natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Месо на нечифтокопитни животни, синоним на еднокопитни животни, е определено в точка 1 от приложение I към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета [29], в който се определят специфични хигиенни правила за храните от животински произход.
Meat of solipeds, synonymous for equidae, is defined in point 1 of Annex I to Regulation (EC) No 853/2004 of the European Parliament and of the Council [29], which lays down specific hygiene rules for food of animal origin.
След изтичането на действието на преходните разпоредби за прилагането на регламенти (ЕО) № 853/2004, (ЕО) № 854/2004 и (ЕО) № 882/2004 в съответствие с Регламент (ЕО) № 2076/2005 на Комисията [30], от 1 януари 2010 г. се прилагат изискванията за информацията относно хранителната верига за еднокопитните животни.
After the transitional arrangements for the implementation of Regulations (EC) No 853/2004, (EC) No 854/2004 and (EC) No 882/2004 have elapsed in accordance with Commission Regulation (EC) No 2076/2005 [30], food chain information requirements for equidae have been implemented since 1 January 2010.
В Регламент (ЕО) № 853/2004 се предвижда, че предприятието за хранителни продукти, управляващо кланицата, получава, проверява и действа съобразно информацията за хранителната верига, която дава данни за произхода, историята и управлението на животните, предназначени за производство на храни.
Regulation (EC) No 853/2004 provides that the slaughterhouse operator is to receive, check and act upon food chain information providing details on the origin, history and management of animals intended for food production.
Компетентният орган може да разреши информацията за домашните еднокопитни животни да бъде изпратена до кланицата едновременно с животните вместо предварително.
The competent authority may allow food chain information on domestic solipeds to be sent to the slaughterhouse at the same time as the animals, rather than being sent in advance.
Поради това идентификационният документ, който придружава еднокопитните животни за клане, следва да стане част от тази информация за хранителната верига.
The identification document accompanying equidae for slaughter should therefore form a part of that food chain information.
В Регламент (ЕО) № 854/2004 се предвижда, че официалният ветеринарен лекар проверява дали стопанският субект в областта на храните изпълнява задължението си да гарантира, че животните, приети за клане за консумация от човека, са надлежно идентифицирани.
Regulation (EC) No 854/2004 provides that the official veterinarian is to verify compliance with the food business operator's duty to ensure that animals accepted for slaughter for human consumption are properly identified.
В Регламент (ЕО) № 853/2004 се предвижда стопанските субекти в областта на храните да проверяват паспортите, придружаващи еднокопитните домашни животни, за да се гарантира, че животното е предназначено за клане за консумация от човека, а ако те приемат животното за клане, те предават паспорта му на официалния ветеринарен лекар.
Regulation (EC) No 853/2004 provides that food business operators are to check passports accompanying domestic solipeds to ensure that the animal is intended for slaughter for human consumption and if they accept the animal for slaughter they are to give the passport to the official veterinarian.
Като се има предвид специфичното положение на еднокопитните животни, родени като животни от видове, отглеждани за производство на храни, но не винаги отглеждани предимно с тази цел и не във всички случаи отглеждани през целия си живот от стопанските субекти в областта на храните, както е определено в член 3, подточка 3 от Регламент (ЕО) № 178/2002, е необходимо да се предвиди процедура, която да гарантира безпрепятствена връзка от проверките на идентификационния документ от съображения за опазване на общественото здраве до управлението на този документ в съответствие с Директива 2009/156/ЕО.
Given the specific situation of equidae which are born as animals of a food producing species, but which are not in all cases primarily bred for that purpose and are in the majority of cases not kept throughout their lives by food business operators as defined in point 3 of Article 3 of Regulation (EC) No 178/2002, it is necessary to provide for a procedure that ensures a seamless connection from the ch ecks on the identification document for public health reasons to the management of that document in accordance with Directive 2009/156/EC.
