natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Това означава, че ГЛТ — СП, публикувани от дадена държава членка, могат да допускат трансфер и на други свързани с отбраната продукти, включени в приложението към Директива 2009/43/ЕО, но не и в настоящата препоръка.
This means that the GTL-CR published by a Member State may also allow for the transfer of other defence-related products included in the Annex of Directive 2009/43/EC not listed in this Recommendation.
Настоящата препоръка ще бъде актуализирана при необходимост, за да бъдат отразени бъдещите актуализации на Общия списък на оръжията на Европейския съюз,
This Recommendation will be updated when necessary to reflect future updates of the Common Military List of the European Union,
ГЕНЕРАЛНИ ЛИЦЕНЗИ ЗА ТРАНСФЕР ЗА ПОЛУЧАТЕЛИ, СЕРТИФИЦИРАНИ В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 9, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДИРЕКТИВА 2009/43/ЕО (ГЛТ — СП)
GENERAL TRANSFER LICENCES FOR RECIPIENTS CERTIFIED IN ACCORDANCE WITH ARTICLE 9(2) OF DIRECTIVE 2009/43/EC
Свързани с отбраната продукти, които са допустими за трансфер в рамките на генерални лицензи за трансфер за получатели, сертифицирани в съответствие с член 9 от Директива 2009/43/ЕО (ГЛТ — СП)
Defence-related products eligible for transfer under the general transfer licence for recipients certified in accordance with Article 9 of Directive 2009/43/EC
Посочените по-долу категории ML с техните подточки са част от списъка на свързаните с отбраната продукти, съдържащ се в приложението към Директива 2009/43/ЕО.
The following ML categories with sub-points are a subset of the list of defence-related products as laid down in the Annex to Directive 2009/43/EC.
Генералните лицензи за трансфер за получатели, сертифицирани в съответствие с член 9 от посочената директива (ГЛТ — СП), допускат, като минимум, трансфера на свързаните с отбраната продукти, конкретно посочени чрез категориите ML по-долу.
The general transfer licence for recipients certified in accordance with Article 9 of that Directive (‘GTL-CR’) shall, as a minimum, allow for the transfer of defence-related products specified through the ML categories hereunder.
Държавите членки могат да решат да включат в своите ГЛТ — СП повече категории ML, съответстващи на свързани с отбраната продукти.
Member States may choose to include more ML categories with corresponding defence-related products in their GTL-CR.
Списък на категориите ML, които се включват като минимум:
List of ML categories to be covered as a minimum:
комплектовани превозни средства,
complete vehicles
шасита и огневи установки,
chassis and turrets
оборудване и компоненти, изключени от други категории в същия генерален лиценз за трансфер.
equipment and components excluded from other categories in the same general transfer licence.
комплектовани плавателни съдове и подводници,
complete vessels and submarines
устройства за откриване на подводни цели и специално проектираните за тях компоненти,
underwater detection devices and their specially designed components
системи с независимо от въздух задвижване за подводници и специално проектираните за тях компоненти,
air independent propulsion systems for submarines and their specially designed components
комплектовани корпуси,
complete hulls
мерки за противодействие,
countermeasures
комплектовани летателни апарати,
complete aircraft
комплектовани безпилотни летателни апарати и специално проектираните за или модифицирани с оглед на тях компоненти,
complete UAVs and components specially designed or modified for UAVs
фюзелаж за бойни летателни апарати и бойни хеликоптери,
fuselages for combat aircraft and combat helicopters
двигатели за бойни летателни апарати,
engines for combat aircraft
Подточка а.
Sub-point (a).
Само следните стоки:
Only the following goods: guidance and navigation equipment, except systems for MANPADS or as defined by MTCR I
направляващо и навигационно оборудване, с изключение на системи за ръчно преносими противовъздушни системи или определените от MTCR I,
automated command and control systems.
автоматизирани системи за командване и контрол.
Sub-points (c) and (d).
Подточки c и d.
Sub-points (b), (c) and (d).
Подточки b, c и d.
Manpads-related goods
стоки, свързани с ръчно преносими противовъздушни системи,
any items relating to goods the export of which is not allowed in the same general transfer licence
изделия, свързани със стоки, чийто износ не е разрешен в същия генерален лиценз за трансфер.
Sub-points (a), (b), (d), (e), (j), (k), (l), (m), (n), (o) and (p).
