natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Настоящата директива не изключва прилагането на вътрешни разпоредби или такива, основаващи се на споразумения, които се изискват с цел предотвратяване на укриването на данъци, данъчните измами или злоупотребите.“
This Directive shall not preclude the application of domestic or agreement-based provisions required for the prevention of tax evasion, tax fraud or abuse.’
Дър жавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 31 декември 2015 г.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 31 December 2015 at the latest.
Становище от 2 април 2014 г. (все още непубликувано в Официален вестник)
Opinion of 2 April 2014 (not yet published in the Official Journal).
Становище от 25 март 2014 г.
Opinion of 25 March 2014 (OJ C 226, 16.7.2014, p. 40).
Директива (ЕС) 2015/254 на Европейския парламент и на Съвета
Directive (EU) 2015/254 of the European Parliament and of the Council
за отмяна на Директива 93/5/ЕИО на Съвета за подпомагане на Комисията и сътрудничество на държавите членки при научното проучване на въпроси, свързани с храните
repealing Council Directive 93/5/EEC on assistance to the Commission and cooperation by the Member States in the scientific examination of questions relating to food
В рамките на Програмата за пригодност и резултатност на регулаторната рамка (REFIT) Комисията има ангажимент да подсигури проста, ясна, стабилна и предвидима регулаторна рамка за предприятията, работниците и гражданите.
In the framework of the Regulatory Fitness and Performance Programme (REFIT), the Commission is committed to achieving a simple, clear, stable and predictable regulatory framework for businesses, workers and citizens.
Директива 93/5/ЕИО на Съвета [3] има за цел да гарантира доброто функциониране на Научния комитет по храните чрез насърчаване на научната подкрепа за него от страна на държавите членки и чрез организиране на сътрудничество със съответните национални органи по научни въпроси във връзка с безопасността на храните.
Council Directive 93/5/EEC [3] aims to ensure the smooth running of the Scientific Committee on Food by promoting the scientific support from the Member States to that Committee and by organising cooperation with the relevant national bodies on scientific issues regarding the safety of foodstuffs.
Съгласно Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета [4] задачите на Научния комитет по храните, посочени в Директива 93/5/ЕИО, бяха прехвърлени на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) и понастоящем тези задачи са предвидени в Регламент (ЕО) № 178/2002.
Pursuant to Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council [4], the tasks of the Scientific Committee on Food referred to in Directive 93/5/EEC have been transferred to the European Food Safety Authority (EFSA), and those tasks are currently provided for by Regulation (EC) No 178/2002.
Решение 97/579/ЕО на Комисията [5], с което бе създаден Научният комитет по храните, бе отменено с Решение 2004/210/ЕО на Комисията [6].
Commission Decision 97/579/EC [5] which established the Scientific Committee on Food has been repealed by Commission Decision 2004/210/EC [6].
Съгласно Регламент (ЕО) № 178/2002 ЕОБХ също така пое функцията на компетентен орган за насърчаване на научното сътрудничество с държавите членки и съответните национални органи, които работят в областите, включени в обхвата на дейността на ЕОБХ.
Pursuant to Regulation (EC) No 178/2002, EFSA has also become the competent body to promote scientific cooperation with the Member States and relevant national bodies operating in the fields falling within EFSA's mission.
Член 22 от Регламент (ЕО) № 178/2002 предвижда по-специално, че ЕОБХ трябва да работи в тясно сътрудничество с компетентните органи на държавите членки и че държавите членки трябва да си сътрудничат с ЕОБХ, за да се гарантира изпълнението на неговите функции.
In particular, Article 22 of Regulation (EC) No 178/2002 provides that EFSA is to act in close cooperation with the competent bodies in the Member States and that the Member States are to cooperate with EFSA to ensure the accomplishment of its mission.
Следователно Директива 93/5/ЕИО вече не е актуална и следва да бъде отменена,
Directive 93/5/EEC has therefore become obsolete and should be repealed,
Директива 93/5/ЕИО се отменя.
Directive 93/5/EEC is repealed.
Държавите членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от 29 февруари 2016 г.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 29 February 2016.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване.
