natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В резултат на това в Съюза между 1990 г. и 2010 г. емисиите на серен диоксид бяха намалени с 82 %, на азотни оксиди — с 47 %, на неметанови летливи органични съединения — с 56 % и на амоняк — с 28 %.
As a result, sulphur dioxide emissions were reduced by 82 %, nitrogen oxides emissions by 47 %, non-methane volatile organic compounds emissions by 56 % and ammonia emissions by 28 % in the Union between 1990 and 2010.
При все това, както беше посочено в съобщението на Комисията от 18 декември 2013 г., озаглавено „Програма за чист въздух за Европа“ (наричана по-долу „преработената ТСЗВ“), остават значителни отрицателни въздействия и рискове за човешкото здраве и околната среда.
However, as indicated in the Communication from the Commission of 18 December 2013 entitled ‘A Clean Air Programme for Europe’ (the ‘revised TSAP’), significant negative impacts on and risks to human health and the environment remain.
В Седмата програма за действие за околната среда [5] се потвърждава дългосрочната цел на Съюза за политика за въздуха — постигане на нива на качество на въздуха, които не пораждат значителни отрицателни въздействия и рискове за човешкото здраве и околната среда, и за тази цел се призовава за пълно спазване на действащото законодателство на Съюза за качеството на въздуха, за стратегически цели и действия след 2020 г., за по-големи усилия в области, в които населението и екосистемите са изложени на голяма концентрация на замърсители на въздуха, и укрепване на полезните взаимодействия между законодателството за качеството на въздуха и набелязаните цели на политиката на Съюза, по-специално относно изменението на климата и биологичното разнообразие.
The 7th Environment Action Programme [5] confirms the Union's long-term objective for air policy, to achieve levels of air quality that do not give rise to significant negative impacts on and risks to human health and the environment, and calls, to that end, for full compliance with the current air quality legislation of the Union, post-2020 strategic targets and actions, enhanced efforts in areas where the population and ecosystems are exposed to high levels of air pollutants, and reinforced synergies between air quality legislation and the Union's policy objectives that have been set, in particular, for climate change and biodiversity.
В преработената ТСЗВ се определят нови стратегически цели за периода до 2030 г. с оглед на по-нататъшен напредък към постигането на дългосрочната цел на Съюза за качеството на въздуха.
The revised TSAP sets out new strategic objectives for the period up to 2030 with a view to moving further towards the Union's long-term objective on air quality.
Държавите членки и Съюзът са в процес на ратификация на Конвенцията от Минамата относно живака от 2013 г. по програмата на ООН за околната среда, чиято цел е защитата на човешкото здраве и опазването на околната среда чрез намаление на емисиите на живак от съществуващи и нови източници, с оглед на влизането ѝ в сила през 2017 г.
Member States and the Union are in the process of ratifying the United Nations Environment Programme Minamata Convention on Mercury of 2013, which seeks to protect human health and the environment through the reduction of mercury emissions from existing and new sources with a view to its entry into force in 2017.
Докладваните емисии на този замърсител следва да подлежат на преглед от Комисията.
Reported emissions of that pollutant should be kept under review by the Commission.
Държавите членки и Съюзът са страни по Конвенцията на Икономическата комисия на ООН за Европа (ИКЕ на ООН) за трансгранично замърсяване на въздуха на далечни разстояния от 1979 г.
Member States and the Union are parties to the United Nations Economic Commission for Europe (UNECE) Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution of 1979 (the ‘LRTAP Convention’) and to several of its Protocols, including the Protocol to Abate Acidification, Eutrophication and Ground-level Ozone of 1999, which was revised in 2012 (the ‘revised Gothenburg Protocol’).
(КТЗВДР) и по няколко от протоколите към нея, включително Протокола за намаляване на подкиселяването, еутрофикацията и тропосферния озон от 1999 г., който бе преразгледан през 2012 г. (наричан по-долу „преразгледаният Гьотеборгски протокол“).
