natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Някои видове бентосни олигохети, които понастоящем се използват в екотоксикологичните изпитвания, са описани в допълнение 6.
U.S.
Параметрите, които характеризират биоакумулацията на дадено вещество, включват най-напред коефициента на биоакумулация (BAF), константата на скоростта на поглъщане от седимента (ks) и константата на скоростта на елиминиране (ke).
EPA (6) recommends a maximum storage period of 8 weeks at 4 ± 2 °C in the dark.
Подробни определения на тези параметри са дадени в допълнение 1.
There should be no headspace above the sediment in the storage containers.
За оценка на потенциала за биоакумулация на веществата като цяло, и за проучване на биоакумулацията на веществата, които имат склонност към разпределение във или върху седиментите, е необходим метод за изпитване, специфичен за компонента от средата (1) (2) (3) (4).
Recommendations for the storage of artificial sediment are given in Appendix 5.
Настоящият метод за изпитване е предназначен за оценка на биоакумулацията на свързани със седимента вещества в ендобентосни олигохети.
Application of the test substance
Изпитваното вещество се добавя към седимента.
The sediment is spiked with the test substance.
Използването на седимент с добавка цели да симулира замърсен седимент.
The spiking procedure involves coating of one or more of the sediment constituents with the test substance.
Настоящият метод се основава на съществуващите методи за изпитване на токсичността на седименти и биоакумулацията (1)(4)(5)(6)(7)(8)(9).
For example, the quartz sand, or a portion thereof (e.g. 10 g of quartz sand per test vessel), can be soaked with a solution of the test substance in a suitable solvent, which is then slowly evaporated to dryness.
Други полезни документи са:
The coated fraction can then be mixed into the wet sediment.
обсъжданията и резултатите от международен семинар (11) и резултатите от международно кръгово изпитване (12).
The amount of sand provided by the test-substance-and-sand mixture has to be taken into account when preparing the sediment, i.e. the sediment should thus be prepared with less sand (6).
Настоящото изпитване се прилага по отношение на стабилни, неутрални органични вещества, които имат склонност да се свързват със седименти.
With a natural sediment, the test substance may be added by spiking a dried portion of the sediment as described above for the artificial sediment, or by stirring the test substance into the wet sediment, with subsequent evaporating of any solubilising agent used.
Биоакумулацията на свързани със седименти стабилни органометални съединения също може да бъдат измерена с настоящия метод (12).
Suitable solvents for spiking wet sediment are ethanol, methanol, ethylene glycol monomethyl ether, ethylene glycol dimethyl ether, dimethylformamide and triethylene glycol (5)(34).
Той не се прилага за метали и други микроелементи (11) без модифициране на плана на изпитването по отношение на субстрата и обема на водата, и евентуално на размера на тъканната проба.
Toxicity and volatility of the solvent and the solubility of the test substance in the chosen solvent should be the main criteria for the selection of a suitable solubilising agent.
НЕОБХОДИМО УСЛОВИЕ И ИНФОРМАЦИЯ ЗА ИЗПИТВАНОТО ВЕЩЕСТВО
Additional guidance on spiking procedures is given in Environment Canada (1995)(41).
Понастоящем на разположение са само няколко добре установени количествени зависимости структура-активност (QSAR) по отношение на процесите на биоакумулация (14).
Care should be taken to ensure that the test substance added to sediment is thoroughly and evenly distributed within the sediment.
Най-широко използваната зависимост е корелацията между биоакумулацията и биоконцентрацията на стабилни органични вещества и съответно тяхната липофилност (изразена като логаритъм от коефициента на разпределение октанол-вода (log Kow); вж. допълнение 1 за определение), която е разработена за описание на разпределението на дадено вещество между вода и риби.
Replicated sub-samples of the spiked sediment should be analysed to check the concentrations of the test substance in the sediment, and to determine the degree of homogeneity of test substance distribution.
С използване на тази зависимост са установени също и корелации за седимента като компонент (15) (16) (17) (18).
Once the spiked sediment with overlying water has been prepared, it is desirable to allow partitioning of the test substance between the sediment and the aqueous phase.
Корелацията log Kow-log BCF като основна QSAR може да бъде полезна за първоначална предварителна оценка на потенциала за биоакумулация на свързани със седимента вещества.
Appropriate equilibration time is sediment and substance specific, and can be in the order of hours to days and in rare cases up to several weeks (4-5 weeks) (28)(42).
