natgillin/translations-raw huggingface dataset:
18,36 EUR/MWh, тъй като тази цена би отразила най-конкурентните пазарни условия за „общия резерв“ (поради това, че производителите предлагат електроенергията на цена, съответстваща на маргиналните им разходи).
However, Alcoa also owns an alumina plant (Alúmina Española) for which a bilateral contract was entered into with a supplier at the end of 2004.
Положението на големите промишлени потребители не може да се сравнява с това на другите крайни потребители, и по-специално на битовите потребители.
The contract was for two years, extendible for an additional year.
Поради това средната цена на „общия резерв“ не би представлявала подходяща референтна стойност.
The three aluminium plants have the same flat consumption profile as the alumina plants.
Според Alcoa Комисията следва по-скоро да сравни оспорваните тарифи с цените по двустранните договори, сключени от големите крайни потребители.
However, the latter consume considerably lower volumes of electricity (0,35 TWh as against 1,3 TWh at the Avilés and La Coruña plants, and 3,4 TWh for the San Ciprián plant).
Alcoa представи пример за двустранно договорена пазарна цена и посочи, че трите му завода за алуминий винаги са се ползвали от тарифата G4.
The average price agreed on the basis of this contract was EUR 34,45/MWh (including the cost of the nuclear moratorium, network access costs and other ancillary costs).
Alcoa обаче притежава друг завод за диалуминиев триоксид (Alúmina Española), за който сключи двустранен договор с доставчик в края на 2004 г.
This price was obtained on the basis of a competitive tender, and suppliers' bids were within EUR 5 of each other.
Договорът е сключен за срок от две години, с възможност за подновяване за още една година.
According to Alcoa, the difference between this bilateral price (EUR 34,45/MWh) and the G4 tariff (EUR 23,9/MWh) can be explained by objective factors.
Трите завода за алуминий имат същия профил на постоянно потребление като заводите за диалуминиев триоксид.
In particular, users on the G4 tariff are subject to regulatory restrictions which do not apply to bilateral contracts, such as the obligation to use all the power contracted under the G4 tariff (subject to penalties), the requirement to own voltage control equipment, and the requirement to pay within 20 days (whereas bilateral contracts have better terms of payment).
При все това, последните консумират много по-малки количества електроенергия (0,35 TWh в сравнение с 1,3 TWh в заводите в Aviles и La Coruña, и 3,4 TWh в завода в San Ciprián).
Alcoa thus concludes that a hypothetical market price applicable to its three aluminium plants would be well below EUR 34,45/MWh because of the higher consumption level of these plants.
Средната цена, договорена съгласно този договор, е 34,45 EUR/MWh (включително разходите за ядрения мораториум, разходите за достъп до мрежата и други допълнителни разходи).
Furthermore, if an average marketing margin of EUR 10/MWh was considered, the net cost of supply of the alumina plant would be EUR 24,25/MWh, which is very close to the G4 integral tariff.
Тази цена беше получена чрез търг, като разликите между офертите на доставчиците са били под пет евро.
Ferroatlántica pointed out that the opening decision misrepresented the 3,4 regulated tariff used in 2005 by wrongly including discounts in the basic tariff and comparing it with an access charge ten times higher than the one applicable (and that of very large consumers).
Според Alcoa разликата между тази двустранно договорена цена (34,45 EUR/MWh) и тарифата G4 (23,90 EUR/MWh) може да се обясни с обективни фактори.
Ferroatlántica also provided evidence that, while the monthly average market price in 2004 for forward contracts for electricity supply in 2005 was EUR 31,68/MWh, this price was EUR 31,05/MWh in December 2004.
По-специално, потребителите на тарифата G4 са били подложени на регулаторни ограничения, които не се прилагат за двустранните договори, като например задължението да се използва цялото количество електроенергия, договорено по тарифа G4 (с налагане на санкции при неспазване), задължението за наличие на оборудване за контрол на напрежението и плащане в рамките на двадесет дни (като се има предвид, че двустранните договори съдържат по-благоприятни условия за плащане).
It would follow that a company would have obtained its basic electricity supply in 2005 at that price at the time when the regulated tariffs were set.
Поради това Alcoa стига до заключение, че хипотетичната пазарна цена, приложима за трите му завода за алуминий, би била много по-ниска от 34,45 EUR/MWh поради по-голямото потребление на тези заводи.
