natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Освен това настоящият регламент се прилага, без да се засягат правилата, предвидени в други законодателни актове на Съюза, например в областта на ветеринарната медицина и хуманното отношение към животните.
In addition, this Regulation applies without prejudice to the rules provided for in other Union legislative acts, such as in the fields of veterinary medicine and animal welfare.
Болестите, които се появяват сред отглежданите от хората животни, могат да имат сериозно влияние върху селското стопанство и сектора на аквакултурата, върху общественото здраве, върху околната среда и върху биологичното разнообразие.
Diseases occurring in animals which are kept by humans can have severe impacts on the agriculture and aquaculture sectors, on public health, on the environment and on biodiversity.
Въпреки това, тъй като тези животни са отглеждани от хора, мерките за профилактика и контрол на болести често са по-лесни за прилагане при тях, отколкото при дивите животни.
However, as such animals are kept by humans, disease prevention and control measures are often easier to apply to them than to wild animals.
Болестите, които се появяват сред популациите от диви животни, могат обаче да имат пагубно влияние върху селското стопанство и сектора на аквакултурата, върху общественото здраве, върху околната среда и върху биологичното разнообразие.
Nevertheless, diseases occurring in wild animal populations may have a detrimental effect on the agriculture and aquaculture sectors, on public health, on the environment and on biodiversity.
Поради това в такива случаи е целесъобразно в обхвата на настоящия регламент да бъдат включени дивите животни — както като потенциални жертви на тези болести, така и като техни преносители.
It is therefore appropriate that the scope of this Regulation should, in such cases, cover wild animals, both as potential victims of those diseases and as their vectors.
За целите на настоящия регламент терминът „диви животни“ включва всички животни, които не са отглеждани от човека, включително безстопанствените и дивите животни, дори ако са от видове, които обикновено се опитомяват.
For the purposes of this Regulation, the term ‘wild animals’ covers all animals that are not kept by humans, including stray and feral animals, even if they are of species that are normally domesticated.
Болестите по животните не се предават единствено чрез пряк контакт между животните или между тях и хората.
Animal diseases are not only transmitted through direct contact between animals or between animals and humans.
Те се предават на още по-голямо разстояние чрез водата и по въздуха, чрез преносители като например насекоми, или чрез семенна течност, яйцеклетки и ембриони, използвани при изкуствено осеменяване, даряване на яйцеклетки или трансфер на ембриони.
They are also carried further afield through water and air systems, vectors such as insects, or the semen, oocytes and embryos used in artificial insemination, oocyte donation or embryo transfer.
Болестотворните агенти може да се съдържат и в храните и в други продукти от животински произход, като например кожи, пера, рога и всички други материали, които произхождат от тялото на животното.
Disease agents may also be contained in food and other products of animal origin such as leather, fur, feathers, horn and any other material derived from the body of an animal.
Освен това болестотворните агенти може да се разпространяват и чрез различни други предмети като например транспортни средства, оборудване, фураж, сено и слама.
Moreover, various other objects such as transport vehicles, equipment, fodder and hay and straw may diffuse disease agents.
Поради това ефективните ветеринарно-здравни правила трябва да включват всички пътища на заразяване и материала, свързан с тях.
Therefore, effective animal health rules need to cover all paths of infection and material involved therein.
Болестите по животните могат да имат пагубно влияние върху географското разпространение на животинските видове в дивата среда и съответно да засегнат биологичното разнообразие.
Animal diseases may have detrimental effects on the distribution of animal species in the wild, and thus affect biodiversity.
Следователно микроорганизмите, причиняващи такива болести по животните, са инвазивни чужди видове в контекста на рамката на Конвенцията на ООН относно биологичното разнообразие.
Microorganisms causing such animal diseases can therefore be considered as invasive alien species within the framework of the United Nations Convention on Biological Diversity.
