичността за костния мозък и т.н., включително например изследване за определяне на обхвата), биха насърчили използването на двата пола.
As a guide to maximum typical animal requirements, a study in bone marrow at two sampling times with three dose groups and a concurrent negative control group, plus a positive control group (each group composed of five animals of a single sex), would require 45 animals.
В този случай може да е уместно да се извърши проучване с двата пола, например като част от изследване за токсичност с повтарящи се дози.
Dose levels
Ако се използват и двата пола, може да е уместно да се приложи факторен дизайн.
If a preliminary range-finding study is performed because there are no suitable data already available to aid in dose selection, it should be performed in the same laboratory, using the same species, strain, sex, and treatment regimen to be used in the main study (10).
Подробна информация за това как да се анализират данните с използването на посочения дизайн са дадени в допълнение 2.
The study should aim to identify the maximum tolerated dose (MTD), defined as the highest dose that will be tolerated without evidence of study-limiting toxicity, relative to the duration of the study period (for example, by inducing body weight depression or hematopoietic system cytotoxicity), but not death or evidence of pain, suffering or distress necessitating humane euthanasia (11).
Числеността на групите при започване на изследването следва да бъде определена с оглед предоставяне на минимум 5 анализируеми животни от група от един пол, или от всеки пол, ако са използвани и двата пола.
The highest dose may also be defined as a dose that produces some indication of toxicity to the bone marrow.
Когато експозицията на хора към химикали може да е специфична в зависимост от пола, като например при някои фармацевтични продукти, изпитването следва да се проведе с животни от подходящия пол.
Chemicals that exhibit saturation of toxicokinetic properties, or induce detoxification processes that may lead to a decrease in exposure after long-term treatment may be exceptions to the dose-setting criteria and should be evaluated on a case-by-case basis.
Като насока за типичните максимални изисквания за животни, едно проучване за костен мозък с две времена на пробовземане, три групи на определена доза и една паралелна отрицателна контролна група, плюс положителна контролна група (всяка група е съставена от пет животни от един и същ пол), ще изисква 45 животни.
In order to obtain dose response information, a complete study should include a negative control group and a minimum of three dose levels generally separated by a factor of 2, but not greater than 4.
Нива на доза
If the test chemical does not produce toxicity in a range-finding study or based on existing data, the highest dose for a single administration should be 2000 mg/kg body weight.
Ако се извършва предварително изследване за определяне на обхвата, поради това че към съответния момент няма подходящи данни, които да подпомогнат избора на доза, то следва да се извърши в същата лаборатория, като се използва същият вид, порода, пол и режим на третиране, който се използва и в главното изследване (10).
However, if the test chemical does cause toxicity, the MTD should be the highest dose administered and the dose levels used should preferably cover a range from the maximum to a dose producing little or no toxicity.
С проучването следва да се направи опит да се установи максималната допустима доза (МДД), определена като най-високата доза, която ще се толерира без доказателства за ограничаваща изследването токсичност спрямо продължителността на периода на изследването (например чрез подтискане на телесното тегло или цитотоксичност за хемопоетичната система), но без смърт или доказателства за болка, страдание или дистрес, които изискват умъртвяване по хуманен начин (11).
When target tissue (bone marrow) toxicity is observed at all dose levels tested, further study at non-toxic doses is advisable.
Най-високата доза може също да се определи и като доза, която предизвиква известни признаци на токсичност за костния мозък.
Studies intending to more fully characterise the quantitative dose-response information may require additional dose groups.
Химикалите, които показват насищане по отношение на токсикокинетични свойства, или предизвикват процеси на детоксикация, които могат да доведат до намаляване на експозицията след дългосрочно третиране, могат да представляват изключения от критериите за определяне на дозата и следва да се оценяват за всеки отделен случай.
For certain types of test chemicals (e.g. human pharmaceuticals) covered by specific requirements, these limits may vary.
С цел получаване на информация за дозата и отклика дадено пълно проучване следва да включва отрицателна контролна група и най-малко три нива на доза, обикновено разделени с кратност 2, но не по-голяма от 4.
