natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Поради това предвид въздействието на ДОПП върху задълженията на посредниците спрямо клиентите и с цел да се гарантира, че правилата за защита и разделение по силата на Директива 2014/65/ЕС не са застрашени, инвестиционните посредници следва да разгледат целесъобразността на договорите за обезпечение с прехвърляне на права, сключвани с професионалните клиенти, въз основа на отношението между задълженията на клиента към посредника и клиентските активи, предмет на ДОПП.
Therefore, in light of the effects of TTCAs on firms' duties towards clients and in order to ensure the safeguarding and segregation rules pursuant to Directive 2014/65/EU are not undermined, investment firms should consider the appropriateness of title transfer collateral arrangements used with non-retail clients by means of the relationship between the client's obligations to the firm and the client assets subject to TTCA.
На посредниците следва да бъде разрешено да използват ДОПП при професионални клиенти само ако докажат, че ДОПП е подходящ за съответния клиент, и разкрият включените рискове, както и въздействието на ДОПП върху активите на клиента.
Firms should be allowed to use TTCA with non-retail client only if they demonstrate the appropriateness of TTCA in relation to that client and disclose the risks involved as well as the effect of the TTCA on his assets.
Посредниците следва да разполагат с документирана процедура на използването на ДОПП.
Firms should have a documented process of their use TTCA.
Възможността на посредниците да сключват ДОПП с професионални клиенти не следва да намали нуждата от получаване на предварителното изрично съгласие на клиентите за използване на клиентските активи.
The ability of firms to enter into TTCAs with non-retail clients should not reduce the need to obtain clients' prior express consent to use client assets.
Доказването на тясна връзка между прехвърленото обезпечение по ДОПП и задължение на клиента не следва да възпрепятства вземането на подходящо обезпечение срещу задължението на клиента.
Demonstrating a robust link between collateral transferred under a TTCA and client's liability should not preclude taking appropriate security against a client's obligation.
По този начин инвестиционните посредници биха могли да продължат да изискват достатъчно обезпечение и, когато е целесъобразно, да направят това чрез ДОПП.
Investment firms could thus continue to require a sufficient collateral and where appropriate, to do so by a TTCA.
Това задължение не следва да пречи на изпълнението на изискванията по Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета [2], нито на целесъобразната употреба на ДОПП в контекста на сделки с условни задължения или репо сделки за професионални клиенти.
That obligation should not prevent compliance with requirements under Regulation (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council [2] and should not prohibit the appropriate use of TTCAs in the context of contingent liability transactions or repos for non-retail clients.
Въпреки че някои сделки за финансиране с ценни книжа може да изискват прехвърляне на собственост на клиентски активи, в този контекст инвестиционните посредници не следва да могат да сключват споразумения, забранени съгласно член 16, параграф 10 от Директива 2014/65/ЕС.
While some securities financing transactions may require the transfer of title of clients' assets, in that context investment firms should not be able to effect arrangements prohibited under Article 16(10) of Directive 2014/65/EU.
С цел да се гарантира подходяща защита за клиентите по отношение на сделките за финансиране с ценни книжа (СФЦК), инвестиционните посредници следва да приемат специални мерки, за да гарантират, че заемателят на клиентските активи предоставя подходящо обезпечение и че посредникът следи дали това обезпечение продължава да бъде подходящо.
In order to ensure appropriate protection for clients in relation to securities financing transactions (SFTs), investment firms should adopt specific arrangements to ensure that the borrower of client assets provides the appropriate collateral and that the firm monitors the continued appropriateness of such collateral.
Задължението на инвестиционните посредници да следят обезпечението следва да се прилага, когато те са страна по споразумение за СФЦК, включително когато действат като посредник за сключването на СФЦК, или в случаите на тристранни споразумения между външния заемател, клиента и инвестиционния посредник.