After adding ‘additional services’ (EUR 3,92/MWh) and the relevant access tariff (EUR 1,70/MWh), an industrial user would have obtained a market price of EUR 36,67/MWh, which is below the amount of EUR 56,11/MWh of the 3,4 tariff applicable to energy-intensive users.
От друга страна, ако се отчете и средният марж на пазарна реализация в размер на 10 EUR/MWh, нетната цена за доставка на завода за диалуминиев триоксид ще бъде 24,25 EUR/MWh — стойност много близка до пакетната тарифа G4.
In fact, other discounts on that tariff remunerated the capacity to provide demand management services and the acceptance of these services for the benefit of the system.
Ferroatlántica отбеляза, че в решението за започване на процедурата използваната от дружеството през 2005 г. регулирана тарифа 3.4 се тълкува неправилно, като погрешно включва отстъпки по основната тарифа и я сравнява с такса за достъп, десет пъти по-висока от приложимата в неговия случай (както и в случая на по-големите потребители).
In this respect, Ferroatlántica adds that the discount on the tariff reflected various services supplied, namely, hourly discrimination (with night and weekend consumption), interruptibility (acceptance of supply upon request of the network operator), seasonality (with concentration of supply in low-demand months) and management of reactive energy.
Ferroatlántica представи също доказателства, че макар и през 2004 г. средната месечна пазарна цена за бъдещи споразумения за доставка на електроенергия през 2005 г. да е била 31,68 EUR/MWh, през декември 2004 г. тази цена е била 31,05 EUR/MWh.
It is only these discounts, which were variable and set by regulation from 1995, and not the regulated tariff level, that explain and, in the view of Ferroatlántica, justify the lower average electricity price paid in 2005.
Оттук следва, че едно предприятие би получило доставка на електроенергия през 2005 г. на тази цена в момента на установяването на регулирани тарифи.
Energy-intensive users contest the statement in the opening decision that the advantage was not proportional to the volumes consumed, and tended to increase for large consumers.
След добавянето на „допълнителни услуги“ (3,92 EUR/MWh) и на съответната такса за достъп (1,70 EUR/MWh), един промишлен потребител би получил пазарна цена от 36,67 EUR/MWh, което е по-малко от сумата от 56,11 EUR/MWh по тарифа 3.4, приложима за потребителите с голямо енергопотребление.
On this point, energy-intensive users claim, for example, that the CNE itself confirmed that the level of the G4 tariff should have been even lower.
В действителност други отстъпки от тази тарифа обезпечават капацитета за предоставяне на услуги по управление на търсенето и приемането ѝ в полза на системата.
Energy-intensive users note that large consumers under the G4 or 3,4 tariff consumed several thousand times more electricity than average high-voltage consumers, while paying three times less than them.
Във връзка с това Ferroаtlántica добавя, че отстъпката от тарифата отразява различни предоставени услуги, а именно времевото разграничение (с нощно потребление и потребление в почивните дни), непрекъсваемостта (приемането на доставка по искане на оператора на мрежата), сезонността (с концентрация на доставките през месеците на слабо търсене) и управлението на реактивната енергия.
Furthermore, it would be normal for large consumers to obtain a higher unit discount on the price.
Именно тези отстъпки, които са били променливи и са се определяли с наредба от 1995 г. насам, а не нивото на регулираната тарифа, обясняват и според Ferroatlántica оправдават по-ниската средна цена за електроенергията, заплащана през 2005 г.
On this basis, energy-intensive users claim that the conclusion that the industrial tariffs involved an advantage is debatable.
Потребителите с голямо енергопотребление поставят под съмнение твърдението в решението за започване на процедурата, че предимството не е било съразмерно на употребените количества и като цяло е било по-голямо за големите потребители.
They point out that in any event it is for the Commission to provide conclusive proof of the existence of such an advantage.
Във връзка с това въпросните потребители заявяват например, че самата CNE е потвърдила, че нивото на тарифата G4 би следвало да е било дори още по-ниско.
Alcoa also indicated that the price paid by Alcoa in Spain was almost identical to the average weighted price paid by aluminium plants in the EU, and was even higher than the average weighted price paid in the EEA.