Limit test
Ако изпитваният химикал не предизвиква токсичност в изследването за определяне на обхвата или въз основа на съществуващите данни, най-високата доза за отделно прилагане следва да бъде 2000 mg/kg телесно тегло.
If dose range-finding experiments, or existing data from related animal strains, indicate that a treatment regime of at least the limit dose (described below) produces no observable toxic effects, (including no depression of bone marrow proliferation or other evidence of target tissue cytotoxicity), and if genotoxicity would not be expected based upon in vitro genotoxicity studies or data from structurally related chemicals, then a full study using three dose levels may not be considered necessary, provided it has been demonstrated that the test chemical(s) reach(es) the target tissue (bone marrow).
Ако обаче изпитваният химикал предизвиква токсичност, МДД следва да бъде най-високата приложена доза и използваните нива на доза следва да са в обхват от максималната доза до доза, която, предизвиква слаба токсичност или не е токсична.
In such cases, a single dose level, at the limit dose, may be sufficient.
Когато токсичност за прицелната тъкан (костен мозък) се наблюдава при всички изпитвани нива на доза, препоръчително е допълнително проучване при нетоксични дози.
For an administration period of > 14 days, the limit dose is 1000 mg/kg body weight/day.
За проучванията, целящи по-подробно характеризиране на количествената информация за доза-отклик, може да се изискват допълнителни групи на определена доза.
For administration periods of 14 days or less, the limit dose is 2000 mg/kg/body weight/day.
За някои типове изпитвани химикали (напр. фармацевтични продукти за хуманна употреба), обхванати от специфични изисквания, тези граници могат да варират.
Administration of doses
Гранично изпитване
The anticipated route of human exposure should be considered when designing an assay.
Ако опити за определяне на обхвата на дозите или съществуващи данни от подобни породи животни сочат, че режимът на третиране най-малко при пределна доза (описан по-долу) не предизвиква видими токсични ефекти (включително липса на подтискане на пролиферацията на костния мозък или на други доказателства за цитотоксичност за прицелната тъкан), и ако не може да се очаква генотоксичност на базата на проучвания in vitro за генотоксичност или на данни от структурно подобни химикали, то тогава провеждането на пълно изследване с три нива на доза може да не се смята за необходимо, при условие, че е доказано, че изпитваният химикал (или химикали) достига до прицелната тъкан (костен мозък).
Therefore, routes of exposure such as dietary, drinking water, topical, subcutaneous, intravenous, oral (by gavage), inhalation, intratracheal, or implantation may be chosen as justified.
В такива случаи може да бъде достатъчно и едно ниво на доза при пределната доза.
In any case, the route should be chosen to ensure adequate exposure of the target tissue(s).
За период на прилагане от >14 дни пределната доза е 1000 mg/kg телесно тегло/ден.
Intraperitoneal injection is generally not recommended since it is not an intended route of human exposure, and should only be used with specific scientific justification.
За период на прилагане от 14 дни или по-малко пределната доза е 2000 mg/kg телесно тегло/ден.
If the test chemical is admixed in diet or drinking water, especially in case of single dosing, care should be taken that the delay between food and water consumption and sampling should be sufficient to allow detection of the effects (see paragraphs 33-34).
Прилагане на дозите
The maximum volume of liquid that can be administered by gavage or injection at one time depends on the size of the test animal.
При планирането на изследването следва да бъде взет предвид очакваният път на експозиция на човека.
The volume should not normally exceed 1 ml/100 g body weight except in the case of aqueous solutions where a maximum of 2 ml/100 g may be used.
Поради това като обосновани могат да бъдат избрани например пътища на експозиция като хранителен режим, питейна вода, локално подкожно, орално (през сонда), вдишване, интратрахеално или имплантация.
The use of volumes greater than this should be justified.
Във всички случаи пътят следва да се избере така, че да осигури достатъчна експозиция на прицелната тъкан (или тъкани).
Except for irritating or corrosive test chemicals, which will normally produce exacerbated effects at higher concentrations, variability in test volume should be minimised by adjusting the concentration to ensure administration of a constant volume in relation to body weight at all dose levels.