Поради това наличието на централна база данни във всяка държава членка е от съществено значение за проверката на някои данни за и в идентификационния документ, преди да се вземе решение за приемане на дадено животно за клане за консумация от човека.
A central database in each Member State is therefore instrumental to verify certain details of and in an identification document before a decision is taken to accept that animal for slaughter for human consumption.
Когато информацията по отношение на изключването от клане за консумация от човека в раздел II на идентификационния документ не съответства на информацията, записана в централната база данни, предимство има информацията, която се съдържа в който и да било от двата източника, въз основата на която дадено еднокопитно животно се изключва от клане за консумация от човека.
In the case where the information as regards the exclusion from slaughter for human consumption in Section II of the identification document does not match the information recorded in the central database, the information contained in either of them which leads to the exclusion of the equine animal from slaughter for human consumption should prevail.
Директива 96/22/ЕО на Съвета [31] се прилага за селскостопански животни, включително домашни еднокопитни животни, както и диви животни от видовете, които се отглеждат в дивечови стопанства.
Council Directive 96/22/EC [31] applies to farm animals, including domestic solipeds, as well as wild animals of those species which have been raised on a holding.
В член 7 от посочената директива се разрешава търговия с регистрирани еднокопитни животни, на които за зоотехнически цели са предписвани ветеринарномедицински продукти, съдържащи алил тренболон или бета-агонисти, да се извършва преди изтичането на карентния период, в случай че са изпълнени изискванията за регламентиране на предписването и че видът и датата на третирането са записани в сертификата или паспорта, които придружават тези животни.
Article 7 of that Directive allows trade in registered equidae to which veterinary medicinal products containing allyl trenbolone or beta-agonists have been administered for zootechnical purposes to take place before the end of the withdrawal period, provided that the conditions governing the administration are fulfilled and that the type and date of treatment are entered on the certificate or passport accompanying these animals.
Съгласно член 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 470/2009 на Европейския парламент и на Съвета [32]„животни, отглеждани за производство на храни“ са животни, които се развъждат, отглеждат, изхранват, колят или улавят с цел произвеждане на храни.
Point (b) of Article 2 of Regulation (EC) No 470/2009 of the European Parliament and of the Council [32] defines food producing animals as ‘animals bred, raised, kept, slaughtered or harvested for the purposes of producing food’.
В член 16 от посочения регламент се предвижда, че само фармакологичноактивни субстанции, които са класифицирани в съответствие с член 14, параграф 2, буква а), б) или в) от него, могат да бъдат прилагани на животни, отглеждани за производство на храни в рамките на Съюза, при условие че прилагането е в съответствие с Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [33].
Article 16 of that Regulation provides that only pharmacologically active substances which are classified in accordance with Article 14(2)(a), (b) or (c) of that Regulation may be administered to food-producing animals within the Union provided that such administration is in accordance with Directive 2001/82/EC of the European Parliament and of the Council [33].
В член 6 от Директива 2001/82/ЕО се предвижда, че за целите на прилагането на даден ветеринарномедицински продукт върху един или повече видове продуктивни животни може да не се издава разрешително за пускане на пазара с цел, с изключение когато фармакологичноактивните вещества, които се съдържат в този продукт, са включени в приложения I, II или III към Регламент (ЕИО) № 2377/90.
Article 6 of Directive 2001/82/EC provides that a veterinary medicinal product may not be the subject of a marketing authorisation for the purpose of administering it to one or more food-producing species unless the pharmacologically active substances which it contains are included in Annex I, II or III to Regulation (EEC) No 2377/90.
Правилата, предвидени в посочените приложения, към момента са определени в Регламент (ЕС) № 37/2010 на Комисията [34].
The rules laid down in those Annexes are now set out in Commission Regulation (EU) No 37/2010 [34].
Чрез дерогация обаче даден ветеринарномедицински продукт, съдържащ фармакологичноактивни вещества, които не са включени в приложения I, II или III към Регламент (ЕИО) № 2377/90, могат да бъдат разрешени за някои животни от семейство еднокопитни, за които в съответствие със законодателството на Съюза относно здравето на животните, е декларирано, че не са предназначени за клане с цел консумация от човека.
