natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Разпоредбите в Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета [6], Регламент (ЕС) № 575/2013 и Делегиран регламент (ЕС) 152/2013 са подходящата база за сравнение с оглед на определяне на капиталовите изисквания за покриване на кредитния риск, кредитния риск от контрагента и пазарните рискове, които могат да възникват от инвестициите на ЦДЦК.
Provisions set out in Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council [6], Regulation (EU) No 575/2013 and Delegated Regulation (EU) No 152/2013 are the appropriate benchmark for the purpose of establishing capital requirements to cover credit risk, counterparty credit risk and market risks that may arise from the investments of a CSD.
Предвид същността на дейността на ЦДЦК, стопанският риск пред даден ЦК се поражда от потенциалните промени в неговата делова среда, водещи до спад на приходите или увеличение на разходите му, които от своя страна е вероятно да накърнят финансовото му състояние, причинявайки загуба, която неговият капитал трябва да поеме.
Given the nature of the activities of CSDs, a CSD assumes business risk due to potential changes in general business conditions that are likely to impair its financial position following a decline in its revenues or an increase in its expenses and that result in a loss that should be charged against its capital.
Тъй като степента на стопанския риск силно зависи от конкретните обстоятелства за всеки ЦДЦК и може да бъде причинена от различни фактори, капиталовите изисквания на настоящия регламент следва да се основават на собствената оценка на ЦДЦК, а използваната от него оценъчна методика следва да съответства на мащаба и сложността на дейността му.
Given that the level of business risk is highly dependent on the individual situation of each CSD and it can be caused by various factors, the capital requirements of this Regulation should be based on a CSD's own estimate and the methodology used by a CSD for such an estimate should be proportional to the scale and complexity of the CSD's activities.
ЦДЦК следва да разработят собствена оценка на необходимия капитал за покриване на стопанския риска според набор от кризисни сценарии, които не са обхванати от използваната методика за операционен риск.
A CSD should develop its own estimate of the capital required against business risk under a set of stress scenarios in order to cover the risks that are not already captured by the methodology used for operational risk.
С цел да се осигури подходяща степен на капиталовите изисквания с оглед на стопанския риск при изчисляването им въз основа на собствени разработени сценарии, следва да се въведе минимално капиталово равнище под формата на пруденциален праг.
In order to ensure a prudent level of the capital requirements for business risk when making a calculation based on self-designed scenarios, a minimum level of capital, should be introduced in the form of a prudential floor.
Минималният задължителен капитал за стопанския риск следва да бъде съобразен със сходните изисквания за останалите пазарни инфраструктури в съответните актове на Съюза като например в Делегирания регламент на Комисията относно капиталовите изисквания за централните контрагенти („ЦК“).
The minimum level of required capital for business risk should be aligned to similar requirements for other market infrastructures in related Union Acts such as Commission Delegated Regulation on capital requirements for central counterparties (‘CCPs’).
Допълнителното капиталово изискване за рисковете, свързани със спомагателните услуги от банков тип, следва да покрива всички рискове, свързани с предоставянето на участници и на други ползватели на ЦДЦК на кредит в рамките на деня.
The additional capital surcharge for risks related to banking-type ancillary services should cover all the risks related to the provision of intraday credit to participants or other CSD users.
Когато предоставянето на кредит в рамките на деня води до експозиции към кредит овърнайт или с по-дълъг срок, съответните рискове следва да бъдат измервани и проучвани, като се използват методиките, определени в трета част, дял II, глава 2 (за стандартизирания подход) и глава 3 (за вътрешнорейтинговия подход) от Регламент (ЕС) № 575/2013, тъй като в него са посочени пруденциалните подходи за измерване на кредитния риск при експозиции към кредит овърнайт или с по-дълъг срок.
Where overnight or longer credit exposures result from the provision of intraday credit, the corresponding risks should be measured and addressed by using the methodologies already laid down in Part Three, Title II, Chapter 2, for the Standardised Approach, and Chapter 3, for the Internal Ratings Based Approach (IRB Approach), of Regulation (EU) No 575/2013, given that that Regulation provides prudential rules for measurement of credit risk resulting from overnight or longer credit exposures.