Всички стоки, с изключение на:
sub-point (n): Test models are excluded if specially designed for the development of items specified by ML4, 6, 9 or 10 as well as components specially designed for these test models.
подточка n: Изпитателните модели са изключени, ако са специално проектирани за разработката на изделия, посочени в ML4, 6, 9 или 10, както и компоненти, специално проектирани за тези изпитателни модели.
Sub-point (a).
Подточка а.
Only the following goods and only if authorised under other categories in the same general transfer licence:
Само следните стоки и само ако са разрешени по други категории в същия генерален лиценз за трансфер:
‘Software’ specially designed or modified for any of the following:
„софтуер“, специално проектиран или модифициран за някоя от следните цели:
operation or maintenance of equipment laid down in the Annex to Directive 2009/43/EC;
експлоатация или поддръжка на оборудване, посочено в приложението към Директива 2009/43/ЕО;
specific ‘software’, other than the software specified in ML21.a, as follows:
специфичен „софтуер“, различен от софтуера, посочен в ML21.а., както следва:
‘software’ specially designed for military use and specially designed for modelling, simulating or evaluating military weapon systems;
„софтуер“, специално предназначен за военна употреба и специално проектиран за моделиране, имитиране или оценка на военни оръжейни системи;
‘software’ specially designed for military use and specially designed for command, communications, control and intelligence (C3I) or command, communications, control, computer and intelligence (C4I) applications.
„софтуер“, специално предназначен за военна употреба и специално предназначен за системите за командване, комуникации, контрол и разузнаване (К3Р/C3I) или командване, комуникации, контрол, компютри и разузнаване (К4Р/C4I).
Sub-point (a).
Подточка а.
All technologies except those required for development and production and only if authorised under other categories in the same general transfer licence.
Всички технологии, с изключение на необходимите за разработване и производство и само ако са разрешени по други категории в същия генерален лиценз за трансфер.
Conditions which shall be incorporated into the general transfer licence for certified recipients
Условия, които се включват в генералния лиценз за трансфер за сертифицирани получатели
The following list of conditions is not exhaustive.
Списъкът с условия по-долу не е изчерпателен.
However, other conditions added by a Member State in a GTL-CR shall not contradict or undermine the conditions listed below.
Другите условия, добавени от държава членка в ГЛТ — СП, обаче не могат да противоречат на условията или да осуетяват изпълнението им.
Geographic validity: European Economic Area (EU 28 + Iceland and Norway [3]).Re-transfers within the EEA are allowed without ex ante controls; only ex post reporting could be required.
Териториална валидност: Европейско икономическо пространство (ЕС28 + Исландия и Норвегия [3]).Повторните трансфери в рамките на ЕИП са разрешени без предварителни проверки; може да се изисква само последващо докладване.
Re-export: Member States shall authorise the release from any export limitations in one or both of the following situations:
Реекспорт: Държавите членки разрешават освобождаването от каквито и да било експортни ограничения при една или при двете посочени по-долу ситуации:
for integrated components in accordance with the objective of Article 4(8) of Directive 2009/43/EC,
за интегрирани компоненти в съответствие с целите на член 4, параграф 8 от Директива 2009/43/ЕО,
where the end-user is located within the following countries: Australia, Canada, Japan, New Zealand, Switzerland, Liechtenstein and the United States of America.
когато крайният потребител се намира в една от следните държави: Австралия, Канада, Япония, Нова Зеландия, Швейцария, Лихтенщайн и Съединените американски щати.
In both cases of re-export, the national competent authority from the originating Member State may ask the supplier for a declaration of use to be provided by the recipient certified in accordance Article 9 of Directive 2009/43/EC.
И при двата случая на реекспорт националният компетентен орган от държавата членка на произход може да поиска от доставчика да осигури от получателя, сертифициран в съответствие с член 9 от Директива 2009/43/ЕО, декларация за употреба.
For the purpose of ex post verification under the GTL-CR, Member States should ensure that suppliers report on the use of the GTL-CR in accordance with reporting minimum requirements as specified in Article 8(3) of Directive 2009/43/EC.
За целите на последващата верификация по ГЛТ — СП държавите членки следва да гарантират, че доставчиците докладват за използването на ГЛТ — СП в съответствие с минималните изисквания за докладване, предвидени в член 8, параграф 3 от Директива 2009/43/ЕО.