Независимо от това BAF може да бъде повлиян от съдържанието на липиди в изпитвания организъм и от съдържанието на органичен въглерод в седимента.
Depending on the purpose of the study, e.g., when environmental conditions are to be mimicked, the spiked sediment may be equilibrated or aged for a longer period (11).
Поради това като основен фактор за определяне на биоакумулацията на свързани със седимента органични вещества също може да се използва коефициентът на разпределение органичен въглерод-вода (Koc).
It may be useful to conduct a preliminary experiment in order to optimise the test conditions of the definitive test, e.g. selection of test substance concentration(s) and duration of the uptake and elimination phases.
Настоящото изпитване е приложимо за:
The behaviour of worms, for example sediment avoidance, i.e. the worms escape from the sediment which may be caused by the test substance and/or by the sediment itself, should be observed and recorded during a preliminary test.
стабилни органични вещества със стойности на log Kow между 3,0 и 6,0 (5)(19) и свръхлипофилни вещества, при които log Kow е по-голям от 6,0 (5);
Sediment avoidance may also be used as a sub-lethal parameter in a preliminary test for estimating the test substance concentration(s) to be used in a bioaccumulation test.
вещества, принадлежащи към клас органични вещества, за които е известно, че имат потенциал за биоакумулация в живи организми, напр. повърхностноактивни или силно адсорбиращи се вещества (напр., такива с високо Koc).
Duration of the uptake phase
Информация за изпитваното вещество като напр. мерки за безопасност, правилни условия за съхранение и стабилност, и методи за анализ, следва да бъде получена преди започването на изследването.
The test organisms are exposed to the test substance during the uptake phase.
Насоки относно изпитвани вещества, чиито физични и химични свойства затрудняват тяхното изпитване, са дадени в (20) и (21).
The first sample should be taken between 4 and 24 h after start of uptake phase.
Преди извършването на изпитване за биоакумулация с водни олигохети следва да е налице следната информация за изпитваното вещество:
The uptake phase should be run for up to 28 days (1)(6)(11) unless it can be demonstrated that equilibrium has been reached earlier.
разтворимост във вода [метод за изпитване А.6 (22)];
The steady state occurs when:
коефициент на разпределение октанол-вода, Kow [методи за изпитване А.8 и А.24 (22)];
a plot of the bioaccumulation factors at each sampling period against time is parallel to the time axis;
коефициент на разпределение седимент-вода, изразен като Kd или Koc [метод за изпитване В.19 (22)];
three successive analyses of BAF made on samples taken at intervals of at least two days vary no more than ± 20 % of each other;
хидролиза [метод за изпитване В.7 (22)];
and (iii) there are no significant differences between the three sampling periods (based on statistical comparisons e.g. analysis of variance and regression analysis).
фототрансформация във вода (23);
If the steady state has not been reached by 28 days, the uptake phase may be ended by starting the elimination phase, and the BAFK can be calculated from the uptake and elimination rate constants (see also paragraphs 16 to 18).
парно налягане [метод за изпитване А.4 (22)];
Duration of the elimination phase
пълна биоразградимост [методи за изпитване В.4 и В.29 (22)];
The first sample should be taken between 4 and 24 h after start of elimination phase, since during the initial period, rapid changes in tissue residue may occur.
повърхностно напрежение [метод за изпитване А.5 (22)];
It is recommended to terminate the elimination phase either when the concentration of test substance is less than 10 % of steady-state concentration, or after a maximum duration of 10 days.
критична концентрация на мицели (24).
The residue level in the worms at the end of the elimination phase is reported as a secondary endpoint.
В допълнение би била относима и следната информация, където е на разположение:
The period may, however, be governed by the period over which the concentration of the test substance in the worms remains above the analytical detection limit.
биоразграждане във водна среда [методи за изпитване В.24 и В.25 (22)];
Numbers of test worms
константа по закона на Хенри.
The number of worms per sample must provide a mass of worm tissue such that the mass of test substance per sample at the beginning of the uptake phase and at the end of the elimination phase, respectively, is significantly higher than the detection limit for the test substance in biological material.
Изотопно белязаните изпитвани вещества могат да улеснят анализа на водата, седимента и биологичните проби, и могат да се използват за определяне дали да се правят идентификация и количествено определяне на продукти от разграждането.
In the mentioned stages of uptake and elimination phases the concentration in the test animals is usually relatively low (6)(8)(18).
