natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Общите насоки за прилагането на Споразумението между Европейския съюз и Република Армения за улесняване на издаването на визи са определени в приложението към настоящото решение.
Whereas the Agreement entered into force on 1 January 2014,
Съставено в
The common guidelines for the implementation of the Agreement between the European Union and the Republic of Armenia on the facilitation the issuance of visas are set out in the Annex to this Decision.
За Европейския съюз
Done at …,
За Република Армения
For the European Union
ПРИЛОЖЕНИЕ
For the Republic of Armenia
ОБЩИ НАСОКИ ЗА ПРИЛАГАНЕТО НА СПОРАЗУМЕНИЕТО ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ И РЕПУБЛИКА АРМЕНИЯ ЗА УЛЕСНЯВАНЕ НА ИЗДАВАНЕТО НА ВИЗИ
ANNEX
Целта на Споразумението между Европейския съюз и Република Армения за улесняване на издаването на визи („Споразумението“), което влезе в сила на 1 януари 2014 г., е да се улеснят, на основата на реципрочност, процедурите за издаване на визи на граждани на Армения за планиран престой за срок от не повече от 90 дни в рамките на период от 180 дни.
COMMON GUIDELINES FOR THE IMPLEMENTATION OF THE AGREEMENT BETWEEN THE EUROPEAN UNION AND THE REPUBLIC OF ARMENIA ON THE FACILITATION OF THE ISSUANCE OF VISAS
Със Споразумението се установяват, на основата на реципрочност, правно обвързващи права и задължения с цел да се опростят процедурите за издаване на визи за гражданите на Армения.
The purpose of the Agreement between the European Union and the Republic of Armenia on the facilitation of the issuance of visas (the ‘Agreement’), which entered into force on 1 January 2014, is to facilitate, on the basis of reciprocity, the procedures for issuing visas for an intended stay of no more than 90 days per period of 180 days to the citizens of Armenia.
С настоящите насоки, приети от създадения с член 12 от Споразумението Съвместен комитет, („Съвместният комитет“), се цели да се гарантира хармонизирано прилагане на разпоредбите на Споразумението от страна на дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки на Съюза („държавите членки“).
The Agreement establishes, on the basis of reciprocity, legally binding rights and obligations for the purpose of simplifying the procedures for the issuing of visas to the citizens of Armenia.
Настоящите насоки не са част от Споразумението и поради това не са правно обвързващи.
These Guidelines, adopted by the Joint Committee set up under Article 12 of the Agreement (the ‘Joint Committee’), aim at ensuring a harmonised implementation of the Agreement by the diplomatic missions and consular posts of the Member States of the Union (‘Member States’).
Силно препоръчително е обаче дипломатическите и консулските служители да ги съблюдават последователно при прилагането на Споразумението.
These Guidelines are not part of the Agreement and are therefore not legally binding.
Предвижда се настоящите насоки да бъдат актуализирани в зависимост от придобития опит от прилагането на Споразумението, като отговорността за това ще се носи от Съвместния комитет.
However, it is highly recommended that diplomatic and consular staff consistently follow them when implementing the Agreement.
За да гарантират осигуряването на трайното и хармонизирано прилагане на Споразумението и в съответствие с процедурния правилник на Съвместния комитет, страните се споразумяха да осъществяват неофициални контакти в периодите между официалните заседания на Съвместния комитет с цел разрешаване на неотложните въпроси.
These Guidelines are intended to be updated in light of the experience gained in the implementation of the Agreement under the responsibility of the Joint Committee.
На следващото заседание на Съвместния комитет ще бъдат предоставени подробни доклади относно тези въпроси и неофициалните контакти.
In order to ensure the continued and harmonised implementation of the Agreement and in conformity with the rules of procedure of the Joint Committee, the Parties agreed to undertake informal contacts between the formal meetings of the Joint Committee, in order to deal with urgent issues.
I. ОБЩИ ВЪПРОСИ
Detailed reports about these issues and the informal contacts will be submitted at the subsequent Joint Committee meeting.
Цел и приложно поле
I. GENERAL ISSUES
Член 1, параграф 1 от Споразумението предвижда, че:
Purpose and scope of application
Целта на настоящото споразумение е да улесни издаването на визи на гражданите на Армения за планиран престой за срок от не повече от 90 дни в рамките на период от 180 дни.“.