Потребителите с голямо енергопотребление отбелязват, че големите потребители по тарифи G4 или 3.4 са консумирали хиляди пъти повече електроенергия от средните потребители на високо напрежение, а са плащали само три пъти по-малко от тях.
No state resources
Също така би било уместно големите потребители да получат по-голяма единична отстъпка от цената.
Energy-intensive users submit that it was they who paid industrial tariffs directly to distributors, without the funds coming under the control of the State, and therefore, in line with the PreussenElektra case law, such an arrangement did not involve state resources.
С оглед на това, според потребителите с голямо енергопотребление, изводът, че промишлените тарифи водят до предимство, е доста спорен.
Energy-intensive users argue that there was a time lapse between the setting of the tariffs, which took place at the end of 2004, and the adoption of the mechanism to recover the deficit from consumers, which did not take place until June 2006.
Те припомнят, че във всички случаи Комисията е тази, която следва да представи убедителни доказателства за наличието на въпросното предимство.
In the opening decision, the Commission argued that state resources were involved because of the introduction of the surcharge in users' bills, which was qualified as a parafiscal charge.
Също така, Alcoa посочи, че цената, която е плащало в Испания, е била почти същата като среднопретеглената цена, заплащана от заводите за алуминий в Съюза, и е била дори по-висока от среднопретеглената цена, плащана в ЕИП.
Energy-intensive users submit that, if this hypothesis is accepted, a measure which was not aid in 2005 would become aid (ex-post) in 2006.
Липса на участие на държавни ресурси
This would be contrary to fundamental principles of EU law such as legal certainty and legitimate expectation.
Потребителите с голямо енергопотребление твърдят, че именно те са изплащали пряко по промишлените тарифи на електроразпределителните дружества, без средствата да остават под контрола на държавата и следователно, в съответствие със съдебната практика по делото PreussenElektra, въпросният режим не е включвал държавни ресурси.
Energy-intensive users point out that the classification of a measure as aid depends only on the circumstances existing at the time of its adoption, and cannot depend on future events, particularly when they are not reasonably predictable.
Потребителите с голямо енергопотребление посочват, че между установяването на тарифите в края на 2004 г. и приемането на механизма за възстановяване на дефицита чрез потребителите, което се случи едва през юни 2006 г., е изтекъл определен период от време.
They quote Advocate General Jacobs in the Van Calster case [14]:
В решението за започване на процедурата Комисията твърди, че са използвани държавни ресурси поради въвеждането на налог върху сметките на потребителите на енергия, окачествена като парафискална такса.
‘the situation should be assessed on the date of the initial introduction of the charges, and cannot be altered retroactively’.
Потребителите с голямо енергопотребление твърдят, че ако това предположение бъде прието, мярка, която не е представлявала помощ през 2005 г., би се трансформирала в помощ (последваща) през 2006 г., което би било в противоречие с основните принципи на правото на Съюза, като правната сигурност и оправданите правни очаквания.
Energy-intensive users submit that the 2005 regulated tariffs did not constitute state aid in 2005.
Тези потребители посочват, че дали дадена мярка има естество на помощ зависи единствено от обстоятелства, които са съществували към датата на приемането ѝ, и не може да зависи от бъдещите развития, особено когато те не могат да бъдат логично предвидени.
These companies point out that, in these circumstances, the analysis of the financing mechanism is irrelevant, as the latter was introduced only in 2006.
Цитат от генералния адвокат Jacobs по дело Van Calster [14]:
The assessment of the mode of financing would be relevant only if the measure constituted state aid from the outset.
„положението трябва да се преценява към датата на първоначалното установяване на таксите и да не може да се променя със задна дата“.
Since the tariffs did not include aid, energy-intensive users take the view that the Commission cannot rely on the surcharge to come to the opposite conclusion.
Потребителите с голямо енергопотребление твърдят, че регулираните тарифи от 2005 г. не представляват държавна помощ за тази година.
Energy-intensive users further submit that, in the case of parafiscal taxes, the mode of financing of a measure is in any event only relevant to the state aid assessment where the tax is ‘hypothecated to the aid’, i.e. when there is a direct and immediate link between the measure and its financing [15].
Тези предприятия посочват, че при тези обстоятелства анализът на механизма за финансиране е без значение, тъй като въпросният механизъм не е бил въведен до 2006 г.