However, by way of derogation a veterinary medicinal product containing pharmacologically active substances not included in Annex I, II or III to Regulation (EEC) No 2377/90 may be authorised for particular animals of the equidae family that have been declared, in accordance with Union animal health legislation as not being intended for slaughter for human consumption.
Тези ветеринарномедицински продукти не трябва да съдържат активни вещества, които са включени в приложение IV към Регламент (ЕИО) № 2377/90, нито да са предназначени за употреба при лечение на състояния, описани подробно в разрешената кратка характеристика на продукта, за които даденият ветеринарномедицински продукт е разрешен за употреба при животни от семейство еднокопитни.
Such veterinary medicinal products must neither include active substances that appear in Annex IV to Regulation (EEC) No 2377/90 nor be intended for use in the treatment of conditions, as detailed in the authorised Summary of Product Characteristics, for which a veterinary medicinal product is authorised for animals of the equidae family.
Поради това следва да се предвидят разпоредби, че еднокопитното животно може да бъде изключено от клане за консумация от човека по преценка на собственика на животното.
Consequently, provisions should be made that an equine animal may be excluded from slaughter for human consumption on the discretion of the owner of the animal.
В член 10, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/82/ЕО се предвиждат специални дерогации от член 11 от същата директива по отношение на еднокопитни, засягащи лечението на продуктивни животни с лекарствени продукти, които имат установени максимално допустими граници на остатъчни вещества за видове, различни от целевите видове, или са разрешени за друго състояние, при условие че еднокопитните са идентифицирани в съответствие със законодателството на Съюза и в идентификационния им документ специално е отбелязано, че не са предназначени за клане с цел консумация от човека или че са предназначени за клане с цел консумация от човека, след карентен период от поне шест месеца след лечението на животните с веществата, изброени в Регламент (ЕО) № 1950/2006 [35].
Article 10(2) and (3) of Directive 2001/82/EC provides for specific derogations for equidae from Article 11 of that Directive, relating to the treatment of food-producing animals with medicinal products that have an established maximum residue limit for species other than the target species or are authorised for a different condition, provided that those equidae are identified in accordance with Union legislation and specifically marked in their identification document as not intended for slaughter for human consumption or as intended for slaughter for human consumption following a withdrawal period of at least 6 months after they have been treated with substances listed in Commission Regulation (EC) No 1950/2006 [35].
В съответствие с Директива 2001/82/ЕО държавите членки гарантират, че собствениците или животновъдите, които отглеждат продуктивни животни, могат да представят доказателство за закупуването, притежаването и прилагането на ветеринарномедицински продукти при тези животни в продължение на пет години след тяхното прилагане, включително в случаите, когато животното е заклано по време на петгодишния срок.
In accordance with Directive 2001/82/EC, Member States are to ensure that the owners or keepers of food-producing animals can provide proof of purchase, possession and administration of veterinary medicinal products to such animals for 5 years after their administration, including when the animal is slaughtered during the 5-year period.
Поради това за прилагането на това законодателство е необходимо клането на еднокопитно животно да се въвежда незабавно в централната база данни на държавата членка, в която се намира стопанството на животното.
It is therefore necessary for the application of that legislation that the slaughter of an equine animal is promptly inserted in the central database of the Member State where the holding of the animal is located.
С оглед на това да се запази контролът над издаването на идентификационни документи, в базата данни, поддържана от издаващия орган, следва да се зададе минимален набор от необходими данни по отношение на издаването на посочените документи.
In order to maintain control over the issuing of identification documents, a minimum set of relevant data relating to the issuing of such documents should be recorded in a database maintained by the issuing body.
Системата за универсалния доживотен номер на еднокопитните (UELN) бе договорена в световен мащаб от най-важните организации за отглеждане на коне и за провеждане на конни надбягвания.
