natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Наличие на държавна помощ
Directive 94/19/EC requires Member States to introduce one or more deposit guarantee schemes, which are to reimburse depositors in the event that a credit institution fails.
Член 107, параграф 1 от Договора гласи, че „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
On the possibility of other forms of intervention Directive 94/19/EC is silent, so that Member States retain discretion on whether to allow deposit guarantee schemes to go beyond a pure reimbursement function and to use the available financial resources in other ways.
Всички тези условия трябва да бъдат изпълнени; по-нататък Комисията ще оцени дали те са били изпълнени в случая на мерките, предприети от FITD.
The situation remains unchanged under Directive 2014/49/EU, which is, however, more explicit as to the nature of such alternative measures.
Италия не е подала уведомление за схемата за освобождаване от данъци, упомената в съображение 4 от решението за откриване на процедурата.
They must have the aim of preventing the failure of the credit institution with a view to avoiding not only ‘the costs of reimbursing depositors’, but also ‘the costs of the failure of a credit institution to the economy as a whole’ and ‘other adverse impacts’, such as an ‘adverse impact on financial stability and the confidence of depositors’ [64].
Въз основа на информацията на разположение на Комисията към момента, тя не е била приложена в разглеждания случай.
Under Directive 2014/49/EU Member States may allow deposit guarantee schemes to be used in order to preserve the access of depositors to the deposits covered, both in an initial, going-concern phase and in the context of domestic insolvency proceedings [65].
Съответно схемата за освобождаване от данъци попада извън обхвата на настоящото решение.
The Commission would point out that, contrary to the position of the other interested parties mentioned in recital 79, alternative measures taken by a deposit guarantee scheme may constitute aid irrespective of whether they are aimed at preventing the failure of a credit institution or whether they are taken in connection with a liquidation.
Съдът многократно е потвърждавал, че всички финансови средства, с които публичните органи могат на практика да подкрепят предприятия, попадат в обхвата на контрола на държавните помощи, независимо от това дали тези средства са постоянни активи на публичния сектор.
The protection of savings and depositors has a specific position in Italian national law: under Article 47 of the Italian Constitution, ‘The Republic … shall protect savings in all their forms’ [66].
Задължителен принос, който е наложен, управляван и разпределян в съответствие със закона или други публични правила, предполага наличието на държавни ресурси, дори и да не се предоставя от публичните органи [59].
The Banca d'Italia is a body established under public law, and for that reason alone its behaviour is imputable to the Member State, and does not fall outside the scope of Article 107 of the Treaty on the ground that it is constitutionally independent [67]; it has the task of safeguarding the stability of the Italian banking system [68] and protecting depositors [69].
Самият факт, че ресурсите се финансират от частен принос, не им пречи да имат публичен характер.
In view of the foregoing, Article 96-bis of the Banking Act has to be read as a specific definition of the public mandate of protecting depositors that applies to deposit guarantee schemes recognised in Italy.
Релевантният критерий не е непосредственият произход на средствата, а степента на участие на публичния орган при определянето на мерките и на правилата за финансирането им [60].
By including the last sentence in Article 96-bis(1), according to which deposit guarantee schemes ‘may engage in other types and forms of intervention’ in addition to repayment of depositors, the Italian authorities have chosen to allow their recognised deposit guarantee schemes to use the resources collected from member banks for different types of action.
Освен това, както Съдът посочва в решенията по делата Ladbroke [61], Stardust Marine и Doux Élevage, ресурси, които остават под обществен контрол и следователно са на разположение на публичните органи, представляват държавни ресурси.
Article 96-bis of the Banking Act is therefore the basis for recognition of the FITD as a mandatory deposit guarantee scheme in Italy, and at the same time grants the FITD the power to take support measures.
По делото Doux Élevage дейностите на междубраншова организация се финансират от ресурси, набрани чрез такси, направени задължителни от държавата.
From that perspective the fact that the FITD is organised as a consortium under private law [70] is irrelevant, as the mere fact that a body is constituted under ordinary law cannot be regarded as sufficient to exclude the possibility of an aid measure taken by such a body being imputable to the State, as the Court of Justice held in Stardust Marine.
