natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Свидетелства за управление на превозни средства могат да се издават или подновяват в изключителни случаи, при условие че това е надлежно обосновано от компетентно медицинско заключение и при условие че се провеждат редовни медицински оценки, които да гарантират, че лицето е все още в състояние безопасно да управлява превозно средство, като се вземат предвид последиците от заболяването.
Driving licences may be issued or renewed in exceptional cases, provided that it is duly justified by competent medical opinion and subject to regular medical assessment ensuring that the person is still capable of driving the vehicle safely taking into account the effects of the medical condition.
Други кардиомиопатии
Other cardiomyopathies
Оценява се рискът от внезапни увреждащи инциденти при кандидати или водачи с добре познати кардиомиопатии (например аритмогенна деснокамерна кардиомиопатия, некомпактна кардиомиопатия, катехоламинергична полиморфна камерна тахикардия и синдром на скъсения QT интервал) или с нови кардиомиопатии, които биха могли да бъдат открити в бъдеще.
The risk of sudden incapacitating events shall be evaluated in applicants or drivers with well described cardiomyopathies (e.g. arrhythmogenic right ventricular cardiomyopathy, non-compaction cardiomyopathy, catecholaminergic polymorphic ventricular tachycardia and short QT syndrome) or with new cardiomyopathies that may be discovered.
Изисква се внимателна оценка от специалист.
A careful specialist evaluation is required.
Взимат се предвид прогностичните признаци на въпросната кардиомиопатия.
The prognostic features of the particular cardiomyopathy shall be considered.
Държавите членки могат да ограничат издаването или подновяването на свидетелства за управление на превозни средства на кандидати или водачи с други сърдечносъдови заболявания.“;
Member States may restrict the issue or renewal of driving licences for applicants or drivers with other cardiovascular diseases.’;
Точка 10.2. от раздел 10 („ЗАХАРЕН ДИАБЕТ“) се заменя със следното:
point 10.2 of section 10 (‘DIABETES MELLITUS’) is replaced by the following:
Кандидат или водач, страдащ от захарен диабет, лекуван с лекарствен продукт, който потенциално може да предизвика хипогликемия, трябва да докаже, че разбира какво крие рискът от хипогликемия и че е способен да се справи адекватно с това състояние.
An applicant or driver with diabetes treated with medication which carries a risk of inducing hypoglycaemia shall demonstrate an understanding of the risk of hypoglycaemia and adequate control of the condition.
Не се издават или подновяват свидетелства за управление на кандидати или водачи, които нямат адекватно разбиране за хипогликемията.
Driving licences shall not be issued to, or renewed for, applicants or drivers who have inadequate awareness of hypoglycaemia.
Не се издават или подновяват свидетелства за управление на кандидати или водачи, които страдат от хронична остра хипогликемия, освен ако не представят в своя подкрепа компетентно медицинско заключение и не провеждат редовни медицински прегледи.
Driving licences shall not be issued to, or renewed for, applicants or drivers who have recurrent severe hypoglycaemia, unless supported by competent medical opinion and regular medical assessment.
При хронични остри хипогликемии в будно състояние не се издава или подновява разрешително до 3 месеца след последния случай.
For recurrent severe hypoglycaemias during waking hours a licence shall not be issued or renewed until 3 months after the most recent episode.
Свидетелства за управление на превозни средства могат да се издават или подновяват в изключителни случаи, при условие че това е надлежно обосновано от компетентно медицинско заключение и при условие че се провеждат редовни медицински оценки, които да гарантират, че лицето е все още в състояние безопасно да управлява превозно средство, като се вземат предвид последиците от заболяването.“
Driving licences may be issued or renewed in exceptional cases, provided that it is duly justified by competent medical opinion and subject to regular medical assessment, ensuring that the person is still capable of driving the vehicle safely taking into account the effects of the medical condition.’
Директива (EС) 2016/1148 на Европейския парламент и на Съвета
Directive (EU) 2016/1148 of the European Parliament and of the Council
от 6 юли 2016 година
of 6 July 2016
относно мерки за високо общо ниво на сигурност на мрежите и информационните системи в Съюза
concerning measures for a high common level of security of network and information systems across the Union
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 114 thereof,
Мрежите и информационните системи и услуги имат изключително важна роля в обществото.
Network and information systems and services play a vital role in society.
Тяхната надеждност и сигурност са от основно значение за стопанските и обществените дейности и особено за функционирането на вътрешния пазар.
Their reliability and security are essential to economic and societal activities, and in particular to the functioning of the internal market.
Мащабите, честотата и въздействието на свързаните със сигурността инциденти се увеличават и представляват крупна заплаха за функционирането на мрежите и информационните системи.
The magnitude, frequency and impact of security incidents are increasing, and represent a major threat to the functioning of network and information systems.
