natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Липсата на варианти, различни от доживотното отглеждане на излишни и нежелани еднокопитни животни, които са били изключени от клане за консумация от човека, е довело до занемаряване и изоставяне на животните със сериозни последици за здравето им и за хуманното отношение към тях.
The lack of alternatives to the life-long keeping of redundant and unwanted equidae, which have been excluded from slaughter for human consumption, has led to neglect and abandonment with serious animal health and welfare consequences.
Това положение се влошава от настоящата икономическа ситуация, в която в много случаи стопаните не могат да си позволят отглеждането на еднокопитни животни в края на продуктивния им живот.
This situation has been exacerbated by the current economic situation, which makes in many cases the keeping of equidae at the end of their productive life unaffordable.
В някои държави членки тези проблеми са стигнали до такива размери, че компетентните органи са започнали програми за клане на излишни еднокопитни животни, които са извън хранителната верига.
In certain Member States, the problems have reached such proportions that competent authorities have launched programmes for the slaughter of redundant equidae outside the food chain.
През последните години възникна едно ново явление — незаконната паша — което засяга собствениците на пасища, тъй като така по закон те стават стопани на еднокопитни животни и неволно придобиват отговорности съгласно Регламент (ЕО) № 504/2008.
During recent years, fly-grazing has emerged as a new phenomenon affecting owners of grazed land, since legally they have become keepers of equidae and unintentionally acquired responsibilities under Regulation (EC) No 504/2008.
Неясният статут на тези еднокопитни животни може също така да има значение за правилното прилагане на правилата на Съюза в други области.
The unclear status of these equidae may also be relevant for the correct application of Union rules in other areas.
Стана ясно, че информацията, записана в базата данни на органа, който издава идентификационния документ, към момента на издаването му бързо остарява.
It has become apparent that the information recorded in the database of the issuing body at the time of issuance of the identification document quickly becomes outdated.
Следователно може да се каже, че е изключително трудно, ако не и напълно неосъществимо, при сертифициране или проверка на самоличността компетентните органи да проверяват дали даден идентификационен документ е автентичен, дали съдържащата се в него информация е актуална и достоверна и дали не е бил неправомерно подправян, най-вече по отношение на статута на животните като предназначени за клане, но също и с цел да се използват по-благоприятни условия за здравето и хуманното отношение към животните при движение на регистрирани еднокопитни животни.
It is thus extremely difficult, if not completely impractical, for the competent authorities to verify, in the context of certification or an identity check, whether or not an identification document is authentic and the information it contains is current and plausible and was not subject to fraudulent alterations, primarily relating to the status of the animals as intended for slaughter, but also in order to use the more favourable animal health and welfare conditions for movement of registered equidae.
В повечето държави членки базите данни на различните органи, които издават паспортите, не са свързани една с друга, а по правни и административни причини съществуването на един-единствен орган за издаване на паспорти не е лесно осъществим вариант.
In most Member States the databases of the different passport issuing bodies are not connected with each other, and for legal and administrative reasons a single passport issuing body is not a readily available option.
Поради това създаването на централна база данни се смята за най-ефективното решение за обмен и синхронизиране на данни между различните участници съгласно директиви 90/427/ЕИО и 2009/156/ЕО, както и необходима мярка за управление на идентификационните документи на еднокопитни животни с цел да се осигурят не само необходимите гаранции за здравето на животните, но също така и да се даде възможност за прилагането на тези разпоредби в законодателството на Съюза за хуманното отношение към животните и за общественото здраве, където точната и надеждната идентифик ация на еднокопитни животни е важно условие.
Therefore, the establishment of a central database is considered to be the most effective s olution to exchange and synchronise data between the different actors under Directives 90/427/EEC and 2009/156/EC as much as necessary to manage identification documents of equidae with the view to provide not only the required animal health guarantees but also to enable the application of those provisions in Union legislation on animal welfare and public health that have a correct and reliable identification of equidae as a prerequisite.