Описаният тук метод е валидиран в международно кръгово изпитване (12) на вещества, белязани с изотоп 14C.
Since the individual weight in many species of aquatic oligochaetes is very low (5-10 mg wet weight per individual for Lumbriculus variegatus and Tubifex tubifex), the worms of a given replicate test chamber may be pooled for weighing and test chemical analysis.
Ако се измерват общите радиоактивни остатъци, коефициентът на биоакумулация (BAF) се основава на базовото вещество, включително всеки задържан продукт от разграждането.
For test species with higher individual weight (e.g. Branchiura sowerbyi) replicates containing one individual may be used, but in such cases the number of replicates should be increased to five per sampling point (11).
Възможно е също да се комбинира изследване на метаболизма с проучване за биоакумулация чрез анализ и количественото определяне на процентното съдържание на базовото вещество и продуктите от разграждането му в проби, взети в края на фазата на поглъщане или при максимална степен на биоакумулация.
It should however be noted that B. sowerbyi was not included in the ring test (12), and is therefore not recommended as a preferable species in the method.
Във всички случаи се препоръчва изчислението на BAF да се прави въз основа на концентрацията на базовото вещество в организмите, а не само в общите радиоактивни остатъци.
Worms of similar size should be used (for L. variegatus see Appendix 6).
В допълнение към свойствата на изпитваното вещество, друга изисквана информация е токсичността към видовете олигохети, които ще се използват в изпитването, като медианна летална концентрация (LC50) за времето, необходимо за фазата на поглъщане, за да се гарантира, че подбраните концентрации на експозиция са много по-ниски от токсичните нива.
They should come from the same source, and should be adult or large animals of the same age class (see Appendix 6).
Следва да се предпочитат, ако такива са налице, стойности на токсичността, изведени от дългосрочни изследвания върху сублетални крайни точки (EC50).
The weight and age of an animal may have a significant effect on the BAF-values (e.g. due to different lipid content and/or presence of eggs);
Ако не са налице такива данни, полезна информация може да предоставят изпитване за остра токсичност при условия, идентични с условията на изпитването за биоакумулация, или данни за токсичността на други заместващи биологични видове.
these parameters should be recorded accurately.
Следва да е наличен подходящ метод за анализ, чиито точност, прецизност и чувствителност при количественото определяне на веществото в изпитвателните разтвори, в седиментите и в биологичния материал, са известни, както и подробни данни за подготовката на пробата и нейното съхранение, а също и информационните листове за безопасност на веществата.
To measure the mean wet and dry weight a sub-sample of worms should be weighed before starting the test.
Аналитичните граници на откриване за изпитваното вещество във водата, в седиментите и в тъканите на червеите трябва също да са известни.
With Tubifex tubifex and Lumbriculus variegatus, reproduction is expected during the test period.
Когато се използва изотопно белязано изпитвано вещество, трябва да се познава специфичната радиоактивност (т.е., Bq mol– 1), разположението на белязания атом и процентът радиоактивност, свързан с онечистванията.
A lack of reproduction in a bioaccumulation test should be recorded, and considered when interpreting the test results.
Специфичната радиоактивност на изпитваното вещество следва да е колкото е възможно по-висока, за да се откриват възможно най-ниски стойности на концентрациите на изпитване (11).
High sediment-to-worm and water-to-worm ratios should be used in order to minimise the reduction of test substance concentration in the sediment during the uptake phase, and to avoid decreases in dissolved oxygen concentration.
Трябва да е на разположение информация относно характеристиките на седименти, предназначени да бъдат използвани (напр. произход на седимента или съставките му, рН и концентрация на амоняк във водата между частиците на седимента (седименти в полеви условия), съдържание на органичен въглерод (TOC), зърнометричен състав (процент на пясък, прах и глина), и % сухо тегло) (6).
The chosen loading rate should also correspond to naturally occurring population densities of the chosen species (43).
Тестът се състои от две фази:
For example, for Tubifex tubifex, a loading rate of 1-4 mg of worm tissue (wet weight) per gram of wet sediment is recommended (8)(11).
фаза на поглъщане (експозиция) и фаза на елиминиране (след експозиция).
References (1) and (6) recommend a loading rate of ≤ 1 g dry weight of worm tissue per 50 g sediment organic carbon for L. variegatus.