Тези системи могат също така да се превърнат в мишена за преднамерени злонамерени действия, имащи за цел да повредят системите или да прекъснат тяхната работа.
Those systems may also become a target for deliberate harmful actions intended to damage or interrupt the operation of the systems.
Подобни инциденти могат да попречат на извършването на стопански дейности, да причинят значителни финансови загуби, да подкопаят доверието на потребителите и да причинят големи вреди на икономиката на Съюза.
Such incidents can impede the pursuit of economic activities, generate substantial financial losses, undermine user confidence and cause major damage to the economy of the Union.
Мрежите и информационните системи, и най-вече интернет, са от основно значение за улесняването на трансграничното движение на стоки, услуги и хора.
Network and information systems, and primarily the internet, play an essential role in facilitating the cross-border movement of goods, services and people.
Поради транснационалния им характер всяко съществено нарушение на тези системи, било то умишлено или неволно и без значение на кое място се извършва, може да засегне отделни държави членки, а и целия Съюз.
Owing to that transnational nature, substantial disruptions of those systems, whether intentional or unintentional and regardless of where they occur, can affect individual Member States and the Union as a whole.
Ето защо сигурността на мрежите и информационните системи е от основно значение за гладкото функциониране на вътрешния пазар.
The security of network and information systems is therefore essential for the smooth functioning of the internal market.
Като се използва значителният напредък, постигнат в рамките на Европейския форум за държавите членки, при насърчаването на дискусиите и обмена на добри практики в политиките, включително разработването на принципи на европейското сътрудничество при киберкризи, следва да бъде създадена група за сътрудничество, състояща се от представители на държавите членки, Комисията и Агенцията на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност (ENISA), която да улеснява и подкрепя стратегическото сътрудничество между държавите членки по отношение на сигурността на мрежите и информационни системи.
Building upon the significant progress within the European Forum of Member States in fostering discussions and exchanges on good policy practices, including the development of principles for European cyber-crisis cooperation, a Cooperation Group, composed of representatives of Member States, the Commission, and the European Union Agency for Network and Information Security (‘ENISA’), should be established to support and facilitate strategic cooperation between the Member States regarding the security of network and information systems.
За да бъде ефективна и приобщаваща тази група, е от основно значение всички държави членки да разполагат с минимален капацитет и със стратегия, гарантираща високо ниво на сигурност на мрежите и информационни системи на тяхна територия.
For that group to be effective and inclusive, it is essential that all Member States have minimum capabilities and a strategy ensuring a high level of security of network and information systems in their territory.
Освен това към операторите на основни услуги и доставчиците на цифрови услуги следва да се прилагат изисквания за сигурност и уведомяване, с цел да се насърчи култура на управление на риска и да се гарантира докладването на най-сериозните инциденти.
In addition, security and notification requirements should apply to operators of essential services and to digital service providers to promote a culture of risk management and ensure that the most serious incidents are reported.
Съществуващите способности не са достатъчни, за да се гарантира високо ниво на сигурност на мрежите и информационни системи в Съюза.
The existing capabilities are not sufficient to ensure a high level of security of network and information systems within the Union.
Нивото на подготвеност на различните държави членки е твърде различно, което води до разпокъсани действия в различните части на Съюза.
Member States have very different levels of preparedness, which has led to fragmented approaches across the Union.
Това от своя страна е причина нивото на защита на потребителите и предприятията да не е еднакво и подкопава общото ниво на сигурност на мрежите и информационни системи в Съюза.
This results in an unequal level of protection of consumers and businesses, and undermines the overall level of security of network and information systems within the Union.
Липсата на общи изисквания за операторите на основни услуги и доставчиците на цифрови услуги на свой ред прави невъзможно създаването на глобален и ефективен механизъм за сътрудничество на равнището на Съюза.
Lack of common requirements on operators of essential services and digital service providers in turn makes it impossible to set up a global and effective mechanism for cooperation at Union level.
Университетите и изследователските центрове имат основно значение за насърчаване на научноизследователската и развойна дейност и иновациите в тези области.
Universities and research centres have a decisive role to play in spurring research, development and innovation in those areas.
Поради това ефективният отговор на предизвикателствата пред сигурността на мрежите и информационните системи изисква глобален подход на равнището на Съюза, който да включва общи минимални изисквания за изграждане на капацитет и планиране, обмен на информация, сътрудничество и общи изисквания по отношение на сигурността за операторите на основни услуги и доставчиците на цифрови услуги.
Responding effectively to the challenges of the security of network and information systems therefore requires a global approach at Union level covering common minimum capacity building and planning requirements, exchange of information, cooperation and common security requirements for operators of essential services and digital service providers.