Article 1(1) of the Agreement provides that:
Споразумението се прилага за всички граждани на Армения, които кандидатстват за виза за краткосрочен престой, независимо от държавата, в която пребивават.
The purpose of this Agreement is to facilitate the issuance of visas for an intended stay of no more than 90 days per period of 180 days to the citizens of Armenia.’.
Споразумението не се прилага за лицата без гражданство, които притежават разрешение за пребиваване, издадено от Армения.
The Agreement applies to all citizens of Armenia who apply for a short-stay visa, whichever country they reside in.
За тази категория лица се прилагат правилата на достиженията на правото на Съюза в областта на визите.
The Agreement does not apply to stateless persons holding a residence permit issued by Armenia.
Считано от 10 януари 2013 г., всички граждани на Съюза и граждани на държавите, асоциирани към Шенген, са освободени от изискването за притежаване на визи, когато пътуват до Армения за период от време, ненадвишаващ 90 дни или когато транзитно преминават през територията на Армения.
The rules of the Union visa acquis apply to that category of persons.
Член 1, параграф 2 от Споразумението предвижда, че:
As from 10 January 2013, all citizens of the Union and citizens of the Schengen associated countries are exempted from the visa requirement when travelling to Armenia for a period of time not exceeding 90 days or when transiting through the territory of Armenia.
Ако Армения въведе отново визови изисквания за гражданите на Съюза или за някои категории от тях, същите улеснения като предоставените съгласно настоящото споразумение на арменски граждани ще се прилагат автоматично, на основата на реципрочност, по отношение на засегнатите граждани на Съюза.“.
Article 1(2) of the Agreement provides that:
Приложно поле на Споразумението
If Armenia reintroduces the visa requirements for the citizens of the Union or certain categories of them, the same facilitations granted under this Agreement to the citizens of Armenia would automatically, on the basis of reciprocity, apply to the citizens of the Union concerned.’.
Член 2 от Споразумението предвижда, че:
Scope of the Agreement
Визовите улеснения, предвидени в настоящото споразумение, се прилагат за граждани на Армения само дотолкова, доколкото те не са освободени от визовите изисквания съгласно законовите и подзаконовите разпоредби на Съюза или на държавите членки, настоящото споразумение или други международни споразумения.
Article 2 of the Agreement provides that:
По отношение на въпроси, които не са уредени от разпоредбите на настоящото споразумение като отказ за издаване на виза, признаване на документи за пътуване, доказателство за достатъчни средства за издръжка, отказ за влизане и мерки за експулсиране, се прилага националното право на Армения или на държавите членки или правото на Съюза.“.
The visa facilitations provided in this Agreement shall apply to citizens of Armenia only insofar as they are not exempted from the visa requirement by the laws and regulations of the Union or the Member States, this Agreement or other international agreements.
Без да се засяга член 10 от него, Споразумението не засяга съществуващите разпоредби относно задълженията за притежаване на виза и относно освобождаването от изискването за виза.
The national law of Armenia or of the Member States or the Union law shall apply to issues not covered by the provisions of this Agreement, such as the refusal to issue a visa, recognition of travel documents, proof of sufficient means of subsistence and the refusal of entry and expulsion measures.’.
Така например съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета [1] на държавите членки се дава възможност да освобождават от изискването за виза членовете на граждански въздушни и морски екипажи, наред с други категории лица.В този контекст следва да се добави, че съгласно член 21 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 г. между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници [2] всички държави членки от Шенген трябва да признават визите за дългосрочен престой и разрешенията за пребиваване, издавани от други държави от Шенген, като валидни за краткосрочен престой на територията им.
The Agreement, without prejudice to Article 10 thereof, does not affect the existing rules on visa obligations and visa exemptions.
Всички държави членки от Шенген приемат разрешенията за пребиваване, визите от тип D и визите за краткосрочен престой, издавани от асоциираните към Шенген държави за влизане и краткосрочен престой, като същото се прилага за асоциираните към Шенген държави.Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета [3] („Визовият кодекс“) се прилага по всички въпроси, които не са уредени от Споразумението, като например определянето на държавата членка от Шенген, отговаряща за обработката на заявлението за виза, основанията за отказ за издаване на виза, правото на обжалване на решение за отказ и общото правило относно лично интервю с кандидата за виза и предоставянето на необходимата информация относно заявлението за виза.
