natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Държавите членки съобщават на Комисията имената и данните за връзка на точките за контакт, както и всякаква актуализирана информация или промени в нея.
Member States shall ensure that existing or newly created bodies are aware of, and are able to make use of, and cooperate with, the existing information and assistance services at Union level, such as Your Europe, SOLVIT, EURES, Enterprise Europe Network and the Points of Single Contact.
Комисията поддържа списък на точките за контакт и го предоставя на държавите членки.
Where the tasks referred to in paragraph 2 are allocated to more than one body, Member States shall ensure that those tasks are adequately coordinated.
Държавите членки гарантират, че съществуващите или новосъздадените органи са запознати и са в състояние да използват и да си сътрудничат със съществуващите структури на равнището на Съюза за информация и съдействие, като например Your Europe, SOLVIT, EURES, Enterprise Europe Network и единичните звена за контакт.
Article 5
Когато задачите, посочени в параграф 2, са възложени на повече от един орган, държавите членки вземат мерки за адекватната координация на тези задачи.
Dialogue
Член 5
Member States shall promote dialogue with the social partners and with relevant non-governmental organisations which have, in accordance with national law or practice, a legitimate interest in contributing to the fight against unjustified restrictions and obstacles to the right to free movement, and discrimination on grounds of nationality, of Union workers and members of their family with a view to promoting the principle of equal treatment.
Диалог
Article 6
Държавите членки утвърждават диалога със социалните партньори и със съответните неправителствени организации, които в съответствие с тяхното национално право или практика имат законен интерес да допринасят за борбата срещу необоснованите ограничения и пречки пред правото на свободно движение и дискриминацията, основаваща се на гражданство, по отношение на работници на Съюза и членовете на техните семейства, с цел насърчаване на принципа за равно третиране.
Access to and dissemination of information
Член 6
Member States shall ensure that the provisions adopted pursuant to this Directive and to Articles 1 to 10 of Regulation (EU) No 492/2011, are brought to the attention of the persons concerned throughout their territory, in particular Union workers and employers, by all appropriate means.
Достъп до и разпространяване на информация
Member States shall provide, in more than one official language of the institutions of the Union, information on the rights conferred by Union law concerning the free movement of workers that is clear, free of charge, easily accessible, comprehensive and up-to-date.
Държавите членки гарантират, че разпоредбите, приети съгласно настоящата директива и съгласно членове 1 — 10 от Регламент (ЕС) № 492/2011, се свеждат до знанието на заинтересованите лица на цялата им територия, и по-конкретно работниците и работодателите на Съюза, чрез всички подходящи средства.
This information should also be easily accessible through Your Europe and EURES.
Държавите членки предоставят на повече от един от официалните езици на институциите на Съюза ясна, безплатна, леснодостъпна, подробна и актуална информация относно правата, предоставени от правото на Съюза във връзка със свободното движение на работници.
Article 7
Тази информация следва също да бъде леснодостъпна чрез структурите Your Europe и EURES.
Minimum requirements
Член 7
Member States may introduce or maintain provisions which are more favourable to the protection of the principle of equal treatment than those laid down in this Directive.
Минимални изисквания
Member States may provide that the competences of the bodies referred to in Article 4 of this Directive for the promotion, analysis, monitoring and support of equal treatment of Union workers and members of their family without discrimination on grounds of nationality also cover the right to equal treatment without discrimination on grounds of nationality of all Union citizens exercising their right to free movement and the members of their family, in accordance with Article 21 TFEU and Directive 2004/38/EC.
Държавите членки могат да въвеждат или да запазят разпоредби, които по отношение на защитата на принципа на равното третиране са по-благоприятни от предвидените в настоящата директива.
The implementation of this Directive shall under no circumstances be sufficient grounds for a reduction in the level of protection of Union workers and members of their family, in the areas to which it applies, without prejudice to the Member States' right to respond to changes in the situation by introducing laws, regulations and administrative provisions which differ from those in force on 20 May 2014, provided that this Directive is complied with.
Държавите членки могат да предвидят, че компетенциите на органите, посочени в член 4 от настоящата директива, за насърчаване, анализ, наблюдение и подкрепа на равното третиране на работниците на Съюза и членовете на техните семейства без дискриминация, основаваща се на гражданство, обхващат и правото на равно третиране без дискриминация, основаваща се на гражданство, за всички граждани на Съюза, упражняващи правото си на свободно движение, и членовете на техните семейства в съответствие с член 21 от ДФЕС и с Директива 2004/38/ЕО.