Допуска се обаче операторите на основни услуги и доставчиците на цифрови услуги да прилагат мерки за сигурност, които са по-строги от предвидените в настоящата директива.
However, operators of essential services and digital service providers are not precluded from implementing security measures that are stricter than those provided for under this Directive.
За да бъдат обхванати всички съответни инциденти и рискове, настоящата директива следва да се прилага както по отношение на операторите на основни услуги, така и на доставчиците на цифрови услуги.
To cover all relevant incidents and risks, this Directive should apply to both operators of essential services and digital service providers.
Въпреки това задълженията за операторите на основни услуги и доставчиците на цифрови услуги следва да не се прилагат по отношение на предприятия, предоставящи обществени съобщителни мрежи или обществено достъпни електронни съобщителни услуги по смисъла на Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [3], към които се прилагат специалните изисквания за сигурност и цялост от същата директива, нито следва да се прилагат по отношение на доставчиците на удостоверителни услуги по смисъла на Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета [4], към които се прилагат изискванията за сигурност, предвидени в същия регламент.
However, the obligations on operators of essential services and digital service providers should not apply to undertakings providing public communication networks or publicly available electronic communication services within the meaning of Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council [3], which are subject to the specific security and integrity requirements laid down in that Directive, nor should they apply to trust service providers within the meaning of Regulation (EU) No 910/2014 of the European Parliament and of the Council [4], which are subject to the security requirements laid down in that Regulation.
Настоящата директива следва да не засяга възможността всяка държава членка да предприема необходимите мерки, с които да гарантира защитата на основните интереси на своята сигурност, да опазва обществения ред и обществената сигурност и да създава условия за разследването, разкриването и наказателното преследване на престъпления.
This Directive should be without prejudice to the possibility for each Member State to take the necessary measures to ensure the protection of the essential interests of its security, to safeguard public policy and public security, and to allow for the investigation, detection and prosecution of criminal offences.
В съответствие с член 346 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
In accordance with Article 346 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), no Member State is to be obliged to supply information the disclosure of which it considers to be contrary to the essential interests of its security.
В този контекст имат значение Решение 2013/488/ЕС на Съвета [5] и споразуменията за неразкриване на информация или неформалните споразумения за неразкриване на информация, като протокола за обмен на информация с цветен код за поверителност (Traffic Light Protocol).
In this context, Council Decision 2013/488/EU [5] and non-disclosure agreements, or informal non-disclosure agreements such as the Traffic Light Protocol, are of relevance.
Някои стопански сектори са вече регулирани или е възможно да бъдат регулирани в бъдеще посредством правни актове на Съюза, които са специални за конкретния сектор и които включват правила, свързани със сигурността на мрежите и информационните системи.
Certain sectors of the economy are already regulated or may be regulated in the future by sector-specific Union legal acts that include rules related to the security of network and information systems.
Когато в тези правни актове на Съюза се съдържат разпоредби, налагащи изисквания за сигурност на мрежите и информационните системи или за уведомяването за инциденти, тези разпоредби следва да се прилагат, ако съдържат изисквания, които са най-малкото равностойни по действие на задълженията, съдържащи се в настоящата директива.
Whenever those Union legal acts contain provisions imposing requirements concerning the security of network and information systems or notifications of incidents, those provisions should apply if they contain requirements which are at least equivalent in effect to the obligations contained in this Directive.
В такъв случай държавите членки следва да прилагат разпоредбите на тези специални за конкретен сектор правни актове на Съюза, включително онези от тях, които се отнасят за юрисдикцията, и следва да не изпълняват процеса по определяне на операторите на основни услуги, определен в настоящата директива.
Member States should then apply the provisions of such sector-specific Union legal acts, including those relating to jurisdiction, and should not carry out the identification process for operators of essential services as defined by this Directive.
В този контекст държавите членки следва да представят информация на Комисията относно прилагането на разпоредбите, имащи характера на lex specialis.
In this context, Member States should provide information to the Commission on the application of such lex specialis provisions.
При определяне дали изискванията за сигурност на мрежите и информационните системи и за уведомяване за инциденти, съдържащи се в специални за конкретен сектор правни актове на Съюза, са равностойни на изискванията по настоящата директива следва да се имат предвид единствено разпоредбите на приложимите правни актове на Съюза и тяхното приложение в държавите членки.
In determining whether the requirements on the security of network and information systems and the notification of incidents contained in sector-specific Union legal acts are equivalent to those contained in this Directive, regard should only be had to the provisions of relevant Union legal acts and their application in the Member States.
В сектора на водния транспорт изискванията за сигурност на дружества, кораби, пристанищни съоръжения, пристанища и услуги за корабния трафик, съобразени с правните актове на Съюза, обхващат всички операции, включително радио- и телекомуникационните системи, компютърните системи и мрежите.
