natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В конкретния случай, описан в настоящия метод за изпитване, вещество реагира като киселина или основа, и най-подходящият начин за определянето е чрез определяне на относителните концентрации на йонизираните и нейонизираните форми на веществото и pH на разтвора.
In the particular case described in this test method the substance is behaving as an acid or a base, and the determination is most conveniently done by determining the relative concentrations of the ionised and unionised forms of the substance and the pH of the solution.
Връзката между тези термини е дадена в уравнението за pKa по-горе в „Определения и мерни единици“.
The relationship between these terms is given in the equation for pKa in Definitions and units, above.
Някои вещества са с повече от една дисоциационна константа и могат да бъдат разработени сходни уравнения.
Some substances exhibit more than one dissociation constant and similar equations can be developed.
Някои от методите, описани тук, също са подходящи за дисоциации, различни от киселинно-основните.
Some of the methods described herein are also suitable for non-acid/base dissociation.
Определянето на дисоциационната константа трябва да се извърши с повторения (минимум три определяния) в рамките на ± 0,1 log единици.
The dissociation constant should be replicated (a minimum of three determinations) to within ± 0,1 log units.
ОПИСАНИЕ НА ПРОЦЕДУРИТЕ НА ИЗПИТВАНЕТО
DESCRIPTION OF THE TEST PROCEDURES
Съществуват два основни подхода при определянето на pKa.
There are two basic approaches to the determination of pKa.
Единият включва титруване на известно количество вещество със стандартна киселина или основа, според случая; Другият включва определяне на относителната концентрация на йонизираните и нейонизираните форми на веществото и нейната зависимост от pH.
One involves titrating a known amount of substance with standard acid or base, as appropriate; the other involves determining the relative concentration of the ionised and unionised forms and its pH dependence.
Приготвяне
Preparations
Методите, основани на тези принципи, могат да бъдат класифицирани като титриметрични, спектрофотометрични и кондуктометрични процедури.
Methods based on those principles may be classified as titration, spectrophotometric and conductometric procedures.
При титриметричния и при кондуктометричния метод химичното вещество следва да се разтвори в дестилирана вода.
For the titration method and conductometric method the chemical substance should be dissolved in distilled water.
При спектрофотометричния и при други методи се използват буферни разтвори.
For spectrophotometric and other methods buffer solutions are used.
Концентрацията на изпитваното вещество не трябва да надвишава по-ниската от стойностите 0,01 M или половината от концентрацията на насищане, а при приготвянето на разтворите следва да бъде използвана формата на веществото с възможно най-голямата степен на чистота.
The concentration of the test substance should not exceed the lesser of 0,01 M or half the saturation concentration, and the purest available form of the substance should be employed in making up the solutions.
Ако веществото е само умерено разтворимо, преди добавянето към концентрациите, посочени по-горе, то може да се разтвори в малко количество разтворител, който може да се смесва с вода.
If the substance is only sparingly soluble, it may be dissolved in a small amount of a water-miscible solvent prior to adding to the concentrations indicated above.
Разтворите следва да бъдат проверени за наличието на емулсии, като се използва сноп за Тиндалов ефект, особено ако се използва съразтворител за повишаване на разтворимостта.
Solutions should be checked for the presence of emulsions using a Tyndall beam, especially if a co-solvent has been used to enhance solubility.
Когато се използват буферни разтвори, концентрацията на буфера не трябва да превишава 0,05 M.
Where buffer solutions are used, the buffer concentration should not exceed 0,05 M.
Температурата следва да се контролира до най-малко ± 1°C.
The temperature should be controlled to at least ± 1 °C.
Определянето следва да се осъществява за предпочитане при 20°C.
The determination should preferably be carried out at 20 °C.
Ако се очаква значима зависимост от температурата, определянето трябва да се проведе поне при две други различни температури.
If a significant temperature dependence is suspected, the determination should be carried out at least at two other temperatures.
Температурните интервали трябва да бъдат 10°C в този случай, а температурният контрол ± 0,1°C.
The temperature intervals should be 10 °C in this case and the temperature control ± 0,1 °C.
Анализи
Analyses
Методът се определя в зависимост от природата на изпитваното вещество.
The method will be determined by the nature of the substance being tested.
Той трябва да е с достатъчна чувствителност, позволяваща определянето на различните химични видове при всяка концентрация на изпитвания разтвор.