Интраперитонеалното инжектиране обикновено не се препоръчва, тъй като то не е очакван път на експозиция на човека, и следва да бъде използвано само със специална научна обосновка.
Treatment schedule
Ако изпитваният химикал се смеси в хранителния режим или в питейната вода, по-специално в случай на еднократно дозиране, следва да се положи грижа закъснението между консумацията на храна и вода и пробовземането да е достатъчно, за да позволи откриването на ефектите (вж. точки 33—34).
Test chemicals are normally administered as a single treatment, but may be administered as a split dose (i.e. two or more treatments on the same day separated by no more than 2-3 hours) to facilitate administering a large volume.
Максималният обем течност, който може да се приложи еднократно със сонда или инжекция, зависи от големината на изпитваното животно.
Under these circumstances, or when administering the test chemical by inhalation, the sampling time should be scheduled based on the time of the last dosing or the end of exposure.
Обемът обичайно не следва да превишава 1 ml на 100 g телесно тегло, освен в случаите, когато се прилагат водни разтвори, при които могат да бъдат използвани 2 ml на 100 g телесно тегло.
There are little data available on the suitability of a repeated-dose protocol for this test.
Обеми, по-големи от този, следва да се обосноват.
However, in circumstances where it is desirable to integrate this test with a repeated-dose toxicity test, care should be taken to avoid loss of chromosomally damaged mitotic cells as may occur with toxic doses.
С изключение на дразнещи или корозивни изпитвани химикали, които обикновено предизвикват изострени ефекти при по-високи концентрации, варирането в изпитвания обем трябва да бъде сведено до минимум чрез регулиране на концентрацията с оглед осигуряване на прилагането на постоянен обем спрямо телесното тегло при всички нива на доза.
Such integration is acceptable when the highest dose is greater or equal to the limit dose (see paragraph 29) and a dose group is administered the limit dose for the duration of the treatment period.
График на третиране
The micronucleus test (test method B.12) should be viewed as the in vivo test of choice for chromosomal aberrations when integration with other studies is desired.
Изпитваните химикали обичайно се прилагат като еднократно третиране, но могат също да се прилагат като разделена доза (т.е. две или повече третирания в един и същи ден, разделени от не повече от 2—3 часа), за да се улесни прилагането на голям обем.
Bone marrow samples should be taken at two separate times following single treatments.
При тези обстоятелства или при прилагане на изпитвания химикал чрез вдишване, графикът за пробовземане трябва да се определи въз основа на времето на последното прилагане на доза или края на експозицията.
For rodents, the first sampling interval should be the time necessary to complete 1,5 normal cell cycle lengths (the latter being normally 12-18 hours following the treatment period).
Налице са малко данни относно пригодността на протокол с повтаряща се доза за това изпитване.
Since the time required for uptake and metabolism of the test chemical(s) as well as its effect on cell cycle kinetics can affect the optimum time for chromosomal aberration detection, a later sample collection 24 hours after the first sampling time is recommended.
Независимо от това, в случаите, когато е желателно това изпитване да бъде интегрирано в изпитване за токсичност с повтаряща се доза, следва да се вземат мерки за избягване на загубите на митотични клетки с хромозомни увреждания, което може да се случи при токсични дози.
At the first sampling time, all dose groups should be treated and samples collected for analysis; however, at the later sampling time(s), only the highest dose needs to be administered.
Такова интегриране е приемливо, когато най-високата доза е по-голяма или равна на пределната доза (вж. точка 29) и към група на определена доза е приложена пределната доза за продължителността на периода на третиране.
If dose regimens of more than one day are used based on scientific justification, one sampling time at up to approximately 1,5 normal cell cycle lengths after the final treatment should generally be used.
Изпитването за микроядра (метод за изпитване Б.12) следва да се разглежда като предпочитаното изпитване in vivo за хромозомни аберации, когато се желае интегриране с други проучвания.