In the water transport sector, security requirements for companies, ships, port facilities, ports and vessel traffic services under Union legal acts cover all operations, including radio and telecommunication systems, computer systems and networks.
В част от задължителните процедури, които трябва да бъдат следвани, се включва докладването за всички инциденти, поради което тази част следва да се разглежда като lex specialis, доколкото посочените изисквания са най-малкото равностойни на съответните разпоредби на настоящата директива.
Part of the mandatory procedures to be followed includes the reporting of all incidents and should therefore be considered as lex specialis, in so far as those requirements are at least equivalent to the corresponding provisions of this Directive.
При определянето на оператори в сектора на водния транспорт държавите членки следва да вземат предвид съществуващи и бъдещи международни кодекси и насоки, изготвени по-специално от Международната морска организация, с оглед осигуряване на съгласуван подход за отделните морски оператори.
When identifying operators in the water transport sector, Member States should take into account existing and future international codes and guidelines developed in particular by the International Maritime Organisation, with a view to providing individual maritime operators with a coherent approach.
Регулирането и надзорът в секторите на банковото дело и инфраструктурите на финансовите пазари е с висока степен на хармонизация на равнището на Съюза, постигната чрез използването на първичното и вторичното право на Съюза и стандартите, разработени заедно с европейските надзорни органи.
Regulation and supervision in the sectors of banking and financial market infrastructures is highly harmonised at Union level, through the use of primary and secondary Union law and standards developed together with the European supervisory authorities.
В рамките на банковия съюз прилагането и надзорът във връзка с тези изисквания се осигурява чрез единния надзорен механизъм.
Within the banking union, the application and the supervision of those requirements are ensured by the single supervisory mechanism.
За държавите членки, които не са част от банковия съюз, това се осигурява от съответните банкови регулатори на държавите членки.
For Member States that are not part of the banking union, this is ensured by the relevant banking regulators of Member States.
В други области на регулиране на финансовия сектор Европейската система за финансов надзор също осигурява висока степен на уеднаквяване и сближаване на надзорните практики.
In other areas of financial sector regulation, the European System of Financial Supervision also ensures a high degree of commonality and convergence in supervisory practices.
Европейският орган за ценни книжа и пазари също изпълнява функции на пряк надзор за някои субекти, а именно агенциите за кредитен рейтинг и регистрите на трансакции.
The European Securities Markets Authority also plays a direct supervision role for certain entities, namely credit-rating agencies and trade repositories.
Операционният риск е важна част от пруденциалното регулиране и надзор в областта на банковото дело и инфраструктурите на финансовите пазари.
Operational risk is a crucial part of prudential regulation and supervision in the sectors of banking and financial market infrastructures.
Той обхваща всички операции, включително сигурността, целостта и устойчивостта на мрежите и информационните системи.
It covers all operations including the security, integrity and resilience of network and information systems.
Изискванията във връзка с тези системи, които често надхвърлят изискванията, предвидени в настоящата директива, са установени в редица правни актове на Съюза, включително: правилата относно достъпа до дейността на кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници и правилата относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници, които включват изисквания относно операционния риск; правилата относно пазарите на финансови инструменти, които включват изисквания относно оценката на риска във връзка с инвестиционните посредници и регулираните пазари; правилата относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции, които включват изисквания за операционния риск във връзка с централните контрагенти и регистрите на трансакции; и правилата относно подобряването на сетълмента на ценни книжа в Съюза и относно централните депозитари на ценни книжа, които включват изисквания за операционен риск.
The requirements in respect of those systems, which often exceed the requirements provided for under this Directive, are set out in a number of Union legal acts, including: rules on access to the activity of credit institutions and the prudential supervision of credit institutions and investment firms, and rules on prudential requirements for credit institutions and investment firms, which include requirements concerning operational risk; rules on markets in financial instruments, which include requirements concerning risk assessment for investment firms and for regulated markets; rules on OTC derivatives, central counterparties and trade repositories, which include requirements concerning operational risk for central counterparties and trade repositories; and rules on improving securities settlement in the Union and on central securities depositories, which include requirements concerning operational risk.
Освен това изискванията за уведомяване за инциденти са част от нормалните надзорните практики във финансовия сектор и често са включени в наръчници за надзор.
Furthermore, requirements for notification of incidents are part of normal supervisory practice in the financial sector and are often included in supervisory manuals.
Държавите членки следва да вземат предвид посочените правила и изисквания при прилагането на lex specialis.
Member States should consider those rules and requirements in their application of lex specialis.
Както отбелязва Европейската централна банка в своето становище от 25 юли 2014 г.
As noted by the European Central Bank in its opinion of 25 July 2014 [6], this Directive does not affect the regime under Union law for the Eurosystem's oversight of payment and settlement systems.