It must be sufficiently sensitive to allow the determination of the different species at each test solution concentration.
Провеждане на изпитването
Performance of the test
Титриметричен метод
Titration method
Изпитваният разтвор се определя чрез титруване със стандартен разтвор на основа или киселина, както е уместно, като се измерва рН след всяко добавяне на титрант.
The test solution is determined by titration with the standard base or acid solution as appropriate, measuring the pH after each addition of titrant.
Преди еквивалентния пункт следва да бъдат направени най-малко 10 последователни добавяния.
At least 10 incremental additions should be made before the equivalence point.
Ако равновесието се достига достатъчно бързо, може да бъде използван записващ потенциометър.
If equilibrium is reached sufficiently rapidly, a recording potentiometer may be used.
За този метод трябва да бъдат точно известни както общото количество вещество, така и неговата концентрация.
For this method both the total quantity of substance and its concentration need to be accurately known.
Трябва да се вземат предпазни мерки, за да се изключи въглеродният диоксид.
Precautions must be taken to exclude carbon dioxide.
Подробности за процедурата, предпазните мерки и изчисленията са дадени в стандартните изпитвания, напр. препратки (1), (2), (3), (4).
Details of procedure, precautions, and calculation are given in standard tests, e.g. references (1), (2), (3), (4).
Спектрофотометричен метод
Spectrophotometric method
Намира се дължина на вълната, при която йонизираната и нейонизираната форма на веществото имат осезаемо различни коефициенти на екстинкция.
A wavelength is found where the ionised and unionised forms of the substance have appreciably different extinction coefficients.
UV/VIS-абсорбционният спектър се получава от разтвори с постоянна концентрация при стойности на рН, при които веществото по същество остава нейонизирано и напълно йонизирано при няколко междинни стойности на pH.
The UV/VIS absorption spectrum is obtained from solutions of constant concentration under a pH condition where the substance is essentially unionised and fully ionised and at several intermediate pHs.
Това може да се направи или като се добавя на порции концентрирана киселина (основа) към относително голям обем от разтвор на веществото в многокомпонентен буфер, първоначално при високи (ниски) стойности на pH (препратка 5), или чрез добавяне на равни обеми изходен разтвор на веществото, например във вода или метанол, към постоянни обеми на различни буферни разтвори, които покриват желания обхват от стойности на pH.
This may be done, either by adding increments of concentrated acid (base) to a relatively large volume of a solution of the substance in a multicomponent buffer, initially at high (low) pH (ref. 5), or by adding equal volumes of a stock solution of the substance in e.g. water, methanol, to constant volumes of various buffer solutions covering the desired pH range.
От стойностите на pH и на абсорбцията при избраната дължина на вълната се изчислява достатъчен брой стойности за pKa, като се използват данни най-малко при 5 стойности на pH, при които веществото е йонизирано най-малко 10 процента и по-малко от 90 процента.
From the pH and absorbance values at the chosen wavelength, a sufficient number of values for the pKa is calculated using data from at least 5 pHs where the substance is at least 10 per cent and less than 90 per cent ionised.
Допълнителни експериментални данни и методи за изчисление са дадени в препратка (1).
Further experimental details and method of calculation are given in reference (1).
Кондуктометричен метод
Conductometric method
Като се използва клетка с предварително известна малка константа на клетката, се определя проводимостта на приблизително 0,1 М разтвор на веществото във вода за измерване на електрическата проводимост.
Using a cell of small, known cell constant, the conductivity of an approximately 0,1 M solution of the substance in conductivity water is measured.
Измерват се също и проводимостите на няколко внимателно извършени разреждания на този разтвор.
The conductivities of a number of accurately-made dilutions of this solution are also measured.
Концентрацията се намалява наполовина всеки път, като поредицата трябва да обхваща най-малко един порядък на концентрацията.
The concentration is halved each time, and the series should cover at least an order of magnitude in concentration.
Граничната проводимост при безкрайно разреждане се намира чрез извършване на подобен опит с натриевата сол и екстраполиране.
The limiting conductivity at infinite dilution is found by carrying out a similar experiment with the Na salt and extrapolating.
Степента на дисоциация може да се изчисли от проводимостта на всеки разтвор с помощта на уравнението на Онсагер, и следователно с помощта на закона на Оствалд за разреждането дисоциационната константа може да бъде изчислена като K = α2C/(1 – α, където C е концентрацията в молове на литър, а α е дисоциираната фракция.