Рискът при кредит в рамките на деня обаче изисква специално третиране, тъй като методиката за измерването му не е изрично предвидена в Регламент (ЕС) № 575/2013 или друго приложимо законодателство на Съюза.
Intraday credit risks, however, require special treatment since the methodology for their measurement is not explicitly provided for in Regulation (EU) No 575/2013 or other applicable Union legislation.
В тази връзка една методика за риска при кредит в рамките на деня следва да бъде достатъчно чувствителна към степента на риск, за да отчита качеството на обезпечението, оценката на кредитното качество на участниците и фактическите наблюдавани експозиции в рамките на деня.
As a result, the methodology that specifically addresses intraday credit risk should be sufficiently risk-sensitive to take into account the quality of the collateral, the credit quality assessment of the participants and the actual observed intraday exposures.
В същото време тя следва да предоставя подходящи стимули за доставчиците на спомагателни услуги от банков тип, в т.ч. за приемане на обезпечения с най-високо качество и избор на кредитоспособни контрагенти.
At the same time, the methodology should provide proper incentives to the providers of banking-type ancillary services, including the incentive to collect the highest quality of collateral and select creditworthy counterparties.
Въпреки че доставчиците на спомагателни услуги от банков тип са задължени да извършват подходящи оценки и проверки на степента и стойността на обезпеченията и намаленията на стойността, методиката, използвана за определяне на допълнителното капиталово изискване за риска при кредит в рамките на деня, трябва да осигури достатъчно капитал за случаите, когато внезапен спад в стойността на обезпечението би надхвърлило оценките и довело до частично необезпечени остатъчни кредитни експозиции.
Although providers of banking-type ancillary services have the obligation to properly assess and test the level and value of collateral and haircuts, the methodology used to determine the additional capital surcharge for intraday credit risk should nevertheless cater to and provide enough capital for the case where a sudden decrease in the value of the collateral exceeds estimates and results in partially uncollateralised residual credit exposures.
При изчисляването на допълнителното капиталово изискване за рисковете, произтичащи от предоставянето на спомагателни услуги от банков тип, трябва да се вземат предвид данни за миналите кредитни експозиции в рамките на деня.
The calculation of the capital surcharge for risks arising from providing banking-type ancillary services requires taking into account past information on intraday credit exposures.
Поради това, с оглед на изчисляването на това допълнително капиталово изискване, субектите, които предоставят на ползвателите на услугите на ЦДЦК спомагателни услуги от банков тип в съответствие с член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 909/2014 („ЦДЦК доставчици на банкови услуги“), следва да съхраняват данни за кредитните експозиции в рамките на деня за поне една година.
As a result, in order to be able to calculate that capital surcharge, entities that provide banking-type ancillary services to users of CSD services in accordance with Article 54(2) of Regulation (EU) No 909/2014 (‘CSD-banking service providers’) should record at least one year of data concerning their intraday credit exposures.
В противен случай те не могат да установят съответните експозиции, въз основа на които се извършва изчислението.
Otherwise they are not able to identify the relevant exposures based on which the calculation is done.
Следователно от ЦДЦК доставчици на банкови услуги не следва да се изисква да удовлетворяват изискването за собствени средства, съответстващо на допълнителното капиталово изискване, докато не бъдат в състояние да съберат цялата необходима информация за изчисляване на допълнителното изискване.
Consequently, CSD-banking service providers should not be required to meet the own funds requirement corresponding to the capital surcharge until after they are able to collect all the information necessary to perform the calculation of the surcharge.
В член 54, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 909/2014 се изисква да се разработят правила за определяне на допълнителното капиталово изискване по член 54, параграф 3, буква г) и член 54, параграф 4, буква д) от същия регламент.
Article 54(8) of Regulation (EU) No 909/2014 requires the development of rules to determine the additional capital surcharge referred to in point (d) of Article 54(3) and point (e) of Article 54(4) of that Regulation.
Пак в член 54 от посочения регламент се изисква допълнителното изискване да отразява риска при кредит в рамките на деня, произтичащ от дейностите по раздел В от приложението към Регламент (ЕС) № 909/2014, и по-специално предоставянето на кредит в рамките на деня на участници в система за сетълмент на ценни книжа или на други ползватели на услуги на ЦДЦК.