Investment firms' duty to monitor collateral should apply where they are party to an SFT agreement, including when acting as an agent for the conclusion of a SFT or in cases of tripartite agreement between the external borrower, the client and the investment firm.
Клиентите следва да дадат предварително съгласието си, което следва да бъде документирано от инвестиционните посредници, за да може инвестиционният посредник да докаже ясно за какво клиентът е дал съгласие и да помогне за изясняване на статута на клиентските активи.
Prior express consent by clients should be given and recorded by investment firms in order to allow the investment firm to demonstrate clearly what the client agreed to and to help clarify the status of client assets.
При все това, по отношение на формата, в която може да бъде дадено съгласието, не следва да се поставя правно изискване и под документ следва да се разбира всяко доказателство, допустимо съгласно национално законодателство.
However, no legal requirement should be set out in respect of the form in which consent may be given, and a record should be understood as any evidence permissible under national law.
Съгласието на клиента може да бъде дадено веднъж в началото на търговското взаимоотношение, стига да бъде достатъчно ясно, че клиентът се е съгласил да бъдат използвани ценните му книжа.
Client's consent may be given once at the start of the commercial relationship, as long as it is sufficiently clear that the client has consented to use of their securities.
Когато инвестиционен посредник действа по инструкция на клиент да даде в заем финансови инструменти и когато това представлява съгласие за сключване на сделка, инвестиционните посредници следва да разполагат с доказателство за това.
Where an investment firm is acting on a client instruction to lend financial instruments and where this constitutes consent to entering into the transaction, the investment firms should hold evidence to demonstrate this.
С цел да се поддържа висок стандарт на инвеститорска защита, инвестиционните посредници, които депозират държаните от тях финансови инструменти на клиенти на сметка или сметки, открити при трети страни, следва да полагат всички дължими умения, грижа и старания при избора, назначаването и периодичния преглед на третата страна и на договореностите за държане и съхранение на тези финансови инструменти.
To maintain a high standard of investor protection, investment firms depositing financial instruments held on behalf of their clients into an account or accounts opened with a third party should exercise all due skill, care and diligence in the selection, appointment and periodic review of the third party and of the arrangements for the holding and safekeeping of those financial instruments.
С цел да се гарантира, че финансовите инструмент получават дължимата грижа и защита по всяко време, инвестиционните посредници следва да отчитат, като част от своята надлежна проверка, опита и пазарната репутация на другите трети страни, на които първоначалната трета страна, при която е възможно да депозират финансовите инструменти, може да е делегирала функции, засягащи държането и съхранението на финансовите инструменти.
To ensure that financial instruments are subject to due care and protection at all times, investment firms should, as part of their due diligence, also take into account the expertise and market reputation of the other third parties to which the initial third-party, with whom they might deposit financial instruments, may have delegated functions concerning the holding and safekeeping of financial instruments.
Когато инвестиционни посредници депозират средства на клиент при трета страна, инвестиционният посредник следва да полага всички дължими умения, грижа и старания при избора, назначаването и периодичния преглед на третата страна и на договореностите за държане и съхранение на средствата на клиента, и следва да разгледа нуждата от диверсифициране и намаляване на рисковете, когато е целесъобразно, като депозира средствата на клиента при повече от една трета страна, за да защити правата на клиента и да сведе до минимум риска от загуба и злоупотреба.
Where investment firms place client funds with a third party, the investment firm should exercise all due skill, care and diligence in the selection, appointment and periodic review of the third party and of the arrangements for holding and safekeeping client funds, and should consider the need for diversification and mitigation of risks, where appropriate, by placing client funds with more than one third party in order to safeguard clients' rights and minimise the risk of loss and misuse.
Инвестиционните посредници не следва да заобикалят задължението си да обмислят диверсификация, като изискват от клиентите да се откажат от правото на защита.
Investment firms should not circumvent their duty to consider diversification by requiring clients to waive protection.