Following treatment and prior to sample collection, animals are injected intraperitoneally with an appropriate dose of a metaphase-arresting agent (e.g. colcemid or colchicine), and samples are collected at an appropriate interval thereafter.
Пробите от костен мозък следва да се вземат в два отделни момента след еднократни третирания.
For mice this interval is approximately 3-5 hours prior to collection and for rats it is 2-5 hours.
За гризачи първият интервал на пробовземане следва да бъде времето, необходимо за завършване на 1,5 пъти нормалната продължителност на клетъчния цикъл (който нормално е 12—18 часа след периода на третиране).
Cells are harvested from the bone marrow, swollen, fixed and stained, and analysed for chromosomal aberrations (12).
Тъй като времето за поемането и метаболизирането на изпитвания химикал (или химикали), както и ефектът му върху кинетиката на клетъчния цикъл, могат да повлияят върху оптималното време за откриване на хромозомни аберации, препоръчва се вземане на по-късна проба — 24 часа след вземането на първата проба.
Observations
При първото вземане на проба следва да бъдат третирани всички групи на определена доза и да бъдат взети проби за анализ; независимо от това, при пробовземане на по-късен етап (или етапи) е необходимо да се прилага само най-високата доза.
General clinical observations of the test animals should be made and clinical signs recorded at least once a day, preferably at the same time(s) each day and considering the peak period of anticipated effects after dosing.
Ако въз основа на научна обосновка се използват режими на дозиране на повече от един ден, обичайно следва да се използва едно време на пробовземане до около 1,5 пъти от нормалната продължителност на клетъчния цикъл след окончателното третиране.
At least twice daily during the dosing period, all animals should be observed for morbidity and mortality.
След третирането и преди вземането на пробата, животните се инжектират интраперитонеално с подходяща доза на блокиращ метафазата агент (напр. колцемид или колхицин) и пробовземането се извършва след подходящ интервал от време.
All animals should be weighed at study initiation, at least once a week during repeated-dose studies, and at euthanasia.
За мишки този интервал е приблизително 3-5 часа преди пробовземането, а за плъхове той е 2-5 часа.
In studies of at least one-week duration, measurements of food consumption should be made at least weekly.
Клетките се събират от костния мозък и след набухване, фиксиране и оцветяване се анализират за хромозомни аберации (12).
If the test chemical is administered via the drinking water, water consumption should be measured at each change of water and at least weekly.
Наблюдения
Animals exhibiting non-lethal indicators of excessive toxicity should be humanely euthanised prior to completion of the test period (11).
Общи клинични наблюдения върху изпитваните животни следва да бъдат извършвани поне един път дневно и клиничните признаци следва да бъдат записвани, за предпочитане по едно и също време (или времена) веднъж дневно и като се има предвид пиковият период за поява на очакваните ефекти след дозиране.
Target tissue exposure
По време на периода на дозиране всички животни следва да се наблюдават за заболеваемост и смъртност поне два пъти дневно.
A blood sample should be taken at appropriate time(s) in order to permit investigation of the plasma levels of the test chemicals for the purposes of demonstrating that exposure of the bone marrow occurred, where warranted and where other exposure data do not exist (see paragraph 44).
Теглото на всички животни следва да се измерва в началото на изследването, поне един път в седмицата по време на изследвания с повтаряща се доза, и при умъртвяването.
Bone marrow and chromosome preparations
При изследвания с продължителност най-малко една седмица консумацията на храна се измерва най-малко един път седмично.
Immediately after humane euthanasia, bone marrow cells are obtained from the femurs or tibias of the animals, exposed to hypotonic solution and fixed.
Ако изпитваният химикал се прилага чрез водата за пиене, консумацията на вода следва да се измерва при всяка смяна на водата и най-малко един път в седмицата.
The metaphase cells are then spread on slides and stained using established methods (see (3) (12)).
Животните, проявяващи нелетални признаци на прекомерна токсичност, следва да се умъртвят по хуманен начин преди приключването на периода на изпитване (11).
All slides, including those of positive and negative controls, should be independently coded before analysis and should be randomised so the scorer is unaware of the treatment condition.