В предвидените в настоящия регламент мерки се взема предвид също така биологичното разнообразие и съответно той следва да включи видовете животни и болестотворни агенти, включително определените като инвазивни животински видове, които участват в предаването на болестите, попадащи в обхвата на настоящия регламент, или са засегнати от тях.
The measures provided for in this Regulation also take account of biodiversity and thus this Regulation should cover animal species and disease agents, including those defined as invasive animal species, which play a role in the transmission of, or are affected by, diseases covered by this Regulation.
В законодателството на Съюза, прието преди настоящия регламент, ветеринарно-здравните правила са предвидени поотделно за сухоземните и за водните животни.
Union legislation adopted prior to this Regulation lays down separate animal health rules for terrestrial and aquatic animals.
С Директива 2006/88/ЕО на Съвета [17] се установяват специални правила относно водните животни.
Council Directive 2006/88/EC [17] lays down specific rules for aquatic animals.
В повечето случаи обаче основните принципи на доброто управление на здравеопазването на животните и добрите животновъдни практики са приложими и за двете групи животински видове.
Yet in most cases, the main principles for good animal health governance and good animal husbandry are applicable to both groups of animal species.
Поради това настоящият регламент следва да обхваща както сухоземните, така и водните животни, като следва да осигури съответствие между ветеринарно-здравните правила, когато е приложимо.
Accordingly, this Regulation should cover both terrestrial and aquatic animals and should align those animal health rules where applicable.
По отношение на някои аспекти обаче, и по-специално регистрацията и одобряването на животновъдни обекти и проследимостта и движението на животни в рамките на Съюза, настоящият регламент се придържа към възприетия в миналото подход, а именно — установяване на различен набор от ветеринарно-здравни правила за сухоземните и водните животни поради тяхната различна среда и съответно различните изисквания за опазване на здравето.
However, for certain aspects, in particular the registration and approval of establishments and the traceability and movements of animals within the Union, this Regulation adheres to the approach adopted in the past, which was to lay down different sets of animal health rules for terrestrial and aquatic animals due to their different environments and accordingly different requirements to safeguard health.
В законодателството на Съюза, прието преди настоящия регламент, и по-специално в Директива 92/65/EИО на Съвета [18],също се установяват основни ветеринарно-здравни правила за други животински видове, които не са уредени в други актове на Съюза, като влечуги, земноводни, морски бозайници и други, които не са нито водни, нито сухоземни животни съгласно определението в настоящия регламент.
Union legislation adopted prior to this Regulation, and in particular Council Directive 92/65/EEC [18], also lays down basic animal health rules for other animal species not regulated in other Union acts, such as reptiles, amphibians, marine mammals, and others which are not aquatic or terrestrial animals as defined in this Regulation.
Обикновено тези видове не представляват значителен риск за здравето на хората или на другите видове животни, поради което в случаите, когато се прилагат някакви ветеринарно-здравни правила, те са ограничени на брой.
Usually, such species do not present a significant health risk for humans or other animals and therefore only a few animal health rules, if any, apply.
С цел да се избегнат ненужна административна тежест и разходи, настоящият регламент следва да се придържа към възприетия в миналото подход, а именно — да се предвиди правна уредба, която да позволи установяването на подробни ветеринарно-здравни правила при движението на такива животни и продукти от тях, ако това се налага поради свързаните с него рискове.
In order to avoid unnecessary administrative burdens and costs, this Regulation should adhere to the approach adopted in the past, namely to provide the legal framework enabling detailed animal health rules to be laid down for movements of such animals and their products if the risks involved so require.
Хората често отглеждат определени животни като домашни любимци в домакинствата си за компания.
Humans often keep certain animals as pets in their households to keep them company.
Отглеждането на такива домашни любимци изцяло за лични цели, включително на декоративни водни животни в домакинствата — както в затворени помещения, така и навън, като цяло представлява по-нисък риск за здравето в сравнение с други начини на отглеждане или движение на животни в по-широк мащаб, като обичайните използвани начини в селското стопанство, аквакултурата, приютите за животни и транспортирането на животни в по-общ смисъл.