Article 8
Прилагането на настоящата директива при никакви обстоятелства не представлява достатъчно основание за намаляване равнището на защита на работниците на Съюза и членовете на техните семейства в областите, попадащи в нейния обхват, без да се засяга правото на държавите членки да реагират на изменения в положението, като въведат законови, подзаконови и административни разпоредби, които се различават от тези, които са в действие към 20 май 2014 г., при условие че настоящата директива е спазена.
Transposition
Член 8
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 21 May 2016.
Транспониране
They shall forthwith communicate to the Commission the text of those measures.
Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за спазването на настоящата директива до 21 май 2016 г.
When Member States adopt those measures they shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication.
Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
Member States shall determine how such reference is to be made.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване.
Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
Article 9
Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Report
Член 9
By 21 November 2018, the Commission shall submit a report to the European Parliament, to the Council and to the European Economic and Social Committee on the implementation of this Directive, with a view to proposing, where appropriate, the necessary amendments.
Докладване
Article 10
До 21 ноември 2018 г.
Entry into force
Комисията представя доклад на Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет за прилагането на настоящата директива с оглед на предлагането, когато е уместно, на необходими изменения.
This Directive shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
За Европейския парламент
OJ C 341, 21.11.2013, p. 54.
Председател
Position of the European Parliament of 12 March 2014 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 14 April 2014.
За Съвета
Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States, amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ L 158, 30.4.2004, p. 77).
ОВ C 341, 21.11.2013 г., стр. 54.
Regulation (EU) No 492/2011 of the European Parliament and of the Council of 5 April 2011 on freedom of movement for workers within the Union (OJ L 141, 27.5.2011, p. 1).
Позиция на Европейския парламент от 12 март 2014 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 14 април 2014 г.
Regulation (EC) No 883/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the coordination of social security systems (OJ L 166, 30.4.2004, p. 1).
Директива 2014/55/ЕС на Европейския парламент и на Съвета
Directive 2014/55/EU of the European Parliament and of the Council
относно електронното фактуриране при обществените поръчки
on electronic invoicing in public procurement
В държавите членки съществуват и се използват понастоящем няколко глобални, национални, регионални и частни стандарта за електронни фактури.
Several global, national, regional and proprietary standards on electronic invoices exist and are currently used in Member States.
Нито един от тези стандарти не е доминиращ и повечето от тях не са оперативно съвместими едни с други.
None of those standards prevails, and most of them are not interoperable with one another.
Поради липсата на общ стандарт, когато насърчават използването на електронни фактури при обществените поръчки или ги въвеждат като задължително изискване, държавите членки разработват собствени технически решения, основани на специфични национални стандарти.
In the absence of a common standard, Member States decide, when promoting the use of electronic invoices in public procurement or making their use mandatory, to develop their own technical solutions based on separate national standards.
Следователно броят на различните стандарти, съществуващи едновременно в различните държави членки, се увеличава и е вероятно в бъдеще да продължи да нараства.
Hence, the number of different standards coexisting across Member States is increasing and is likely to continue increasing in the future.
Разнообразието от оперативно несъвместими стандарти води до прекомерна сложност, правна несигурност и допълнителни оперативни разходи за икономическите оператори, които използват електронни фактури в различни държави членки.
The multiplicity of non-interoperable standards results in excessive complexity, legal uncertainty and additional operating costs for economic operators using electronic invoices across Member States.
Икономическите оператори, които желаят да извършват трансгранични дейности по възлагане на обществени поръчки, често трябва да спазват нов стандарт за електронно фактуриране всеки път когато навлизат на нов пазар.
Economic operators wishing to carry out cross-border procurement activities are often required to comply with a new electronic invoicing standard each time they access a new market.
Различните правни и технически изисквания по отношение на електронните фактури представляват препятствия пред достъпа до пазара при трансграничните обществени поръчки и пречки пред търговията, тъй като те разколебават икономическите оператори да участват в трансгранични дейности по възлагане на обществени поръчки.
Since they discourage economic operators from undertaking cross-border procurement activities, the divergent legal and technical requirements concerning electronic invoices constitute market access barriers in cross-border public procurement, and obstacles to trade.
Това ограничава основните свободи и оказва по този начин пряко въздействие върху функционирането на вътрешния пазар.
They obstruct the fundamental freedoms and thus have a direct effect on the functioning of the internal market.
Вероятно тези пречки пред търговията в рамките на Съюза ще се увеличат в бъдеще, тъй като се разработват все повече оперативно несъвместими национални и частни стандарти и тъй като използването на електронни фактури при обществените поръчки става все по-широко разпространено или задължително в държавите членки.