Изискването за диверсифициране следва да се прилага по отношение на паричните средства на клиенти, депозирани в съответствие с член 4 от настоящата директива.
Diversification requirement should apply to client funds deposited in accordance with Article 4 of this Directive.
По отношение на паричните средства на клиенти, депозирани при съответната трета страна единствено за целите на извършването на дадена сделка за клиента, не следва да се прилагат изисквания за диверсифициране.
Diversification requirements should not apply to client funds placed with the third party merely for the purpose of executing a transaction for the client.
Поради това когато инвестиционен посредник е прехвърлил средства на клиент по оперативна сметка, с цел да осъществи определена сделка за клиента, тези средства не следва да подлежат на изискване за диверсифициране, например когато посредник е прехвърлил средства към централен контрагент (ЦК) или борса, с цел да плати искане за предоставяне на допълнително обезпечение.
Therefore where an investment firm has transferred client funds to a transaction account in order to make a specific transaction for the client, such funds should not be subject to a requirement to diversify, for example where a firm has transferred funds to a central counterparty (CCP) or exchange in order to pay a margin call.
С цел да се гарантира, че паричните средства на клиентите са адекватно защитени, както се изисква от член 16, параграф 9 от Директива 2014/65/ЕС, е необходимо да се постави определено ограничение върху процента на средствата на клиента, които могат да бъдат депозирани при кредитна институция вътре в групата.
In order to ensure that client funds are adequately protected, as required by Article 16(9) of Directive 2014/65/EU, it is necessary to set a specific limit on the percentage of client funds that can be deposited at an intra-group credit institution.
Това следва значително да намали потенциалните конфликти с изискванията за надлежна проверка и да отстрани риска от разпространение на проблемите, характерен за депозирането на всички средства на клиента при кредитна институция, която е в една и съща група с инвестиционния посредник.
This should significantly reduce any potential conflicts with due diligence requirements and address the contagion risk inherent in depositing all client funds with a credit institution in the same group as the investment firm.
Въпреки че при определени обстоятелства за инвестиционния посредник може да бъде пропорционално и уместно да депозира, след подходящо разглеждане, средствата на клиенти при субекти в неговата собствена група, националните органи следва да следят внимателно причините за липсата на диверсификация на средства на клиенти извън групата на инвестиционния посредник, с цел да се избегне създаването на пропуски в законодателството, когато се прилага общото ограничение за вътрешногруповите депозити.
While in certain circumstances it may be proportionate and appropriate for investment firms to deposit, after proper consideration, client funds with entities within their own group, national authorities should closely monitor the reasons for not diversifying client funds outside of the investment firm's group in order to avoid creating loopholes where the general intragroup limit is applied.
С цел финансовите инструменти или паричните средства на клиентите да бъдат защитени от присвояване от трети страни, целящи да съберат дългове или такси, които не са дългове или такси на клиента, инвестиционните посредници следва да могат да договарят интереси по отношение на ценни книжа, права на задържане или права на прихващане върху клиентските активи само когато това се изисква от приложимото законодателство в трета държава.
In order to protect client financial instruments or funds from appropriation by third parties seeking to recover debts or charges which are not client's debts or charges, investment firms should be able to agree to security interests, liens or rights of set-off over client assets only where this is required by the applicable law in a third country.
На клиентите следва да се разкрива достатъчно информация според индивидуалните нужди, за да бъдат предупредени за специфичните рискове, пред които са изправени в такива случаи.
Sufficiently tailored risk disclosures should be made to clients in order to alert them to the specific risks they face in such cases.
С цел да се избегнат и намалят още на ранен етап потенциалните рискове от неспазване на правилата за защита на инвеститорите, инвестиционните посредници, които създават и предлагат финансови инструменти, следва да изпълняват изискванията за управление на продукта.
In order to avoid and reduce from an early stage potential risks of failure to comply with investor protection rules, investment firms manufacturing and distributing financial instruments should comply with product governance requirements.
