natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Решение по дело Associação Nacional de Transportadores Rodoviários de Pesados de Passageiros (Antrop) и други/Conselho de Ministros, Companhia Carris de Ferro de Lisboa SA (Carris) и Sociedade de Transportes Colectivos do Porto SA (STCP), C-504/07, EU:C:2009:290.
In this case the aid was paid on 21 December 2012, so the rules, principles and criteria for assessing the compatibility of state aid which are in force at the date on which the Commission takes its decision should be applied (see, paragraph 39 of that judgment).
Решение по дело Комисия/Белгия, 156/77, EU:C:1978:180, точка 10.
Case C-334/0 P Commission v Freistaat Sachsen, [2008] ECR I-9465, paragraphs 50 to 53; Case T-3/09 Italy v Commission, [2011] ECR II-95, paragraph 60.
Регламент (ЕИО) № 1107/70 на Съвета от 4 юни 1970 г. за отпускане на помощи за железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (OB L 130, 15.6.1970 г., стр. 1).
For example tort or unjust enrichment.
В този смисъл Комисията се позовава на аргументите, изложени в съображения 307 — 313 от Решение 2011/3/ЕС от 24 февруари 2010 г. относно договорите за обществена услуга за транспорт между датското Министерство на транспорта и „Danske statsbaner“ (държавна помощ C 41/08 (ex NN 35/08) ( ОВ L 7, 11.1.2011 г., стр. 1).
Joined Cases 106 to 120/87, Asteris AE and others v Greece and EEC, EU:C:1988:457.
Това решение беше отменено от Общия съд с решението му по дело Jørgen Andersen/Европейска комисия, T-92/11, EU:T:2013:143, непубликувано, като решението на Общия съд понастоящем се обжалва пред Съда по дело C-303/13 P. Резултатът от обжалването не е от значение за резултата от разглеждането на настоящия случай, тъй като Общият съд потвърди в обжалваното решение, че именно датата, на която настъпват последиците от изплатената помощ, определя кой набор от правила се прилага.
See Commission Decision of 16 June 2004 on Dutch aid in favour of Akzo Nobel in order to minimise chlorine transports (Case N 304/2003), summary notice in OJ C 81, 2.4.2005, p. 4; see also Commission Decision of 20 December 2006 on Dutch aid for relocation of car dismantling company Steenbergen (Case N 575/2005), summary notice in OJ C 80, 13.4.2007, p. 1.
В този случай помощта е била изплатена на 21 декември 2012 г., така че следва да се прилагат правилата, принципите и критериите за оценка на съвместимостта на държавни помощи, които са били в сила към датата, на която Комисията е приела своето решение (вж. точка 39 от съдебното решение).
Case C-119/05 Lucchini, EU:C:2007:434, paragraph 59.
Решение по дело Комисия/Freistaat Sachsen, C-334/07 P, EU:C:2008:709, точки 50 — 53; Решение по дело Италия/Комисия, T-3/09, EU:T:2011:27, точка 60.
Ibid, paragraph 61.
Решение (ЕС) 2015/1075 на Комисията
Commission Decision (EU) 2015/1075
относно държавна помощ SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN),
on State aid SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN)
приведена в действие от Италия — Допълнителна компенсация в полза на Buonotourist за предоставяне на обществена услуга
implemented by Italy — Additional public service compensation for Buonotourist
(нотифицирано под номер C(2015) 75)
(notified under document C(2015) 75)
В съответствие с член 108, параграф 3 от Договора с електронно уведомление от 5 декември 2012 г. италианските органи съобщиха за допълнителна компенсация, предоставена на Buonotourist S.r.l.
By electronic notification of 5 December 2012, the Italian authorities notified, in accordance with Article 108(3) of the Treaty, the additional compensation awarded pursuant to a judgment by the Consiglio di Stato (Italy’s highest administrative court) to Buonotourist S.r.l.
(„Buonotourist“) с решение на Consiglio di Stato (Върховния административен съд на Италия) за предоставяне на пътнически транспортни услуги с автобус въз основа на концесии, предоставени от италианския регион Кампания („региона“) в периода 1996 — 2002 г. („разглеждания период“).
(‘Buonotourist’), for the provision of passenger transport services by bus based on concessions granted by the Italian Region of Campania (‘the Region’) during the period 1996-2002 (‘the period under review’).
