natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В някои държави членки на юноши под 18 години се дава право да действат самостоятелно в процедурите за връщане (и за предоставяне на убежище); гаранциите от Директивата за връщането обаче са задължителни за всички държави членки по отношение на всички малолетни или непълнолетни лица до 18-годишна възраст.
Member States should seek to ensure the availability of status determination procedures for those unaccompanied minors who are not returned.
Трайните решения са от съществено значение за осигуряването на нормални и стабилни условия за всички малолетни или непълнолетни лица в дългосрочен план.
This is a straightforward approach, aimed at reducing ‘grey areas’ and improving legal certainty for all actors involved.
Връщането е една от възможностите, която може да бъде разгледана при търсенето на трайно решение за непридружените малолетни или непълнолетни лица, и при всяко действие на държавите членки висшите интереси на детето трябва да се вземат предвид като ключово съображение.
In the light of the above, in order to be compatible with the Return Directive, the situation of unaccompanied minors in Member States that, following an assessment of the best interests of the child, do not return or remove third-country minors, should be framed in legal terms as either granting a (temporary) permit or a right to stay (for example until they reach the age of 18) in application of Article 6(4) of the Directive, or issuing a return decision and postponing the removal in accordance with Articles 6 and 9 of the Return Directive.
Преди да бъде взето решение за връщането на непридружено малолетно или непълнолетно лице и в съответствие с член 12, параграф 2 от Конвенцията за правата на детето [50], засегнатите малолетни или непълнолетни лица трябва да бъдат изслушани лично или посредством представител или подходящ орган и винаги трябва да се прави индивидуална оценка на висшите интереси на детето, включително на неговите специални нужди, на текущата ситуация в семейството и на приемните условия в страната на връщане.
Legal basis: Return Directive — Article 10(1)
При оценката трябва системно да се проверява дали връщането в страната на произход, включително събирането със семейството, е във висшите интереси на малолетното или непълнолетно лице.
Before deciding to issue a return decision in respect of an unaccompanied minor, assistance by appropriate bodies other than the authorities enforcing return shall be granted with due consideration being given to the best interests of the child.
Оценката следва да се направи от компетентните органи въз основа на мултидисцплинарен подход и с участието на назначения настойник на малолетното или непълнолетно лице и/или на компетентния орган за закрила на детето.
Historic reminder/explanation: Article 10(1) was not contained in the Commission proposal.
Също така държавите членки следва периодично да извършват преоценка на висшите интереси на детето с оглед на настъпилите промени по случая.
It was inserted in the text during the negotiations and it is directly inspired by Guideline 2(5) of the Council of Europe ‘Twenty Guidelines on forced return’ [55], which provides that ‘Before deciding to issue a removal order in respect of a separated child, assistance — in particular legal assistance — should be granted with due consideration given to the best interests of the child’.
Държавите членки се насърчават да вземат под внимание тълкувателните и оперативните пояснения в съвместните насоки на ВКБООН-УНИЦЕФ относно определянето на висшите интереси на детето [51], в Общ коментар № 14 на Комитета на ООН по правата на детето, чиито висши интереси трябва винаги да бъдат първостепенно съображение [52], в насоките на ВКБООН за определяне на висшите интереси на детето [53] и в практическото ръководство за прилагане на насоките на ВКБООН за определяне на висшите интереси [54].Правото на малолетните или непълнолетни лица да бъдат изслушани в процедурите по връщане, в които те участват или които ги засягат, представлява неразделна част от всяка оценка на висшите интереси (вж. член 12 от Конвенцията за правата на детето) и трябва да бъде зачитано като основно право, признато като общ принцип в законодателството на ЕС и заложено в Хартата на основните права.
Nature of the ‘appropriate bodies’: the ‘appropriate body’ should be separated from the enforcing authority and could be a governmental body (possibly a separate service if within the same ministry), a non-governmental body, or a combination of both, providing for multidisciplinary cooperation between government-supported and non-governmental guardian systems and/or child-protection bodies.