The Universal Equine Life Number (UELN) system has been agreed worldwide between the major horse-breeding and competition organisations.
Тя бе разработена по инициатива на Световната федерация за отглеждане на състезателни коне (World Breeding Federation for Sport Horses, WBFSH), Международния комитет по племенните книги (the International Stud-Book Committee, ISBC), Световната организация за отглеждане на арабски коне (the World Arabian Horse Organization, WAHO), Европейската конференция на организациите за отглеждане на арабски коне (the European Conference of Arabian Horse Organisations, ECAHO), Международната конференция за отглеждане на англо-арабските коне (Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe, CIAA), Международната федерация по конен спорт (Fédération Equestre Internationale, FEI) и Европейския съюз за надпрепусквания с двуколки (Union Européenne du Trot, UET), а информация за тази система може да се получи на уебсайта на UELN [36].
It has been developed on the initiative of the World Breeding Federation for Sport Horses (WBFSH), the International Stud-Book Committee (ISBC), the World Arabian Horse Organization (WAHO), the European Conference of Arabian Horse Organisations (ECAHO), the Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), the Fédération Equestre Internationale (FEI) and the Union Européenne du Trot (UET) and information on this system can be consulted on the UELN website [36].
Системата UELN е подходяща за регистрация както на регистрирани еднокопитни, така и на еднокопитни за разплод и доотглеждане и позволява да бъдат въведени постепенно компютъризирани мрежи, за да се гарантира, че самоличността на животните може да се проверява и занапред в съответствие с член 6 от Директива 90/427/ЕИО, когато става въпрос за регистрирани еднокопитни животни.
The UELN system is suitable for the registration of both registered equidae and equidae for breeding and production and allows computerised networks to be brought in gradually to ensure that the animals' identity can continue to be verified in accordance with Article 6 of Directive 90/427/EEC in the case of registered equidae.
При определяне на кодове за базите данни тези кодове и форматът на записаните идентификационни номера на отделните животни следва по никакъв начин да не противоречат на създадената система UELN.
When codes are assigned to databases, those codes and the form at of the recorded identification numbers of individual animals should in no way conflict with the established UELN system.
Затова преди да бъдат определени каквито и да било нови кодове за дадена база данни, трябва да се прави справка в списъка на определените кодове UELN.
Therefore, the list of assigned UELN codes should be consulted before any new code is assigned to a database.
В Директива 2009/156/ЕО се изисква официалният ветеринарен лекар да отбелязва идентификационния номер или номера на идентификационния документ на закланото еднокопитно животно, както и да изпрати на компетентния орган по мястото на изпращане — по негово искане — удостоверение, че животното е било заклано.
Directive 2009/156/EC requires the official veterinarian to record the identification number or identification document number of the slaughtered equidae, and to forward to the competent authority at the place of dispatch, at the latter's request, an attestation to the effect that the animal has been slaughtered.
Поради това следва да се изясни, че в тези случаи идентификационните документи трябва да бъдат унищожени на мястото на клане, за да се предотврати неправомерната употреба на идентификационните документи на закланите еднокопитни животни.
It should therefore be clarified that in such cases the identification documents must be destroyed at the place of slaughter to prevent the fraudulent use of identification documents from slaughtered equine animals.
В посочената директива се предвижда също така, че когато регистрирани коне са заклани, което включва умъртвяване, поради борба с болест, идентификационните им документи се връщат на органа, който ги е издал.
That Directive also provides that after registered horses are slaughtered, which includes killing, for disease control purposes, their identification documents are to be returned to the body that issued them.
Тези изисквания следва да се прилагат и за идентификационни документи, издадени за регистрирани еднокопитни животни, различни от регистрирани коне и еднокопитни животни за разплод и доотглеждане.
Those requirements should also apply to identification documents issued for registered equidae other than registered horses and equidae for breeding and production.
