natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Последващата оценка на Комисията обхваща още въздействието на специалните регламенти върху развитието на пространството на свобода, сигурност и правосъдие по отношение на приноса им за постигането на следните цели:
the development of a common culture of border security, law enforcement cooperation and crisis management;
изграждането на обща култура на сигурност на границите, сътрудничество в областта на правоприлагането и управление на кризи;
the effective management of migration flows into the Union;
ефективното управление на миграционните потоци към Съюза;
the development of the Common European Asylum System;
разработването на общата европейска система за убежище;
the fair and equal treatment of third-country nationals;
справедливото и равно третиране на гражданите на трети държави;
solidarity and cooperation between Member States in addressing migration and internal security issues;
солидарност и сътрудничество между държавите-членки за решаване на проблеми, свързани с миграцията и вътрешната сигурност;
a common approach by the Union on migration and security towards third countries.
общ подход на Съюза в областта на миграцията и сигурността по отношение на трети държави.
All evaluation reports pursuant to this Article shall be published in their entirety, except where information is restricted due to its confidential nature, particularly concerning security, public order, criminal investigations and protection of personal data.
Всички доклади за оценка съгласно настоящия член се публикуват в тяхната цялост, освен когато информацията е ограничена поради поверителното ѝ естество, по-специално от гледна точка на сигурността, обществения ред, наказателните разследвания и защитата на лични данни.
CHAPTER VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Article 58
Член 58
Exercise of the delegation
Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
The power to adopt delegated acts referred to in Articles 5(5), 26(4), 29(1), 53(4) and 55(4) shall be conferred on the Commission for a period of seven years from 21 May 2014.
Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, параграф 5, член 26, параграф 4, член 29, параграф 1, член 53, параграф 4 и член 55, параграф 4, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 21 май 2014 г.
The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the seven-year period.
Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок.
The delegation of powers shall be tacitly extended for a period of three years, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of the seven-year period.
Делегирането на правомощия се продължава с мълчаливо съгласие за срок от три години, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на седемгодишния срок.
The delegation of powers referred to in Articles 5(5), 26(4), 29(1), 53(4) and 55(4) may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council.
Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 5, член 26, параграф 4, член 29, параграф 1, член 53, параграф 4 и член 55, параграф 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision.
Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
A delegated act adopted pursuant to Articles 5(5), 26(4), 29(1), 53(4) and 55(4) shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or by the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object.
Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 5, член 26, параграф 4, член 29, параграф 1, член 53, параграф 4 и член 55, параграф 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения.
That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or the Council.
Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Article 59
Член 59
Committee Procedure
Процедура на комитет
The Commission shall be assisted by the Asylum, Migration and Integration and Internal Security Funds Committee.
Комисията се подпомага от комитета за фондове „Убежище, миграция и интеграция“ и „Вътрешна сигурност“.
That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
Where reference is made to this paragraph, Article 4 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Where the committee delivers no opinion, the Commission shall not adopt the draft implementing act, except for Articles 14(4), 24(5), 45(2), 47(6) and 53(5) of this Regulation.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение, с изключение на член 14, параграф 4, член 24, параграф 5, член 45, параграф 2, член 47, параграф 6 и член 53, параграф 5 от настоящия регламент.
Article 60
Член 60
Review
Преглед
The European Parliament and the Council shall, on the basis of a proposal from the Commission, review this Regulation by 30 June 2020.
Въз основа на предложение на Комисията Европейският парламент и Съветът преразглеждат настоящия регламент до 30 юни 2020 г.
Article 61
Член 61
Entry into force and application
Влизане в сила и приложение
This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник нa Европейския съюз.
It shall apply from 1 January 2014.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in the Member States in accordance with the Treaties.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Done at Strasbourg, 16 April 2014.
ОВ C 229, 4.10.2012 г., стр.
108.
108.
OJ C 277, 13.9.2012, p.
ОВ C 277, 13.9.2012 г., стр.
23.
23.
Position of the European Parliament of 13 March 2014 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 14 April 2014.
Позиция на Европейския парламент от 13 март 2014 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 14 април 2014 г.
Regulation (EU, Euratom) No 966/2012 of the European Parliament and of the Council of 25 October 2012 on the financial rules applicable to the general budget of the Union and repealing Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 (OJ L 298, 26.10.2012, p.
Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, 26.10.2012 г., стр.
1).
Регламент (ЕС) № 515/2014 на Европейския парламент и на Съвета
Regulation (EU) No 515/2014 of the European Parliament and of the Council
за създаване на инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите като част от фонд „Вътрешна сигурност“ и за отмяна на Решение № 574/2007/ЕО
establishing, as part of the Internal Security Fund, the instrument for financial support for external borders and visa and repealing Decision No 574/2007/EC
Целта на Съюза да осигури високо равнище на сигурност в рамките на пространство на свобода, сигурност и правосъдие съгласно член 67, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) следва да бъде постигната, наред с другото, посредством съвместни мерки относно преминаването на лицата през вътрешните граници и граничен контрол на външните граници и чрез общата визова политика като част от конвергентна многослойна система, която би позволила обмен на данни и пълно познаване на ситуацията и има за цел улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция.
The Union’s objective of ensuring a high level of security within an area of freedom, security and justice pursuant to Article 67(3) of the Treaty on the Functioning of the Union (TFEU) should be achieved, inter alia, through common measures on the crossing of internal borders by persons and on border controls at external borders and the common visa policy as part of a convergent multi-layer system, which would allow the exchange of data and a complete situation awareness and which aims to facilitate legitimate travel and to tackle illegal immigration.
Съюзът се нуждае от по-съгласуван подход към вътрешните и външните аспекти на управлението на миграцията и вътрешната сигурност и следва да установи връзка между борбата срещу незаконната имиграция и подобряването на сигурността на външните граници на Съюза и по-добро сътрудничество и диалог с трети държави за целите на справянето с незаконната имиграция и насърчаване на законната миграция.
The Union needs a more coherent approach to the internal and external aspects of migration management and internal security, and should establish a correlation between the fight against illegal immigration and the improvement of the security of the external borders of the Union, and better cooperation and dialogue with third countries for the purposes of dealing with illegal immigration and promoting legal migration.
Необходимо е да се разработи интегриран подход към въпросите, поставени от миграционния натиск и заявленията за убежище, както и за управлението на външните граници на Съюза, и да се предвидят достатъчен бюджет и адекватни ресурси за справяне с извънредни ситуации, в дух на зачитане на правата на човека и солидарност между всички държави членки, като същевременно не се пренебрегват националните отговорности и се осигурява ясно разделение на задачите.
It is necessary to develop an integrated approach to issues arising from the pressure of migration and asylum applications and for the management of the external borders of the Union, and to provide a budget and adequate resources to cope with emergencies in a spirit of respect for human rights and solidarity between all Member States, while remaining aware of national responsibilities and ensuring a clear division of tasks.
Стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз („Стратегията за вътрешна сигурност“), приета от Съвета през февруари 2010 г., представлява обща програма за справяне с тези общи предизвикателства в областта на сигурността.
The Internal Security Strategy for the European Union (the ‘Internal Security Strategy’), adopted by the Council in February 2010, constitutes a shared agenda for tackling these common security challenges.
Съобщението на Комисията от ноември 2010 г., озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие“ превръща принципите и насоките на Стратегията в конкретни действия, като определя пет стратегически цели: разбиване на международните престъпни мрежи, предотвратяване на тероризма и мерки срещу радикализацията и набирането на терористи, повишаване на нивото на сигурност за гражданите и предприятията в кибернетичното пространството, укрепване на сигурността чрез управление на границите и подобряване на устойчивостта на Европа спрямо кризи и бедствия.
The Commission Communication of November 2010, entitled ‘The EU Internal Security Strategy in Action’, translates the strategy’s principles and guidelines into concrete actions by identifying five strategic objectives: to disrupt international crime networks, to prevent terrorism and address radicalisation and recruitment, to raise levels of security for citizens and businesses in cyberspace, to strengthen security through border management and to increase Europe’s resilience in the face of crises and disasters.
Съгласно Стратегията за вътрешна сигурност свободата, сигурността и правосъдието са цели, които следва да бъдат преследвани успоредно, и с оглед постигане на свобода и правосъдие, целта за сигурност следва винаги да бъде преследвана в съответствие с принципите на Договорите, принципите на правовата държава и задълженията на Съюза в областта на основните права.