When Member States adopt those measures, they shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such reference on the occasion of their official publication.
Съставено в Страсбург на 11 февруари 2015 година.
Done at Strasbourg, 11 February 2015.
ОВ C 451, 16.12.2014 г., стр. 157.
OJ C 451, 16.12.2014, p. 157.
Позиция на Европейския парламент от 16 декември 2014 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 27 януари 2015 г.
Position of the European Parliament of 16 December 2014 (not yet published in the Official Journal) and Decision of the Council of 27 January 2015.
Директива 93/5/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1993 г. за подпомагане на Комисията и сътрудничество на държавите членки при научното проучване на въпроси, свързани с храните (ОВ L 52, 4.3.1993 г., стр. 18).
Council Directive 93/5/EEC of 25 February 1993 on assistance to the Commission and cooperation by the Member States in the scientific examination of questions relating to food (OJ L 52, 4.3.1993, p. 18).
Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за определяне на общите принципи и изисквания към законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1).
Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council of 28 January 2002 laying down the general principles and requirements of food law, establishing the European Food Safety Authority and laying down the procedures in matters of food safety (OJ L 31, 1.2.2002, p. 1).
Решение 97/579/ЕО на Комисията от 23 юли 1997 г. относно създаване на научни комитети в областта на здравето на потребителите и безопасността на храните (ОВ L 237, 28.8.1997 г., стр. 18).
Commission Decision 97/579/EC of 23 July 1997 setting up Scientific Committees in the field of consumer health and food safety (OJ L 237, 28.8.1997, p. 18).
Директива (ЕС) 2015/412 на Европейския парламент и на Съвета
Directive (EU) 2015/412 of the European Parliament and of the Council
за изменение на Директива 2001/18/ЕО относно възможността държавите членки да ограничават или забраняват отглеждането на генетично модифицирани организми (ГМО) на своя територия
amending Directive 2001/18/EC as regards the possibility for the Member States to restrict or prohibit the cultivation of genetically modified organisms (GMOs) in their territory
Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [4] и Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета [5] установяват всеобхватна правна рамка за разрешаването на генетично модифицирани организми (ГМО), която е приложима в пълна степен за ГМО, предназначени за отглеждане в целия Съюз под формата на семена или друг посадъчен материал („ГМО, предназначени за отглеждане“).
Directive 2001/18/EC of the European Parliament and of the Council [4] and Regulation (EC) No 1829/2003 of the European Parliament and of the Council [5] establish a comprehensive legal framework for the authorisation of genetically modified organisms (GMOs), which is fully applicable to GMOs to be used for cultivation purposes throughout the Union as seeds or other plant-propagating material (‘GMOs for cultivation’).
Съгласно посочената правна рамка ГМО, предназначени за отглеждане, трябва да се подлагат на отделна оценка на риска, преди да бъде разрешено пускането им на пазара на Съюза в съответствие с приложение II към Директива 2001/18/ЕО, като се вземат предвид преките, косвените, непосредствените и забавените последици, както и кумулативните дългосрочни последици върху човешкото здраве и околната среда.
Under that legal framework, GMOs for cultivation are to undergo an individual risk assessment before being authorised to be placed on the Union market in accordance with Annex II to Directive 2001/18/EC taking into account the direct, indirect, immediate and delayed effects, as well as the cumulative long-term effects, on human health and the environment.
Тази оценка на риска предоставя научни становища с цел осигуряване на информация за процеса на вземане на решения и е последвана от решение за управление на риска.
That risk assessment provides scientific advice to inform the decision-making process and is followed by a risk management decision.
Целта на тази разрешителна процедура е да се осигури високо равнище на защита на човешкия живот и здраве, на здравето и благосъстоянието на животните, на околната среда и на интересите на потребителите, като същевременно се гарантира ефективното функциониране на вътрешния пазар.
The aim of that authorisation procedure is to ensure a high level of protection of human life and health, animal health and welfare, the environment and consumer interests, whilst ensuring the effective functioning of the internal market.
На цялата територия на Съюза следва да се постигне и поддържа хармонизирано високо равнище на защита на здравето, на околната среда и на потребителите.