Съдът прие, че не може да се направи извод, че дейностите на организацията може да бъдат приписани на държавата.
The FITD's objectives — pursuit of the common interests of its members by strengthening the safety of deposits and the protection of the reputation of the banking system — clearly coincide with the public interest.
Съдът отбелязва, че преследваните с използването на ресурсите цели са били определени изцяло от организацията и че задължителният характер на таксите в този случай не е „в зависимост от преследването на конкретни политически цели, установени и определени от публичните органи“.
But that does not necessarily mean that the undertaking could have taken its decision without taking into account the requirements of the public authorities.
Държавата просто е проверявала редовността и законосъобразността на събирането на такси от междубраншовите организации, т.е. процесуалната рамка, и не е имала правомощия да влияе върху управлението на средствата.
Moreover, it is not necessary that the State's influence should result from a legally binding act of a public authority.
Следователно съгласно съдебната практика на съдилищата на Съюза една мярка може да бъде приписана на държавата и финансирана чрез държавни ресурси, когато набор от признаци показва, че по силата на националното законодателство държавата упражнява контрол и влияние, за да гарантира, че използването на ресурсите от частна организация изпълнява цел на обществената политика, с която е натоварена тази организация.
The autonomy that the undertaking in principle enjoys does not prevent the practical involvement of the State.
По делото Stardust Marine Съдът също така е приел, че приписването на държавата за мярка за помощ, пшриведена в действие от организация, която е на пръв поглед независима и сама по себе си не е част от държавата, може да бъде изведено от набор от признаци, произтичащи от обстоятелствата по делото.
In any event, Union and Italian legislation gives the Banca d'Italia the authority and the means to ensure that all actions taken by the FITD as a deposit guarantee scheme recognised under the Banking Act comply with that public policy mandate and contribute to the protection of depositors.
Един такъв признак е, ако въпросната организация не може да вземе решението, включващо предполагаема държавна помощ, без да се съобрази с указанията или предписанията на публичните органи.
This is made clear in the introductory sentence of Article 96-ter(1) of the Banking Act, where the list of all the powers exercised by the Banca d'Italia with respect to Italian deposit guarantee schemes is preceded by a statement that those powers are to be exercised ‘having regard to the protection of depositors and the stability of the banking system’.
При определени обстоятелства други признаци могат да бъдат от значение, за да се заключи, че дадена мярка за помощ, приведена в действие от предприятие, може да бъде приписана на държавата.
In view of that evidence, and by contrast with Doux Élevage, where the object of the ex post approval by the public administration was purely procedural in nature, the Banca d'Italia has to approve every intervention by the FITD on its merits, assessing whether it complies with the FITD's public mandate under the Banking Act.
Във връзка с мерките, по отношение на които Комисията е открила официалната процедура по разследване в настоящия случай, следва да се припомни, че с Директива 94/19/ЕО се въвеждат за гарантиране на депозитите с цел в областта на политиката да се запази и повиши „стабилността на банковата система“ [62] и на тези схеми беше предоставен мандат за защита на вложителите [63].
Italy has affirmed that if this line of reasoning were to be followed prudential supervision of banks would have to be considered to be the exercise of public control, and the banks' resources would consequently have to be considered public resources (recital 53); this is clearly immaterial.
В Директива 94/19/ЕО се изисква държавите членки да въведат една или повече схеми за гарантиране на депозити, от които следва да все ъзстановяват средствата на вложителите, в случай че дадена кредитна институция е неплатежоспособна.
The Commission will merely observe that the supervision of banks carried out by the Banca d'Italia does not serve to verify compliance with a public policy mandate that is entrusted to the supervised banks.
Директива 94/19/ЕО не се произнася относно възможността за други форми на намеса, така че държавите членки запазват правото си на преценка за това дали да се даде възможност на схемите за гарантиране на депозити да се простират извън функцията за възстановяване на средства и да използват наличните финансови ресурси по други начини.