The degree of dissociation may then be calculated from the conductivity of each solution using the Onsager equation, and hence using the Ostwald Dilution Law the dissociation constant may be calculated as K = α2C/(1 – α) where C is the concentration in moles per litre and α is the fraction dissociated.
Трябва да се вземат предпазни мерки, за да се изключи CO2.
Precautions must be taken to exclude CO2.
Допълнителни експериментални данни и методи за изчисление са дадени в текстове на стандарти и препратки (1), (6) и (7).
Further experimental details and method of calculation are given in standard texts and references (1), (6) and (7).
ДАННИ И ПРОТОКОЛИРАНЕ
DATA AND REPORTING Treatment of results
Обработка на резултатите
The pKa is calculated for 10 measured points on the titration curve.
Изчислява се pKa за 10 измерени точки от титрувалната крива.
The mean and standard deviation of such pKa values are calculated.
Изчисляват се средната стойност и стандартното отклонение за такива стойности на pKa.
A plot of pH versus volume of standard base or acid should be included along with a tabular presentation.
Следва да бъде включена графика на pH спрямо обема стандартна основа или киселина, заедно с таблично представяне.
Spectrophotometric methods
Спектрофотометрични методи
The absorbance and pH are tabulated from each spectrum.
Абсорбцията и pH за всеки спектър се представят в табличен вид.
At least five values for the pKa are calculated from the intermediate spectra data points, and the mean and standard deviation of these results are also calculated.
От точките с данни за междинните спектри се изчисляват най-малко пет стойности за pKa, изчисляват се също и средната стойност и стандартното отклонение за тези резултати.
The equivalent conductivity Λ is calculated for each acid concentration and for each concentration of a mixture of one equivalent of acid, plus 0,98 equivalent of carbonate-free sodium hydroxide.
Еквивалентната проводимост Λ се изчислява за всяка концентрация на киселина и за всяка концентрация на смес от един еквивалент киселина, плюс 0,98 еквивалент на несъдържащ карбонати натриев хидроксид.
The acid is in excess to prevent an excess of OH– due to hydrolysis.
Киселината е в излишък, за да се избегне наличието на излишък на OH– поради хидролиза.
1/Λ is plotted against √C and Λo of the salt can be found by extrapolation to zero concentration.
1/Λ се нанася на графика спрямо √C и Λo на солта може да се намери чрез екстраполация до нулева концентрация.
Λo of the acid can be calculated using literature values for H+ and Na+.
Λo на киселината може да бъде изчислено на база на данни от литературата за H+ и Na+.
The pKa can be calculated from α = Λi/Λo and Ka = α2C/(1 – α) for each concentration.
Стойността на pKa може да бъде изчислена от α = Λi /Λo и Ka = α2C/(1 – α) за всяка концентрация.
Better values for Ka can be obtained by making corrections for mobility and activity.
По-добри стойности за Ka могат да бъдат получени чрез корекции за мобилност и активност.
The mean and standard deviations of the pKa values should be calculated.
Следва да се изчислят средната стойност и стандартното отклонение за стойностите на pKa.
Test report
Протокол от изпитването
All raw data and calculated pKa values should be submitted together with the method of calculation (preferably in a tabulated format, such as suggested in ref. 1) as should the statistical parameters described above.
Следва да бъдат представени всички необработени данни и изчислени стойности на pKa, заедно с метода за изчисление (за предпочитане в таблична форма, като например предложената в препратка (1) както и статистическите параметри, описани по-горе.
For titration methods, details of the standardisation of titrants should be given.
За титриметричните методи следва да се представи подробна информация за стандартизацията на титрантите.
For the spectrophotometric method, all spectra should be submitted.
За спектрофотометричния метод следва да бъдат представени всички спектри.
For the conductometric method, details of the cell constant determination should be reported.
За кондуктометричния метод следва да се протоколира подробна информация за определянето на константата на клетката.
Information on technique used, analytical methods and the nature of any buffers used should be given.
Следва да бъде посочена информация за използваната техника, аналитичните методи и естеството на всички използвани буфери.
The test temperature(s) should be reported.
Следва да бъде(ат) протоколирана(и) температурата(ите) на изпитването.
LITERATURE:
ЛИТЕРАТУРА
Chem.
Chem.
Ind.
Ind.
(London) 281, (March 1973).
(London) 281, (March 1973).