A uniform high level of protection of health, the environment and consumers should be achieved and maintained throughout the territory of the Union.
Принципът на предпазливост следва винаги да се взема под внимание в рамките на Директива 2001/18/ЕО и последващото ѝ прилагане.
The precautionary principle should always be taken into account in the framework of Directive 2001/18/EC and its subsequent implementation.
В съответствие със заключенията, приети от Съвета на 4 декември 2008 г. относно генетично модифицираните организми („Заключения на Съвета от 2008 г.“), е необходимо подобряване на прилагането на правната рамка за разрешаване на ГМО.
Pursuant to the conclusions adopted by the Council on 4 December 2008 on Genetically Modified Organisms (‘2008 Council conclusions’), it is necessary to look for improvement of the implementation of the legal framework for the authorisation of GMOs.
В този контекст правилата за оценка на риска следва да се актуализират редовно, при необходимост, за да се отчита непрекъснатото развитие на научните знания и на процедурите за анализ, по-специално по отношение на дългосрочното въздействие върху околната среда от генетично модифицирани култури, както и техните потенциални въздействия върху нецелеви организми, характеристиките на приемащите среди и географските райони, в които може да се отглеждат генетично модифицирани култури, и критериите и изискванията за оценка на ГМО, произвеждащи собствени пестициди, и ГМО, устойчиви на хербициди.
In this context, the rules on risk assessment should be, where needed, regularly updated to take account of continuous developments in scientific knowledge and analysis procedures, in particular regarding the long-term environmental effects of genetically modified crops as well as their potential effects on non-target organisms, the characteristics of receiving environments and the geographical areas in which genetically modified crops may be cultivated, and the criteria and requirements for assessing GMOs producing pesticides and herbicide tolerant GMOs.
Поради това приложенията към Директива 2001/18/ЕО следва да бъдат изменени по съответния начин.
Therefore, the Annexes to Directive 2001/18/EC should be amended accordingly.
В допълнение към разрешението за пускане на пазара генетично модифицираните сортове трябва също да отговарят на изискванията на правото на Съюза относно търговията със семена и посадъчен материал, определени по-специално в директиви 66/401/ЕИО [6], 66/402/ЕИО [7], 68/193/ЕИО [8], 98/56/ЕО [9], 1999/105/ЕО [10], 2002/53/ЕО [11], 2002/54/ЕО [12], 2002/55/ЕО [13], 2002/56/ЕО [14], 2002/57/ЕО [15] и 2008/90/ЕО [16] на Съвета.
In addition to the authorisation for placing on the market, genetically modified varieties also need to comply with the requirements of Union law on the marketing of seed and plant propagating material, as set out in particular in Council Directives 66/401/EEC [6], 66/402/EEC [7], 68/193/EEC [8], 98/56/EC [9], 1999/105/EC [10], 2002/53/EC [11], 2002/54/EC [12], 2002/55/EC [13], 2002/56/EC [14], 2002/57/EC [15] and 2008/90/EC [16].
Сред посочените директиви Директива 2002/53/ЕО и Директива 2002/55/ЕО съдържат разпоредби, които позволяват на държавите членки да забраняват, при определени ясно формулирани условия, употребата на даден сорт на цялата си територия или на части от нея или да предвидят подходящи условия за отглеждането на даден сорт.
Among those Directives, Directives 2002/53/EC and 2002/55/EC contain provisions which allow the Member States to prohibit, under certain well defined conditions, the use of a variety in all or in part of their territory or to lay down appropriate conditions for the cultivation of a variety.
Когато даден ГМО е разрешен за отглеждане в съответствие с правната рамка на Съюза относно ГМО и по отношение на сорта, който ще се пусне на пазара, отговаря на изискванията на правото на Съюза относно търговията със семена и посадъчен материал, на държавите членки не се разрешава да забраняват, ограничават или възпрепятстват свободното му обращение на своя територия, освен при условията, определени в правото на Съюза.
Once a GMO is authorised for cultivation purposes in accordance with the Union legal framework on GMOs and complies, as regards the variety that is to be placed on the market, with the requirements of Union law on the marketing of seed and plant propagating material, Member States are not authorised to prohibit, restrict, or impede its free circulation within their territory, except under the conditions defined by Union law.