Уведомлението беше заведено като дело номер SA.35843 и, считано от 13 декември 2012 г., делото се третира като необявена помощ, тъй като съгласно информацията, с която Комисията разполага, регионът не е бил задължен да изплаща допълнителната компенсация на Buonotourist до 7 декември 2012 г., т.е. след като италианското правителство е уведомило Комисията за мярката, но преди Комисията да е приела решение.
The notification was registered under case number SA.35843 and from 13 December 2012 treated as a non-notified measure since, according to the information available to the Commission, the Region was not obliged to pay the additional compensation due to Buonotourist until 7 December 2012, that is, after the Italian government had notified the measure to the Commission, but before a Commission decision had been adopted.
С писмо от 20 февруари 2014 г.
By letter dated 20 February 2014, the Commission informed Italy that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty in respect of the aid (‘the opening decision’).
Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно мярката.
The Italian authorities submitted their observations on the opening decision by letters dated 21 and 24 March 2014.
Италианските органи представиха своето мнение относно решението за откриване с писма от 21 и 24 март 2014 г.
The only third party to submit observations in reply to the opening decision was Buonotourist, the beneficiary of the measure.
Единствената трета страна, която представи мнение относно решението за откриване, беше Buonotourist, получателят на помощта.
Its comments were received on 25 March 2014.
Неговото мнение бе получено на 25 март 2014 г.
On 11 July 2014, the Italian authorities provided comments on the third party submissions and additional information in response to a request for information dated 11 June 2014.
На 11 юли 2014 г. италианските органи представиха коментари по мнението на третата страна и допълнителна информация в отговор на искането за информация от 11 юни 2014 г.
After acceptance of a deadline extension by the Commission, the Italian authorities completed the provision of additional information by letter of 15 September 2014.
Италианските органи завършиха предоставянето на допълнителна информация с писмо от 15 септември 2014 г., след като Комисията одобри искането за удължаване на крайния срок.
DESCRIPTION OF THE MEASURE
ДРУЖЕСТВО
Buonotourist is a private company providing local public transport services based on regional and municipal concessions.
Buonotourist Srl е частно дружество, което предоставя местни обществени транспортни услуги въз основа на регионални и общински концесии.
More specifically, according to the Italian authorities, Buonotourist operated a network of bus routes as concessionaire of the Region throughout the period under review covering approximately 1,8 million km per year.
По-специално според италианските органи Buonotourist управлява мрежа от автобусни маршрути като концесионер за региона през целия разглеждан период, като покрива приблизително 1,8 млн. км годишно.
From the information provided by the Italian authorities, the Region has already paid EUR 19 507 121,54 to Buonotourist for the above-mentioned service during the period under review, of which EUR 17 036 021,13 for the operation and management of the service and EUR 2 471 100,41 for investments.
Съгласно предоставената от италианските органи информация регионът вече е изплатил 19 507 121,54 EUR на Buonotourist за горепосочените услуги в рамките на разглеждания период, от които 17 036 021,13 EUR за обслужване и управление на услугата и 2 471 100,41 EUR за инвестиции.
Since it appears that this compensation was awarded to Buonotourist more than 10 years before the Commission sent its first request for information to the Italian State, that compensation will not be subject to an assessment in the current proceedings.
Тъй като изглежда, че тази компенсация е била изплатена на Buonotourist повече от десет години преди Комисията да изпрати първото си искане за информация до Италия, въпросната компенсация няма да се разглежда в настоящата процедура.
In addition to the above-mentioned sums already received, Buonotourist requested from the Region additional compensation of EUR 5 567 582,57 on the basis of Council Regulation (EEC) No 1191/69 for the economic disadvantages it allegedly suffered as a result of public service obligations (‘PSOs’) allegedly being imposed upon it.
В допълнение към получените горепосочени суми Buonotourist е поискало допълнителна компенсация от региона в размер на 5 567 582,57 EUR въз основа на Регламент (ЕИО) № 1191/69 на Съвета поради икономически неизгоди, от които предполагаемо е било засегнато в резултат на задълженията за обществени услуги („ЗОУ“), с които предполагаемо е било натоварено.
According to the Region, the request was made in January 2007 when Buonotourist started proceedings before the Italian administrative courts.
Според региона искането е било отправено през януари 2007 г., когато Buonotourist е завело дело пред италианските административни съдилища.
In 2008, the Regional Administrative Court in Salerno rejected Buonotourist’s claim for additional compensation on the basis of Regulation (EEC) No 1191/69.