Проучване, проведено от Комисията по повод на събитията от 2013 г. с конското месо, показа, че 23 държави членки са създали централна база данни, а две държави членки имат единна база данни съответно за регистрирани еднокопитни и еднокопитни за разплод и доотглеждане.
An inquiry carried out by the Commission in the context of the horsemeat events of 2013 showed that 23 Member States have established a central database, and two Member States have a single database for registered equidae and equidae for breeding and production respectively.
Три държави членки, представляващи около 20 % от 6,7-те милиона еднокопитни животни в Съюза, нямат централизирана база данни.
Three Member States, representing about 20 % of the 6,7 million equidae in the Union, have no centralised database.
Ето защо е необходимо системата на Съюза за идентификация на еднокопитни животни да се преразгледа, за да се гарантира, че тя е както безопасна, така и лесна за използване от потребителите.
It is therefore necessary to review the Union system for the identification of equidae in order to ensure it is safe but also user-friendly.
Вносът на еднокопитни животни в териториите, посочени в приложение I към Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета [5], е обвързан с условията, определени в съответствие с Директива 2009/156/ЕО, и е разрешен от трети държави, изброени в приложението към Решение 2004/211/ЕО на Комисията [6].
Imports of equidae into the territories listed in Annex I to Regulation (EC) No 882/2004 of the European Parliament and of the Council [5] are subject to the conditions laid down in accordance with Directive 2009/156/EC and are authorised from third countries listed in the Annex to Commission Decision 2004/211/EC [6].
Обикновено около 4000 регистрирани еднокопитни и еднокопитни за разплод и доотглеждане се въвеждат всяка година в Съюза при условията, посочени в Решение 93/197/ЕИО на Комисията [7].
Typically, about 4000 registered equidae and equidae for breeding and production are introduced each year into the Union under the conditions laid down in Commission Decision 93/197/EEC [7].
Когато се прилагат митническите режими, определени в Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета [8], е необходимо допълнително позоваване на Регламент (ЕИО) № 706/73 на Съвета [9].
When the customs procedures laid down in Regulation (EU) No 952/2013 of the European Parliament and of the Council [8] are applied, it is necessary to refer in addition to Council Regulation (EEC) No 706/73 [9].
В Регламент (ЕИО) № 706/73 се предвижда, че от 1 септември 1973 г. правилата на Съюза в областта на ветеринарното законодателство се прилагат и в Англо-нормандските острови и на остров Ман.
Regulation (EEC) No 706/73 stipulates that as from 1 September 1973, Union rules are applicable in the Channel Islands and the Isle of Man in the matter of veterinary legislation.
С Решение 96/78/ЕО на Комисията [10] се определят критериите за вписването и регистрацията на еднокопитни животни в племенните книги за развъдни цели.
Commission Decision 96/78/EC [10] lays down criteria for the entry and registration of registered equidae in studbooks for breeding purposes.
С посоченото решение се изисква, наред с други неща, че за да бъде вписано в главния раздел на племенна книга за своята порода, дадено еднокопитно животно трябва да бъде идентифицирано като неотбито конче до 6-месечна възраст съгласно правилата за водене на племенната книга, според които се изисква най-малкото сертификат за покриване.
That Decision requires, amongst other things, that in order to be entered in the main section of a studbook of its breed an equine animal must be identified as foal at foot according to the studbook rules, which should at least require a covering certificate.
В интерес на последователността на законодателството на Съюза и лесното му прилагане правилата относно идентификационния документ следва да не възпрепятстват прилагането на правилата относно идентификацията на еднокопитни животни за целите на тяхното вписване в племенните книги.
In the interest of consistency of Union legislation and the ease of its application, the rules concerning the identification document should not compromise the application of the rules on the identification of equidae for the purpose of their entry in studbooks.
Методите за идентификация на еднокопитни животни, предвидени в настоящия регламент, следва да бъдат в съответствие също и с принципите, установени от одобрени в съответствие с Решение 92/353/ЕИО на Комисията [11] развъдни организации.