According to the Internal Security Strategy, freedom, security and justice are objectives that should be pursued in parallel, and in order to achieve freedom and justice, security should always be pursued in accordance with the principles of the Treaties, the rule of law and the Union’s fundamental rights obligations.
Ключови принципи, ръководещи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност, следва да бъдат солидарността между държавите членки, яснотата относно разпределението на задачите, зачитането на основните свободи и правата на човека и принципите на правовата държава, надлежното отчитане на глобалната перспектива и връзката с външната сигурност, както и последователността и съгласуваността с целите на външната политика на Съюза, както са установени в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС).
Solidarity among Member States, clarity about the division of tasks, respect for fundamental freedoms and human rights and the rule of law, a strong focus on the global perspective and the link with external security, and consistency and coherence with the Union foreign policy objectives, as laid down in Article 21 of the Treaty on European Union (TEU), should be key principles guiding the implementation of the Internal Security Strategy.
За да се насърчи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност и да се гарантира, че тя функционира реално, на държавите членки е необходимо да се осигури подходящо финансово подпомагане от страна на Съюза, като се създаде фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
To promote the implementation of the Internal Security Strategy and to ensure that it becomes an operational reality, Member States should be provided with adequate Union financial support by setting up an Internal Security Fund (‘the Fund’).
Поради правните особености, приложими към дял V от ДФЕС, правно не е възможно Фондът да се създаде като един финансов инструмент.
Due to the legal particularities applicable to Title V TFEU, it is not legally possible to establish the Fund as a single financial instrument.
Следователно Фондът следва да се създаде като цялостна рамка за финансово подпомагане от Съюза в областта на вътрешната сигурност, която обхваща инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите („Инструментът“), създаден с настоящия регламент, както и инструментът за финансово подпомагане на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи, създаден с Регламент (ЕС) № 513/2014 на Европейския парламент и на Съвета [4].
The Fund should therefore be established as a comprehensive framework for Union financial support in the field of internal security comprising the instrument for financial support for external borders and visa (‘the Instrument’) established by this Regulation as well as the instrument for financial support for police cooperation, preventing and combating crime, and crisis management established by Regulation (EU) No 513/2014 of the European Parliament and of the Council [4].
Тази цялостна рамка следва да се допълни с Регламент (ЕС) № 514/2014 на Европейския парламент и на Съвета [5], към който настоящият регламент следва да препраща във връзка с правилата за програмиране, финансово управление, управление и контрол, уравняване на сметките, закриване на програми и докладване и оценка.
This comprehensive framework should be complemented by Regulation (EU) No 514/2014 of the European Parliament and of the Council [5] to which this Regulation should refer as regards rules on programming, financial management, management and control, clearance of accounts, closure of programmes and reporting and evaluation.
Новата двустълбова структура на финансиране в областта на вътрешните работи следва да допринесе за опростяване, рационализиране, консолидиране и прозрачност на финансирането в тази област.
The new two-pillar structure of funding in the field of home affairs should contribute to the simplification, rationalisation, consolidation and transparency of funding in that field.
Следва да се търси взаимодействие, съгласуваност и допълване с други фондове и програми, включително и с оглед на отпускането на финансиране за общи цели.
Synergies, consistency and complementarity should be sought with other funds and programmes, including with a view to allocating funding to common objectives.
При все това обаче следва да се избягва припокриване между различните инструменти за финансиране.
However, overlap between the different funding instruments should be avoided.
Фондът следва да отразява необходимостта от по-голяма гъвкавост и опростяване, като същевременно зачита изискванията по отношение на предвидимостта и гарантира справедливо и прозрачно разпределение на ресурсите за постигане на общите и специфичните цели, установени в настоящия регламент.
The Fund should reflect the need for increased flexibility and simplification while respecting requirements in terms of predictability, and ensuring a fair and transparent distribution of resources to meet the general and specific objectives laid down in this Regulation.
Ефективността на мерките и качеството на разходите представляват ръководни принципи при прилагането на Фонда.
Efficiency of measures and quality of spending constitute guiding principles in the implementation of the Fund.
Освен това фондът следва също да бъде прилаган по възможно най-ефективен и удобен начин.
Furthermore, the Fund should also be implemented in the most effective and user-friendly manner possible.