През 2008 г. регионалният административен съд в Салерно е отхвърлил иска на Buonotourist за допълнителна компенсация на основание Регламент (ЕИО) № 1191/69.
That court held that, in accordance with Article 4 of Regulation (EEC) No 1191/69, Buonotourist could not request compensation for economic disadvantages resulting from the imposition of PSOs without having previously requested the termination of those PSOs.
Съдът постанови, че съгласно член 4 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 Buonotourist няма право да иска компенсация за икономически неизгоди в резултат от налагането на ЗОУ, ако не е поискало предварително преустановяването на тези ЗОУ.
THE JUDGMENTS OF THE CONSIGLIO DI STATO
РЕШЕНИЯ НА CONSIGLIO DI STATO
By judgment of 27 July 2009 (Sentenza No 4683/09), the Consiglio di Stato upheld the appeal by Buonotourist against the judgment of the Regional Administrative Court in Salerno and concluded that Buonotourist was entitled to receive additional compensation for the public service it had carried out in accordance with Articles 6, 10 and 11 of Regulation (EEC) No 1191/69.
(Sentenza № 4683/09) Consiglio di Stato прие за допустима жалбата на Buonotourist срещу решението на регионалния административен съд в Салерно и постанови, че Buonotourist следва да получи допълнителна компенсация за предоставената от него обществена услуга в съответствие с членове 6, 10 и 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69.
The Consiglio di Stato further considered that Buonotourist was entitled to receive public service compensation even in the absence of a prior request for the elimination of the PSOs.
В това решение не се определя конкретно с кой правен акт и под каква форма са били наложени ЗОУ, но се подчертава, че не може да се отхвърля иск на предприятие, предоставящо обществена услуга, за възстановяване на реално понесените разходи при изпълнението на тази услуга.
According to the Consiglio di Stato, the precise amount of the additional compensation owed to Buonotourist had to be determined by the Region on the basis of reliable data taken from the accounts of the company, showing the difference between the costs attributable to the portion of Buonotourist’s activities associated with the PSO and the corresponding revenues.
В допълнение към това Consiglio di Stato постанови, че Buonotourist следва да получи компенсация за предоставяне на обществена услуга дори при липсата на предварително искане за прекратяване на ЗОУ.
However, the Region claimed that it was unable to do so, due to a lack of clear and reliable data.
Според Consiglio di Stato точният размер на допълнителната компенсация, дължима на Buonotourist, трябва да се определи от региона въз основа на надеждни данни от счетоводните сметки на дружеството, които показват разликата между разходите, дължащи се на дяла на дейностите на Buonotourist, свързан със ЗОУ, и съответните приходи.
By order (ordinanza) No 8737/2010 of 13 December 2010, the Consiglio di Stato appointed an expert to undertake that task.
Регионът обаче заяви, че не е в състояние да направи това поради липса на ясни и надеждни данни.
According to the Italian authorities, that expert was also unable to determine the amount to be compensated.
С определение (ordinanza) № 8737/2010 от 13 декември 2010 г.
By order (ordinanza) No 5880/2011 of 7 November 2011, the Consiglio di Stato appointed a second expert (‘the second expert’).
Consiglio di Stato назначи експерт, който да се заеме с тази задача.
It appears from paragraph 9 of the judgment of the Consiglio di Stato (giudizio per l’ottemperanza) No 5650/2012 of 7 November 2012 that both experts excluded the existence of a right to compensation pursuant to Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 (i.e. obligation to operate or carry), but both concluded that Buonotourist was undercompensated for 1998, 1999 and 2000 as a result of the application of the formula provided in Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 (tariff-related obligation).
Според италианските органи този експерт също не е могъл да определи размера на дължимата компенсация.
Implicitly, the experts thus assumed that a tariff obligation had been imposed on Buonotourist by the Region.
С определение (ordinanza) № 5880/2011 от 7 ноември 2011 г.
However, while the first expert concluded that it would have been inappropriate to use an ‘inductive method’ to calculate the additional costs borne by the undertaking due to tariff costs and recommended calculating the additional compensation by means of equity appreciation (in via equitativa), the second expert calculated the sum to be compensated by the Region to the company through the use of such an ‘inductive method’, observing that the Consiglio di Stato held that the choice of the ‘inductive method’ was to be considered definitive, having been used in various judgments without being challenged.
Consiglio di Stato назначи втори експерт („втория експерт“).