Energy-intensive users deny the existence of such a link, as the surcharge was designed to cover a deficit which arose during the settlement of regulated activities, which concerned not only the provision of electricity at regulated tariffs, but also other system costs.
Проучването на метода на финансиране би било от значение само ако мярката е била държавна помощ от самото начало.
The surcharge was therefore not specifically allocated to cover losses arising from the supply at regulated tariffs.
Тъй като тарифите не са включвали помощи, според мнението на потребителите с голямо енергопотребление Комисията не може да се позове на налога, за да достигне до противоположния извод.
Secondly, there was no direct or indirect link between the level of the tariffs and the surcharge applied, since the tariff set in 2004 was unconditional (not subject to further adjustments in later years).
Потребителите с голямо енергопотребление твърдят, че в случая с парафискалните такси начинът на финансиране на дадена мярка при всички случаи е от значение за оценяване на държавната помощ, само когато таксата е „задължително свързана по предназначение с помощта“, т.е. когато е налице пряка и непосредствена връзка между мярката и нейното финансиране [15].
Energy-intensive users also submit that the surcharge did not constitute a parafiscal charge or levy, because it was not of a fiscal nature under Spanish law.
Потребителите с голямо енергопотребление отричат съществуването на такава връзка, тъй като налогът е предназначен да покрие дефицит, произтичащ от преустановяването на регулираните дейности, засягащи не само доставката на електроенергия по регулирани тарифи, но също и други разходи на системата.
Fiscal measures are used to finance public expenditure, whereas in this case the aim of the surcharge was to recover a deficit that had been incurred by private operators (distributors) which carried out regulated activities within the electricity system.
Поради това налогът не е била наложен специално за покриване на загубите, произтичащи от доставката по регулирани тарифи.
According to the Spanish Constitution, a new fiscal measure can only be introduced by a law (not by a Royal Decree).
На второ място, не е имало пряка или непряка връзка между нивото на тарифите и наложения налог, тъй като тарифата, определена през 2004 г., е била безусловна (не е била предмет на допълнителни корекции през следващите години).
Furthermore, the State never owns or has discretion to dispose of the proceeds of the surcharge; these funds are transferred to a deposit account managed by the CNE, and cannot be appropriated by the State.
Потребителите с голямо енергопотребление също твърдят, че налогът не е представлявал парафискална такса или данък, тъй като не е бил фискална мярка съгласно испанското право.
The settlement process is fully automatic, and the CNE has no margin of discretion, autonomy or control over the destination or the amount of the funds to be settled for the various players.
Фискалните мерки се използват за финансиране на публични разходи, докато в този случай налогът е имал за цел да се възстанови дефицитът, генериран от частните оператори (електроразпределителни дружества), извършващи регулирани дейности в рамките на електроенергийната система.
According to energy-intensive users, this was recognized by the Commission in its Decision on the Spanish Stranded Costs [16], which stated that ‘the transfer of the amounts via the CNE is essentially for accounting purposes’ and does not conclude that the measure involved state resources.
В съответствие с испанската конституция нова данъчна мярка може да бъде въведена само със закон (а не чрез кралски указ).
Energy-intensive users submit that this situation is identical to the ‘stranded costs’ scenario, since in both cases the government introduced a surcharge aimed at compensating a permanent cost of the system.
От друга страна държавата никога не е собственик, нито може да разполага с приходите от налога, тъй като тези средства се прехвърлят към депозитна сметка, управлявана от CNE, и държавата не може да ги присвои.
This line appeared to be confirmed also in a case involving the United Kingdom [17].
Процесът на ликвидация е напълно автоматичен и CNE няма право на преценка, автономия и контрол върху предназначението или размера на средствата, които трябва да се изплатят на различните участници.
No impact on competition and trade
Според потребителите с голямо енергопотребление Комисията отчита този факт в своето решение за невъзвръщаемите разходи на Испания [16], в което посочва, че „транзитното преминаване на средства през CNE има преди всичко счетоводен характер“, и не стига до извод, че мярката включва държавни ресурси.
Asturiana de Zinc and Alcoa contend that, due to the specific characteristics of the aluminium and zinc markets, a measure concerning the price of electricity used in the production of these metals can have no impact on EU trade, since metals are commodities and their prices are set at world level on the London Metal Exchange.