The precedence of the public mandate and the related public controls are recognised in the constitution of the FITD [71], according to which all support measures must comply with the concurrent conditions that there must be a reasonable prospect of recovery and that the cost to the Fund may be presumed to be less than would be incurred by measures taken in the event of liquidation (the ‘least-cost principle’).
Положението остава непроменено съгласно Директива 2014/49/ЕС, в която обаче сеизлага по-конкретно естествпото на такива алтернативни мерки.
Those concurrent conditions mean that a decision to take support measures is permissible only if it allows the FITD to fulfil its public mandate of protecting depositors.
Те трябва да имат за цел предотвратяване на неплатежоспособността на кредитната институция с оглед да се избегнат не само „разходите по изплащане на гарантираните суми по депозитите на вложителите“, но и „свързаните с неплатежоспособността на кредитни институции разходи за икономиката като цяло“ и „други неблагоприятни последици“ като „неблагоприятно въздействие върху финансовата стабилност и доверието на вложителите“ [64].
That precedence is corroborated by the requirement of approval by the Banca d'Italia in accordance with the Banking Act.
Съгласно Директива 2014/49/ЕС държавите членки могат да разрешат използването на схемите за гарантиране на депозити, за да се запази достъпът на вложителите до техните гарантирани депозити както в началния етап, така и на етапа действащо предприятие, и в контекста на национални производства по несъстоятелност [65].
In addition, the Banking Act provides the Banca d'Italia with wide-ranging powers over deposit guarantee schemes:
Комисията изтъква, в противоречие с позицията на другите заинтересовани страни, споменати в съображение 79, алтернативни мерки, предприети от схема за гарантиране на депозити, може да представляват помощ, независимо от това дали те са насочени към предотвратяване на неплатежоспособността на дадена кредитна институция или пък са предприети в контекста на ликвидация.
point (d) of Article 96-ter(1) of the Banking Act, provides that the Banca d'Italia must ‘authorise the interventions of the guarantee schemes’;
Защитата на спестяванията и вложителите има специално място в италианското национално законодателство: съгласно член 47 от италианската конституция „Републиката … защитава спестяванията във всичките им форми“ [66].
point (b) of Article 96-ter(1) of the Banking Act provides that the Banca d'Italia is to ‘coordinate the activity of the guarantee schemes with the rules governing banking crises and with its own supervisory activity’ [72];
Banca d'Italia е орган, създаден по силата на публичното право, и това е достатъчна причина нейното поведение да бъде приписано на държавата членка и да не се намира извън приложното поле на член 107 от Договора на основание, че съгласно конституцията тя е независима [67]; тя има за задача запазването на стабилността на италианската банкова система [68] и защитата на вложителите [69].
point (a) of Article 96-ter(1), of the Banking Act provides that the Banca d'Italia is to ‘recognise guarantee schemes, approving their constitutions, provided that the schemes do not have characteristics which could lead to an unbalanced distribution of insolvency risks in the banking system’ [73];
С оглед на изложеното по-горе член 96а от Закона за банките следва да се разбира като конкретно определение на публичния мандат за защита на вложителите, който е приложим за схемите за гарантиране на депозитите, признати в Италия.
point (h) of Article 96-ter(1) of the Banking Act provides that the Banca d'Italia ‘can make rules implementing the rules set out’ in Section IV of the Banking Act, on deposit guarantee schemes [74].
Чрез включването на последното изречение в член 96а, алинея 1, според което схемите за гарантиране на депозитите„могат да участват в други видове и форми на намеса“ в допълнение към изплащането на средствата на вложителите, италианските органи са избрали да разрешат на своите признати схеми за гарантиране на депозитите да използват ресурсите, събрани от банките членове, за различни видове действия.
In addition to the powers over the FITD thus given to the Banca d'Italia by the Banking Act, only banks under special administration qualify for FITD support measures [75].
Следователно член 96а от Закона за банките е правното основание за признаването на FITD като задължителна схема за гарантиране на депозитите в Италия, и в същото време предоставя на FITD правомощия да из мерки за подкрепа.
A bank is put into special administration, on a proposal from the Banca d'Italia, by an order made by the Ministry of Economic Affairs and Finance.