As regards the year 2020 and thereafter, the revised Gothenburg Protocol sets out new emission reduction commitments, taking the year 2005 as a base year, for each party regarding sulphur dioxide, nitrogen oxides, non-methane volatile organic compounds, ammonia and fine particulate matter, promotes the reduction of emissions of black carbon and calls for the collection and maintenance of information on the adverse effects of air pollutant concentrations and depositions on human health and the environment and for participation in the effects-oriented programmes under the LRTAP Convention.
Що се отнася до 2020 г. и след нея, в преразгледания Гьотеборгски протокол се определят нови задължения за всяка страна за намаляване спрямо базовата 2005 г. на емисиите на серен диоксид, азотни оксиди, неметанови летливи органични съединения, амоняк и фини прахови частици, насърчава се намаляването на емисиите на сажди и се призовава за събиране и поддържане на информация относно неблагоприятното въздействие на концентрацията и отлагането на замърсители на въздуха върху човешкото здраве и околната среда, както и за участие в програми по КТЗВДР, насочени срещу това въздействие.
The national emission ceiling regime established by Directive 2001/81/EC should therefore be revised in order to align it with the international commitments of the Union and the Member States.
Поради това режимът на национални тавани за емисии, установен с Директива 2001/81/ЕО, следва да бъде изменен, за да се приведе в съответствие с международните задължения на Съюза и на държавите членки.
To that effect, the national emission reduction commitments for any year from 2020 to 2029 in this Directive are identical to those set in the revised Gothenburg Protocol.
За тази цел националните задължения за намаляване на емисиите за всяка година от 2020 г. до 2029 г. в настоящата директива са еднакви с установените в преразгледания Гьотеборгски протокол.
Member States should implement this Directive in a way that contributes effectively to achieving the Union's long-term objective on air quality, as supported by the guidelines of the World Health Organisation, and the Union's biodiversity and ecosystem protection objectives by reducing the levels and deposition of acidifying, eutrophifying and ozone air pollution below critical loads and levels as set out by the LRTAP Convention.
Държавите членки следва да изпълняват настоящата директива така, че да допринасят ефективно за постигането на дългосрочната цел на Съюза за качеството на въздуха, подкрепена от насоките на Световната здравна организация, и на целите на Съюза в областта на биологичното разнообразие и защитата на екосистемите чрез намаляване на концентрацията и отлагането на причиняващи подкиселяване, еутрофикация и озониране замърсители на въздуха под критичните натоварвания и нива, установени в КТЗВДР.
This Directive should also contribute to achieving, in a cost effective manner, the air quality objectives set out in Union legislation and to mitigating climate change impacts in addition to improving air quality globally and to improving synergies with Union climate and energy policies, while avoiding duplication of existing Union legislation.
Настоящата директива следва също така да допринесе за постигане — по икономически ефективен начин — на целите за качеството на въздуха, установени в законодателството на Съюза, и за ограничаване на въздействието на изменението на климата в допълнение към подобряването на качеството на въздуха в световен мащаб, както и към подобряването на полезните взаимодействия с политиките на Съюза в областта на климата и на енергетиката, като същевременно се избягва дублирането на действащото законодателство на Съюза.
This Directive also contributes to reducing the health-related costs of air pollution in the Union by improving Union citizens' well-being, as well as to favouring the transition to a green economy.
Настоящата директива допринася и за намаляване на разходите за здравеопазване в Съюза, свързани със замърсяването на въздуха, чрез подобряване на благосъстоянието на гражданите на Съюза, както и за насърчаване на прехода към екологична икономика.
This Directive should contribute to the progressive reduction of air pollution, building on reductions delivered by Union source-based air pollution control legislation which addresses emissions of specific substances.
Настоящата директива следва да допринася за постепенното намаляване на замърсяването на въздуха, като се основава на намаленията, постигнати посредством законодателството на Съюза за контрол на замърсяването на въздуха при източника, което урежда емисиите на определени вещества.
Union source-based air pollution control legislation should effectively deliver expected emission reductions.
Законодателството на Съюза за контрол на замърсяването на въздуха при източника следва реално да води до очакваните намаления на емисии.