The methods for the identification of equidae laid down in this Regulation should also be in line with the principles established by breeding organisations approved in accordance with Commission Decision 92/353/EEC [11].
В съответствие с посоченото решение организацията или асоциацията, които водят племенната книга за произхода на породата, следва да определят принципите за идентификация на еднокопитните животни и на разделянето на племенната книга по раздели и на родословията, вписани в племенните книги.
In accordance with that Decision, it is for the organisation or association which maintains the studbook of the origin of the breed to establish principles governing the identification of equidae and on the division of the studbook into classes and on the lineages entered in the studbook.
За да се гарантира високо качество на идентификационните документи и водене на отчетност за всички еднокопитни животни в Съюза, държавите членки следва да гарантират, че системите за идентификация на регистрирани еднокопитни животни, които са вписани или регистрирани в племенните книги, заведени от одобрени или признати развъдни организации или асоциации на животновъди, по отношение на издаването на идентификационните документи отговарят на условията, установени за определянето от компетентния орган на институции, които да издават идентификаци онни документи за еднокопитни животни за разплод и доотглеждане.
To ensure a high quality of identification documents and record keeping for all equidae in the Union, Member States should ensure that those systems for the identification of registered equidae which have been entered or registered in studbooks established by approved or recognised breeding organisations or breeders' associations meet, as regards the issuing of identification documents, the conditions established for the designation by the competent authority of bodies issuing identification documents for equidae for breeding and production.
Определението за еднокопитни животни — изцяло в обхвата на член 2, буква б) от Директива 2009/156/ЕО, следва да бъде в съответствие с таксономията, използвана в законодателството на Съюза, като например допълненията към Регламент (ЕИО) № 3626/82 на Съвета [12] и Регламент (ЕС) № 206/2010 на Комисията [13].
The definition of ‘equidae’, falling strictly within the scope of point (b) of Article 2 of Directive 2009/156/EC, should be in line with the taxonomy used in Union legislation, such as in the appendices to Council Regulation (EEC) No 3626/82 [12] and Commission Regulation (EU) No 206/2010 [13].
Тъй като определението за стопанство от Директива 92/35/ЕИО на Съвета [14] включва природни резервати, в които еднокопитни животни живеят на свобода, като така то е по-обхватно от определеното в Директива 2009/156/ЕО, е целесъобразно определението за стопанство в настоящия регламент също да обхваща и природни резервати, в които еднокопитните животни живеят на свобода.
As the definition of holding laid down in Council Directive 92/35/EEC [14] includes nature reserves in which equidae live in freedom and is thus wider than that laid down in Directive 2009/156/EC, it is appropriate that the definition of holding laid down in this Regulation should also cover nature reserves in which equidae live in freedom.
Ветеринарният контрол, необходим за получаване на ветеринарно-здравните гаранции, изисквани в съответствие с Директива 2009/156/ЕО, може да се осигури само ако стопанството, както е определено в посочената директива, е известно на компетентния орган.
Veterinary supervision necessary to provide the animal health guarantees required in accordance with Directive 2009/156/EC can only be ensured, where the holding as defined in that Directive is known to the competent authority.
Подобни изисквания произтичат от прилагането на раздел I, глава II, част A от приложение I към Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета [15] във връзка с еднокопитните животни като животни, отглеждани за производство на храни.
Similar requirements result from the application of Part A of Chapter II of Section I of Annex I to Regulation (EC) No 854/2004 of the European Parliament and of the Council [15] in relation to equidae as food-producing animals.
Като се вземе предвид обаче честото движение на еднокопитни животни в рамките на ЕС, не е целесъобразно да се изгражда система, чрез която еднокопитните животни да се проследяват в реално време.
However, having regard to the frequency with which equidae are moved, it is not appropriate to establish a system whereby equidae should be traceable in real-time.
