natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В същото решение Съдът припомни, че в съответствие с член 25, параграф 6, втора алинея от Директива 95/46/ЕО държавите членки и техните органи трябва да предприемат необходимите мерки за спазването на актовете на институциите на Съюза, тъй като последните по принцип се ползват с презумпция за законосъобразност и съответно произвеждат правно действие, докато не бъдат оттеглени, отменени в производство по жалба за отмяна или обявени за невалидни вследствие на преюдициално запитване или възражение за незаконосъобразност.
In the same judgment, the Court of Justice recalled that, in line with the second subparagraph of Article 25(6) of Directive 95/46/EC, Member States and their organs must take the measures necessary to comply with acts of the Union institutions, as the latter are in principle presumed to be lawful and accordingly produce legal effects until such time as they are withdrawn, annulled in an action for annulment or declared invalid following a reference for a preliminary ruling or a plea of illegality.
Mutatis mutandis, решение на Комисията, прието на основание член 26, параграф 4 от Директива 95/46/ЕО, е задължително за всички органи на държавите членки, към които е адресирано, включително независимите надзорни органи на държавите членки, доколкото такова решение има за последица признаването, че предаване, осъществяващо се въз основа на стандартни договорни клаузи, фигуриращи в него, предлага достатъчни гаранции, както изисква член 26, параграф 2 от Директивата.
Mutatis mutandis, a Commission decision adopted pursuant to Article 26(4) of Directive 95/46/EC is binding on all organs of the Member States to which it is addressed, including their independent supervisory authorities, in so far as it has the effect of recognising that transfers taking place on the basis of standard contractual clauses set out therein offer sufficient safeguards as required by Article 26(2) of that Directive.
Това не възпрепятства даден национален надзорен орган да упражни своите правомощия за надзор върху потоците от данни, включително правомощието да спира или забранява предаването на лични данни, когато прецени, че то се извършва в нарушение на правото на ЕС или на националното право за защита на данните, като например в случаите, когато вносителят на данни не спазва стандартните договорни клаузи.
This does not prevent a national supervisory authority from exercising its powers to oversee data flows, including the power to suspend or ban a transfer of personal data when it determines that the transfer is carried out in violation of EU or national data protection law, such as, for instance, when the data importer does not respect the standard contractual clauses.
Решения 2001/497/ЕО [5] и 2010/87/ЕС [6] на Комисията съдържат ограничение на правомощията на националните надзорни органи, сравнимо с това в член 3, параграф 1, първа алинея от Решение 2000/520/ЕО, което Съдът на ЕС счете за невалидно.
Commission Decisions 2001/497/EC [5] and 2010/87/EU [6] contain a limitation on the powers of the national supervisory authorities that is comparable to Article 3(1) first subparagraph of Decision 2000/520/EC, which the Court of Justice considered invalid.
Следователно, с оглед на решението по дело Schrems и в съответствие с член 266 от Договора, разпоредбите в тези решения, които ограничават правомощията на националните надзорни органи, следва да бъдат заменени.
In the light of the Schrems judgment and pursuant to Article 266 of the Treaty, the provisions in those Decisions limiting the powers of the national supervisory authorities should therefore be replaced.
С цел да се улесни ефективното наблюдение на действието на решенията относно стандартните договорни клаузи, които понастоящем са в сила, държавите членки следва да информират Комисията за съответните действия, предприети от националните надзорни органи.
In order to facilitate the effective monitoring of the functioning of the decisions on standard contractual clauses currently in force, the Commission should be informed by Member States about relevant action undertaken by national supervisory authorities.
При подготовката на настоящото решение беше взето предвид становището, представено от Работната група за защита на лицата при обработването на лични данни, създадена по силата на член 29 от Директива 95/46/ЕО.
The Working Party on the Protection of Individuals with regard to the Processing of Personal Data established under Article 29 of Directive 95/46/EC has delivered an opinion, which has been taken into account in the preparation of this Decision.
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, учреден съгласно член 31, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО.
The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the Committee established under Article 31(1) of Directive 95/46/EC.
Решения 2001/497/ЕО и 2010/87/ЕС следва да бъдат съответно изменени,
Decisions 2001/497/EC and 2010/87/EU should therefore be amended accordingly,
Член 4 от Решение 2001/497/ЕО се заменя със следното:
Article 4 of Decision 2001/497/EC is replaced by the following:
Когато компетентните органи в държавите членки упражняват своите правомощия съгласно член 28, параграф 3 от Директива 95/46/ЕО, в резултат на което спират или окончателно забраняват потоци данни към трети страни с цел да защитят лицата във връзка с обработката на техните лични данни, въпросната държава членка следва незабавно да информира Комисията, която от своя страна ще предаде информацията на останалите държави членки.“
Whenever the competent authorities in Member States exercise their powers pursuant to Article 28(3) of Directive 95/46/EC leading to the suspension or definitive ban of data flows to third countries in order to protect individuals with regard to the processing of their personal data, the Member State concerned shall, without delay, inform the Commission, which will forward the information to the other Member States.’