По време на фазата на поглъщане червеите се експонират на седимент с добавка от изпитваното вещество, покрит с възстановена вода и при достигнато равновесие, както е подходящо (11).
The worms to be used in a test are removed from the culture by sieving the culture sediment.
Контролни групи от червеи се държат при идентични условия, но без изпитваното вещество.
The animals (adult or large worms without signs of recent fragmentation) are transferred to glass dishes (e.g. petri dishes) containing clean water.
За фазата на елиминиране червеите се прехвърлят в система седимент-вода, несъдържаща изпитваното вещество.
If the test conditions differ from the culture conditions, an acclimation phase of 24 h should be sufficient.
Фазата на елиминиране е необходима за получаване на информация за скоростта, при която изпитваното вещество се екскретира от изпитваните организми (19)(25).
Prior to weighing, excess water should be removed from the worms.
Фазата на елиминиране е необходима във всички случаи, освен ако поглъщането на изпитваното вещество по време на фазата на експозиция не е било значимо (напр. няма статистическа разлика между концентрацията на изпитваното вещество в изпитваните червеи и в червеите от контролите).
This can be done by gently placing the worms on a pre-moistened paper tissue.
Ако по време на фазата на поглъщане не бъде достигнато стационарно състояние, определянето на кинетичните параметри — BAFk, константата/ите на скоростта на поглъщане и елиминиране — може да се извърши с използване на резултатите от фазата на елиминиране.
It is not recommended to use absorbing paper to dry the worms as this may cause stress or damage to the worms.
Изменението на концентрацията на изпитваното вещество във/върху червеите се следи по време на цялото изпитване в двете му фази.
recommend using non-blotted worms of approximately 1,33 times the target biomass.
По време на фазата на поглъщане измерванията се извършват до достигането от BAF на плато или стационарно състояние.
These additional 33 % correspond to the difference between blotted and non-blotted worms (28).
По подразбиране, продължителността на фазата на поглъщане следва да е 28 дни.
At the start of the uptake phase (day 0 of the test), the test organisms are removed from the acclimatisation chamber and distributed randomly to vessels (e.g. petri dishes) containing reconstituted water by adding groups of two worms to each vessel, until each vessel contains ten worms.
Практическият опит показва, че фаза на поглъщане от 12 до 14 дни е достатъчна за достигане на стационарно състояние при няколко стабилни, неутрални органични вещества (6) (8) (9).
Each of these groups of worms are then randomly transferred to separate test vessels, e.g. using soft steel forceps.
Ако обаче не е достигнато стационарно състояние в рамките на 28 дни, фазата на елиминиране се започва чрез прехвърляне на експонираните олигохети в съдове, които съдържат същата среда без изпитваното вещество.
The test vessels are subsequently incubated under test conditions.
Фазата на елиминиране се прекратява от момента, когато се достигне 10 % ниво на концентрация, измерена в червеите в ден 28 от фазата на поглъщане, или след максимален срок от 10 дни (d).
In view of the low nutrient content of the artificial sediment, the sediment should be amended with a food source.
Нивото на остатъци в червеите в края на фазата на елиминиране се отчита като допълнителна крайна точка, например като неелиминирани остатъци (NER).
In order not to underestimate the exposure of the test organisms, e.g. by selectively feeding uncontaminated food, the food necessary for reproduction and growth of the test organisms should be added to the sediment once before or during application of the test substance (see Appendix 5).
За предпочитане е коефициентът на биоакумулация (BAFss) да се изчислява както като съотношение между концентрацията в червеите (Ca) и концентрацията в седимента (Cs) при видимо стационарно състояние, така и като кинетичен коефициент на биоакумулация BAFK, т.е., като съотношение между константата на скоростта на поглъщане от седимента (ks) и константата на скоростта на елиминиране (ke), като се предполага кинетика от първи порядък.
Sediment-water ratio
Когато не е достигнато стационарно състояние в рамките на 28 дни, BAFK се изчислява от константата(ите) на скоростта на поглъщане и на елиминиране.
The recommended sediment-water ratio is 1:4 (45).
За изчисление вж. допълнение 2.
This ratio is considered suitable to maintain oxygen concentrations at appropriate levels, and to avoid the build-up of ammonia in the overlying water.
Ако не е приложима кинетика от първи порядък, следва да се използват по-сложни модели (допълнение 2 и препратка (25)).
The oxygen content in the overlying water should be maintained at ≥ 40 % saturation.