Identifying and responding to non-effective Union source-based air pollution control legislation at an early stage is essential to achieving wider air quality objectives, as demonstrated by the discrepancy between real world emissions and test emissions of nitrogen oxides from EURO 6 diesel cars.
Набелязването и предприемането на ранен етап на мерки по отношение на неефективното законодателство за контрол на замърсяването на въздуха при източника е от съществено значение за постигане на по-общите цели за качеството на въздуха, за което свидетелства несъответствието между реалните и тестовите емисии на азотни оксиди от дизелови автомобили, отговарящи на изискванията на Евро 6.
Member States should comply with the emission reduction commitments set out in this Directive from 2020 to 2029 and from 2030 onwards.
Държавите членки следва да спазват установените в настоящата директива задължения за намаляване на емисиите от 2020 г. до 2029 г. и от 2030 г. нататък.
In order to ensure demonstrable progress towards the 2030 commitments, Member States should identify indicative emission levels in 2025 which would be technically feasible and would not entail disproportionate costs, and should endeavour to comply with such levels.
За да гарантират осезаем напредък по отношение на задълженията за 2030 г., държавите членки следва да определят индикативни нива на емисиите за 2025 г., които да са технически изпълними и да не водят до непропорционални разходи, и следва да се стремят да спазват тези нива.
Where the 2025 emissions cannot be limited in accordance with the determined reduction trajectory, Member States should explain the reasons for that deviation as well as the measures that would bring the Member States back on their trajectory in their subsequent reports to be prepared pursuant to this Directive.
Когато емисиите за 2025 г. не могат да бъдат ограничени в съответствие с определения курс на намаляване държавите членки следва да обяснят причините за това отклонение, както и мерките за връщане към следвания от тях курс в последващите си доклади, изготвени съгласно настоящата директива.
The national emission reduction commitments set out in this Directive for 2030 onwards are based on the estimated reduction potential of each Member State contained in the TSAP Report no 16 of January 2015 (‘TSAP 16’), on technical examination of the differences between national estimates and those in TSAP 16, and on the political objective to maintain the overall health impact reduction by 2030 (compared with 2005) as close as possible to that of the Commission proposal for this Directive.
Националните задължения за намаляване на емисиите, установени в настоящата директива за периода от 2030 г. нататък, се основават на прогнозирания потенциал за намаляване на всяка държава членка, посочен в Доклад № 16 за тематичната стратегия относно замърсяването на въздуха от януари 2015 г.
To enhance transparency, the Commission should publish the underlying assumptions used in TSAP 16.
(ТСЗВ 16), на техническото разглеждане на разликите между прогнозите на национално равнище и тези в ТСЗВ 16, както и на политическата цел да се запази намаляването на въздействието върху здравето като цяло до 2030 г. (в сравнение с 2005 г.) възможно най-близко до това в предложението на Комисията за настоящата директива.
Compliance with national emission reduction commitments should be assessed by reference to the specific methodological status at the time the commitment was set.
За постигане на по-голяма прозрачност Комисията следва да публикува основните допускания, които се съдържат в ТСЗВ 16.
Reporting requirements and emission reduction commitments should be based on national energy consumption and fuels sold.
Спазването на националните задължения за намаляване на емисиите следва да се оценява спрямо конкретната методология към момента на определяне на задължението.
However, some Member States are able, under the LRTAP Convention, to use the national emission total calculated on the basis of fuels used in relation to the road transport sector as a basis for compliance.
Изискванията за докладване и задълженията за намаляване на емисиите следва да се основават на националното енергопотребление и количествата продадени горива.
That option should be kept in this Directive in order to ensure coherence between international and Union law.
Някои държави членки обаче могат — съгласно КТЗВДР — да изберат да използват като основа за преценка на спазването във връзка със сектора на автомобилния транспорт общото количество на националните емисии, изчислено на базата на използваните горива.
In order to address some of the uncertainties inherent in setting national emission reduction commitments, the revised Gothenburg Protocol includes flexibilities which should be incorporated into this Directive.
Тази възможност следва да се запази в настоящата директива, за да се гарантира съгласуваност между международното право и правото на Съюза.
