natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Заседанията се свикват от Генералния секретариат посредством основан на информационни технологии инструмент на ARGUS.
The CCC is a specific operational crisis management structure established to lead and coordinate the Commission's response to the crisis, bringing together representatives of relevant Commission DGs, Cabinets, and other EU services.
ККК е специална оперативна структура за управление на кризи, създадена с цел ръководство и координация на реакцията на Комисията в кризисна ситуация, като тази структура обединява представители на всички имащи отношение генерални дирекции и кабинети на Комисията и други служби на ЕС.
Chaired by the Deputy Secretary-General, the CCC assesses the situation, considers options and takes decisions, as well as ensures that decisions and actions are implemented while ensuring the coherence and consistency of the response.
Под председателството на заместник генералния секретар ККК прави оценка на ситуацията, разглежда различни варианти и взема решения, а така също и гарантира, че решенията и действията се изпълняват, като същевременно се осигуряват и съгласуваността и последователността на реакцията.
Support to the CCC is provided by the SG.
Функционирането на ККК се осигурява от генералния секретар.
EEAS CRISIS RESPONSE MECHANISM
МЕХАНИЗЪМ ЗА РЕАКЦИЯ ПРИ КРИЗИ НА ЕСВД
The EEAS Crisis Response Mechanism (CRM) is activated upon occurrence of a serious situation or emergency concerning or anyway involving the external dimension of the EU.
Механизмът за реакция при кризи (CRM) на Европейската служба за външна дейност се задейства при възникване на сериозна проблемна ситуация или спешен случай, които засягат или са свързани с външната дейност на ЕС.
CRM is activated by DSG for Crisis Response, after consultation with the HRVP or the Secretary-General.
CRM се задейства от заместник генералния секретар за реакция при кризи и след консултация с върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност или от генералния секретар.
DSG for Crisis Response can also be requested to initiate the Crisis Response Mechanism by the HRVP, or the SG, or another DSG or MD.
Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, генералният секретар, друг заместник генерален секретар или изпълнителният директор може да поиска задействане на механизма за реакция при кризи.
The CRM contributes to EU's coherence in crisis response within the Security Strategy.
CRM допринася за съгласуваността на реакцията на ЕС при кризи в рамките на стратегията за сигурност.
In particular, the CRM facilitates sinergy between diplomatic, security and defence efforts with financial, trade and cooperation instruments managed by the Commission.
По-специално CRM улеснява полезното взаимодействие между действията в областта на дипломацията, сигурността и отбраната, от една страна, и финансовите и търговските инструменти и инструментите за сътрудничество, управлявани от Комисията, от друга страна.
The CRM is linked to the Commission's general emergency response system (ARGUS) and the EU Integrated Political Crisis Response arrangements (IPCR) in order to exploit synergies in case of simultaneous activation.
CRM е свързан с общата система за бързо реагиране (ARGUS) при извънредни ситуации на Комисията и с Интегрираните договорености на ЕС за реакция на политическо равнище в кризисни ситуации (IPCR) с цел да се приложи полезно взаимодействие при едновременно задействане на различните инструменти.
The Situation Room in the EEAS acts as communication hub between the EEAS and the emergency response systems in the Council and Commission.
Ситуационният център на ЕСВД действа като комуникационен възел между ЕСВД и системите за реакция при кризи в Съвета и в Комисията.
Normally, the first action related with the CRM implementation is the calling of a Crisis Meeting among EEAS, Commission and Council senior managers directly affected by the crisis in question.
Обикновено първото действие, свързано с прилагането на CRM, е свикване на кризисно заседание на представители на висшето ръководство на ЕСВД, Комисията и Съвета, които са пряко засегнати от въпросната криза.
The Crisis Meeting assesses the short-term effects of the crisis and may agree on taking immediate action, or activating the Crisis Cell, or convening a Crisis Platform.
На кризисното заседание се прави оценка на краткосрочните последици от кризата и може да се постигне съгласие за предприемане на незабавни действия или за активиране на кризисното звено, или за организирането на кризисна платформа.
Those courses can be implemented in any time sequence.
Посочените действия могат да бъдат предприети в произволна времева последователност.
The Crisis Cell is a small-scale operations room where representatives of EEAS, Commission and Council services involved in the response to the crisis gathers to monitor the situation continuously in order to provide support to the EEAS Headquarters decision-makers.