Ако не е достигнато стационарно състояние в рамките на 28 дни, фазата на поглъщане може по избор да се удължи чрез подлагане на експонираните групи червеи — при наличност — на последващи измервания, докато не бъде достигнато стационарно състояние;
The overlying water of the test vessels should be gently aerated (e.g. 2 - 4 bubbles per second) via a pasteur pipette positioned approximately 2 cm above the sediment surface so as to minimise perturbation of the sediment.
успоредно с това и независимо от това фазата на елиминиране следва все пак да бъде започната в ден 28 от фазата на поглъщане.
The photoperiod in the culture and the test is 16 hours (1)(6).
Константата на скоростта на поглъщане, константата на скоростта на елиминиране (или константите, когато се използват по-сложни модели), кинетичният коефициент на биоакумулация (BAFK), и, когато е възможно, доверителните граници на всеки един от тези параметри, се изчисляват с помощта на уравнения от информатизирани модели (вж. допълнение 2 за модели).
Light intensity in the test area should be kept at about 500-1000 lx.
Пригодността на даден модел може да се определи от коефициента на корелация или от коефициента на детерминация (коефициенти, чиито стойности са близки до единица, показват добра пригодност).
The temperature should be 20 ± 2 °C throughout the test.
За да се намали варирането на резултатите от изпитването за органични вещества с висока липофилност, коефициентите на биоакумулация следва да се изразяват в допълнение по отношение на съдържанието на липиди в изпитваните организми и към съдържанието на органичен въглерод (TOC) в седимента (коефициент на акумулация биота-седимент, или BSAF, в kg TOC в седимента на kg (kg– 1) съдържание на липиди в червеите).
One test concentration (as low as possible) is used for determination of the uptake kinetics, but a second (higher) concentration may be used (e.g. (46)).
Този подход се основава на опита и на теоретични корелации за водната среда като компонент на околната среда, при които — за някои класове химични вещества — има ясна зависимост между потенциала за биоакумулация на веществото и липофилността му, което е добре изяснено при използване на риби като организми за модела (14) (25) (27).
In that case, samples are taken and analysed at steady state or after 28 d to confirm the BAF measured at the lower concentration (11).
Има също и връзка между съдържанието на липиди в изпитваните риби и наблюдаваната биоакумулация на такива вещества.
The higher concentration should be selected so that adverse effects can be excluded (e.g. by choosing approximately 1 % of the lowest known chronic effect concentration ECx as derived from relevant chronic toxicity studies).
За бентосните организми са установени сходни корелации (15)(16)(17)(18).
The lower test concentration should be significantly higher than the detection limit in sediment and biological samples by the analytical method used.
Ако е налице достатъчно количество тъкан от червеи, липидното съдържание на изпитваните животни може да се определи върху същия биологичен материал като използвания за определяне на концентрацията на изпитваното вещество.
If the effect concentration of the test substance is close to the analytical detection limit, the use of radiolabelled test substance with high specific radioactivity is recommended.
Независимо от това е практично да се използват аклиматизирани контролни животни най-малко в началото или — за предпочитане — в края на фазата на поглъщане, за измерване на съдържанието на липиди, стойността от което да се използва за нормализиране на стойностите на BAF.
Treated and Control Replicates
За да бъде тестът валиден, се прилагат следните условия:
The minimum number of treated replicates for kinetic measurements should be three per sampling point (11) throughout uptake and elimination phase.
Кумулативната смъртност на червеите (контроли и третирани проби) до края на изпитването не трябва да превишава 20 % от първоначалния брой.
Additional replicates should be employed e.g. for optional additional sampling dates.
Освен това следва да се докаже, че червеите се заравят в седимента, за да се даде възможност за максимална експозиция.
For the elimination phase, a matching number of replicates is prepared with non-spiked sediment and overlying water, so that the treated worms can be transferred from designated treated vessels to non-treated vessels at the end of the uptake phase.
За подробно обяснение вж. точка 28.
The total number of treated replicates should be sufficient for both uptake and elimination phase.
За изпитването могат да се използват няколко вида водни олигохети.
Alternatively, the worms designated for sampling during the elimination phase may be exposed in one large container containing spiked sediment of the same batch as used for uptake kinetics.
Най-често използваните видове са изброени в допълнение 6.
It should be demonstrated that the test conditions (e.g. sediment depth, sediment water ratio, loading, temperature, water quality) are comparable to the replicates designated for the uptake phase.