FOLLOW UP
Препоръка (ЕС) 2016/2125 на Комисията
Commission Recommendation (EU) 2016/2125
относно насоки във връзка с мерките за саморегулиране, сключвани в рамките на промишления сектор по смисъла на Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
on guidelines for self-regulation measures concluded by industry under Directive 2009/125/EC of the European Parliament and of the Council
В член 15, параграф 1 от Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [1] се предвижда, че когато продукт отговаря на критериите, изброени в параграф 2, той се обхваща от мярка за прилагане или мярка за саморегулиране.
Article 15(1) of Directive 2009/125/EC of the European Parliament and of the Council [1] provides that when a product meets the criteria listed in paragraph 2, it shall be covered by an implementing measure or by a self-regulation measure.
В член 15, параграф 2 от Директива 2009/125/ЕО се определят критериите за продуктите, които трябва да бъдат обхванати от мярка за прилагане или за саморегулиране, като съгласно тези критерии продуктът следва да съставлява значителна част от обема на продажбите и търговията в рамките на Съюза (примерно повече от 200000 единици годишно), да има значително въздействие върху околната среда и да съществува значителен потенциал за подобряване на това въздействие върху околната среда без прекомерни разходи, като се вземе предвид отсъствието на друго съответно законодателство на Съюза, случаите на неефективност на пазара и голямото несъответствие между екологичното представяне на продуктите на пазара с еквивалентни функции.
Article 15(2) of Directive 2009/125/EC sets out the criteria for products to be covered by an implementing or self-regulation measure, including that the product represents a significant volume of sales within the Union (indicatively over 200000 units annually), that it has significant environmental impact and that there is significant potential to improve that environmental impact without excessive cost, taking into account the absence of other relevant Union legislation, market failures and the wide disparity in the environmental performance of the products available on the market with equivalent functionality.
В член 17 от Директива 2009/125/ЕО се предвижда, че доброволните споразумения или други мерки за саморегулиране могат да бъдат представяни като алтернатива на мерките за прилагане за дадена продуктова група и се оценяват поне на основата на приложение VIII към директивата.
Article 17 of Directive 2009/125/EC provides that voluntary agreements or other self-regulation measures may be presented as an alternative to implementing measures for a product group and shall be assessed at least on the basis of Annex VIII to the Directive.
Спрямо продуктите следва да бъдат прилагани по-скоро алтернативни начини за действие, като например предвидените в член 17 от Директива 2009/125/ЕО доброволни споразумения за саморегулиране в промишления сектор, вместо задължителни мерки за прилагане, когато с такова действие целите на политиката може да се осъществят по-бързо или с по-малко средства, отколкото със задължителни мерки.
Products should be subject to alternative courses of action such as industry's self-regulating voluntary agreements provided for in Article 17 of Directive 2009/125/EC rather than to mandatory implementing measures, if such action is likely to deliver the policy objectives faster or in a less costly manner than the latter.
Комисията изготви насоки относно мерките за саморегулиране, сключвани в рамките на промишления сектор, за да се улеснят установяването и прилагането на тези мерки и да се гарантира съгласуваността им.
The Commission has prepared Guidelines on self-regulation measures concluded by industry in order to facilitate the establishment and implementation of such measures and to ensure consistency of self-regulation measures.
В насоките се разглежда по-специално списъкът с ориентировъчни критерии от приложение VIII към Директива 2009/125/ЕО, които Комисията може да използва, за да оцени допустимостта на дадена инициатива за саморегулиране като алтернатива на мерките за прилагане и които се отнасят до открит достъп за участие, добавена стойност, представителност, количествено определени и поетапни цели, участие на гражданското общество, мониторинг и докладване, разходна ефективност на администрирането на инициатива за саморегулиране, устойчивост и съвместимост на стимулите.
The Guidelines address in particular the list of indicative criteria in Annex VIII to Directive 2009/125/EC which may be used by the Commission to assess the admissibility of a self-regulatory initiative as an alternative to implementing measures and which refer to openness of participation, added value, representativeness, quantified and staged objectives, involvement of civil society, monitoring and reporting, cost-effectiveness of administering a self-regulatory initiative, sustainability and incentive compatibility.
В приложение VIII към Директива 2009/125/ЕО се предвижда, че списъкът с критерии е неизчерпателен, а в член 17 от същата директива — че мерките за саморегулиране се оценяват поне на основата на приложение VIII.