Кризисното звено е център, който осъществява действия от малък мащаб и в рамките на който се събират представителите на ЕСВД, службите на Комисията и на Съвета, които са ангажирани с реакцията при съответната криза, за да извършват постоянно наблюдение на ситуацията и да подпомагат лицата, отговарящи за вземането на решения от централата на ЕСВД.
When activated, the Crisis Cell is operational 24 hours a day, 7 days a week.
При задействането му кризисното звено функционира 24 часа в денонощието, 7 дни в седмицата.
The Crisis Platform gathers relevant EEAS, Commission and Council services to provide assessment on medium and long-term effects of crises and agree on action to be taken.
Чрез кризисната платформа се обединяват съответните служби на ЕСВД, на Комисията и на Съвета, за да извършат оценка на средносрочните и дългосрочните въздействия от кризите и да постигнат съгласие по действията, които да се предприемат.
It is chaired by the HRVP, or the Secretary-General, or the DSG for Crisis Response.
Тя се председателства от върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, генералния секретар или заместник генералния секретар по въпросите на реакцията при кризи.
The Crisis Platform evaluates the effectiveness of EU action on crisis country or region, decides on amendments of additional measures and discusses proposals for Council action.
Благодарение на кризисната платформа се прави оценка на ефективността на действията на ЕС в държавата или региона, засегнати от кризата, вземат се решения относно измененията на допълнителните мерки и се обсъждат предложения за действия на Съвета.
The Crisis Platform is an ad hoc meeting; therefore, it is not permanently activated.
Кризисната платформа представлява ad hoc заседание; поради това тя не действа постоянно.
The Task Force is composed of representatives of the services involved in the response and can be activated to follow and facilitate the implementation of the EU response.
Работната група е съставена от представители на служби, ангажирани с реакцията при съответната криза, и може да бъде задействана, за да се проследи и улесни осъществяването на реакцията на ЕС.
It evaluates the impact of EU action, prepares policy documents and options papers, contributes to the preparation of the Political Framework for Crisis Approach (PFCAs), contributes to the Communication Strategy, and adopts any other arrangements that can facilitate the implementation of the EU response.
Тя извършва оценка на действията на ЕС, изготвя документи за съответната политика и за възможните варианти за действие, участва в подготовката на политическата рамка за подходите при кризите (PFCAs), допринася за комуникационната стратегия и приема други мерки, които могат да улеснят реализирането на реакцията на ЕС.
REFERENCE DOCUMENTS
РЕФЕРЕНТНИ ДОКУМЕНТИ
Below is a list of reference documents that have been taken into account in preparation of the Blueprint:
По-долу е изложен списък на референтни документи, които са били взети под внимание при подготовката на концепцията:
The European Cyber Crises Cooperation Framework, Version 1, 17 October 2012.
Европейската рамка за сътрудничество при кибернетични кризи, версия 1, 17 октомври 2012 г.
Report on Cyber Crisis Cooperation and Management, ENISA, 2014
Доклад относно сътрудничеството и управлението на кибернетични кризи, ENISA, 2014 г.
Actionable Information for Security Incident Response, ENISA, 2014
Практическа информация за реакция при инциденти в областта на сигурността, ENISA, 2014 г.
Common practices of EU-level crisis management and applicability to cyber crises, ENISA, 2015
Общи практики за управление на кризи на равнище ЕС и тяхната приложимост при кибернетични кризи, ENISA, 2015 г.
Strategies for Incident Response and Cyber Crisis Cooperation, ENISA, 2016
Стратегии за реакция при инциденти и сътрудничеството при кибернетични кризи, ENISA, 2016 г.
EU Cyber Standard Operating Procedures, ENISA, 2016
Препоръка (ЕС) 2017/1803 на Комисията
Commission Recommendation (EU) 2017/1803
от 3 октомври 2017 година
of 3 October 2017
относно увеличаването на законните пътища за лицата, нуждаещи се от международна закрила
on enhancing legal pathways for persons in need of international protection
(нотифицирано под номер С(2017) 6504)
(notified under document C(2017) 6504)
Презаселването е важен инструмент, с който се предлага закрила на принудително разселените лица и ясно се демонстрира глобална солидарност с трети държави, за да им се помогне да се справят с голям брой лица, бягащи от война или преследване.