Опитът показва, че отглеждането на ГМО е въпрос, на който се обръща по-сериозно внимание на равнището на държавите членки.
Experience has shown that cultivation of GMOs is an issue which is more thoroughly addressed at Member State level.
Въпросите, свързани с пускането на пазара и вноса на ГМО, следва да продължат да бъдат уреждани на равнището на Съюза с цел запазване на вътрешния пазар.
Issues related to the placing on the market and the import of GMOs should remain regulated at Union level to preserve the internal market.
Отглеждането обаче може да изисква повече гъвкавост в някои случаи, тъй като е въпрос със сериозно национално, регионално и местно измерение поради връзката му със земеползването, със структурата на местното земеделие и със защитата или запазването на местообитания, екосистеми и ландшафти.
Cultivation may however require more flexibility in certain instances as it is an issue with strong national, regional and local dimensions, given its link to land use, to local agricultural structures and to the protection or maintenance of habitats, ecosystems and landscapes.
В съответствие с член 2, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) държавите членки имат правото да могат да приемат правно обвързващи актове, които ограничават или забраняват отглеждането на ГМО на тяхна територия, след като такива ГМО са получили разрешение за пускане на пазара на Съюза.
In accordance with Article 2(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), Member States are entitled to have the possibility to adopt legally binding acts restricting or prohibiting the cultivation of GMOs in their territory after such GMOs have been authorised to be placed on the Union market.
Подобна гъвкавост обаче следва да не компрометира общата разрешителна процедура, и по-специално процеса на оценяване, извършван главно от Европейския орган за безопасност на храните („Органът“).
However, the common authorisation procedure, in particular the evaluation process conducted primarily by the European Food Safety Authority (the ‘Authority’), should not be adversely affected by such flexibility.
В миналото, с цел ограничаване или забрана на отглеждането на ГМО, някои държави членки използваха предпазни клаузи и спешни мерки в съответствие с член 23 от Директива 2001/18/ЕО и член 34 от Регламент (ЕО) № 1829/2003 в резултат, според случая, на нова или допълнителна информация, станала известна след датата на съгласието и засягаща оценката на риска за околната среда или повторната оценка на съществуващата информация.
In the past, in order to restrict or prohibit the cultivation of GMOs, some Member States had recourse to the safeguard clauses and emergency measures pursuant to Article 23 of Directive 2001/18/EC and Article 34 of Regulation (EC) No 1829/2003 as a result of, depending on the cases, new or additional information made available since the date of the consent and affecting the environmental risk assessment, or of the reassessment of existing information.
Други държави членки използваха процедурата на уведомяване, посочена в член 114, параграфи 5 и 6 от ДФЕС, която изисква представянето на нови научни доказателства, свързани със защитата на околната или работната среда.
Other Member States have made use of the notification procedure set out in Article 114(5) and (6) TFEU which requires putting forward new scientific evidence relating to the protection of the environment or the working environment.
Освен това процесът на вземане на решение за отглеждането на ГМО се оказа особено труден, тъй като изразените на национално равнище опасения не са свързани само с безопасността на ГМО за здравето или за околната среда.
In addition, the decision-making process has proved to be particularly difficult as regards the cultivation of GMOs in the light of the expression of national concerns which do not only relate to issues associated with the safety of GMOs for health or the environment.
Във връзка с това е целесъобразно, в съответствие с принципа на субсидиарност, на държавите членки да бъде предоставена по-голяма гъвкавост за вземане на решения, по време на разрешителната процедура или след нея, дали желаят или не на тяхната територия да се отглеждат ГМО, без да се засяга оценката на риска, предвидена в разрешителната система на Съюза за ГМО, и независимо от мерките, които държавите членки, отглеждащи ГМО, имат право да предприемат или изискат в съответствие с Директива 2001/18/ЕО за избягване на случайното наличие на ГМО в други продукти.