Further, Article 54 of that Regulation requires that additional surcharge reflects the intra-day credit risk resulting from the activities under Section C of the Annex to Regulation (EU) No 909/2014, and in particular the provisions of intraday credit to participants in a securities settlement system or other users of CSD services.
Поради това в експозицията към риск при кредит в рамките на деня следва да се включи и загубата за ЦДЦК доставчик на банкови услуги, ако ползващ заем участник не изпълни задълженията си.
Therefore, intraday credit risk exposure should also include the loss that a CSD-banking service provider would face if a borrowing participant were to default.
В член 59, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕС) № 909/2014, по отношение на кредитния риск на ЦДЦК доставчик на банкови услуги, се изисква да се приемат „високоликвидни обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск“.
Point (d) of Article 59(3) of Regulation (EU) No 909/2014 relating to the credit risk of a CSD-banking service provider requires the collection of ‘highly liquid collateral with minimal credit and market risk’.
В член 59, параграф 4, буква г) от Регламент (ЕС) № 909/2014, по отношение на ликвидния риск на ЦДЦК доставчик на банкови услуги, се изисква наличие на „съответстващи на изискванията ликвидни ресурси“.
Point (d) of Article 59(4) of Regulation (EU) No 909/2014 relating to the liquidity risk of a CSD-banking service provider, requires availability of ‘qualifying liquid resources’.
За такъв допустим ликвиден ресурс се приема „високоликвидното обезпечение“.
One such qualifying liquid resource is ‘highly liquid collateral’.
Макар да е разбираемо, че като се има предвид различният характер на съответните рискове и конотацията с различните в регламента понятия за кредитен и ликвиден риск, използваната в единия и в другия случай терминология е различна, и при двата случая става въпрос за високо качество на доставчиците или на активите.
While it is understandable that the terminology used in each of the two cases is different, given the different nature of the risks involved and the correspondence to different concepts in the regulation of credit and liquidity risk, they both relate to a similarly high quality of providers or assets.
Следователно е уместно обезпеченията и ликвидните ресурси под формата на обезпечение да бъдат обект на едни и същи критерии, за да бъдат допуснати съответно в категорията на „високоликвидни обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск“ или „съответстващи на изискванията ликвидни ресурси“.
Therefore, it would be appropriate to require that the same conditions are met before a collateral or a liquidity resource in the form of collateral can qualify as pertaining to either the ‘highly liquid collateral with minimal credit and market risk' category’, or to the ‘qualifying liquid resources’ category, respectively.
В член 59, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕС) № 909/2014, от ЦДЦК доставчици на банкови услуги се изисква да приемат високоликвидни обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск с оглед управлението на съответния кредитен риск.
Point (d) of Article 59(3) of Regulation (EU) No 909/2014 requires that a CSD-banking service provider accepts highly liquid collateral with minimal credit and market risk to manage its corresponding credit risk.
Съгласно същата разпоредба, в определени ситуации могат да се използват и други видове обезпечение освен високоликвидните обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск, като се приложат съответните проценти за намаляване на стойността на обезпечението.
The same allows for other types of collateral than highly liquid collateral with minimal credit and market risk to be used in specific situations, with the application of an appropriate haircut.
За да се улесни това следва да се установи ясна йерархия на качеството на обезпеченията, така че да се определи кои сред тях са допустими за пълно покриване на кредитните експозиции, кое обезпечение е допустимо за ликвиден ресурс и за кое, макар и допустимо за редуциране на кредитния риск, са необходими допустими източници на ликвидни средства.
To facilitate this, a clear hierarchy of the collateral quality should be set in order to distinguish which collateral should be acceptable to fully cover credit risk exposures, which collateral is acceptable as liquidity resource and which collateral, although remaining acceptable for mitigating credit risk, requires qualifying liquidity sources.
Доставчиците на обезпечения следва да могат свободно да заменят обезпеченията според ресурсите, с които разполагат, или стратегиите си за управление на активите и пасивите.
Collateral providers should not be impeded from freely substituting collateral depending on their availability of resources or their asset-liability management strategies.