То включва отдаване на необходимата тежест на мнението на малолетните или непълнолетни лица, като се вземат под внимание тяхната възраст и зрялост и всякакви затруднения при комуникацията, които е възможно те да имат, за да може това участие да бъде пълноценно, както и зачитането на правото на малолетното или непълнолетно лице да изрази свободно мнението си (за повече насоки вж. раздел 12.1).
Bodies responsible for the care and protection of children shall comply with the standards established in the areas of safety, health, suitability of staff and competent supervision.
Определение за непридружено малолетно или непълнолетно лице: Директивата за връщането не дава определение за непридружено малолетно или непълнолетно лице.
The different roles and responsibilities of the actors must be clear and transparent in particular for the unaccompanied minor to allow for his/her active involvement and effective participation in all matters concerning him/her.
Като се има предвид, че в много случаи непридружените малолетни или непълнолетни лица кандидатстват или са кандидатствали за убежище, препоръчително е да се използва определението, посочено в последните директиви в областта на убежището, а именно член 2, буква д) от преработената Директива 2013/33/ЕС относно условията на приемане: „ненавършил пълнолетие, който пристига на територията на държавите членки, без да е придружаван от пълнолетно лице, отговорно за него съгласно правото или практиката на съответната държава членка, докато грижата за него не бъде реално поета от такова лице; включва се също и ненавършил пълнолетие, който е оставен непридружен след влизането му на територията на държавите членки“.
Nature of the ‘assistance’: assistance should cover legal assistance but must not be limited to it.
Въздържане от издаване на решения за връщане на непридружени малолетни или непълнолетни лица: член 6, параграф 4 от Директивата за връщането изрично разрешава на държавите членки във всеки един момент да вземат решение да предоставят на гражданин на трета страна, който е в незаконен престой, разрешение за пребиваване или право на престой в съответствие с националното законодателство.
Other aspects expressly mentioned by the Return Directive — such as provision of necessary medical assistance and healthcare, contact with family, access to basic education —, to support the realisation of the rights of the child as set out in the UN Convention on the rights of the child should also be addressed.
Това общо правило се прилага и за малолетните или непълнолетни лица.
Specific emphasis should be given to the need to discuss with the minor in advance and throughout any processes and procedures, as well as all decisions affecting him/her.
Следователно държави членки, които не връщат/не извеждат малолетни или непълнолетни лица от трети страни, пребиваващи незаконно на тяхната територия, или са ограничени да изведат непридруженото малолетно или непълнолетно лице въз основа на оценка на висшите интереси на детето, могат да предоставят разрешение или право на престой (например временно разрешение за престой до 18-годишна възраст).
Minors should be informed in a child-sensitive and age- and context- appropriate manner on their rights, on procedures and on services available for their protection.
Член 6, параграф 1 от Директивата за връщането задължава държавите членки да изберат вариант „А“ (предоставяне на разрешение за престой или законно право на престой) или вариант „Б“ (провеждане на процедури за връщане) (вж. раздел 5).
Timing of the ‘assistance’: the assistance by appropriate bodies should start at the earliest point in time, and it shall start before issuing a return decision.
Ето защо държавите членки следва да установят ясни правила за правния статут на непридружените малолетни или непълнолетни лица, даващи възможност за издаването на решения за връщане и извършването на връщания или за предоставянето на право на престой в съответствие с националното законодателство.
That implies a timely age assessment based on the benefit of the doubt.
Държавите членки следва да се стремят да осигурят процедури за определянето на статута на непридружените малолетни или непълнолетни лица, които не са върнати.
Assistance should be a continuous and stable process, including during the return phase.
Това е ясен подход, насочен към намаляване на „сивите зони“ и повишаване на правната сигурност за всички участници.
It may also cover the post-return phase, to ensure adequate follow-up of return.
С оглед на посоченото по-горе, за да бъде съвместимо с Директивата за връщането, положението на непридружените малолетни или непълнолетни лица в държави членки, които вследствие на оценка на висшите интереси на детето не върнат или не изведат малолетни или непълнолетни лица от трети страни, следва да бъде оформено — от правна гледна точка — или като предоставяне на (временно) разрешение за престой или на право на престой (например до навършване на 18-годишна възраст) в прилагане на член 6, параграф 4 от Директивата, или като издаване на решение за връщане и отлагане на извеждането в съответствие с членове 6 и 9 от Директивата за връщането.