Член 4 от Решение 2010/87/ЕС се заменя със следното:
Article 4 of Decision 2010/87/EU is replaced by the following:
Когато компетентните органи в държавите членки упражняват своите правомощия съгласно член 28, параграф 3 от Директива 95/46/ЕО, в резултат на което спират или окончателно забраняват потоци данни към трети страни с цел да защитят лицата във връзка с обработката на техните лични данни, въпросната държава членка следва незабавно да информира Комисията, която от своя страна ще предаде информацията на останалите държави членки.“
Whenever the competent authorities in Member States exercise their powers pursuant to Article 28(3) of Directive 95/46/EC leading to the suspension or definitive ban of data flows to third countries in order to protect individuals with regard to the processing of their personal data, the Member State concerned shall, without delay, inform the Commission which will forward the information to the other Member States.’
Решение 2000/520/ЕО на Комисията от 26 юли 2000 г. съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно адекватността на защитата, гарантирана от принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“ и свързаните с това често задавани въпроси, публикувани от Департамента по търговия на САЩ ( ОВ L 215, 25.8.2000 г., стр. 7).
Commission Decision 2000/520/EC of 26 July 2000 pursuant to Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council on the adequacy of the protection provided by the Safe Harbour Privacy Principles and related Frequently Asked Questions issued by the U.S. Department of Commerce (OJ L 215, 25.8.2000, p. 7).
Решение по делото Schrems, точка 40 и следв. и т.101—103.
Schrems, paragraphs 40 et seq., 101 to 103.
Решение 2001/497/ЕО на Комисията от 15 юни 2001 г. относно общите договорни клаузи за трансфера на лични данни към трети страни съгласно Директива 95/46/ЕО (ОВ L 181, 4.7.2001 г., стр. 19).
Commission Decision 2001/497/EC of 15 June 2001 on standard contractual clauses for the transfer of personal data to third countries, under Directive 95/46/EC (OJ L 181, 4.7.2001, p. 19).
Решение 2010/87/ЕС на Комисията от 5 февруари 2010 г. относно стандартните договорни клаузи при предаването на лични данни към лицата, които ги обработват, установени в трети страни съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 39, 12.2.2010 г., стр. 5).
Commission Decision 2010/87/EU of 5 February 2010 on standard contractual clauses for the transfer of personal data to processors established in third countries under Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council (OJ L 39, 12.2.2010, p. 5).
Решение (ЕС) 2016/2310 на Съвета
Council Decision (EU) 2016/2310
относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за асоцииране, създаден с Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Хашемитско кралство Йордания, от друга страна, във връзка с приемането на Приоритети за партньорство между ЕС и Йордания, включително Пакта
on the position to be taken on behalf of the European Union within the Association Council set up by the Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part, as regards the adoption of EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 217 във връзка с член 218, параграф 9 от него,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 217 in conjunction with Article 218(9) thereof,
като взе предвид съвместното предложение на Европейската комисия и на Върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
Having regard to the proposal from the European Commission and the High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy,
Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Хашемитско кралство Йордания, от друга страна („споразумението“), беше подписано на 24 ноември 1997 г. и влезе в сила на 1 май 2002 г.
The Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part [1] (the ‘Agreement’) was signed on 24 November 1997 and entered into force on 1 May 2002.
[1]
A Joint Communication by the High Representative and by the European Commission of 18 November 2015 on the Review of the European Neighbourhood Policy has been welcomed by the Council Conclusions of 14 December 2015, where, inter alia, the Council confirmed the intention to start a new phase of engagement with partners in 2016 which could lead to the setting of new partnership priorities, where appropriate, focused on agreed priorities and interests.
В Заключенията на Съвета от 14 декември 2015 г., в които, наред с другото, Съветът потвърди намерението си през 2016 г. да постави начало на нов етап на ангажираност с партньорите, което може да доведе до определяне на нови приоритети за партньорството, когато е целесъобразно, с акцент върху договорените приоритети и интереси, беше приветствано Съвместно съобщение на Върховния представител и на Европейската комисия от 18 ноември 2015 г. относно прегледа на европейската политика за съседство.
The shared goal of the Union and Jordan for a common area of peace, prosperity and stability necessitates working together, particularly through co-ownership and differentiation, and taking account of Jordan's key role in the region.
Споделената цел на Съюза и Йордания за общо пространство на мир, просперитет и стабилност изисквасъвместна работа, по-специално чрез съвместна отговорност и диференциация, както и отчитане на ключовата роля на Йордания в региона.