For instance, Article 4 of Council Regulation (EC) No 539/2001 [1] allows Member States to exempt from the visa requirement, among other categories of persons, civilian air and sea crews.In that context, it should be added that in accordance with Article 21 of the Convention implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 between the Governments of the States of the Benelux Economic Union, the Federal Republic of Germany and the French Republic on the gradual abolition of checks at their common borders [2], all Schengen Member States must recognise long-stay visas and residence permits issued by each other as valid for short stays on each other's territories.
Освен това шенгенските правила (например отказът за влизане на територията, доказателство за достатъчни средства за издръжка и т.н.) и националното право (например признаването на документи за пътуване, мерки за експулсиране и т.н.) продължават да се прилагат и по отношение на въпросите, попадащи извън приложното поле на Споразумението.
All Schengen Member States accept residence permits, D visas and short-stay visas of Schengen associated countries for entry and short stay and vice versa.Regulation (EC) No 810/2009 of the European Parliament and of the Council [3] (the ‘Visa Code’) applies to all issues not covered by the Agreement, such as the determination of the Schengen Member State responsible for processing a visa application, the motivation of a refusal to issue a visa, the right to appeal against a negative decision and the general rule of the personal interview with the visa applicant and providing all relevant information in relation to the visa application.
Дори ако предвидените в Споразумението условия са изпълнени, например документите за доказване на целта на пътуването за категориите, предвидени в член 4, са представени от кандидата за виза, издаването на виза все пак може да бъде отказано, ако условията предвидени в член 6 от Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета [4] („Кодекс на шенгенските граници“) не са изпълнени, т.е. лицето не разполага с валиден документ за пътуване, подаден е сигнал в Шенгенската информационна система (ШИС), лицето се счита за заплаха за обществения ред, вътрешната сигурност и др.
Furthermore, Schengen rules (i.e. the refusal of entry in the territory, proof of sufficient means of subsistence etc.) and national law (i.e. the recognition of travel documents, expulsion measures etc.) continue also to apply to issues which are not covered by the Agreement.
Продължават да се прилагат други възможности за гъвкав подход при издаването на визи, предвидени във Визовия кодекс.
Even if the conditions provided for in the Agreement are met, for example, proof of documentary evidence regarding the purpose of the journey for the categories provided for in Article 4 is provided by the visa applicant, the issuance of the visa can still be refused if the conditions laid down in Article 6 of Regulation (EU) 2016/399 of the European Parliament and of the Council [4] (‘Schengen Borders Code’) are not fulfilled, i.e. the person is not in possession of a valid travel document, an alert in the Schengen Information System (SIS) has been issued, the person is considered to be a threat to public policy, internal security, etc.
Например многократни визи с дълъг срок на валидност, а именно до 5 години, могат да бъдат издавани на категории пътници, различни от посочените в член 5 от Споразумението, ако са изпълнени условията, предвидени в член 24 от Визовия кодекс.
Other flexibilities in the issuing of visas provided for by the Visa Code continue to apply.
Аналогично, разпоредбите в член 16, параграфи 5 и 6 от Визовия кодекс, позволяващи освобождаването от визова такса или нейното намаляване, продължават да се прилагат.
For instance, multiple-entry visas for a long period of validity — up to five years — can be issued to categories of persons other than those mentioned in Article 5 of the Agreement, if the conditions provided for in Article 24 of the Visa Code are met.
Видове визи, които попадат в приложното поле на Споразумението
In the same way, the provisions contained in Article 16(5) and (6) of the Visa Code allowing waiver or reduction of the visa fee will continue to apply.
В член 3, буква г) от Споразумението понятието „виза“ се определя като „разрешение, издадено от държава членка с цел транзитно преминаване или планиран престой на територията на държавите членки с продължителност от не повече от 90 дни в рамките на който и да бил период от 180 дни;“
Types of visas falling within the scope of the Agreement
Улесненията, предвидени в Споразумението, се отнасят както за единни визи и за визи с ограничена териториална валидност.
Point (d) of Article 3 of the Agreement defines a ‘visa’ as ‘an authorisation issued by a Member State with a view to transiting through or an intended stay of a duration of no more than 90 days in any 180-day period in the territory of Member States;’.