В тази връзка общоприети практики при обезпеченията като например използването, за пълно покриване на всички кредитни експозиции, на обезпечителните сметки на участниците, когато участникът е депозирал обезпечението в обезпечителната си сметка, следва да се позволяват за замяна на едно обезпечение с друго, стига качеството и ликвидността на обезпечението да се контролират и да отговарят на изискванията на настоящия регламент.
Thus, common collateral practices, such as the reliance on participants' pledge accounts, where the collateral is deposited by the participant in its pledged accounts in order to fully cover any credit exposure should be allowed to be used for substituting collateral as long as the quality and liquidity of the collateral is monitored and complies with the requirements of this Regulation.
При подобни договорености за обезпечителните сметки участникът депозира обезпечението в обезпечителната си сметка с цел изцяло да покрие кредитните си експозиции.
Under such pledge account arrangements, the collateral is deposited by the participant in his pledged accounts in order to fully cover any credit exposure.
В допълнение към това ЦДЦК доставчици на банкови услуги следва да приемат обезпеченията според определената йерархията, но при необходимост, вследствие на неизпълнение от страна на участник, да усвояват допустимото обезпечение по най-ефективния начин.
In addition, a CSD-banking service provider should accept collateral taking into account the hierarchy specified, but may perform the liquidation of the accepted collateral, where necessary, in the most efficient way following a participant's default.
От друга страна, от пруденциална гледна точка ЦДЦК доставчици на банкови услуги следва да бъдат в състояние да контролират непрекъснато наличието на обезпечението, както и качеството и ликвидността му, за да покриват изцяло кредитните си експозиции.
However, from a prudential viewpoint, a CSD-banking service provider should be able to monitor the availability of collateral, its quality and its liquidity on an ongoing basis to fully cover credit exposures.
ЦДЦК следва освен това да имат споразумения с участниците, ползващи заети средства, за да се гарантира, че всички изисквания за обезпеченията в настоящия регламент винаги се удовлетворяват.
It should also have arrangements in place with the borrowing participants to ensure that all the collateral requirements of this Regulation are met at all times.
За целите на измерването на риска към кредит в рамките на деня ЦДЦК доставчици на банкови услуги следва да могат да предвиждат върховите си експозиции за деня.
For the purposes of measuring intraday credit risk, CSD-banking service providers should be in a position to anticipate peak exposures for the day.
Това означава да могат да прогнозират не точния размер на тези експозиции в рамките на деня, а по-скоро тенденциите при тях.
This should not require a forecast of the exact number but should identify trends in those intraday exposures.
Препратката в стандартите на Базелския комитет за банков надзор [7] към „предвиждане на върховите експозиция“ е в подкрепа на горното.
This is further supported by the reference to ‘anticipate peak exposures’ also in Basel Committee on Banking Supervision standards [7].
В част трета, дял II от Регламент (ЕС) № 575/2013 се определят рисковите тегла, които се прилагат за кредитните експозиции към Европейската централна банка и други освободени от изискванията дружества.
Title II of Part Three of Regulation (EU) No 575/2013 establishes the risk weights to be applied to credit exposures to the European Central Bank and other exempted entities.
При измерването на кредитния риск за регулаторни цели, тези рискови тегла често се считат за най-добрите налични справочни данни.
When measuring credit risk for regulatory purposes, such risk weights are widely understood as the best available reference.
Следователно същата методика може да се приложи и към кредитните експозиции в рамките на деня.
Therefore, the same methodology may be applied to intraday credit exposures.
От друга страна, с оглед на концептуалната обоснованост на този подход, са необходими някои корекции, като в частност при извършването на изчисления въз основа на уредбата на кредитния риск в трета част, дял II, глава 2 (за стандартизирания подход) и глава 3 (за вътрешнорейтинговия подход) от Регламент (ЕС) № 575/2013 експозициите в рамките на деня следва да се приемат за експозиции в края на деня, тъй като това е възприетото в настоящия регламент допускане.
However, in order to guarantee the conceptual soundness of that approach, some correction is needed, in particular, when carrying out the computations using the credit risk framework of Part Three, Title II, Chapter 2 for the Standardised Approach, and Chapter 3 for the IRB Approach, of Regulation (EU) No 575/2013, the intraday exposures should be considered as end-of-day exposures as this is the assumption of that Regulation.
В съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 909/2014, в който се съдържа изрично позоваване на член 46, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012, банковите гаранции и акредитивите следва, където е уместно, да подлежат на Принципите на КПСС—МОКЦК, както и на изисквания, сходни на посочените в Регламент (ЕС) № 648/2012.
In accordance with Article 59(5) of Regulation (EU) No 909/2014, which includes an explicit reference to Article 46(3) of Regulation (EU) No 648/2012, bank guarantees or letters of credit, where appropriate, should be aligned to the CPSS-IOSCO Principles and meet similar requirements as those laid down in Regulation (EU) No 648/2012.
Тук се включва изискването банковите гаранции и акредитивите да са напълно обезпечени от гарантите.
These include the requirement that bank guarantees and letters of credit are fully collateralised by the guarantors.
С цел обаче да се запази ефективността на сетълмента на ценни книжа в рамките на Съюза, когато банковите гаранции или акредитивите се използват при кредитните експозиции, които могат да възникнат поради установени между ЦДЦК връзки на оперативна съвместимост, е уместно да се проучат подходящи алтернативни средства за ограничаване на риска, стига те да предоставят равностойна или по-висока степен на защита от разпоредбите на Регламент (ЕС) № 648/2012.
In order to preserve the efficiency of security settlement within the Union, however, when bank guarantees or letters of credit are used in relation to credit exposures that may arise from interoperable CSD links, appropriate alternative risk mitigants should be allowed to be considered as long as they provide an equal or higher level of protection than the provisions laid out in Regulation (EU) No 648/2012.
Този специален режим следва да се прилага само за банковите гаранции и акредитивите, с които се защитава връзка на оперативна съвместимост с друг ЦДЦК, т.е. за покриване изключително на кредитната експозиция между два свързани ЦДЦК.
This special treatment should only apply to bank guarantees or letters of credit protecting an interoperable CSD link and should cover exclusively the credit exposure between the two linked CSDs.
Предвид факта, че банковата гаранция или акредитивът защитава изправните ЦДЦК срещу кредитни загуби, потребностите от ликвидни средства на изправните ЦДЦК следва да се компенсират чрез навременно уреждане на задълженията на гарантите или като вариант — чрез притежаване на допустими ликвидни ресурси.
Since the bank guarantee or the letter of credit protects the non-defaulting CSDs against credit losses, the liquidity needs of the non-defaulting CSDs should also be addressed by either a timely settlement of the guarantors' obligations, or alternatively, by holding qualifying liquidity resources.
В член 59, параграф 4, буква г) от Регламент (ЕС) № 909/2014, от ЦДЦК доставчици на банкови услуги се изисква да ограничават ликвидните рискове посредством съответстващи на изискванията ликвидни ресурси във всяка валута.
Point (d) of Article 59(4) of Regulation (EU) No 909/2014 requires that CSD-banking service providers mitigate liquidity risks with qualifying liquid resources in each currency.
Следователно за удовлетворяване на изискванията на посочения член не могат да се използват несъответстващи на изискванията ликвидни ресурси.
As a result, non-qualifying liquid resources cannot be used to meet the requirements set out in that Article.
Въпреки това, нищо не възпрепятства при ежедневното управление на ликвидните средства и в допълнение към допустимите ликвидни ресурси да се използват несъответстващи на изискванията ликвидни ресурси какъвто е например валутният суап.
Nevertheless, nothing precludes non-qualifying liquid resources, such as currency swaps, from being used in the daily liquidity management in addition to the qualifying liquid resources.
Това е в съответствие и с международните стандарти, отразени в Принципите на КПСС—МОКЦК.
This is also consistent with international standards reflected in CPSS-IOSCO Principles.
Следователно за тази цел несъответстващите на изискванията ликвидни ресурси следва да бъдат оценявани и контролирани.
Non-qualifying liquid resources should therefore be measured and monitored for that purpose.
Ликвиден риск може да възникне евентуално от спомагателните услуги от банков тип, които даден ЦДЦК предоставя.
Liquidity risk can potentially arise from any of the banking-type ancillary services performed by the CSD.