While addressing the most urgent challenges, the Union and Jordan continue to pursue the core objectives of their long-term partnership and to enhance the stability and resilience of the country and the region as well as sustained and knowledge-based economic growth and social development in accordance with the rule of law and based on democratic governance.
Докато решават най-неотложните предизвикателства, Съюзът и Йордания продължават да преследват основните цели на своето дългосрочно партньорство и да укрепват стабилността и устойчивостта на страната и региона, както и трайния и основан на знания икономически растеж и социално развитие в съответствие с върховенството на закона и въз основа на демократичното управление.
The position of the Union within the Association Council set up by the Agreement should therefore be based on the attached draft Decision,
Поради това позицията на Съюза в рамките на Съвета за асоцииране, създаден със споразумението, следва да се основава на приложения проект на решение,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Член 1
The position to be taken on behalf of the European Union within the Association Council set up by the Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part, as regards the adoption of EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact, shall be based on the draft Decision of the EU-Jordan Association Council attached to this Decision.
Позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвета за асоцииране, създаден с Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Хашемитско кралство Йордания, от друга страна, във връзка с приемането на Приоритети за партньорство между ЕС и Йордания, включително Пакта, се основава на проекта на решение на Съвета за асоцииране ЕС-Йордания, приложен към настоящото решение.
Article 2
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Done at Luxembourg, 17 October 2016.
Председател
Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part (OJ L 129, 15.5.2002, p. 3).
Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Хашемитско кралство Йордания, от друга страна (ОВ L 129, 15.5.2002 г., стр. 3).
DRAFT
ПРОЕКТ НА
DECISION No 1/2016 OF THE 12th EU-JORDAN ASSOCIATION COUNCIL
РЕШЕНИЕ № 1/2016 НА 12-ИЯ СЪВЕТ ЗА АСОЦИИРАНЕ ЕС—ЙОРДАНИЯ
agreeing on EU-Jordan Partnership Priorities
за постигане на съгласие по Приоритетите за партньорство между ЕС и Йордания
THE EU-JORDAN ASSOCIATION COUNCIL,
СЪВЕТЪТ ЗА АСОЦИИРАНЕ ЕС—ЙОРДАНИЯ,
Having regard to the Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part,
като взе предвид Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Хашемитско кралство Йордания, от друга страна,
The Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part (the ‘Agreement’) was signed on 24 November 1997 and entered into force on 1 May 2002.
Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Хашемитско кралство Йордания, от друга страна („споразумението“), беше подписано на 24 ноември 1997 г. и влезе в сила на 1 май 2002 г.
Article 91 of the Agreement gives the Association Council the power to take decisions for the purposes of attaining the objectives of the Agreement and to make appropriate recommendations.
Член 91 от споразумението предоставя на Съвета за асоцииране правомощието да взема решения за постигането на целите на Споразумението и да отправя съответни препоръки.
Article 101 of the Agreement states that the Parties are to take any general or specific measures required to fulfil their obligations under the Agreement and are to see to it that the objectives set out in the Agreement are attained.
Член 101 от споразумението предвижда, че страните трябва да предприемат всички общи или специални мерки, необходими за изпълнение на задълженията им по споразумението, и трябва да следят за постигането на целите, определени в споразумението.
The Review of the European Neighbourhood Policy proposed a new phase of engagement with partners, allowing for a greater sense of ownership by both sides.
Прегледът на европейската политика за съседство предложи нов етап на ангажираност с партньорите, което дава възможност за по-голяма отговорност от двете страни.
The EU and Jordan have agreed to consolidate their partnership by agreeing on a set of priorities for the period 2016-2018, with the aim of supporting and strengthening Jordan's resilience and stability while seeking to address the impact of the protracted conflict in Syria.
ЕС и Йордания се споразумяха да консолидират партньорството си, чрез договаряне на набор от приоритети за периода 2016—2018 г. с цел подкрепа и засилване на устойчивостта и стабилността на Йордания и същевременно търсене на възможности за справяне с последиците от продължителния конфликт в Сирия.
The Parties to the Agreement have agreed on the text of the EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact, which will support the implementation of the Agreement, focusing on cooperation in relation to commonly identified shared interests,
Страните по споразумението постигнаха съгласие относно текста на Приоритетите за партньорство между ЕС и Йордания, включително Пакта, които ще подпомагат изпълнението на споразумението, с акцент върху сътрудничеството по отношение на набор от съвместно набелязани общи интереси,
The Association Council recommends that the Parties implement the EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact, which are set out in the Annex to this Decision.
Съветът за асоцииране препоръчва страните да прилагат Приоритетите за партньорство между ЕС и Йордания, включително Пакта, които са изложени в приложението към настоящото решение.