Изчисляване на продължителността на престоя, разрешен с виза
The facilitations provided by the Agreement apply both to uniform visas and to visas with limited territorial validity.
С Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета [5] беше дадено ново определение на понятието за краткосрочен престой.
Calculation of the length of stay authorised by a visa
Настоящото определение за краткосрочен престой е следното: „не повече от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период, при което се отчита 180-дневният период, предшестващ всеки ден от престоя“.
Regulation (EU) No 610/2013 of the European Parliament and of the Council [5] has re-defined the notion of short-stay.
Това определение влезе в сила на 18 октомври 2013 г. и се съдържа в Кодекса на шенгенските граници.
The current definition of short-stay reads as follows: ‘no more than 90 days in any 180-day period, which entails considering the 180-day period preceding each day of stay’.
Денят на влизане ще се отчита като първи ден от престоя на територията на държавите членки, а денят на излизане ще се отчита като последен ден от престоя на територията на държавите членки.
That definition entered into force on 18 October 2013 and is contained in the Schengen Borders Code.
Понятието „всеки“ предполага прилагането на „подвижен“ референтен период от 180 дни, като на всеки ден от престоя се взема предвид последния период от 180 дни, за да се провери дали продължава да бъде изпълнявано изискването за 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.
The day of entry will be calculated as the first day of stay in the territory of the Member States and the day of exit will be calculated as the last day of stay in the territory of the Member States.
Това означава, че отсъствието от територията на държавите членки за непрекъснат период от 90 дни дава възможност за нов престой до 90 дни.
The notion of ‘any’ implies the application of a ‘moving’ 180-day reference period, on each day of the stay looking back to the last 180-day period, in order to verify if the 90/180-day requirement continues to be fulfilled.
Калкулатор за краткосрочен престой, който може да бъде използван за изчисляване на срока на разрешения престой съгласно новите правила, може да се намери в интернет на следния адрес: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/borders-and-visas/border-crossing/index_en.htm.
That means that an absence from the territory of the Member States for an uninterrupted period of 90 days allows for a new stay of up to 90 days.
Пример за изчисляване на престоя въз основа на новото определение:
A short-stay calculator, which can be used for calculating the period of allowed stay under the new rules, can be found on-line at the following address: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/borders-and-visas/border-crossing/index_en.htm.
Лице, притежаващо многократна виза, валидна за 1 година (18 април 2014 г. — 18 април 2015 г.), влиза за първи път в страната на 19 април 2014 г. и пребивава три дни.
Example of calculation of stay on the basis of the current definition:
След това същото лице влиза отново на 18 юни 2014 г. и пребивава 86 дни.
A person holding a multiple-entry visa for 1 year (18 April 2014 – 18 April 2015) enters for the first time on 19 April 2014 and stays for three days.
Каква е ситуацията към конкретни дати?
Then the same person enters again on 18 June 2014 and stays for 86 days.
Кога ще се разреши на това лице да влезе отново?
What is the situation on specific dates?
На 11 септември 2014 г.: през последните 180 дни (16 март 2014 г. — 11 септември 2014 г.) лицето е пребивавало 3 три дни (от 19 до 21 април 2014 г.) плюс 86 дни (от 18 юни 2014 г. до 11 септември 2014 г.) = 89 дни = не надхвърля разрешения срок на престой.
When will that person be allowed to enter again?
Лицето може да остане още един ден.
On 11 September 2014: over the last 180 days (16 March 2014 – 11 September 2014) the person had stayed for three days (19-21 April 2014) plus 86 days (18 June 2014 – 11 September 2014) = 89 days = no overstay.
От 16 октомври 2014 г. нататък: лицето може да влезе за престой от три допълнителни дни.
The person may still stay for up to one day.
На 16 октомври 2014 г. престоят на 19 април 2014 г. не се взема предвид (извън 180-дневния период); на 17 октомври 2014 г. престоят на 20 април 2014 г. не се взема предвид (извън 180-дневния период); и т.н.
As of 16 October 2014: the person might enter for a stay of three additional days.
От 15 декември 2014 г. нататък: лицето може да влезе за престой от 86 допълнителни дни (на 15 декември 2014 г. престоят на 18 юни 2014 г. не се взема предвид (извън 180-дневния период); на 16 декември 2014 г. престоят на 19 юни 2014 г. не се взема предвид и т.н.).