Those obstacles to intra-Union trade are likely to increase in the future as more non-interoperable national and proprietary standards are developed and as the use of electronic invoices in public procurement becomes more widespread or is made mandatory in Member States.
Пречките пред трансграничната търговия, произтичащи от съвместното съществуване на няколко правни изисквания и технически стандарти за електронно фактуриране, както и от липсата на оперативна съвместимост, следва да бъдат премахнати или намалени.
The obstacles to cross-border trade deriving from the co-existence of several legal requirements and technical standards on electronic invoicing and from the lack of interoperability should be removed or reduced.
За да се постигне тази цел, следва да бъде разработен общ европейски стандарт за семантичен модел на данните за основните елементи на електронната фактура („европейски стандарт за електронно фактуриране“).
In order to achieve that objective, a common European standard for the semantic data model of the core elements of an electronic invoice (the ‘European standard on electronic invoicing’) should be developed.
Стандартът следва да определя и описва основните елементи, които трябва да се съдържат винаги в електронната фактура, като по този начин се улесняват изпращането и получаването на електронни фактури между системи, основани на различни технически стандарти.
The standard should set out and describe the core elements which an electronic invoice must always contain, thus facilitating the sending and receipt of electronic invoices between systems based on different technical standards.
При условие че съществуващите национални технически стандарти не са в противоречие с настоящия европейски стандарт, те не следва да се заменят или използването им не следва да се ограничава от този стандарт, а следва да се запази възможността тези стандарти да продължат да се прилагат успоредно с европейския стандарт.
Provided that they do not conflict with this European standard, existing national technical standards should neither be replaced, nor should their use be restricted, by this standard, and it should remain possible to continue to apply them in parallel with the European standard.
Като гарантира семантичната оперативна съвместимост и подобрява правната сигурност, настоящата директива ще насърчи въвеждането на електронното фактуриране при обществените поръчки, като по този начин държавите членки, възлагащите органи, възложителите и икономическите оператори ще могат да извлекат значителни ползи под формата на икономии, въздействие върху околната среда и намаляване на административната тежест.
By ensuring semantic interoperability and improving legal certainty, this Directive will promote the uptake of electronic invoicing in public procurement, thereby allowing Member States, contracting authorities, contracting entities, and economic operators to generate significant benefits in terms of savings, environmental impact, and reduction of administrative burdens.
Ползите от електронното фактуриране са най-големи, когато създаването, изпращането, предаването, получаването и обработването на фактурата могат да бъдат напълно автоматизирани.
The benefits of electronic invoicing are maximised when the generation, sending, transmission, reception and processing of an invoice can be fully automated.
Поради тази причина единствено машинно четими фактури, които могат да бъдат обработвани от получателя автоматично и чрез цифрови технологии, следва да се разглеждат като съвместими с европейския стандарт за електронно фактуриране.
For this reason, only machine-readable invoices which can be processed automatically and digitally by the recipient should be considered to be compliant with the European standard on electronic invoicing.
Обикновен файл с изображение (image file) не следва да се смята за електронна фактура за целите на настоящата директива.
A mere image file should not be considered to be an electronic invoice for the purpose of this Directive.
Целта на оперативната съвместимост е да може информацията да се представя и обработва по съгласуван начин от различните бизнес системи, независимо от използваните от тях технологии, приложения или платформи.
The goal of interoperability is to allow for the presentation and processing of information in a consistent manner between business systems, regardless of their technology, application or platform.
Пълната оперативна съвместимост включва способността за оперативно взаимодействие на три отделни нива: по отношение на съдържанието на фактурата (семантично), използвания формат или език (синтактично) и начина на пренос на данните.
Full interoperability includes the ability to interoperate on three distinct levels: in terms of the content of the invoice (semantics), the format or language used (syntax), and the method of transmission.
Семантичната оперативна съвместимост предполага, че електронната фактура съдържа известно количество задължителна информация, като точният смисъл на обменяната информация се запазва и разбира по недвусмислен начин, независимо под каква форма тя е физически представена или предоставена.
Semantic interoperability implies that the electronic invoice contains a certain amount of required information, and that the precise meaning of the exchanged information is preserved and understood in an unambiguous manner, independently of the way in which it is physically represented or transmitted.
Синтактичната оперативна съвместимост предполага представянето на елементите на данните от електронната фактура във формат, който може да бъде обменян пряко между изпращача и получателя и може да бъде автоматично обработван.
Syntactic interoperability implies that the data elements of an electronic invoice are presented in a format which can be exchanged directly between the sender and recipient and processed automatically.
Синтактична оперативна съвместимост може да се постигне по два начина — или чрез използване на общ синтаксис, или чрез установяване на съответствие между различни видове синтаксис.