The keeping of such pet animals for purely private purposes, including ornamental aquatic animals in households, both indoors and outdoors, generally poses a lower health risk compared to other ways of keeping or moving animals on a broader scale, such as those common in agriculture, aquaculture, animal shelters and the transport of animals more generally.
Поради това не е целесъобразно общите изисквания относно регистрацията, воденето на дневник и движението в рамките на Съюза да следва да се прилагат за такива домашни любимци, тъй като това би представлявало неоправдана административна тежест и разходи.
Therefore, it is not appropriate that the general requirements concerning registration, record keeping and movements within the Union should apply to such pet animals, as this would represent an unjustified administrative burden and cost.
Следователно изискванията за регистрация и водене на дневник не следва да се прилагат за стопаните на домашни любимци.
Registration and record keeping requirements should therefore not apply to pet keepers.
Освен това следва да се прилагат специални правила за движението с нетърговска цел на домашни любимци в рамките на Съюза.
In addition, specific rules should apply to non–commercial movements of pet animals within the Union.
Някои определени групи животни, за които в настоящия регламент съществуват специални ветеринарно-здравни правила, трябва да бъдат изброени като видове в приложението поради разнообразието на съответната група.
Some defined groups of animals, for which special animal health rules exist in this Regulation, need to be listed as species in an annex, due to the varied nature of the group concerned.
Такъв е случаят с групата на копитните бозайници, класифицирани като копитни животни.
This is the case for the group of hoofed mammals classified as ungulates.
В бъдеще може да се наложи списъкът на тези животни да бъде изменен поради промени в таксономията.
The list of such animals may need to be changed in the future due to reasons of changed taxonomy.
Поради това, с цел да се вземат предвид тези промени, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС във връзка със списъка на копитни животни, съдържащ се в приложение III към настоящия регламент.
Therefore, in order to take account of such changes, the power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should be delegated to the Commission in respect of the list of ungulates set out in Annex III to this Regulation.
Не всички заразни болести по животните могат, нито следва да бъдат предотвратявани и контролирани чрез регулаторни мерки, например ако болестта е твърде широко разпространена, ако не са налични диагностични средства или ако частният сектор може сам да предприеме мерки за контрол на болестта.
Not all transmissible animal diseases can or should be prevented and controlled through regulatory measures, for example if the disease is too widespread, if diagnostic tools are not available, or if the private sector can take measures to control the disease by itself.
Регулаторните мерки за профилактика и контрол на заразните болести по животните могат да имат важни икономически последици за съответните сектори и да нарушат търговията.
Regulatory measures to prevent and control transmissible animal diseases may have important economic consequences for the relevant sectors and may disrupt trade.
Поради това е от съществено значение тези мерки да се прилагат само когато са пропорционални и необходими, като например когато дадена болест представлява или се подозира, че представлява значителен риск за здравето на животните или общественото здраве.
It is therefore essential that such measures are applied only when they are proportionate and necessary, such as when a disease presents, or is suspected to present, a significant risk to animal or public health.
Освен това мерките за профилактика и контрол на всяка заразна болест по животните следва да бъдат разработени за конкретния случай, така че да бъдат насочени към индивидуалния ѝ епидемиологичен профил и последиците от нея, както и разпространението ѝ в рамките на Съюза.
Furthermore, the preventive and control measures for each transmissible animal disease should be ‘tailor–made’ in order to address its unique epidemiological profile, its consequences and its distribution within the Union.
Поради това правилата относно профилактиката и контрола следва да бъдат специални за всяка отделна болест.
The preventive and control rules applying to each of them should therefore be disease-specific.
При заразните болести по животните болестното състояние обикновено се свързва с клинична или патологична проява на заразяването.
For transmissible animal diseases, a disease condition is usually associated with clinical or pathological manifestation of the infection.