Фондът следва да взема специално предвид държавите членки, които са изправени пред несъразмерни тежести от миграционни потоци поради тяхното географско положение.
The Fund should take special account of those Member States which are facing disproportionate burdens from migratory flows due to their geographical location.
Солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза са основен елемент на общата политика за управление на външните граници.
Solidarity and responsibility-sharing between Member States and the Union is a fundamental component of the common policy for the management of the external borders.
Фондът следва да бъде израз на солидарност чрез финансова помощ за тези държави членки, които прилагат изцяло разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно външните граници, както и за онези, които се подготвят за пълно участие в Шенген, и следва да се използва от държавите членки в интерес на общата политика на Съюза за управлението на външните граници.
The Fund should express solidarity through financial assistance to those Member States that fully apply the Schengen provisions on external borders as well as to those which are preparing for full participation in Schengen, and should be used by the Member States in the interests of the Union’s common policy for the management of the external borders.
С цел да се допринесе за постигането на общата цел на Фонда, държавите членки следва да гарантират, че техните национални програми постигат специфичните цели на Инструмента и че разпределението на средствата между целите е пропорционално на предизвикателствата и потребностите и гарантира, че целите могат да бъдат изпълнени.
In order to contribute to the achievement of the general objective of the Fund, Member States should ensure that their national programmes address the specific objectives of the Instrument and that the allocation of resources between objectives is proportionate to the challenges and needs and ensures that the objectives can be met.
Когато дадена национална програма не разглежда някоя от специфичните цели или разпределението е под минималните проценти за някои цели на националните програми, предвидени в настоящия регламент, засегнатата държава членка следва да представи обосновка в рамките на програмата.
Where a national programme does not address one of the specific objectives or the allocation is below the minimum percentages for some objectives of the national programmes set in this Regulation, the Member State concerned should provide a justification within the programme.
За да се отчитат постиженията на Фонда, следва да се определят общи показатели по отношение на всяка специфична цел на Инструмента.
In order to measure the achievements of the Fund, common indicators should be established in relation to each specific objective of the Instrument.
Измерването на постигането на специфичните цели чрез общи показатели не прави изпълнението на дейностите, свързани с тези показатели, задължително.
The measurement of the achievement of the specific objectives by means of common indicators does not render the implementation of actions related to those indicators mandatory.
Участието от страна на държава членка не следва да съвпада с участието ѝ във временен финансов инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането, наред с другото, на действия по новите външни граници на Съюза, свързани с прилагането на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и контрола на външните граници.
Participation by a Member State should not coincide with its participation in a temporary financial instrument of the Union which supports the beneficiary Member States to finance, inter alia, actions at new external borders of the Union for the implementation of the Schengen acquis on borders and visas and external border control.
Инструментът следва да се основава на процеса за изграждане на капацитет, разработен с помощта на Фонда за външните граници за периода 2007—2013 г., създаден с Решение № 574/2007ЕО на Европейския парламент и на Съвета [6], и следва да го разшири така, че да се вземат предвид новите развития.
The Instrument should build on the capacity-building process developed with the assistance of the External Borders Fund for the period 2007-2013, established by Decision No 574/2007/EC of the European Parliament and of the Council [6], and should extend it to take into account new developments.
При изпълнението на задачи по външните граници и в консулствата в съответствие с достиженията на правото от Шенген относно границите и визите, държавите членки осъществяват дейности в интерес на и от името на всички останали държави членки в Шенгенското пространство, като по този начин извършват публична услуга в полза на Съюза.
When executing tasks at external borders and consulates in accordance with the Schengen acquis on borders and visas, Member States carry out activities in the interests of and on behalf of all other Member States in the Schengen area, thus performing a public service for the Union.
Инструментът следва да участва във финансирането на оперативните разходи, свързани с граничния контрол и визовата политика, и да даде възможност на държавите членки да поддържат капацитета, който е решаващ за предоставянето на тази услуга за всички.
The Instrument should contribute to supporting operating costs related to border control and visa policy and enable Member States to maintain capabilities which are crucial for that service for all.
Това подпомагане се изразява в пълно възстановяване на определени разходи, свързани с целите, преследвани с Инструмента, и следва да представлява неразделна част от националните програми.
Such support consists of full reimbursement of a choice of specific costs related to the objectives under the Instrument and should form an integral part of the national programmes.