Resettlement is an important tool for offering protection to forcibly displaced persons and a clear demonstration of global solidarity with third countries to help them cope with large numbers of persons fleeing war or persecution.
Като заменя опасните и незаконни миграционни потоци към Съюза с безопасни и законни пътища, презаселването помага за спасяването на човешки живот, способства за намаляване на незаконната миграция и за управление на миграционния натиск и противодейства на посланието на мрежите за контрабанда на мигранти.
By substituting dangerous and irregular migration flows to the Union with safe and legal pathways, resettlement helps to save lives, contributes to reducing irregular migration and managing migratory pressure, and counters the narrative of smuggling networks.
Ето защо презаселването е също така важен елемент от цялостната политика на ЕС в областта на убежището и миграцията.
Resettlement is therefore also an important element of the EU's comprehensive asylum and migration policy.
През септември 2015 г. в резултат на кризата в Средиземноморието институциите на Съюза веднага отчетоха извънредната ситуация, породена от изключително големите миграционни потоци в региона, и призоваха за приемането на краткосрочни и дългосрочни мерки — от предприемането на действия за справяне с миграционните потоци извън ЕС до осигуряването на ефективен контрол на външните ни граници и укрепването на политиката на връщане на ЕС, като в същото време се реформира общата европейска система за убежище (ОЕСУ) и се предоставят по-големи възможности за безопасно и законно влизане в ЕС.
In September 2015, the crisis in the Mediterranean prompted the Union institutions to immediately acknowledge the emergency situation due to exceptionally high migratory flows in the region and call for the adoption of short term and long term measures, from tackling migratory flows outside the EU to ensuring effective control of our external borders, reinforcing the EU return policy while at the same time reforming the Common European Asylum System (CEAS) and providing enhanced paths for safe and legal ways into the EU.
Като част от незабавните мерки и с цел да се предприемат всеобхватни действия за справяне с миграционната криза и да се демонстрира солидарност с третите държави, които понасят основната тежест на световната бежанска криза, на 8 юни 2015 г.
As part of the immediate measures and with a view to addressing the migratory crisis comprehensively and showing solidarity with third countries bearing the brunt of the global refugee crisis, the Commission on 8 June 2015 recommended an EU-wide scheme to resettle 20000 people in need of international protection over two years [1].
Комисията препоръча схема за целия ЕС за презаселването в рамките на две години на 20000 лица, нуждаещи се от международна закрила [1].
On 20 July 2015, Member States, together with Dublin Associated States, agreed to resettle 22504 people in need of international protection from the Middle East, the Horn of Africa and North Africa [2].
На 20 юли 2015 г. държавите членки, заедно с асоциираните държави по Регламента „Дъблин“, се споразумяха да презаселят 22504 лица, нуждаещи се от международна закрила, от Близкия изток, Африканския рог и Северна Африка [2].
In order to disrupt migrant smuggling networks and to offer migrants an alternative to putting their lives at risk, the EU and Turkey decided on 18 March 2016 to break the cycle of uncontrolled flows of migrants creating a humanitarian crisis and agreed on a number of actions including the resettlement of Syrians in need of international protection to the Member States.
С цел да се противодейства на мрежите за контрабанда на мигранти и да се предложи на мигрантите алтернатива, за да не излагат на опасност живота си, на 18 март 2016 г.
Following the EU-Turkey Statement, the Council amended Council Decision (EU) 2015/1601 [3] to allow Member States to fulfil their relocation obligations in relation to 54000 applicants through resettlement, humanitarian admission, or other forms of legal admission of Syrians in need of international protection from Turkey under their national and multilateral schemes.
ЕС и Турция взеха решение за спиране на неконтролирания приток на мигранти, водещ до хуманитарна криза, и постигнаха съгласие по редица действия, включително презаселването в държавите членки на сирийци, които се нуждаят от международна закрила.
The New York Declaration for Refugees and Migrants of 19 September 2016 adopted by all 193 United Nations Member States called for a more equitable sharing of the burden and responsibility for hosting and supporting the world's refugees.
След Изявлението на ЕС и Турция Съветът измени Решение (ЕС) 2015/1601 на Съвета [3], за да се позволи на държавите членки да изпълнят своите задължения за преместване по отношение на 54000 кандидати посредством презаселване, хуманитарен прием или други форми на законен прием на сирийци, нуждаещи се от международна закрила, от Турция съгласно техните национални и многостранни схеми.