Тези потребители твърдят, че положението е същото като при „невъзвръщаемите разходи“, тъй като и в двата случая правителството въведе налог за компенсиране на постоянните разходи на системата.
In these circumstances, variations in local production costs do not translate into differences in world prices.
Изглежда същият начин на разсъждение е бил приложен и в случая, засягащ Обединеното кралство [17].
The two companies submit that there is a growing production deficit in the EU for aluminium and zinc, while demand is increasingly being met by exports from non-EU states.
Липса на въздействие върху конкуренцията и търговията
If the aluminium and zinc industries disappeared in Spain, no new EU entrant would step in, as EU (aluminium) plants are already working at full capacity, and no new entrant or existing producer would have an incentive to increase capacity, given that long-term prospects are uncertain as regards future availability of affordable power.
Asturiana de Zinc и Alcoa твърдят, че поради особеностите на пазарите на алуминий и цинк, никоя мярка по отношение на цената на електроенергията, използвана за производството на тези метали, не засяга търговията в Съюза, тъй като металите са базови продукти и цените им се определят в световен мащаб на Лондонската борса за метали.
The deficit would therefore be covered by imports alone.
При тези обстоятелства разликите в местните разходи за производство не водят до разлики в световните цени.
Moreover, Alcoa claims that the interests of other European producers are not threatened by the tariffs, since they offer electricity at a price which is identical to the average price paid by other aluminium producers in EU-25.
Двете дружества твърдят, че при нарастващия недостиг на производство на алуминий и цинк в Съюза търсенето се задоволява във все по-голяма степен чрез износ от трети държави.
Even if the industrial interruptible tariffs constituted aid, it would be ‘existing aid’
Ако производството на алуминий и цинк в Испания се преустанови, нито един нов участник на пазара от Съюза няма да запълни тази ниша, тъй като заводите (за алуминий) в Съюза работят на пълен капацитет и нито един нов или вече установен производител не би имал стимул да увеличи капацитета си, тъй като перспективите за използването на енергия на достъпни цени в дългосрочен план са несигурни.
Energy-intensive users claim that the contested tariffs already existed before the accession of Spain to the EU.
Следователно недостигът ще бъде преодолян изключително чрез внос.
Even though the denomination ‘G4 tariff’ was formally introduced by the Ministerial Order of 6 March 1986, it existed de facto already before 1 January 1986, the date of Spain's accession to the EU, since it corresponds to the former ‘long-use industrial tariff I’ established by Ministerial Order of 14 October 1983, i.e. before Spain's accession.
Alcoa също е на мнение, че тарифите не застрашават интересите на останалите европейски производители, тъй като те предлагат електроенергия на цена, идентична на средната цена, плащана от други производители на алуминий в ЕС-25.
All electricity end-users benefiting from industrial tariff I were automatically switched to the G4 tariff, which was de facto the same tariff under a new name.
Дори ако промишлените тарифи по безсрочни договори представляваха помощ, то тя щеше да е „вече съществуваща помощ“
The other interruptible tariffs are also explicitly provided for in the 1983 Ministerial Order.
Потребителите с голямо енергопотребление твърдят, че оспорваните тарифи са съществували преди присъединяването на Испания към ЕС.
Furthermore, according to energy-intensive users, the measure would constitute existing aid on the basis of Article 15 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union [18], owing to the expiry of the 10-year limitation period.
Въпреки че наименованието „тарифа G4“ беше въведено официално с министерското постановление от 6 март 1986 г., на практика тя съществува от преди 1 януари 1986 г. — датата на присъединяване на Испания към Съюза — тъй като съответства на предишната „тарифа I, промишлена, дългосрочно потребление“, установена с министерското постановление от 14 октомври 1983 г., т.е. преди присъединяването на Испания.
Recovery would be precluded by legitimate expectations
Всички крайни потребители на електроенергия, ползващи се от промишлена тарифа I, преминаха автоматично към тарифа G4, която представлява същата тарифа, но с друго наименование.
Energy-intensive users submit that, even assuming that the tariffs could not be deemed to constitute existing aid, recovery would be precluded by the principle of legitimate expectation.
Другите тарифи по безсрочни договори също бяха изрично предвидени в министерското постановление от 1983 г.
Throughout 2005, the tariffs were a direct payment between private operators.