If needed, a transfer of guardianship from the Member State to the country of return in line with Article 10(2) of the Return Directive should be achieved.
Правно основание: Директива за връщането — член 10, параграф 1
Age assessment: the Return Directive contains no provisions on age assessment.
Преди да се вземе решение за издаването на решение за връщане по отношение на непридружено малолетно или непълнолетно лице, съответните служби — различни от властите, изпълняващи връщането — предоставят съдействие, като се отчитат надлежно висшите интереси на детето.
Based on a systematic interpretation of the Union immigration and asylum acquis, the Commission recommends to refer to the provisions of Article 25(5) of the Asylum Procedures Directive, as well as to take into account related documents developed for instance by the European Asylum Support Office [56].Continuity of assistance in asylum and return procedures: Although the legal basis between the guardianship provided for to asylum seekers and the ‘assistance’ required for unaccompanied minors/children in the return process differ, close links between the requirements laid down in the asylum acquis and in the Return Directive exist and continuity of assistance in asylum and return procedures should be sought.
Хронологична бележка/обяснение: Член 10, параграф 1 не се съдържаше в предложението на Комисията.
Provision of mere guardianship is not sufficient to comply with the obligation to provide assistance to minors, since ‘assistance by appropriate bodies’ means more than mere guardianship.
Той беше добавен в текста в хода на преговорите и е пряко вдъхновен от насока 2, точка 5 от двайсетте насоки относно принудителното връщане на Съвета на Европа [55], която предвижда, че „преди да се вземе решение за издаване на заповед за извеждане по отношение на отделено от семейството му дете, се предоставя съдействие, по-специално правна помощ, като се отчитат надлежно висшите интереси на детето“.
Legal basis: Return Directive — Article 10(2)
Характер на „съответните служби“: „съответната служба“ трябва да бъде различна от правоприлагащия орган и може да бъде правителствена служба (по възможност отделна служба в рамките на същото министерство), неправителствена институция или комбинация от двете системи, и да предоставя мултидисциплинарно сътрудничество между подкрепяни от държавата и неправителствени настойнически системи и/или органи за закрила на детето.
Before removing an unaccompanied minor from the territory of a Member State, the authorities of that Member State shall be satisfied that he or she will be returned to:
Службите, отговорни за грижата и закрилата на децата, трябва да спазват стандартите, установени в областта на безопасността, здравеопазването, годността на персонала и компетентния контрол.
a member of his or her family,
Различните роли и отговорности на участниците трябва да бъдат ясни и прозрачни, по-специално за непридружаваното малолетно или непълнолетно лице, за да се даде възможност за активното му включване и ефективното му участие във всички въпроси, отнасящи се до него.
a nominated guardian, or
Характер на „съдействието“: съдействието следва да включва правна помощ, но не трябва да се ограничава до нея.
adequate reception facilities in the State of return.
Следва да се обърне внимание и на други аспекти, изрично посочени от Директивата за връщането, като например предоставяне на необходимата медицинска помощ и здравни грижи, контакти със семейството, достъп до начално образование, с цел да се способства упражняването на правата на детето, посочени в Конвенцията на ООН за правата на детето.
Among the options provided for by Article 10(2) of the Return Directive, it is recommended that the return to family members should be the preferred one, unless this is manifestly not in the child's best interests.
Следва да се обърне специално внимание на необходимостта от обсъждане с малолетното или непълнолетно лице, предварително и в хода на всички процеси и процедури, както и на всички решения, които го засягат.
Member States should therefore undertake efforts to establish the identity and nationality of the unaccompanied minor and to trace family members.
Малолетните или непълнолетни лица следва да бъдат информирани за своите права и за процедурите и услугите, свързани с тяхната закрила, по подходящ за тях начин, който е съобразен с тяхната възраст и контекста.
Return to a guardian or an adequate reception facility can be an acceptable alternative under certain conditions.
Момент на оказване на „съдействието“: съдействието от съответните служби трябва да започне възможно най-рано и преди издаването на решение за връщане.