The United Nations Member States expressed their intention to expand the number and range of legal pathways available for refugees to be admitted to or resettled in third countries [4].
В Декларацията от Ню Йорк за бежанците и мигрантите от 19 септември 2016 г., приета от всички 193 държави — членки на ООН, беше отправен призив за по-справедливо поделяне на тежестта и отговорността за приемането и подпомагането на бежанците по света.
By 20 September 2017 more than 23000 people have been resettled under the scheme agreed on 20 July 2015 and under the EU-Turkey Statement.
Държавите — членки на ООН, изразиха намерението си да увеличат броя и обхвата на законните пътища за приемане или презаселване на бежанците в трети държави [4].
The Member States have resettled further persons in need of international protection via their own national schemes.
До 20 септември 2017 г. над 23000 души са били презаселени по схемата, одобрена на 20 юли 2015 г., и по линия на Изявлението на ЕС и Турция.
In 2016 alone, Member States resettled 14205 refugees, a significant increase compared to the 8155 people resettled in 2015, 6550 in 2014, and between 4000 and 5000 per year in the period 2010-2013.
Държавите членки също така са презаселили още лица, нуждаещи се от международна закрила, посредством собствените си национални схеми.
This increase shows the added value and potential of EU-level cooperation and coordination in the area of resettlement.
Само през 2016 г. държавите членки са презаселили 14205 бежанци, което представлява значително увеличение спрямо 8155-те лица, презаселени през 2015 г., 6550 през 2014 г. и между 4000 и 5000 годишно в периода 2010—2013 г.
It also shows the importance of appropriate funding for resettlement from the EU budget as EUR 293.3 million has been committed for the period 2014-2017.
Това увеличение показва добавената стойност и потенциала на сътрудничеството и координацията на равнище ЕС в областта на презаселването.
Member States who have not yet implemented their committed pledges under the current schemes should do so without delay.
То показва също така значението на подходящото финансиране за презаселването от бюджета на ЕС, от който бяха отпуснати 293,3 милиона евро за периода 2014—2017 г.
Any pledges remaining after the expiry of both schemes should be carried over to the next resettlement pledging exercise and be in addition to the new pledges that Member States will make.
Държавите членки, които все още не са изпълнили своите поети ангажименти в рамките на сега действащите схеми, следва незабавно да го направят.
The EU needs to move from ad-hoc resettlement and humanitarian admission schemes to a stable framework for resettlement to the EU.
Всички ангажименти, останали неизпълнени след изтичането на срока на действие на двете схеми, следва да бъдат прехвърлени към следващото поемане на ангажименти за презаселване и да бъдат в допълнение към новите ангажименти, които държавите членки ще поемат.
To this end, the proposal for a Union Resettlement Framework [5] to provide safe and legal pathways to international protection for those in need was put forward by the Commission as part of the overhaul of the EU asylum system.
ЕС трябва да премине от ad hoc схеми за презаселване и за хуманитарен прием към стабилна рамка за презаселване в ЕС.
The swift adoption of the proposal is an important element for a more efficient, fair and stable European policy on asylum and migration.
Ето защо в рамките на цялостната реформа на системата за убежище на ЕС Комисията представи предложение за рамка на Съюза за презаселване [5], с която да се осигурят безопасни и законни начини за получаване на международна закрила от нуждаещите се.
In order to ensure continued resettlement until a Union Resettlement Framework is in place, the Commission at the 8th Resettlement and Relocation Forum on 4 July 2017 invited Member States to submit ambitious resettlement pledges, based on the agreed priorities for this period and also in line with the United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) Global Projected Needs for 2018.
Бързото приемане на предложението е от голямо значение за установяването на по-ефикасна, справедлива и устойчива европейска политика в областта на убежището и миграцията.
The purpose of this Recommendation is to ensure that resettlement efforts can continue in the period between the end of the current EU resettlement schemes and the operationalisation of the Union Resettlement Framework and follow up to the pledging exercise launched on 4 July 2017 in the light of emerging additional needs as set out in the UNHCR Projected Global Resettlement Needs for 2018.
С цел да се продължи презаселването до въвеждането на рамка на Съюза за презаселване, на състоялия се на 4 юли 2017 г.