Standard Method 205 — APHA/AWWA/NPCF (see above (4)).
Standard Method 205 — APHA/AWWA/NPCF (see above(4)).
CRC-Press, Boca Raton, Florida, 33431 (1980).’
CRC-Press, Boca Raton, Florida, 33431 (1980).“
In Part B, Chapter B.5 is replaced by the following:
В Част Б глава Б.5 се заменя със следното:
ACUTE EYE IRRITATION/CORROSION
ОСТРО ДРАЗНЕЩО/КОРОЗИВНО ДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ОЧИТЕ
This test method is equivalent to OECD test guideline (TG) 405 (2012).
Настоящият метод за изпитване е еквивалентен на насоките за изпитване на ОИСР (ТG) 405 (2012).
OECD test guidelines for Testing of Chemicals are periodically reviewed to ensure that they reflect the best available science.
Насоките за изпитване на ОИСР за изпитването на химикали се преразглеждат периодично, за да се гарантира, че отразяват възможно най-добрите налични научни постижения.
In previous reviews of this test guideline, special attention was given to possible improvements through the evaluation of all existing information on the test chemical in order to avoid unnecessary testing in laboratory animals and thereby address animal welfare concerns.
При предходни преразглеждания на посочените насоки за изпитване специално внимание е отделено на възможностите за усъвършенстване на метода посредством оценка на цялата съществуваща информация за изпитвания химикал с оглед избягване на ненужно изпитване върху лабораторни животни, като по този начин се отделя внимание на опасенията във връзка с хуманното отношение към животните.
TG 405 (adopted in 1981 and updated in 1987, 2002, and 2012) includes the recommendation that prior to undertaking the described in vivo test for acute eye irritation/corrosion, a weight-of-the-evidence analysis should be performed (1) on the existing relevant data.
В TG 405 (приети през 1981 г. и актуализирани през 1987 г., 2002 г., и 2012 г.) се съдържа препоръка преди да се пристъпи към изпитване in vivo за остро дразнещо/корозивно действие върху очите, да се извърши основан на тежестта на доказателствата анализ (1) на относимите налични данни.
Where insufficient data are available, it is recommended that they should be developed through application of sequential testing (2) (3).
Когато липсват достатъчно данни, се препоръчва те да бъдат получени чрез извършване на последователно изпитване (2)(3).
The testing strategy includes the performance of validated and accepted in vitro tests and is provided as a supplement to this test method.
Стратегията за изпитването включва извършването на валидирани и приети изпитвания in vitro и е изложена като приложение към настоящия метод за изпитване.
For the purpose of Regulation (EC) No 1907/2006 concerning the registration, evaluation, authorization and restriction of chemicals (REACH) [2], an integrated testing strategy is also included in the relevant ECHA Guidance (21).
За целите на Регламент (ЕО) № 1907/2006 относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) [2], в относимите насоки на ЕСНА (21) е включена също и интегрирана стратегия за изпитване.
Testing in animals should only be conducted if determined to be necessary after consideration of available alternative methods, and use of those determined to be appropriate.
Изпитването на животни трябва да се извършва само ако това е определено за необходимо след разглеждане на съществуващите алтернативни методи и използването на тези, които са определени като подходящи.
At the time of drafting of this updated test method, there are instances where using this test method is still necessary or required under some regulatory frameworks.The latest update mainly focused on the use of analgesics and anesthetics without impacting the basic concept and structure of the test guideline.
Към момента на изготвяне на настоящия актуализиран метод за изпитване съществуват ситуации, при които използването на този метод е все още необходимо или изисквано по силата на някои нормативни уредби.Последната актуализация е съсредоточена главно върху използването на аналгетици и анестетици, без да се засяга основната концепция и структурата на насоката за изпитванията.
ICCVAM [3] and an independent international scientific peer review panel reviewed the usefulness and limitations of routinely using topical anesthetics, systemic analgesics, and humane endpoints during in vivo ocular irritation safety testing (12).
Междуведомственият координационен комитет за валидиране на алтернативни методи (ICCVAM) [3] и независима международна научна група за партньорска оценка преразгледаха ползата и ограниченията при обичайното използване на местни анестетици, общи аналгетици и хуманен край по време на in vivo изпитванията за безопасност при дразнене на очите (12).
The review concluded that the use of topical anesthetics and systemic analgesics could avoid most or all pain and distress without affecting the outcome of the test, and recommended that these substances should always be used.