In particular, the revised Gothenburg Protocol establishes a mechanism to adjust national emission inventories and to average national annual emissions for a maximum of three years where certain conditions are met.
За да се отстранят някои неопределености, характерни за установяването на националните задължения за намаляване на емисиите, преразгледаният Гьотеборгски протокол съдържа възможности за гъвкавост, които следва да бъдат включени в настоящата директива.
In addition, flexibilities should be laid down in this Directive where it imposes a reduction commitment which exceeds the cost-effective reduction identified in TSAP 16 and also to assist Member States in case of sudden and exceptional events related to energy generation or supply provided that specific conditions are met.
По-специално, преразгледаният Гьотеборгски протокол въвежда механизъм за коригиране на националните инвентаризации на емисии и за осредняване на националните годишни емисии за не повече от три години, когато са спазени определени условия.
The use of those flexibilities should be monitored by the Commission while taking into account guidance developed under the LRTAP Convention.
Освен това в настоящата директива следва да се предвидят възможности за гъвкавост, когато с нея се налага задължение за намаляване, което надвишава икономически ефективното намаляване, определено в ТСЗВ 16, както и за да се съдейства на държавите членки в случай на внезапни и извънредни събития, свързани с производството или доставката на енергия, ако са изпълнени определени условия.
For the purposes of assessing applications for adjustments, the emission reduction commitments for the period between 2020 and 2029 should be considered to have been set on 4 May 2012, the date when the Gothenburg Protocol was revised.
Използването на посочените възможности за гъвкавост следва да се наблюдава от Комисията, като се вземат предвид ръководствата, разработени съгласно КТЗВДР.
Each Member State should draw up, adopt and implement a national air pollution control programme with a view to complying with its emission reduction commitments, and to contributing effectively to the achievement of the air quality objectives.
За целите на оценяването на заявленията за коригиране следва да се счита, че задълженията за намаляване на емисиите за периода от 2020 г. до 2029 г. са били установени на 4 май 2012 г. — датата, на която е преразгледан Гьотеборгският протокол.
To that effect, Member States should take account of the need to reduce emissions, in particular of nitrogen oxides and fine particulate matter, in zones and agglomerations affected by excessive air pollutant concentrations and/or in those zones and agglomerations that contribute significantly to air pollution in other zones and agglomerations, including in neighbouring countries.
Всяка държава членка следва да изготви, приеме и прилага национална програма за контрол на замърсяването на въздуха с цел спазване на задълженията си за намаляване на емисиите и осигуряване на реален принос за постигането на целите на Съюза за качеството на въздуха.
National air pollution control programmes should, to that end, contribute to the successful implementation of air quality plans established under Article 23 of Directive 2008/50/EC of the European Parliament and of the Council [6].
За тази цел държавите членки следва да вземат предвид необходимостта от намаляване на емисиите, по-специално на азотни оксиди и фини прахови частици, в зони и агломерации, засегнати от прекомерни концентрации на замърсители на въздуха и/или в такива зони и агломерации, които допринасят значително за замърсяването на въздуха в други зони и агломерации, включително в съседни държави.
In order to reduce emissions from anthropogenic sources, national air pollution control programmes should consider measures applicable to all relevant sectors, including agriculture, energy, industry, road transport, inland shipping, domestic heating and use of non-road mobile machinery and solvents.
За тази цел националните програми за контрол на замърсяването на въздуха следва да допринасят за успешното изпълнение на плановете за качеството на въздуха, утвърдени съгласно член 23 от Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [6].
However, Member States should be entitled to decide on the measures to adopt in order to comply with the emission reduction commitments set out in this Directive.
За да се намалят емисиите от антропогенни източници, националните програми за контрол на замърсяването на въздуха следва да предвиждат мерки, приложими към всички сектори от значение, включително селското стопанство, енергетиката, промишлеността, автомобилния транспорт и транспорта по вътрешни водни пътища, битовото отопление и използването на извънпътната подвижна техника и на разтворители.
In drawing up national air pollution control programmes, Member States should take into account best practices in addressing, inter alia, the most harmful pollutants within the scope of this Directive with respect to sensitive human population groups.