По-скоро за компетентните органи следва да има на разположение данни за идентификация и за тази цел наличието на централна база данни във всяка държава членка е от основно значение за управлението на информацията за еднокопитни животни, които се отглеждат в съответната държава членка.
Rather, identification details should be available to the competent authority and for this purpose a central database in each Member State is instrumental to manage information on equidae that are kept in that Member State.
Законодателството на Съюза прави разграничение между собствениците и стопаните на животните.
Union legislation distinguishes between owners and keepers of animals.
Терминът „животновъд“ е определен и използван в Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета [16].
The term ‘keeper’ of animals is defined and used in Regulation (EC) No 1760/2000 of the European Parliament and of the Council [16].
В Директива 2009/156/ЕО се говори за собственик на животното и животновъд.
By contrast, Directive 2009/156/EC refers to the owner or breeder of the animal.
Комбинирано определение на собственик и на лице, което отглежда животни (стопанин), се съдържа в Директива 92/35/ЕИО.
A combined definition of owner and keeper is provided for in Directive 92/35/EEC.
Тъй като според законодателството на Съюза и националното законодателство собственикът на еднокопитно животно не е задължително лицето, което отговаря за еднокопитното животно, целесъобразно е да се уточни, че основно стопанинът, който може да е или да не е и негов собственик, следва да е отговорен за идентификацията на еднокопитните животни в съответствие с настоящия регламент.
As under Union and national legislation, the owner of an equine animal is not necessarily the person responsible for the equine animal, it is appr opriate to clarify that primarily the keeper of the equine animal, who may or may not be the owner, should be responsible for the identification of equidae in accordance with this Regulation.
Съгласно законодателството в държавите членки или като изискване на някои издаващи органи е необходимо информацията за собственика на животното да бъде вписана в идентификационния документ, а впоследствие — и в базата данни, водена от издаващия орган.
Under legislation in Member States or as a requirement of certain issuing bodies, information on the owner of the animal needs to be entered in the identification document and as a consequence in the database maintained by the issuing body.
Тази информация за собствеността, а най-вече за промяната в собствеността, може да бъде предоставена със сертификати за собственост или регистрационни карти в различен формат, включително картата carte d'immatriculation, използвана успешно в една от държавите членки.
This information on ownership, and moreover on the change of ownership, may be provided in different formats of ownership certificates or registration cards, including the ‘carte d'immatriculation’ practiced successfully in a Member State.
В Директива 2008/73/ЕО на Съвета [17] се предвижда държавите членки да съставят и да актуализират списъци на одобрени заведения във ветеринарната и зоотехническата област и да ги предоставят на останалите държави членки и на обществеността.
Council Directive 2008/73/EC [17] provides that Member States are to draw up, and keep up-to-date, lists of approved establishments in the veterinary and zootechnical fields and to make them available to the other Member States and to the public.
За да бъде улеснен достъпът на останалите държави членки и на обществеността до списъците на одобрените заведения, тези списъци следва да бъдат предоставени в електронен формат от държавите членки посредством информационни интернет страници.
In order to facilitate access by the other Member States and by the public to the lists of approved establishments, the lists should be made available electronically by Member States by means of internet-based information pages.
Комисията следва да подпомогне държавите членки при осигуряването на достъп на останалите държави членки и на обществеността до тези списъци, като предостави адреса на уебсайта, на който са публикувани препратки към националните информационни интернет страници на държавите членки.
The Commission should assist Member States in making those lists available to the other Member States and to the public by providing the internet address of a website, which should display national links to the internet-based information pages of the Member States.
За да се улесни обменът на информация между държавите членки по електронен път, както и за да се осигури прозрачност и яснота, е важно списъците да бъдат представени по единен начин в целия Съюз.
In order to facilitate the exchange of information by electronic means between Member States, and to ensure transparency and comprehensibility, it is important that lists are presented following a uniform template throughout the Union.
Поради това в Решение 2009/712/ЕО на Комисията [18] са установени образци за оформлението на посочените списъци на информационните интернет страници, създадени от държавите членки.