On 16 October 2014 the stay on 19 April 2014 becomes irrelevant (outside the 180-day period); on 17 October 2014 the stay on 20 April 2014 becomes irrelevant (outside the 180-day period; etc.).
Положение по отношение на държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, държавите членки, които не участват в общата визова политика на Съюза, и асоциираните държави
As of 15 December 2014: the person might enter for 86 additional days.
Държавите членки, които се присъединиха към Съюза през 2004 г.
On 15 December 2014 the stay on 18 June 2014 becomes irrelevant (outside the 180-day period); on 16 December 2014 the stay on 19 June 2014 becomes irrelevant, etc.).
(Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия), 2007 г.
Situation regarding the Member States that do not yet fully apply the Schengen acquis, Member States that do not participate in the Union common visa policy and associated countries
(България и Румъния) и 2013 г.
Member States that joined the Union in 2004 (the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia), 2007 (Bulgaria and Romania), and 2013 (Croatia) are bound by the Agreement as from its entry into force.
(Хърватия) са обвързани от Споразумението, считано от влизането му в сила.
Bulgaria, Croatia, Cyprus and Romania do not yet fully implement the Schengen acquis.
България, Кипър, Румъния и Хърватия все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.
They will continue issuing national visas with a validity limited to their own national territory.
Те ще продължат да издават национални визи с валидност, ограничена до тяхната собствена национална територия.
Once those Member States fully implement the Schengen acquis, they will apply the Agreement in full.
След като тези държави членки започнат да прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, те изцяло ще прилагат Споразумението.
National law continues to apply to all issues not covered by the Agreement until the date of full implementation of the Schengen acquis by those Member States.
Националното право продължава да се прилага по отношение на всички въпроси, попадащи извън приложното поле на Споразумението, до датата на пълното прилагане на достиженията на правото от Шенген от тези държави членки.
As from that date, Schengen rules and/or national law shall apply to issues not covered by the Agreement.
Считано от тази дата, шенгенските правила и/или националното право се прилагат за въпроси, които не са уредени от Споразумението.
Bulgaria, Croatia, Cyprus and Romania are authorised to recognise residence permits, D visas and short-stay visas issued by all Schengen Member States and associated countries for short stays on their territory.
На България, Кипър, Румъния и Хърватия е разрешено да признават разрешенията за пребиваване, визите от тип D и визите за краткосрочно пребиваване, издадени от държавите членки от Шенген и асоциираните държави за краткосрочен престой на тяхна територия [6].Споразумението не се прилага за Дания, Ирландия и Обединеното кралство, но включва съвместни декларации относно това, че е желателно сключването на двустранни споразумения за улесняване на издаването на визи между Армения и тези държави членки.
[6]The Agreement does not apply to Denmark, Ireland and the United Kingdom but includes joint declarations about the desirability of those Member States to conclude bilateral agreements on visa facilitation with Armenia.
Въпреки че Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и Швейцария са асоциирани към Шенген, те не са обвързани от Споразумението.
Although associated to Schengen, Iceland, Liechtenstein, Norway and Switzerland, are not bound by the Agreement.
Споразумението обаче включва съвместна декларация относно това, че е желателно сключването без забавяне на двустранни споразумения за улесняване на издаването на визи за краткосрочно пребиваване между Армения и тези асоциирани към Шенген държави.
However, the Agreement includes a Joint Declaration about the desirability of those Schengen associated countries to conclude, without delay, bilateral agreements on the facilitation of the issuance of short-stay visas with Armenia.
Споразумението и двустранни споразумения
The Agreement and bilateral agreements
Член 13 от Споразумението предвижда, че:
Article 13 of the Agreement provides that:
„Считано от влизането му в сила, настоящото споразумение има предимство пред разпоредбите на двустранни или многостранни споразумения или спогодби, сключени между отделните държави членки и Армения, дотолкова, доколкото разпоредбите на тези споразумения или спогодби уреждат въпроси, които са предмет на настоящото споразумение.“.
‘As from its entry into force, this Agreement shall take precedence over provisions of any bilateral or multilateral agreements or arrangements concluded between individual Member States and Armenia, in so far as the provisions of the latter agreements or arrangements cover issues dealt with by this Agreement.’.