От тази гледна точка фактът, че FITD е организирано като консорциум по силата на частното право [70], е без значение, тъй като самият факт, че органът е учреден съгласно общото право, не може да се счита за достатъчен, за да се изключи възможността мярка за помощ, приведена в действие от такъв орган, да може да се припише на държавата, както е приел Съдът в делото Stardust Marine.
At that stage, according to the FITD's constitution, ‘the Fund shall intervene … in cases of special administration of member banks authorised to do business in Italy’ [76].
Целите на FITD — преследване на общите интереси на неговите членове чрез укрепване на безопасността на депозитите и опазване на репутацията на банковата система — ясно съвпадат с обществения интерес.
Only the special administrator of the bank can send the FITD a request for intervention, and the request must then be approved by a meeting of the bank's shareholders.
Това обаче не означава непременно, че предприятието е можело да вземе своето решение, без да се съобрази с изискванията на публичните органи.
The special administrator is a public official, who represents the public interest and is appointed and supervised by the Banca d'Italia.
Освен това не е необходимо влиянието на държавата да е резултат от правно обвързващ акт на публичен орган.
The Banca d'Italia also has the power to recall or replace the special administrator [77], and to give instructions imposing specific safeguards and limitations on the management of the bank [78].
Автономията, с която по принцип се ползва предприятието, не пречи на фактическото участие на държавата.
Intervention on the part of the FITD is thus initiated by a public official under the control of the Banca d'Italia.
Във всеки случай законодателството на Съюза и италианското законодателство дават на Banca d'Italia правомощията и средствата да гарантира, че всички действия, предприети от FITD в качеството му на схема за гарантиране на депозитите, призната съгласно Закона за банките, са в съответствие с този мандат на публичната политика и допринасят за защитата на вложителите.
Regarding the power to authorise action by deposit guarantee schemes, the Commission observes that the concept of authorisation calls for an administrative act which necessarily precedes the entry into force of the measure to be authorised.
Това е изяснено в уводното изречение на член 96а, алинея 1 от Закона за банките, където списъкът на всички правомощия на Banca d'Italia по отношение на италианските схеми за гарантиране на депозити се предхожда от твърдението, че тези правомощия се упражняват „с оглед на защитата на вложителите и стабилността на банковата система“.
Otherwise the exercise of the Banca d'Italia's powers in respect of FITD measures to ensure the stability of the financial system and the protection of depositors would be ineffective.
С оглед на тези доказателства и за разлика от делото Doux Élevage, където целта на последващото одобрение от страна на публичната администрация има чисто процесуален характер, Banca d'Italia трябва да одобри всяка намеса на FITD по същество, като оцени дали тя е в съответствие с публичния мандат на FITD съгласно Закона за банките.
In practice, authorisation has to occur at a stage where the FITD can still reconsider and amend the proposed measure if the Banca d'Italia objects to it.
Италия потвърждава, че ако се следва тази логика на аргументиране, пруденциалният надзор на банките би трябвало да се счита за упражняване на обществен контрол и следователно ресурсите на банките би трябвало да се считат за държавни ресурси (съображение 53); това очевидно е несъществено.
Authorisation cannot be considered as occurring after the FITD's decision to intervene (as suggested by Italy, the FITD, Tercas and BPB [79]).
Комисията само ще отбележи, че банковият надзор, упражняван от Banca d'Italia, не служи за проверка на съответствието с мандата на публичната политика, поверен на поднадзорните банки.
The fact that the Banca d'Italia participates as an observer in all meetings of the Board and the Executive Committee of the FITD [80] is material in that connection (contrary to claims of Italy, the FITD, Tercas and BPB [81]), as it can be supposed to enable the Banca d'Italia to voice any concerns about planned intervention at an early stage.
Приоритетът на публичния мандат и свързаните с него мерки за публичен контрол се признава в устава на FITD [71], в съответствие с който всички мерки за подкрепа трябва да отговарят едновременно на условието да има разумни изгледи за възстановяване, както и на условието да може да се допусне, че разходите за фонда ще бъдат по-малки от разходите, които биха възникнали при мерки, предприети в случай на ликвидация („принципът на най-ниските разходи“).