За целите на настоящия регламент обаче, с който се цели ограничаване на разпространението и ликвидиране на някои заразни болести по животните, определението за болести следва да бъде по-широко, за да може да включва други преносители на болестотворния агент.
However, for the purpose of this Regulation, which aims to control the spread of, and eradicate, certain transmissible animal diseases, the disease definition should be wider in order to include other carriers of the disease agent.
Някои заразни болести по животните не се разпространяват лесно по други видове животни или по хората и съответно не причиняват щети на икономиката или на биологичното разнообразие в по-широк мащаб.
Some transmissible animal diseases do not easily spread to other animals or to humans and thus do not cause economic or biodiversity damage on a wide scale.
Следователно те не представляват сериозна заплаха за здравето на животните или общественото здраве в Съюза и поради това могат да бъдат предмет на национални правила по желание.
Therefore, they do not represent a serious threat to animal or public health in the Union and can thus, if desired, be addressed by means of national rules.
За заразните болести по животните, които не са предмет на установени на равнището на Съюза мерки, но които имат известно стопанско значение за частния сектор на местно равнище, последният следва с помощта на компетентните органи на държавата членка да предприеме действия за профилактика или контрол на тези болести, например чрез мерки за саморегулиране или чрез разработване на кодекси за добра практика.
For transmissible animal diseases that are not subject to measures laid down at Union level, but which are of some economic importance for the private sector at a local level, the latter should, with the assistance of the competent authorities of the Member States, take action to prevent or control such diseases, for instance through self–regulatory measures or the development of codes of practice.
За разлика от заразните болести по животните, описани в съображения 29 и 30, силно заразните болести по животните могат лесно да се разпространят зад граница и ако са зоонозни, могат също така да имат отражение върху общественото здраве и безопасността на храните.
In contrast to the transmissible animal diseases described in recitals 29 and 30, highly transmissible animal diseases may easily spread across borders and, if they are also zoonoses, they may also have an impact on public health and food safety.
Поради това силно заразните болести по животните и зоонозите следва да бъдат включени в обхвата на настоящия регламент.
Hence highly transmissible animal diseases and zoonoses should be covered by this Regulation.
Антимикробната резистентност, която се определя като способността на микроорганизмите да оцелеят или да се размножават при наличието на антимикробно средство в концентрация, обичайно достатъчна да инхибира или да убие микроорганизми от същия вид, се засилва.
Antimicrobial resistance, understood as the ability of microorganisms to survive or to grow in the presence of a concentration of an antimicrobial agent which is usually sufficient to inhibit or kill microorganisms of the same species, is increasing.
В действие № 5, застъпено в съобщението на Комисията до Европейския парламент и до Съвета, озаглавено „План за действие срещу нарастващите опасности от антимикробна резистентност“, се подчертава превантивната роля на настоящия регламент и съответното очаквано намаляване на употребата на антибиотици при животните.
Action No 5 advocated in the Communication from the Commission to the European Parliament and the Council entitled ‘Action plan against the rising threats from antimicrobial resistance’ emphasises the preventive role to be played by this Regulation and the consequent expected reduction of the use of antibiotics in animals.
Тази резистентност на микроорганизмите към антимикробни средства, които по-рано са им въздействали, усложнява лечението на инфекциозните болести при хората и животните и по този начин може да постави под заплаха здравето на хората или на животните.
This resistance of microorganisms to antimicrobials to which they were previously responsive complicates the treatment of infectious diseases in humans and animals and may thus pose a threat to human or animal health.
В резултат на това микроорганизмите, които са развили резистентност към антимикробни средства, следва да бъдат третирани като заразни болести и съответно да бъдат включени в обхвата на настоящия регламент.
As a result, microorganisms that have developed resistance to antimicrobials should be treated as if they were transmissible diseases, and thus covered by the scope of this Regulation.
Това ще даде възможност да се предприемат действия срещу организмите с антимикробна резистентност, когато е уместно и необходимо.
This will enable action to be taken against antimicrobial-resistant organisms where appropriate and necessary.