The Recommendation aims to support Member States' continuous efforts in providing and enhancing legal and safe channels for people in need of international protection.
8-и форум по въпросите на презаселването и преместването Комисията прикани държавите членки да представят амбициозни ангажименти за презаселване въз основа на договорените приоритети за този период и съобразно с прогнозите за глобалните нужди за 2018 г., очертани от Върховния комисариат на ООН за бежанците (ВКБООН).
Member States' actions in line with this Recommendation will show solidarity to third countries where a large number of persons in need of international protection is displaced, contribute to international resettlement initiatives and contribute to a better overall management of the migratory situation.
Целта на настоящата препоръка е да се гарантира, че усилията за презаселване ще могат да продължат в периода между края на настоящите схеми на ЕС за презаселване и привеждането в действие на рамката на Съюза за презаселване, както и да се предприемат последващи действия относно стартиралия на 4 юли 2017 г. период за поемане на ангажименти с оглед на новите допълнителни нужди, очертани в прогнозите за глобалните нужди от презаселване за 2018 г. на ВКБООН.
The objectives of this Recommendation are therefore in line with the proposal for a Union Resettlement Framework.
С препоръката се цели да се подпомогнат продължаващите усилия на държавите членки за осигуряване на законни и безопасни канали за достъп за хората, които се нуждаят от международна закрила, и за тяхното подобряване.
The choice of priority regions is based on the need to continue implementing the EU-Turkey Statement of 18 March 2016, including via the future Voluntary Humanitarian Admission Scheme (VHAS), to continue resettlement from Jordan and Lebanon and to follow-up on the announcement in the ‘Action plan on measures to support Italy, reduce pressure along the Central Mediterranean route and increase solidarity’ [6] to resettle from the key African countries along and leading to the Central Mediterranean migratory route, including Libya, Niger, Chad, Egypt, Ethiopia, and Sudan.
Чрез действията на държавите членки съгласно настоящата препоръка ще се прояви солидарност с третите държави, в които се намират голям брой разселени лица, нуждаещи се от международна закрила, и ще се допринесе за международните инициативи за презаселване, както и за по-доброто цялостно управление на миграционната обстановка.
The pledging exercise launched on 4 July 2017 has by 20 September resulted in around 14000 pledges submitted by Member States.
Следователно целите на настоящата препоръка са в съответствие с предложението за рамка на Съюза за презаселване.
Stronger engagement by all Member States is needed in order to contribute to a common effort to save lives and offer credible alternatives to irregular movements.
Изборът на приоритетни региони се основава на необходимостта от по-нататъшно прилагане на изявлението на ЕС и Турция от 18 март 2016 г., в това число чрез бъдещата доброволна схема за хуманитарно приемане (ДСХП), от продължаване на презаселването от Йордан и Ливан, както и от предприемане на последващи действия във връзка с презаселването от ключови африкански държави, разположени по или водещи до централносредиземноморския миграционен маршрут, включително Либия, Нигер, Чад, Египет, Етиопия и Судан, обявено в Плана за действие относно мерки в подкрепа на Италия, за намаляване на натиска по маршрута през Централното Средиземноморие и за по-голяма солидарност [6].
The global resettlement needs stand at 1,2 million persons and the UNHCR has repeatedly called on all countries to progressively increase the size of their resettlement programmes in line with the intentions expressed in the New York Declaration for Refugees.
Към 20 септември в рамките на започналата на 4 юли 2017 г. кампания за поемане на ангажименти държавите членки поеха ангажименти за около 14000 места.
Against this background and building on the progress achieved since 2015, the Union should offer at least 50000 resettlement places to admit by 31 October 2019 persons in need of international protection from third countries.
Необходима е по-голяма ангажираност от страна на всички държави членки, за да се допринесе за общите усилия за спасяване на човешки живот и осигуряване на надеждни алтернативи на незаконните движения.
To support Member States in implementing this target EUR 500 million should be made available from the Union budget.
В световен мащаб трябва да бъдат презаселени 1,2 милиона лица и ВКБООН многократно е призовавал всички страни постепенно да увеличат размера на своите програми за презаселване в съответствие с намеренията, изразени в Декларацията от Ню Йорк за бежанците.
Subject to the conditions of the Asylum Migration and Integration Fund (AMIF) Member States can receive a lump sum of EUR 10000 per resettled person from priority regions.