Annex VIII to Directive 2009/125/EC provides that the list of criteria it contains is not exhaustive and Article 17 of that Directive provides that a self-regulation measure shall be assessed at least on the basis of Annex VIII.
В насоките следва да се обърне специално внимание на начина, по който следва да се управлява действието на мярката за саморегулиране, възможните участници, информацията и мониторинга, докладването и съответствието с изискванията.
The Guidelines should in particular focus on how the operation of the self-regulation measure should be managed, who can participate, on information and monitoring, reporting and compliance.
Насоките бяха обсъдени с държавите членки и заинтересовани страни в рамките на консултативния форум, създаден по смисъла на член 18 от Директива 2009/125/ЕО.
The Guidelines were discussed with Member States and stakeholders at the Consultation Forum established under Article 18 of Directive 2009/125/EC.
Съгласно изискването в точка 6 от приложение VIII към Директива 2009/125/ЕО мерките за саморегулиране следва да включват добре изградена система за докладване и мониторинг.
As required by point 6 of Annex VIII to Directive 2009/125/EC, self-regulatory measures should contain a well-designed reporting and monitoring system.
Комисията, подпомагана от консултативния форум и комитета, посочен в член 19, параграф 1 от Директива 2009/125/ЕО, следва да наблюдава прилагането на мерките за саморегулиране и да прецени въвеждането на задължителни мерки за прилагане, ако не бъдат постигнати целите на мерките за саморегулиране,
The Commission, assisted by the Consultation Forum and the Committee referred to in Article 19(1) of Directive 2009/125/EC should monitor the application of the self-regulation measures and should consider introducing mandatory implementing measures if the objectives of the self-regulation measures have not been met,
Предприятията от промишления сектор следва да спазват насоките, изложени в приложението.
Industry should follow the guidelines set out in the Annex.
Спазването на тези насоки ще помогне да се гарантира, че дадена мярка за саморегулиране в областта на екодизайна ще бъде отчетена от Комисията като приемлива алтернатива на мярка за прилагане.
Following these guidelines will help to ensure that an ecodesign self-regulation measure will be considered by the Commission as a valid alternative to an implementing measure.
Препоръката следва да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
The Recommendation should be published in the Official Journal of the European Union.
Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението (ОВ L 285, 31.10.2009 г., стр. 10).
Directive 2009/125/EC of the European Parliament and of the Council of 21 October 2009 establishing a framework for the setting of ecodesign requirements for energy-related products (OJ L 285, 31.10.2009, p. 10).
Саморегулирането представлява определяне по собствена инициатива от страна на стопанските или промишлените сектори на кодекси на поведение и оперативни ограничения, които имат задължението да прилагат.
Self-regulation is where business or industry sectors formulate codes of conduct or operating constraints on their own initiative which they are responsible for enforcing.
Саморегулирането в чист вид не е обичайно; на равнището на Съюза то обикновено става с участието на Комисията, която поощрява или улеснява изготвянето на мярката за саморегулиране.
Pure self-regulation is uncommon and at Union level it generally involves the Commission in instigating or facilitating the drawing up of the self-regulation measure.
В контекста на по-доброто регулиране [1] Комисията приема добре планираните нерегулаторни подходи за алтернативни решения в рамките на съответната политика.
In the context of Better Regulation [1] the Commission considers well-designed non-regulatory approaches as alternative policy solutions.
Директива 2009/125/ЕО (наричана по-нататък „директивата“) предвижда доброволни споразумения или други мерки за саморегулиране като алтернатива на мерките за прилагане по смисъла на нейната рамка, като ги приема за приоритетни, ако са в състояние да осъществят целите на политиката по-бързо или с по-малко средства от задължителните изисквания [2].
Directive 2009/125/EC (‘the Directive’) provides for voluntary agreements or other self-regulation measures as an alternative to implementing regulations under its framework, prioritising them where they are likely to deliver the policy objectives faster or in a less costly manner than mandatory requirements [2].
В директивата са посочени ориентировъчни критерии за оценка на мерките за саморегулиране [3], но изхождайки от опита с трите доброволни споразумения, които Комисията е признала до този момент [4], членовете на консултативния форум, създаден съгласно член 18 от директивата, изтъкнаха необходимостта от насоки във връзка с тези критерии, особено по отношение на мониторинга и докладването.