The second expert was nevertheless unable to calculate the compensation pursuant to Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 due to a lack of essential data on both the anticipated and the actual number of units of measure of transport.
В съответствие с точка 9 от решението на Consiglio di Stato (giudizio per l’ottemperanza) № 5650/2012 от 7 ноември 2012 г. изглежда, че и двамата експерти са изключили наличието на право на компенсация съгласно член 10 от Регламент (ЕИО) № 1191/1969 (т.е. задължение за експлоатиране или за превоз), но и двамата са заключили, че Buonotourist е получило недостатъчна компенсация за 1998, 1999 и 2000 г. поради прилагането на формулата, предвидена в член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/1969 (тарифно задължение).
The second expert therefore calculated the possible amount of undercompensation as the difference between the potential revenues that the company could have obtained by operating the service on a commercial basis (estimate) and the sum of the actual revenues and the public contributions received.
По този начин експертите негласно са приели, че регионът е наложил тарифно задължение на Buonotourist.
For Buonotourist, those calculations result in an undercompensation for 1998, 1999 and 2000 only, totalling EUR 1 111 572 including interest.
При все това, докато първият експерт е заключил, че би било неуместно да се използва „индуктивен метод“ за изчисляване на допълнителните разходи на предприятието във връзка с тарифните разходи и е препоръчал допълнителната компенсация да се изчисли по усмотрение на Съда (in via equitativa), вторият експерт е изчислил сумата, която регионът следва да изплати като компенсация на дружеството, именно посредством такъв „индуктивен метод“, като е заключил, че Consiglio di Stato счита за категоричен изборът на „индуктивния метод“ и че той е бил използван без възражения при множество решения.
The expert concluded that this amount could be taken as the amount of undercompensation.
Независимо от това вторият експерт не бе в състояние да изчисли компенсацията съгласно член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/1969 поради липсата на основни данни за очаквания и действителния брой мерни единици транспорт.
Accordingly, the Consiglio di Stato issued judgment No 5650/2012 of 7 November 2012, quantifying the additional compensation the Region was obliged to pay to Buonotourist at EUR 1 111 572 and ordered payment of that sum to take place by 7 December 2012.
Поради това вторият експерт е изчислил възможния размер на недостатъчната компенсация като разликата между потенциалните приходи, които дружеството би могло да реализира чрез извършване на услугата на търговска основа (приблизително изчисление), и размера на действителните приходи и получените публични плащания.
Payment of this sum was made by the Region to Buonotourist on 21 December 2012.
При Buonotourist тези изчисления показват недостатъчна компенсация само за 1998, 1999 и 2000 г. на обща стойност 1 111 572 EUR с включени лихви.
It is the payment of that additional compensation by the Region to Buonotourist as a consequence of judgment No 5650/2012 that constitutes the non-notified measure and the subject matter of this Decision.
Експертът е заключил, че тази сума може да се приеме като размера на недостатъчната компенсация.
ADDITIONAL INFORMATION/OBSERVATIONS PROVIDED BY THE ITALIAN AUTHORITIES
В съответствие с това Consiglio di Stato постанови решение № 5650/2012 от 7 ноември 2012 г., като посочва, че размерът на допълнителната компенсация, която регионът е длъжен да изплати на Buonotourist, е 1 111 572 EUR, и нарежда сумата да бъде изплатена до 7 декември 2012 г.
According to the Italian authorities, Buonotourist, like other providers of regional scheduled bus transport services, operated on the basis of provisional licences (concessions) which had to be renewed annually upon the request of the company.
Регионът изплати тази сума на Buonotourist на 21 декември 2012 г.
Those concessions provided the company with the exclusive right to provide the relevant services.
Именно изплащането на тази допълнителна компенсация в полза на Buonotourist от страна на региона вследствие на решение № 5650/2012 представлява необявената помощ и е предмет на настоящото решение.
The Italian authorities further maintain that Buonotourist requested concessions to provide services on the relevant routes from the Region in each year of the period under review and that those concessions always stipulated that the services were carried out entirely at the risk of the undertakings in question and, specifically, ‘without the performance of the service constituting a right to a subsidy or compensation of any kind’.
ДОПЪЛНИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ/КОНСТАТАЦИИ ОТ ИТАЛИАНСКИТЕ ОРГАНИ
The Italian authorities provided a copy of a sample concession contract concerning another undertaking (‘the sample concession contract’) from 1972/73 attesting that it was the same as the one used with Buonotourist for the period under review.