За целите на изискванията за управление на продукта инвестиционните посредници, които създават, разработват, емитират и/или проектират финансови инструменти, включително когато съветват корпоративни емитенти относно пускането на нови финансови инструменти, следва да се считат за създатели, а инвестиционните посредници, които предлагат или продават финансови инструменти и услуги на клиенти, следва да се считат за дистрибутори.
For the purpose of product governance requirements, investment firms that create, develop, issue and/or design financial instruments, including when advising corporate issuers on the launch of new financial instruments, should be considered as manufacturers while investment firms that offer or sell financial instrument and services to clients should be considered distributors.
Субектите, които не подлежат на изискванията на Директива 2014/65/ЕС, но които може да бъдат упълномощени да извършват инвестиционни услуги съгласно тази директива, също следва да изпълняват по отношение на такива услуги изискванията за управление на продукта, определени в Директива 2014/65/ЕС.
Entities which are not subject to the requirements of Directive 2014/65/EU but which may be authorised to perform investment services under that Directive, should also comply, as regards such services, with the product governance requirements set out under Directive 2014/65/EU.
Спрямо инвестиционен посредник, който създава, разработва, емитира или проектира финансови инструменти, като участва също така и в предлагането на тези продукти, се прилагат правилата за управление на продукта както за създатели, така и за дистрибутори.
Where an investment firm that creates, develops, issues or designs financial instruments is also involved in the distribution of those products, both the product governance rules for manufacturers and distributors should apply.
Въпреки че не е необходимо да се дублира оценката на целевия пазар и прилагането на стратегията за предлагане, посредниците следва да гарантират, че единното прилагане на оценката на целевия пазар и на стратегията за предлагане е достатъчно подробно, за да отговаря на съответните задължения по отношение на създателите и дистрибуторите в тази област.
While there is no need to duplicate the target market assessment and distribution strategy exercise, firms should ensure the single target market assessment and distribution strategy exercise is sufficiently detailed to meet the relevant manufacturer and distributor obligations in this area.
В светлината на изискванията, определени в Директива 2014/65/ЕС, и в интерес на защитата на инвеститорите, правилата за управление на продукта следва да се прилагат за всички продукти, които са продават на първичния и на вторичния пазар, независимо от вида на предлагания продукт или услуга и от изискванията, приложими на мястото на продажбата.
In light of the requirements set out in Directive 2014/65/EU and in the interest of investor protection, product governance rules should apply to all products sold on primary and secondary markets, irrespective of the type of product or service provided and of the requirements applicable at point of sale.
При все това, тези правила може да се прилагат пропорционално в зависимост от сложността на продукта и степента, до която може да бъде получена публично достъпна информация, като се взема под внимание естеството на инструмента, инвестиционната услуга и целевия пазар.
However, those rules may be applied in a proportionate manner, depending on the complexity of the product and the degree to which publicly available information can be obtained, taking into account the nature of the instrument, the investment service and the target market.
Пропорционалност означава, че тези правила могат да бъдат относително опростени за определени обикновени продукти, които се предлагат единствено на основата на изпълнение, когато тези продукти биха били съвместими с нуждите и характеристиките на масовия пазар на дребно.
Proportionality means that these rules could be relatively simple for certain simple, products distributed on an execution-only basis where such products would be compatible with the needs and characteristics of the mass retail market.
Степента на детайлност на целевия пазар и критериите, използвани за определяне на целевия пазар и на подходящата стратегия за предлагане, следва да бъдат съобразени с естеството на продукта и да позволяват да се направи оценка на това кои клиенти попадат в целевия пазар, например за да се подпомогнат текущите прегледи, след като финансовият инструмент започне да се предлага.
The level of granularity of the target market and the criteria used to define the target market and determine the appropriate distribution strategy should be relevant for the product and should make it possible to assess which clients fall within the target market, for example to assist the ongoing reviews after the financial instrument is launched.