Syntactic interoperability can be ensured in one of two ways, namely through the use of a common syntax or by means of mapping between different syntaxes.
Използват се много видове синтаксис.
There are a large number of syntaxes in use.
Все по-често синтактичната оперативна съвместимост се постига чрез установяване на съответствие между тях.
More and more, syntactic interoperability is ensured by means of mapping.
Този метод е ефективен, ако фактурата съдържа всички изисквани елементи на данните на семантично ниво и значението им е недвусмислено.
This method is effective if the invoice contains all the required data elements at the semantic level and if their meaning is unambiguous.
Тъй като понастоящем това условие често не е изпълнено, е необходимо да се предприемат действия за осигуряване на оперативна съвместимост на семантично ниво.
Since that is frequently not the case, action is required to ensure interoperability at semantic level.
За да се опрости допълнително електронното фактуриране и да се намалят разходите, една от дългосрочните цели следва да бъде ограничаване на видовете използван синтаксис, за предпочитане чрез концентриране върху най-често използваните от тях.
In order to further simplify the use of electronic invoicing and to reduce costs, one of the long-term objectives should be to limit the number of syntaxes used, preferably by concentrating on those most commonly used.
Стандартизацията на електронното фактуриране допълва също така усилията за насърчаване на въвеждането на електронните обществени поръчки, както е отразено в съответните разпоредби на Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета [4] и Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета [5].
The standardisation of electronic invoicing also complements efforts to promote the uptake of electronic procurement as reflected in the relevant provisions of Directive 2014/24/EU of the European Parliament and of the Council [4] and Directive 2014/25/EU of the European Parliament and of the Council [5].
В заключенията си от 28 — 29 юни 2012 г. и 24 октомври 2013 г.
The European Council, in its conclusions of 28 and 29 June 2012 and 24 October 2013, stated that priority should be given to measures aimed at further developing cross-border online trade and the modernisation of public administrations, including by facilitating the transition to, and through the swift implementation of, electronic invoicing.
Европейският съвет посочи, че следва да се отдели първостепенно внимание на мерките, насочени към по-нататъшно развитие на трансграничната търговия онлайн и модернизацията на публичните администрации, включително чрез улесняване на прехода към електронно фактуриране и неговото бързо въвеждане.
The European Parliament, in its resolution of 20 April 2012, pointed at market fragmentation resulting from national rules on electronic invoicing, underlined the substantial benefits offered by electronic invoicing and stressed the importance of legal certainty, a clear technical environment and open and interoperable electronic invoicing solutions based on common legal requirements, business processes and technical standards.
В своята резолюция от 20 април 2012 г.
For these reasons, the European Parliament called for making electronic invoicing in public procurement mandatory by 2016.
Европейският парламент обърна внимание на разпокъсаността на пазара в резултат на националните разпоредби за електронно фактуриране, като подчерта съществените ползи от електронното фактуриране и изтъкна значението на правната сигурност и осигуряването на ясни технически условия и отворени и оперативно съвместими решения за електронно фактуриране, основаващи се на общи законови изисквания, бизнес процеси и технически стандарти.
The European Multi-Stakeholder Forum on Electronic Invoicing (e-invoicing), set up by Commission Decision of 2 November 2010 [6], unanimously adopted a Recommendation on the use of a semantic data model to support interoperability for electronic invoicing in October 2013.
Поради тези причини Европейският парламент призова електронното фактуриране при обществените поръчки да стане задължително преди 2016 г.
This Directive should apply to electronic invoices received by contracting authorities and contracting entities and issued as a result of the performance of contracts to which Directive 2009/81/EC of the European Parliament and of the Council [7], Directive 2014/23/EU of the European Parliament and of the Council [8], Directive 2014/24/EU or Directive 2014/25/EU applies.
През октомври 2013 г.
Only electronic invoices issued by the economic operator to whom the public contract or concession contract has been awarded (the main contractor) should be covered by this Directive.
Многостранният европейски форум по електронното фактуриране, създаден с Решение на Комисията от 2 ноември 2010 г.
However, when Member States provide for direct payment to subcontractors pursuant to Article 71 of Directive 2014/24/EU and Article 88 of Directive 2014/25/EU, the arrangements to be determined in the procurement documents should include provisions concerning whether or not electronic invoicing is to be used in respect of payments to subcontractors.
[6], единодушно прие препоръка относно използването на семантичен модел на данните с цел подпомагане на оперативната съвместимост при електронното фактуриране.
It should be clarified that, when a contract is awarded to a group of economic operators, this Directive applies to electronic invoices issued both by the group and by the individual economic operators.