The Directive provides indicative criteria for assessing self-regulation measures [3], but, based on the experience with the three voluntary agreements recognised by the Commission so far [4], the members of the Consultation Forum established by Article 18 of the Directive have pointed out the need for guidelines in relation to these criteria, in particular with regard to monitoring and reporting.
Настоящите насоки имат за цел да улеснят създаването и прилагането на мерки за саморегулиране по смисъла на директивата.
These Guidelines aim to make it easier to set up and implement self-regulation measures under the Directive.
Те са разработени, за да бъдат в помощ на промишления сектор и да улесняват съгласуваното прилагане на мерките за саморегулиране.
They are designed to assist industry and to facilitate a consistent implementation of self-regulation measures.
В тях са взети под внимание принципите за по-добро саморегулиране и съвместно регулиране [5].
They take into account the principles for better self- and co-regulation [5].
Спазването на тези насоки ще помогне да се гарантира, че дадена мярка за саморегулиране в областта на екодизайна ще бъде отчетена от Комисията като приемлива алтернатива на мярка за прилагане.
Following these Guidelines will help to ensure that an ecodesign self-regulation measure will be considered by the Commission as a valid alternative to an implementing measure.
За съществуващите мерки за саморегулиране в областта на екодизайна Комисията следва да получи най-късно през 2018 г. предложение за преразглеждане на всяка мярка, съгласувано във възможно най-тясна степен с насоките.
For existing ecodesign self-regulation measures, the Commission should receive a proposal for revision of the measure aligned with the Guidelines as far as possible, at the latest in 2018.
ПРИЗНАВАНЕ НА МЕРКИТЕ ЗА САМОРЕГУЛИРАНЕ В ОБЛАСТТА НА ЕКОДИЗАЙНА
RECOGNITION OF ECODESIGN SELF-REGULATION MEASURES
Комисията ще обърне приоритетно внимание на мерките за саморегулиране за продуктовите групи, включени в плана за работа в областта на екодизайна, предвиден съгласно член 16 от директивата.
The Commission will give priority to self-regulation measures for product groups that are included in an ecodesign Working Plan foreseen in Article 16 of the Directive.
От промишления сектор следва да представят на Комисията всяко предложение за мярка за саморегулиране на тези продуктови групи преди или по време на техническия, екологичния и икономическия анализ („предварителното проучване“) за съответната продуктова група.
Industry should provide the Commission with any proposal for a self-regulation measure for such product groups before or during the technical, environmental and economic analysis (‘preparatory study’) for the product group concerned.
Възможно е към предприятията от промишления сектор да бъде отправено искане да изменят подадените предложения, за да се отчетат всички получени от Комисията и консултативния форум мнения.
Industry may be requested to amend the proposal to take account of any comments received from the Commission and the Consultation Forum.
Ако Комисията реши да признае дадена мярка за саморегулиране, тя няма да приеме регламент за изпълнение във връзка с екодизайна.
If the Commission decides to recognise a self-regulation measure, it will refrain from adopting an ecodesign implementing regulation.
Ако обаче мониторингът на мярката за саморегулиране или обратната информация от заинтересованите лица покаже недостатъци при прилагането на мярката за саморегулиране, Комисията ще извърши преоценка на ситуацията.
If, however, monitoring of the self-regulation measure or feedback from stakeholders indicates flaws in the implementation of the self-regulation measure, the Commission will reassess the situation.
Признаването на дадена мярка за саморегулиране не възпрепятства Комисията да приема законодателство за въпросната продуктова група по силата на други инструменти на политиката (напр.
The recognition of a self-regulation measure does not prevent the Commission from adopting legislation under other policy instruments (e.g. Directive 2010/30/EU of the European Parliament and of the Council [6], Regulation (EC) No 66/2010 of the European Parliament and of the Council [7]) for the product group in question.3.
Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета [6], Регламент (ЕО) № 66/2010 на Европейския парламент и на Съвета [7]).3.
GUIDELINES FOR ECODESIGN SELF-REGULATION MEASURES
НАСОКИ ОТНОСНО МЕРКИТЕ ЗА САМОРЕГУЛИРАНЕ В ОБЛАСТТА НА ЕКОДИЗАЙНА
Any ecodesign self-regulation measure concluded by industry should contain rules governing its operation.