За по-опростените, по-често срещани продукти целевият пазар може да бъде идентифициран с по-малка степен на детайлност, докато при по-сложните продукти, като например инструментите с възможност за споделяне на загуби или по-рядко срещаните продукти, целевият пазар следва да бъде идентифициран с по-голяма степен на детайлност.
For simpler, more common products, the target market could be identified with less detail while for more complicated products such as bail-inable instruments or less common products, the target market should be identified with more detail.
За да се осигури ефективното изпълнение на задълженията за управление на продукти, дистрибуторите следва периодично да информират създателите относно опита си с продуктите.
For the efficient functioning of product governance obligations, distributors should periodically inform the manufacturers about their experience with the products.
Въпреки че от дистрибуторите не следва да се изисква да докладват всяка продажба на създателите, те следва да предоставят данни, от които създателят се нуждае, за да прави преглед на продукта и да проверява дали продуктът продължава да отговаря на нуждите, характеристиките и целите на целевия пазар, определен от създателя.
While distributors should not be required to report every sale to manufacturers, they should provide the data that is necessary for the manufacturer to review the product and check that it remains consistent with the needs, characteristics and objectives of the target market defined by the manufacturer.
Актуалната информация би могла да включва данни за обема на продажбите извън целевия пазар на създателя, обобщена информация за видовете клиенти, обобщение на получените жалби или задаване на въпроси, предложени от създателя, на извадка от клиенти за получаване на обратна информация.
Relevant information could include data about the amount of sales outside the manufacturer's target market, summary information of the types of clients, a summary of complaints received or by posing questions suggested by the manufacturer to a sample of clients for feedback.
С цел да бъде засилена защитата на инвеститорите и за да получат клиентите повече яснота относно качеството на услугите, които получават, в Директива 2014/65/ЕС допълнително се ограничава възможността посредниците да получават или плащат стимули.
In order to strengthen the protection of investors and increase clarity to clients as to the quality of services they receive, Directive 2014/65/EU further restricted the possibility for firms to receive or pay inducements.
За тези цели следва да бъдат определени подробни условия за получаване или плащане на стимули.
For those purposes, detailed conditions for the reception or payment of inducements should be laid down.
По-специално условието, че стимулите следва да повишават качеството на услугата за клиента, следва да бъде допълнително конкретизирано и формулирано.
In particular, the condition that inducements should enhance the quality of the service to the client should be further specified and framed.
За тази цел и при определени други условия следва да бъде предвиден неизчерпателен списък на ситуациите, за които се счита, че имат отношение към условието стимулите да повишават качеството на услугата за съответния клиент.
For that purpose, and subject to certain other conditions, a non-exhaustive list of situations deemed relevant for the condition that inducements enhance the quality of the service to the relevant client should be provided for.
Такса, комисиона или непарична облага следва да се плаща или получава, когато това е обосновано от предоставянето на допълнителна услуга или услуга от по-високо ниво на съответния клиент.
A fee, commission or non-monetary benefit should only be paid or received where justified by the provision of an additional or higher level service to the relevant client.
Това може да включва предоставяне на инвестиционни съвети и достъп до широк набор от подходящи финансови инструменти, включително подходящ брой инструменти от трети страни — доставчици на услуги, или предоставяне на съвети, които не са независими, комбинирани или с оферта към клиента, най-малко на годишна база, да бъде извършена оценка дали финансовите инструменти, в които клиентът е инвестирал, продължават да бъдат подходящи, или с друга текуща услуга, която е вероятно да бъде ценна за клиента.
That may include the provision of investment advice on and access to a wide range of suitable financial instruments including an appropriate number of instruments from third party product providers, or the provision of non-independent advice combined with either an offer to the client, at least on an annual basis, to assess the continuing suitability of the financial instruments in which the client has invested or with another ongoing service that is likely to be of value to the client.