Експозиция на прицелна тъкан
The mitotic index should be determined as a measure of cytotoxicity in at least 1000 cells per animal for all treated animals (including positive controls), untreated or vehicle/solvent negative control animals.
В подходящо време (или времена) следва да се взема кръвна проба, за да се позволи изследване на плазмените нива на изпитваните химикали с цел доказване на експозиция на костен мозък, там където e обосновано и когато не са налични други данни за експозиция (вж. точка 44).
At least 200 metaphases should be analysed for each animal for structural chromosomal aberrations including and excluding gaps (6).
Костен мозък и хромозомни препарати
However, if the historical negative control database indicates the mean background structural chromosomal aberration frequency is < 1 % in the testing laboratory, consideration should be given to scoring additional cells.
Непосредствено след умъртвяването по хуманен начин клетките от костния мозък се вземат от бедрената кост или големия пищял на животните, експонират се на хипотоничен разтвор и се фиксират.
Chromatid and chromosome-type aberrations should be recorded separately and classified by sub-types (breaks, exchanges).
След това клетките в метафаза се разнасят по предметни стъкла и се оцветяват по установени методи (вж.
Recognising that slide preparation procedures often result in the breakage of a proportion of metaphases with a resulting loss of chromosomes, the cells scored should, therefore, contain a number of centromeres not less than 2n ± 2, where n is the haploid number of chromosomes for that species.
(3) (12)).
Treatment of Results
Всички предметни стъкла, включително тези на положителните и отрицателните контроли, следва да се кодират независимо едно от друго преди анализа и следва да се разбъркат на случаен принцип, така че преброяващият да не е запознат с условията на третирането.
Individual animal data should be presented in tabular form.
Митотичният индекс следва да се определи като мярка на цитотоксичност в най-малко 1000 клетки на едно животно за всички третирани животни (включително и положителните контроли), нетретирани животни и животни, които са отрицателни контроли на носител/разтворител.
The mitotic index, the number of metaphase cells scored, the number of aberrations per metaphase cell and the percentage of cells with structural chromosomal aberration(s) should be evaluated for each animal.
Следва да се анализират минимум 200 метафази от всяко животно за структурни хромозомни аберации със и без празнини (6).
Different types of structural chromosomal aberrations should be listed with their numbers and frequencies for treated and control groups.
Независимо от това, ако базата данни за отрицателните контроли за предходни периоди показва, че средната фонова честота на структурните хромозомни аберации е < 1 % в лабораторията, провеждаща изпитването, трябва да се обърне внимание на преброяването на допълнителни клетки.
Gaps, as well as polyploid cells and cells with endoreduplicated chromosomes are recorded separately.
Хроматидният и хоромозомният тип аберации следва да се отчитат поотделно и да се класифицират по подтипове (разкъсвания, обмени).
The frequency of gaps is reported but generally not included in the analysis of the total structural aberration frequency.
Като признават, че процедурите по подготовка на предметно стъкло често водят до разкъсване на част от метафазите с произтичаща загуба на хромозоми, преброените клетки трябва следователно да съдържат брой центромери, не по-малък от 2n ± 2, където n е хаплоидният брой хромозоми за дадения вид.
If there is no evidence for a difference in response between the sexes, the data may be combined for statistical analysis.
Обработка на резултатите
Data on animal toxicity and clinical signs should also be reported.
Индивидуалните данни за животните следва да се представят в таблица.
The following criteria determine the acceptability of the test:
За всяко животно следва да се оценят митотичният индекс, броят на преброените клетки в метафаза, броят на аберациите на клетка в метафаза и процентът на клетките със структурна хромозомна аберация (или аберации).
The concurrent negative control data are considered acceptable for addition to the laboratory historical control database (see paragraphs 11-14);
Различните типове структурни хромозомни аберации следва да се изброяват със своя брой и честотота за третираните и контролните групи.
The concurrent positive controls or scoring controls should induce responses that are compatible with those generated in the historical positive control database and produce a statistically significant increase compared with the negative control (see paragraphs 20-21);