Заключението от прегледа е, че използването на местни анестетици и общи аналгетици би могло да доведе до избягване на повечето или всички болки и дистрес, без това да засяга резултата от изпитването, и в него се препоръчва използването на тези вещества във всички случаи.
This test method takes this review into account.
Настоящият метод за изпитване взема този преглед под внимание.
Topical anesthetics, systemic analgesics, and humane endpoints should be routinely used during acute eye irritation and corrosion in vivo testing.
Местните анестетици, общите аналгетици и хуманният край следва редовно да бъдат използвани по време на изпитванията in vivo за остро дразнещо и корозивно действие върху очите.
Exceptions to their use should be justified.
Изключенията, при които те не се използват, следва да бъдат обосновани.
The refinements described in this method will substantially reduce or avoid animal pain and distress in most testing situations where in vivo ocular safety testing is still necessary.
Облекченията, описани в настоящия метод, ще доведат до значително намаляване или избягване на болката и дистреса при животните в повечето случаи, при които все още са необходими изпитвания in vivo за безопасност при дразнене на очите.
Balanced preemptive pain management should include (i) routine pretreatment with a topical anesthetic (e.g. proparacaine or tetracaine) and a systemic analgesic (e.g. buprenorphine), (ii) routine post-treatment schedule of systemic analgesia (e.g. buprenorphine and meloxicam), (iii) scheduled observation, monitoring, and recording of animals for clinical signs of pain and/or distress, and (iv) scheduled observation, monitoring, and recording of the nature, severity, and progression of all eye injuries.
Балансираното изпреварващо овладяване на болката следва да включва i) обичайно предварително третиране с местен анестетик (напр. пропаракаин или тетракаин) и общ аналгетик (напр. бупренорфин), ii) обичайно последващо третиране с общи аналгетици (напр. бупренорфин и мелоксикам), iii) планирано наблюдение, мониторинг и регистриране на клинични признаци на болка и/или дистрес при животни, и iv) планирано наблюдение, мониторинг и регистриране на естеството, тежестта и развитието на всички наранявания на очите.
Further detail is provided in the updated procedures described below.
По-подробна информация е дадена в актуализираните процедури, описани по-долу.
Following test chemical administration, no additional topical anesthetics or analgesics should be applied in order to avoid interference with the study.
След прилагането на изпитвания химикал следва да не се прилагат допълнителни местни анестетици или аналгетици с цел да се избегне пречене на изследването.
Analgesics with anti-inflammatory activity (e.g. meloxicam) should not be applied topically, and doses used systemically should not interfere with ocular effects.
Аналгетиците с противовъзпалително действие (напр. мелоксикам) не следва да се прилагат локално и дозите за системно приложение не следва да оказват влияние на ефектите върху очите.
Definitions are set out in the Appendix to the test method.
Определенията са дадени в допълнението към метода за изпитване.
INITIAL CONSIDERATIONS
ПЪРВОНАЧАЛНИ СЪОБРАЖЕНИЯ
In the interest of both sound science and animal welfare, in vivo testing should not be considered until all available data relevant to the potential eye corrosivity/irritation of the chemical have been evaluated in a weight-of-the-evidence analysis.
В интерес на научната стойност на проучването и на хуманното отношение към животните е да не се разглежда провеждането на изпитване in vivo преди да бъдат оценени в основан на тежестта на доказателствата анализ всички налични данни, относими към потенциалното корозивно/дразнещо действие на химикала върху очите.
Such data include evidence from existing studies in humans and/or laboratory animals, evidence of eye corrosivity/irritation of one or more structurally related substances or mixtures of such substances, data demonstrating high acidity or alkalinity of the chemical (4) (5), and results from validated and accepted in vitro or ex vivo tests for skin corrosion and eye corrosion/irritation (6) (13) (14) (15) (16) (17).
Такива данни включват доказателства от съществуващи проучвания върху хора и/или лабораторни животни, доказателства за корозивно/дразнещо действие на едно или повече структурно подобни вещества или смеси от такива вещества, данни, доказващи висока киселинност или алкалност на химикала (4) (5), както и резултати от валидирани и приети изпитвания in vitro или ех vivo за корозивно действие върху кожата и корозивно/дразнещо действие върху очите (6) (13) (14) (15) (16) (17).
The studies may have been conducted prior to, or as a result of, a weight-of-the-evidence analysis.