The Commission recommends that Member States put in place appropriate reintegration measures targeting unaccompanied minors who return to their country of origin, and ensure prompt access to such measures both before departure and after arrival in the third country of return.
Това означава своевременно определяне на възрастта, като съмнението винаги трябва да е в полза на малолетното или непълнолетно лице.
Family tracing: Member States should launch procedures for tracing the parents or family members of unaccompanied minors as soon as possible, involving the appointed guardian and/or a person responsible for child protection.
Съдействието следва да е непрекъснат и стабилен процес, включително по време на фазата на връщане.
To facilitate family tracing as well as for identifying a guardian or an adequate facility in view of return, the competent national authorities should take measures to work in cooperation with consular services, liaison officers, child protection bodies, international organisations and NGOs in the country of return, making full use of existing cross-border cooperation channels.
То може да обхваща и фазата след връщането, за да се осигури адекватно проследяване на връщането.
Voluntary departure of minors: in principle, Article 10(2) only applies to situations where the minor is removed and not situations where the minor is leaving the Member State voluntarily.
При необходимост трябва да се извърши прехвърляне от настойничество от държавата членка към настойничество в страната на връщане в съответствие с член 10, параграф 2 от Директивата за връщането.
Taking into account the Member States' obligation deriving from the requirement to take into due account the best interests of the child, it is recommended to also assess the situation in the family and the situation and reception conditions in the country of return in cases of voluntary departure.
Определяне на възрастта: Директивата за връщането не съдържа разпоредби относно определянето на възрастта.
The adequacy of reception facilities in the country of return needs to be assessed on a case-by-case basis, taking into account the individual circumstances and the age of the returned minor.
Въз основа на систематично тълкуване на достиженията на правото на Съюза в областта на имиграцията и убежището Комисията препоръчва да се следват разпоредбите на член 25, параграф 5 от Директивата за процедурите за убежище, както и да се вземат предвид свързаните с това документи, изготвени например от Европейската служба за подкрепа в областта на убежището [56].Непрекъснатост на съдействието при процедури за убежище и връщане: въпреки че правните основания за настойничеството, предвидено за лицата, търсещи убежище, и за „съдействието“, необходимо за непридружени малолетни или непълнолетни лица/деца в процеса на връщане, се различават, съществува тясна връзка между изискванията, посочени в достиженията на правото на ЕС в областта на убежището и в Директивата за връщането, и следва да се търси непрекъснатост на съдействието в процедурите за предоставяне на убежище и за връщане.
A mere reception by the border police in the country of return without any necessary follow-up measures or flanking measures cannot be considered as ‘adequate reception’.
Предоставянето на настойничество не е достатъчно, за да се спази задължението за оказване на съдействие на малолетни или непълнолетни лица, тъй като „съдействие от съответните служби“ означава повече от настойничество.
Member State should pay particular attention to availability of appropriate housing, access to healthcare and education in the country of return.
Правно основание: Директива за връщането — член 10, параграф 2
Member States shall respect Article 20 of the UN Convention on the Rights of the Child and are encouraged to meet the UN Guidelines for the alternative care of children [57].11.
Преди непридруженото малолетно или непълнолетно лице да бъде изведено от територията на държава членка, органите на тази държава членка се уверяват, че то ще бъде върнато:
Legal basis: Return Directive — Article 3(6) and Article 11
на член на неговото семейство,
‘Entry ban’ means an administrative or judicial decision or act prohibiting entry into and stay on the territory of the Member States for a specified period, accompanying a return decision.
на определен настойник, или
Return decisions shall be accompanied by an entry ban:
на подходящи приемни центрове в държавата на връщане.
if no period for voluntary departure has been granted; or
Сред възможностите, предвидени в член 10, параграф 2 от Директивата за връщането, се препоръчва връщането на членове на семейството да бъде предпочитаният вариант, освен ако това очевидно не е във висшите интереси на детето.
if the obligation to return has not been complied with.
Следователно държавите членки трябва да положат усилия за установяване на самоличността и националността на непридруженото малолетно или непълнолетно лице и за издирване на членове на семейството.