In summary, the public authorities have the power to initiate action at their request, and by virtue of their power to authorise the substance of the action they influence the action before it is actually decided.
Тези едновременни условия означават, че решение за предприемането на мерки за подкрепа е допустимо, само ако то позволява на FITD да изпълнява своя публичен мандат за защита на вложителите.
Their influence is procedurally embedded further by their presence in all decision-making meetings, where they are able to voice any concerns.
Пози приоритет се потвърждава и от изискването за одобрение от страна на Banca d'Italia в съответствие със Закона за банките.
Nonetheless, and even though the Banca d'Italia's authorisation must in principle be considered to be ex ante rather than ex post [82], the Commission points out that even ex post control can be considered among the set of indicators of imputability referred to in Stardust Marine.
Освен това със Закона за банките на Banca d'Italia се предоставят широки правомощия по отношение на схемите за гарантиране на депозитите:
The powers available to the public authorities were in fact exercised in connection with the adoption of the support measures at issue:
в член 96б, алинея 1, буква г) от Закона за банките се предвижда, че Banca d'Italia трябва да „разреши намесите в рамките на гаранционните схеми“;
The documents communicated by Italy to the Commission show that the Banca d'Italia authorised the specific measures for Tercas having regard to the interests of depositors and clients within the meaning of Article 96-ter(1)(d) of the Banking Act [83].
в член 96б, алинея 1, буква б) от Закона за банките се предвижда, че Banca d'Italia трябва да „координира дейността на гаранционните схеми с правилата за регулиране на кризи в банковия сектор и със собствената си надзорна дейност“ [72];
Thus the Banca d'Italia authorised the specific FITD measures in the light of specific provisions of national public law.
в член 96б, алинея 1, буква а) от Закона за банките се предвижда, че Banca d'Italia „признава гаранционни схеми, като одобрява техните устави, при условие че тези схеми нямат характеристики, които биха могли да доведат до неравномерното разпределение на рисковете от неплатежоспособност в банковата система“ [73];
The negotiations between BPB and the special administrator of Tercas were conducted ‘in coordination with the Bank of Italy’ [84].
в член 96б, алинея 1, буква з) от Закона за банките се предвижда, че Banca d'Italia „може да създава правила за прилагане на разпоредбите, установени“ в раздел IV от Закона за банките, относно схемите за гарантиране на депозити [74].
The Banca d'Italia ‘invited’ the FITD ‘to look for a balanced agreement with BPB’ to cover Tercas's negative equity, taking account of the possible negative impact of the liquidation of Tercas and its subsidiary Caripe [85].
В допълнение към така предоставените от Закона за банките правомощия на Banca d'Italia спрямо FITD, на мерките за подкрепа на FITD имат право само банки, които са поставени под специално управление [75].
The Commission concludes that in contrast to the situation in Doux Élevage, where the Court found that the aims and purposes of intervention were determined entirely by the organisation, in this case the aims and purposes of the intervention are certainly not determined entirely by the FITD.
Банка се поставя под специално управление по предложение на Banca d'Italia със заповед на министерството на икономиката и финансите.
They are laid down in detail by its public mandate under the Banking Act, and in substance they are controlled by the public authorities.
На този етап, според устава на FITD, „Фондът се намесва … в случаите на специално управление на банките членове, на които е разрешено да извършват дейност в Италия“ [76].
The FITD is indeed free not to intervene, but that does not affect the Commission's conclusion regarding the action actually taken by the FITD.
Само специалният управител на банката може да изпраща на FITD искане за намеса, след което искането трябва да бъде одобрено от събрание на акционерите на банката.
In addition to the substantial public control demonstrated above, the Commission must underline the mandatory nature of the contributions to the FITD resources used in intervention.
Специалният управител е държавен служител, който представлява обществения интерес и се назначава и контролира от Banca d'Italia.
As described in Section 2.3, membership of the FITD is mandatory for Italian banks [86].