Държавите членки обаче следва да имат право да решават какви мерки да предприемат за спазването на задълженията за намаляване на емисиите, установени в настоящата директива.
Agriculture makes an important contribution to atmospheric ammonia and fine particulate matter emissions.
При изготвянето на националните програми за контрол на замърсяването на въздуха държавите членки следва да вземат предвид най-добрите практики за справяне, inter alia, с най-вредните замърсители, попадащи в обхвата на настоящата директива, по отношение на чувствителните групи от населението.
In order to reduce those emissions, national air pollution control programmes should include measures applicable to the agricultural sector.
Селското стопанство допринася съществено за емисиите в атмосферата на амоняк и фини прахови частици.
Such measures should be cost-effective and based on specific information and data, taking account of scientific progress and previous measures undertaken by Member States.
С цел намаляване на тези емисии националните програми за контрол на замърсяването на въздуха следва да включват мерки, приложими към селскостопанския сектор.
The common agricultural policy offers the possibility for Member States to contribute to air quality with specific measures.
Тези мерки следва да бъдат икономически ефективни и да се основават на конкретна информация и данни, като се отчитат научният прогрес и предходните мерки, предприети от държавите членки.
Future evaluation will provide a better understanding of the effects of those measures.
Общата селскостопанска политика осигурява на държавите членки възможността да допринесат за качеството на въздуха чрез предприемане на конкретни мерки.
Improvements in air quality should be achieved through proportionate measures.
Извършването на оценка в бъдеще ще покаже по-ясно въздействието на посочените мерки.
When taking measures to be included in national air pollution control programmes which are applicable to the agricultural sector, Member States should ensure that their impacts on small farms are fully taken into account in order to limit, as much as possible, any additional costs.
Подобряването на качеството на въздуха следва да бъде постигнато чрез пропорционални мерки.
Where certain measures taken under national air pollution control programmes aimed at preventing emissions in the agricultural sector are eligible for financial support, in particular measures by farms requiring significant changes of practices or significant investments, the Commission should facilitate access to such financial support and to other available Union funding.
При предприемането на мерки, включени в националните програми за контрол на замърсяването на въздуха, приложими за селскостопанския сектор, държавите членки следва да гарантират, че тяхното въздействие върху малките стопанства е взето изцяло предвид, за да се ограничат във възможно най-голяма степен евентуалните допълнителни разходи.
In order to reduce emissions, Member States should consider supporting the shift of investments to clean and efficient technologies.
Когато се допуска финансово подпомагане за определени мерки, предприети в рамките на националните програми за контрол на замърсяването на въздуха с цел предотвратяване на емисиите в селскостопанския сектор, особено мерки на селски стопанства, изискващи съществени промени на практиките или значителни инвестиции, Комисията следва да улесни достъпа до това финансово подпомагане и друго налично финансиране от Съюза.
Innovation can help to improve sustainability and to solve problems at source by improving sectoral responses to air quality challenges.
С цел да намалят емисиите държавите членки следва да разгледат възможността да подкрепят пренасочването на инвестиции към чисти и ефикасни технологии.
National air pollution control programmes, including the analysis supporting the identification of policies and measures, should be regularly updated.
Иновациите могат да спомогнат за повишаване на устойчивостта и за решаване на проблемите при източника чрез подобряване на ответните мерки в отделните сектори по отношение на предизвикателствата, свързани с качеството на въздуха.
In order to draw up well informed national air pollution control programmes and any significant updates, Member States should make those programmes and updates subject to consultation with the public and competent authorities at all levels and at a time when all options regarding policies and measures remain open.
Националните програми за контрол на замърсяването на въздуха, включително анализът в помощ на установяването на политики и мерки, следва да бъдат актуализирани редовно.
Member States should engage in transboundary consultations where the implementation of their programmes could affect the air quality in another Member State or third country, in accordance with the requirements set out in Union and international law, including the UNECE Convention on Environmental Impact Assessment in a Transboundary Context (the ‘Espoo Convention’) of 1991 and its Protocol on Strategic Environmental Assessment of 2003.