In that context, it appears appropriate to grant Member States, in accordance with the principle of subsidiarity, more flexibility to decide whether or not they wish to cultivate GMOs on their territory without affecting the risk assessment provided in the system of Union authorisations of GMOs, either in the course of the authorisation procedure or thereafter, and independently of the measures that Member States cultivating GMOs are entitled or required to take by application of Directive 2001/18/EC to avoid the unintended presence of GMOs in other products.
Предоставянето на такава възможност на държавите членки вероятно ще подобри процеса на издаване на разрешения за ГМО и същевременно вероятно ще гарантира свободата на избор на потребителите, земеделските стопани и операторите, като внесе по-голяма яснота за заинтересованите страни по въпросите на отглеждането на ГМО в Съюза.
The grant of that possibility to Member States is likely to improve the process for authorisations of GMOs and, at the same time, is also likely to ensure freedom of choice of consumers, farmers and operators whilst providing greater clarity to affected stakeholders concerning the cultivation of GMOs in the Union.
Поради това настоящата директива следва да улесни безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
This Directive should therefore facilitate the smooth functioning of the internal market.
За да се гарантира, че отглеждането на ГМО не води до тяхното случайно наличие в други продукти и като същевременно се спазва принципът на субсидиарност, особено внимание следва да се обърне на предотвратяването на евентуалното трансгранично замърсяване от дадена държава членка, в която отглеждането е разрешено, в съседна държава членка, където то се забранява, освен ако съответните държави членки не се споразумеят, че това не е необходимо поради специфичните географски условия.
In order to ensure that the cultivation of GMOs does not result in their unintended presence in other products and whilst respecting the principle of subsidiarity, particular attention should be paid to the prevention of possible cross-border contamination from a Member State where cultivation is allowed into a neighbouring Member State where it is prohibited, unless the Member States concerned agree that particular geographical conditions render it unnecessary.
Препоръката на Комисията от 13 юли 2010 г.
The Commission Recommendation of 13 July 2010 [17] provides guidance to Member States for the development of coexistence measures, including in border areas.
[17] предоставя на държавите членки насоки за разработването на мерки за съвместно съществуване, включително в граничните райони.
The recommendation encourages Member States to cooperate with each other to implement appropriate measures at the borders between Member States so as to avoid unintended consequences of cross-border contamination.
Препоръката насърчава държавите членки да сътрудничат помежду си за прилагане на подходящи мерки по границите между държавите членки, така че да се избегне нежелано трансгранично замърсяване.
During the authorisation procedure of a given GMO, the possibility should be provided for a Member State to demand that the geographical scope of the notification/application submitted in accordance with Part C of Directive 2001/18/EC or in accordance with Articles 5 and 17 of Regulation (EC) No 1829/2003 be adjusted to the effect that all or part of the territory of that Member State be excluded from cultivation.
По време на разрешителната процедура за даден ГМО на държавите членки следва да се предостави възможност да поискат коригиране на географския обхват на нотификацията/заявлението му, подадено в съответствие с част В от Директива 2001/18/ЕО или в съответствие с членове 5 и 17 от Регламент (ЕО) № 1829/2003, за да може цялата територия или част от територията на въпросната държава членка да бъде изключена от отглеждането.
The Commission should facilitate the procedure by presenting the demand of the Member State to the notifier/applicant without delay and the notifier/applicant should respond to that demand within an established timelimit.
Комисията следва да придвижи процедурата, като представи искането на държавата членка на нотифициращото лице/заявителя без забавяне, а нотифициращото лице/заявителят следва да отговори на искането в установен срок.
The geographical scope of the notification/application should be adjusted accordingly unless the notifier/applicant confirms the geographical scope of its notification/application within an established timelimit from the communication by the Commission of that demand.
Географският обхват на нотификацията/заявлението следва да бъде коригиран по съответния начин, освен ако нотифициращото лице/заявителят не потвърди географския обхват на нотификацията/заявлението в рамките на установения срок от съобщаването на това искане от Комисията.
Such confirmation, however, is without prejudice to the Commission's powers in accordance with Article 19 of Directive 2001/18/EC or Articles 7 and 19 of Regulation (EC) No 1829/2003, as the case may be, to make such an adjustment, where appropriate, in the light of the environmental risk assessment carried out by the Authority.