По-специално поради промените в моделите на търговия, околната среда, климата, животновъдните практики и земеделските традиции, както и поради социалните промени, могат да се появят нови опасности, свързани с някои болести или видове.
New hazards associated with certain diseases or species may develop in particular due to changes in trade patterns, the environment, the climate, animal husbandry and farming traditions, but also as a result of social changes.
Научният прогрес също може да доведе до нови знания и по-добра осведоменост относно съществуващите болести.
Scientific progress may also lead to new knowledge concerning, and increased awareness of, existing diseases.
Освен това болестите и видовете, които са важни днес, в бъдеще може да бъдат от второстепенно значение.
Furthermore, diseases and species that are important today may be marginalised in the future.
Поради това обхватът на настоящия регламент следва да бъде широк и правилата да бъдат насочени към болестите с голямо значение за обществото.
Therefore the scope of this Regulation should be broad and the rules laid down should be focused on diseases with high public relevance.
С подкрепата на Европейската комисия OIE изготви проучване, озаглавено „Изброяване и категоризиране на приоритетни болести по животните, включително болести, заразни за хората“, както и инструмент за тази цел, който е насочен към разработването на система за подреждане по приоритет и категоризиране на болестите.
The OIE has, with the support of the European Commission, produced a study on the ‘Listing and categorisation of priority animal diseases, including those transmissible to humans’ and a tool for such an exercise, which aims to develop a system of disease prioritisation and categorisation.
Този инструмент е пример за систематичен подход към събирането и оценката на информация относно болестите по животните.
That tool is an example of a systematic approach to the collection and assessment of information about animal diseases.
Необходимо е да се установи хармонизиран списък на заразните болести по животните („болести от списъка“), които представляват риск за здравето на животните или общественото здраве в Съюза, независимо дали в рамките на целия Съюз или само на части от него.
It is necessary to establish a harmonised list of transmissible animal diseases (‘listed diseases’) which pose a risk to animal or public health in the Union, whether across the whole Union or only in parts.
Петте болести, които вече са посочени в настоящия регламент, следва да бъдат допълнени със списък на болести, поместен в приложение.
The five diseases already identified in this Regulation should be supplemented by a list of diseases set out in an annex.
Комисията следва да извършва преглед на това приложение и да го изменя в съответствие с определени критерии.
The Commission should review and amend that annex in accordance with a set of criteria.
Поради това на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове за изменение на приложението в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
The power to adopt acts amending the annex should therefore be delegated to the Commission in accordance with Article 290 TFEU.
В бъдеще може да се появят болести, които потенциално да представляват сериозни рискове за общественото здраве или здравето на животните и да окажат въздействие върху здравеопазването, икономиката или околната среда.
Diseases with the potential to pose serious risks to public or animal health and to result in impacts on health, the economy or the environment may emerge in the future.
На Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия за определяне на мерки за профилактика и контрол на болестите по отношение на такива нововъзникващи болести с цел да се приемат необходимите мерки за посрещане на потенциалните отрицателни последици от тези болести, дори и те да не са били оценени в пълна степен с оглед на евентуалното им включване в списъка.
Implementing powers to lay down disease prevention and control measures for such emerging diseases should be conferred on the Commission to adopt adequate measures to address potential negative consequences of those diseases even if they have not been fully assessed in view of their potential listing.
Тези мерки не засягат спешните мерки и биха могли да продължат да се прилагат към нововъзникващите болести до решението за включването им в списъка.
Such measures are without prejudice to emergency measures and could continue to apply to emerging diseases pending a decision on their listing.
По отношение на болестите от списъка ще се изискват различни управленски подходи.
Listed diseases will require different management approaches.
За някои силно заразни болести, които понастоящем не се срещат в Съюза, се изискват строги мерки за незабавно ликвидиране непосредствено след възникването им.
Some highly contagious diseases which are currently not present in the Union require stringent measures to immediately eradicate them as soon as they occur.