In other cases return decisions may be accompanied by an entry ban.
Връщането на настойник или в подходящ приемен център може да бъде приемлива алтернатива при определени условия.
The length of the entry ban shall be determined with due regard to all relevant circumstances of the individual case and shall not in principle exceed five years.
Комисията препоръчва държавите членки да въведат подходящи мерки за реинтеграция, насочени към непридружените малолетни или непълнолетни лица, които се връщат в държавата си на произход, и да осигурят незабавен достъп до такива мерки както преди заминаването, така и след пристигането в третата страна на връщане.
It may however exceed five years if the third-country national represents a serious threat to public policy, public security or national security.
Издирване на семейството: Държавите членки следва да стартират процедури за издирване на родителите или на членовете на семейството на непридружени малолетни или непълнолетни лица възможно най-скоро и с участието на определения настойник и/или лице, отговорно за закрилата на детето.
The return-related entry bans foreseen in the Return Directive are intended to have preventive effects and to foster the credibility of Union return policy by sending a clear message that those who disregard migration rules in EU Member States will not be allowed to re-enter any EU Member State for a specified period of time.
За улесняване на издирването на семейството и за намиране на настойник или подходящ център с оглед на връщането компетентните национални органи следва да вземат мерки за съвместна работа с консулските служби, служителите за връзка, органите за закрила на детето и международни и неправителствени организации в страната на връщане, като използват пълноценно наличните канали за трансгранично сътрудничество.
The Directive obliges Member States to issue an entry ban in two ‘qualified’ cases: (i) no period for voluntary departure granted; and (ii) obligation to return not complied with.
Доброволно напускане на малолетни или непълнолетни лица: по принцип член 10, параграф 2 се прилага само за ситуации, в които малолетното или непълнолетно лице е изведено, и не за ситуации, в които то напуска държавата членка доброволно.
In all other cases, return decisions may be accompanied by an entry ban.
Като се има предвид задължението на държавите членки, произтичащо от изискването за съобразяване с висшите интереси на детето, се препоръчва да се направи също така оценка на ситуацията в семейството, както и на ситуацията и на условията на приемане в държавата на връщане в случаите на доброволно напускане.
The length of the entry ban must be determined with due regard to all relevant circumstances of the individual case.
Пригодността на приемните центрове в държавата на връщане трябва да се преценява за всеки отделен случай, като се вземат предвид конкретните обстоятелства и възрастта на върнатото малолетно или непълнолетно лице.
In principle it should not exceed five years.
Самото приемане от граничната полиция в държавата на връщане без всички необходими последващи или съпътстващи мерки не може да се счита за „подходящо приемане“.
Only in cases of serious threat to public policy, public security or national security, the entry ban may be issued for a longer period.
Държавите членки следва да отделят специално внимание на наличието на подходящо жилищно настаняване и на достъпа до здравни грижи и образование в държавата на връщане.
The rules on return-related entry bans under the Return Directive leave unaffected entry bans issued for other purposes not related to migration, such as entry bans to third-country nationals who have committed serious criminal offences or for whom there is a clear indication that there is an intention to commit such an offence (see Article 24(2) of Regulation (EC) No 1987/2006 of the European Parliament and of the Council [58] (the ‘SIS II Regulation’)) or entry bans constituting a restrictive measure adopted in accordance with Chapter 2 of Title V TEU, including measures implementing travel bans issued by the United Nations Security Council.
Държавите членки трябва да спазват член 20 от Конвенцията на ООН за правата на детето и се насърчават да изпълняват насоките на ООН за алтернативна грижа за деца [57].11.
11.1.
Правно основание: Директива за връщането — член 3, точка 6 и член 11
EU-wide effect
„Забрана за влизане“ е административно или съдебно решение или акт, с което/който се забраняват влизането и престоят на територията на държавите членки за определен период, придружаващ(о) решение за връщане.
An entry ban prohibits entry into the territory of all the Member States: the wording of recital 14 of the Return Directive and a systematic comparison of all the linguistic versions of the Directive (in particular the English and French texts) make clear that an entry ban prohibits entry and stay on the territory of all Member States.