Според италианските органи дружеството Buonotourist, както и други доставчици на услуги за регионален редовен автобусен превоз, е извършвало дейност въз основа на временни лицензи (концесии), подновявани ежегодно по искане на дружеството.
However, the Italian authorities did not provide any concession contracts actually concluded with Buonotourist during the period under review.
Тези концесии дават на дружеството изключителното право да предоставя съответните услуги.
The Italian authorities maintain that under those concessions Buonotourist was free to propose the substitution of the forms of transport to be used by it or to apply for the termination in whole or in part of its PSOs where such obligations entailed an economic disadvantage to it, but that the company never exercised that right.
В допълнение към това италианските органи твърдят, че Buonotourist е отправило искания за концесии за предоставяне на услуги по съответните маршрути към компетентните органи в региона за всяка година от разглеждания период и че в тези концесии винаги се е посочвало, че услугите се извършват изцяло на собствен риск за въпросните дружества и по-специално, че „предоставянето на услугата не дава право на дружеството на каквато и да е субсидия или компенсация“.
The Italian authorities further allege that the company never informed the Region that it was suffering economic disadvantages or that it was carrying out obligations that it would not have performed if not obliged to do so under a PSO.
Италианските органи предоставиха копие от примерен договор за концесия във връзка с друго предприятие („примерния договор за концесия“) от 1972 — 1973 г. и потвърдиха, че текстът на договора е същия като договора на Buonotourist за разглеждания период.
Finally, according to the Italian authorities, Buonotourist never requested the termination of the PSO as required by Article 4(1) of Regulation (EEC) No 1191/69.
Италианските органи обаче не предоставиха договорите за концесия, които действително са били сключени с Buonotourist в рамките на разглеждания период.
According to the Italian authorities, the public contributions granted to Buonotourist in the past were based on standard cost methodology, calculated on the basis of certain parameters established in Regional Law No 16/1983, such as the number of kilometres awarded vis-à-vis the kilometres travelled, the number of employees and buses, which vary depending on the type of service performed (urban, mountain, hill services), the legal and economic treatment of employees, the size of the undertaking, and the costs of the buses.
Италианските органи твърдят, че в рамките на тези концесии Buonotourist е имало възможност да предлага промени по видовете транспорт, които следва да използва, или да кандидатства за прекратяване на изцяло или на част от задълженията за обществена услуга, ако тези задължения му носят икономически неизгоди, но дружеството така и не е упражнило това право.
The Italian authorities also doubt whether Buonotourist has demonstrated that it had efficiently and correctly operated the PSOs in accordance with Regulation (EEC) No 1191/69 and submit that Buonotourist did not have an account separation system as required by Article 1(5) of that Regulation.
Освен това италианските органи твърдят, че дружеството така и не е информирало региона, че е засегнато от икономически неизгоди или че изпълнява задължения, които не би изпълнявало, ако не беше задължено да го прави в съответствие със ЗОУ.
AMOUNT OF COMPENSATION
На последно място според италианските органи Buonotourist никога не е подавало искане за прекратяване на ЗОУ съгласно изискванията на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1191/69.
As explained in recital 15, the Consiglio di Stato appointed two experts to determine the additional compensation owed to Buonotourist by the Region on the basis of Articles 6, 10 and 11 of Regulation (EEC) No 1191/69.
Според италианските органи публичните плащания, предоставени на Buonotourist в миналото, са били основани на стандартна методология за разходите и изчислявани въз основа на определени параметри, посочени в Регионален закон № 16/1983, като например броя на предвидените спрямо изминатите километри, броя на служителите и автобусите, които варират в зависимост от изпълнявания вид услуга (градски транспорт, транспорт в планински и полупланински райони), правното и икономическото третиране на служителите, размера на предприятието и разходите за автобусите.
On 27 September 2012, the two experts each issued their respective reports, but only the second expert was able to calculate the additional compensation due to Buonotourist by the Region (‘the report’).
Италианските органи също така изразяват съмнения дали Buonotourist е демонстрирало, че ефективно и правилно е изпълнявало ЗОУ в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1191/69, и заявяват, че Buonotourist не е разполагало със система за отделни отчети, както се изисква съгласно член 1, параграф 5 от този регламент.
In the report, the second expert frequently reiterates that the parties submitted data that did not match or that were not precise enough, constituting only an approximation.