The Association Council decides that the EU-Jordan Action Plan, which entered into force in October 2012, is replaced by the EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact.
Съветът за асоцииране решава, че Приоритетите за партньорство между ЕС и Йордания, включително Пакта, заменят Плана за действие между ЕС и Йордания, който влезе в сила през октомври 2012 г.
Article 3
Член 3
Done at …,
Съставено в
For the EU-Jordan Association Council
Решение (ЕС) 2016/2311 на Съвета
Council Decision (EU) 2016/2311
за разрешаване на определени държави членки да приемат, в интерес на Европейския съюз, присъединяването на Казахстан към Хагската конвенция от 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца
authorising certain Member States to accept, in the interest of the European Union, the accession of Kazakhstan to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 3 във връзка с член 218 от него,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 81(3) in conjunction with Article 218 thereof,
Европейският съюз е определил като една от своите цели насърчаването на защитата на правата на детето, както е посочено в член 3 от Договора за Европейския съюз.
The European Union has set as one of its aims the promotion of the protection of the rights of the child, as stated in Article 3 of the Treaty on European Union.
Съветът прие Регламент (ЕО) № 2201/2003 [2] (Регламент „Брюксел IIa“), който има за цел да закриля децата от вредните последици от незаконно прехвърляне или задържане и да въвежда процедури за осигуряване на бързото им връщане в държавата на обичайно пребиваване, както и да осигурява защита на правото на лични отношения и правото на упражняване на родителски права.
The Council adopted Regulation (EC) No 2201/2003 [2] (‘Brussels IIa Regulation’), which aims to protect children from the harmful effects of wrongful removal or retention and to establish procedures to ensure their prompt return to the state of their habitual residence, as well as to secure the protection of rights of access and rights of custody.
Регламент „Брюксел IIa“ допълва и подсилва разпоредбите на Хагската конвенция от 25 октомври 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца („Хагската конвенция от 1980 г.“), която установява на международно равнище система за задължения и сътрудничество между договарящите държави и между централните органи и има за цел осигуряването на незабавното връщане на незаконно прехвърлени или задържани деца.
The Brussels IIa Regulation complements and reinforces the Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction (‘the 1980 Hague Convention’) which establishes, at international level, a system of obligations and cooperation among contracting states and between central authorities and aims to ensure the prompt return of wrongfully removed or retained children.
Всички държави — членки на Съюза, са страни по Хагската конвенция от 1980 г.
All Member States of the Union are party to the 1980 Hague Convention.
Съюзът насърчава трети държави да се присъединят към Хагската конвенция от 1980 г. и подпомага правилното прилагане на Хагската конвенция от 1980 г., като участва заедно с държавите членки inter alia в специалните комисии, редовно организирани от Хагската конференция по международно частно право.
The Union encourages third states to accede to the 1980 Hague Convention and supports the correct implementation of the 1980 Hague Convention by participating, along with the Member States, inter alia, in the special commissions organised on a regular basis by the Hague Conference on private international law.
Една обща нормативна уредба, приложима между държавите — членки на Съюза, и трети държави, може да бъде най-доброто решение в деликатни случаи на международно отвличане на деца.
A common legal framework applicable between Member States of the Union and third states could be the best solution to sensitive cases of international child abduction.
В Хагската конвенция от 1980 г. се предвижда, че тя се прилага между присъединяващата се държава и договарящите държави, които направят декларация, че приемат присъединяването ѝ.
The 1980 Hague Convention stipulates that it applies between the acceding state and such contracting states as have declared their acceptance of the accession.
Хагската конвенция от 1980 г. не позволява на регионални организации за икономическа интеграция като Съюза да стават страни по нея.
The 1980 Hague Convention does not allow regional economic integration organisations such as the Union to become party to it.
Съгласно Становище 1/13 на Съда на Европейския съюз декларациите за приемане по силата на Хагската конвенция от 1980 г. са от изключителната външна компетентност на Съюза.
Pursuant to Opinion 1/13 of the Court of Justice of the European Union, declarations of acceptance under the 1980 Hague Convention fall within the exclusive external competence of the Union.
Казахстан депозира своя документ за присъединяване към Хагската конвенция от 1980 г. на 3 юни 2013 г.
Kazakhstan deposited its instrument of accession to the 1980 Hague Convention on 3 June 2013.
Хагската конвенция от 1980 г. влезе в сила за Казахстан на 1 септември 2013 г.
The 1980 Hague Convention entered into force for Kazakhstan on 1 September 2013.
Единствено Кралство Нидерландия е приело вече присъединяването на Казахстан към Хагската конвенция от 1980 г.
Only the Kingdom of the Netherlands has already accepted the accession of Kazakhstan to the 1980 Hague Convention.