Commission Decision 2009/712/EC [18] therefore sets out models of the layout of the aforementioned lists on the internet-based information pages established by Member States.
В Регламент (ЕО) № 504/2008 се предвижда, че еднокопитни животни не се отглеждат, освен ако не са идентифицирани в съответствие с посочения регламент.
Regulation (EC) No 504/2008 provides that equidae are not to be kept unless they are identified in accordance with that Regulation.
На Комисията се е налагало да отговоря на няколко жалби относно популации от домашни коне, които живеят извън стопанствата в условия, несъвместими с условията, които в посочения регламент са описани като полудиви.
The Commission has had to respond to several complaints concerning domestic horse populations living outside holdings in conditions that were not compatible with those described as semi-wild in that Regulation.
Поради това е необходимо да се изясни, че еднокопитните животни, живеещи в Съюза, следва да бъдат идентифицирани, а като втора стъпка да се предвиди дерогация, когато това условие не може да бъде изпълнено.
It is therefore necessary to clarify, that equidae living in the Union are to be identified and as a second step to provide for a derogation where that condition cannot be met.
Еднокопитните животни, които живеят в Съюза, следва да се идентифицират с доживотен идентификационен документ, който съдържа текстово описание и контурна схема на еднокопитното животно и в който са отбелязани индивидуалните белези на животното за целите на удостоверяването на самоличността.
Equidae living in the Union should be identified by a lifetime identification document that provides a narrative and a diagrammatical description of the equine animal and records the individual marks of that animal for the purpose of identity verification.
Тези белези могат да бъдат както унаследени — като например повече от три завъртока, кестени, цветни петна, редки дефекти на очната пигментация, характерни вдлъбнатини на мускулите, а също и особености в структурата на ириса или ретината, специфични генетични маркери (ДНК профил), така и придобити — като например депигментация от оседлаването, белези от рани, включително от кастрация на жребци, или от жигосване.
These marks may be either inherited, such as more than three whorls, chestnuts, colour marks, rare eye pigment defects, specific muscle depressions, but also detail-rich structures of iris or retina, specific genetic markers (DNA profile) or they may be acquired, such as saddle sore depigmentation and scars, including those from castration of stallions, or a brand.
Идентификационни документи следва да се издават само ако са попълнени с необходимите данни за идентификация, които трябва да бъдат записани в базата данни на издаващия орган в съответствие с настоящия регламент.
Identification documents should not be issued unless completed with the required identification details which are to be recorded in the database of the issuing body in accordance with this Regulation.
Освен това в сертификата за произход, предвиден с Директива 90/427/ЕИО, който следва да се включи в идентификационния документ, следва да е отбелязана цялата необходима информация, за да се гарантира, че еднокопитните животни, които се прехвърлят между различни племенни книги, се вписват в съответния раздел на племенната книга, на чиито критерии отговарят.
In addition, the certificate of origin, provided for in Directive 90/427/EEC, to be incorporated in the identification document should mention all necessary information to ensure that equidae which are moved between different studbooks are entered in the class of the studbook the criteria of which they meet.
В съответствие с Решение 96/510/ЕО на Комисията [19] родословният и зоотехнически сертификат за регистрирани еднокопитни животни трябва да отговаря на идентификационния документ, определен в Решение 93/623/ЕИО на Комисията [20].
In accordance with Commission Decision 96/510/EC [19], the pedigree and zootechnical certificate for registered equidae must be in conformity with the identification document as laid down in Commission Decision 93/623/EEC [20].
Тъй като решения 93/623/ЕО и 2000/68/ЕО са отменени с Регламент (ЕО) № 504/2008, е целесъобразно да се поясни, че всяко позоваване на тези решения следва да се счита за позоваване на настоящия регламент.
As Decisions 93/623/EEC and 2000/68/EC were repealed by Regulation (EC) No 504/2008, it is necessary to clarify that any reference to those Decisions should be construed as reference to this Regulation.