За да се гарантира, че базите данни на издаващите органи съдържат актуализирана информация, е необходимо да се установи как се предава информацията за смъртта или загубата на животното в базата данни на органа, издал документа, и в централната база данни в държавата членка, където се намира стопанството, в което се отглежда еднокопитното животно.
To ensure that the databases of issuing bodies contain up-to-date information, it is necessary to establish a flow of information on the death or loss of the animal in the database of the body which issued the document and in the central database in the Member State where the holding is located on which the equine animal was kept.
Създаването на съвместим с UELN доживотен номер и използването му при идентифицирането на властите или органите, издали идентификационния документ, би следвало да улеснят спазването на тези изисквания.
Recording a UELN-compatible life number and using it to identify the authorities or bodies which issued the identification document should facilitate compliance with those requirements.
Когато е възможно, държавите членки следва да използват органите за връзка, които те са определили в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004.
Where possible, Member States should use the liaison bodies they have designated in accordance with Regulation (EC) No 882/2004.
Задължителното отбелязване на лицето, което подава заявление за издаване на идентификационен документ, което е — в периода до 12 месеца след раждането на животното — животновъдът и обикновено собственикът на животното, за което се издава идентификационният документ, заедно със задължението издаващият орган да бъде уведомяван за всяка промяна на обичайното пребиваване на еднокопитното животно чрез преместването му в друга държава членка могат да спомогнат за изграждането на верига от информация, с която да се проследи животното, когато е необходи мо.
By compulsory recording of the applicant for an identification document, who is, within the time limit of less than 12 months after the birth of the animal, the breeder and usually the owner of the animal for which an identification document is issued, together with the obligation to notify to the issuing body any change of usual residence of the equine animal to a different Member State, a chain of information can be built up to trace an animal where necessary.
В съответствие с Регламент (ЕО) № 504/2008 данните за идентификацията се актуализират в идентификационния документ от издаващия орган, който е издал документа.
In accordance with Regulation (EC) No 504/2008, identification details are to be updated in the identification document by the issuing body that issued the document.
Държавите членки съобщиха за нежеланието от страна на собственици на еднокопитни животни да изпращат по пощата идентификационния документ на издаващите органи за актуализиране на идентификационните данни, най-вече когато издаващият орган се намира в чужбина.
Member States have reported the reluctance of owners of equidae to submit by mail the identification document to issuing bodies for the updating of identification details, even more so where the issuing body is located abroad.
Това нежелание се обяснява с опасенията от евентуална загуба на идентификационния документ, което означава, че еднокопитното животно трябва да бъде идентифицирано с дубликат на документа или с идентификационен документ, заместващ оригинала, което изключва животното от клане за консумация от човека и значително намалява стойността му.
This reluctance is based on fears to lose the identification document and consequently to have the equine animal identified by a duplicate or replacement identification document which excludes the animal from slaughter for human consumption and substantially decreases the value of the animal.
За да се улесни управлението на идентификационния документ за целия живот на животното, е необходимо да се предвидят процедури за регистрацията на идентификационния документ в държавата членка на обичайното пребиваване, особено когато идентификационният документ е бил издаден в различна държава членка.
To ease the management of the identification document throughout the lifetime of the animal, it is necessary to introduce procedures for the registration of the identification document in the Member State of usual residence especially where the identification document was issued in a different Member State.
Най-подходящият начин за осъществяване на необходимата комуникация с издаващия орган, извършил първоначалната идентификация, представлява обменът на информация между централните бази данни на съответните държави членки
The necessary communication with the issuing body who carried out the initial identification is best achieved by the exchange of information between the central databases of the Member States concerned.
Освен това издаващите органи могат да загубят своето одобрение или да не бъдат повече посочени за издаващи органи, макар издадените идентификационни документи да остават валидни документи за целите на здравеопазването на животните и общественото здраве.
In addition, issuing bodies may lose their approval or designation while the identification documents issued remain valid documents for animal and public health purposes.