natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Резултатът от проведените проверки се обсъжда с компетентния орган на дадената държава членка, преди да бъде изготвен и разпространен окончателният доклад.
A Member State in whose territory an on-the-spot check is made shall provide the experts from the Commission with any assistance they may require in the performance of their tasks.
Когато е необходимо, този доклад съдържа препоръки към държавите членки за подобряване на съответствието с изискванията на настоящия регламент.“
The outcome of the checks made shall be discussed with the competent authority of the Member State concerned before a final report is drawn up and circulated.
„Член 22а
This report shall, where appropriate, contain recommendations for Member States on the improvement of compliance with this Regulation.’;
Компетентни органи
‘Article 22a
Държавите членки определят компетентния орган или компетентните органи, които отговарят за осигуряване на спазването на настоящия регламент, както и на всички актове, приети от Комисията на негова основа.
Competent authorities
Те информират Комисията и другите държави членки кои точно са тези органи.
Member States shall designate the competent authority or authorities responsible for ensuring compliance with this Regulation and any acts adopted by the Commission on its basis.
Член 22б
They shall inform the Commission and the other Member States of the identity of those authorities.
Упражняване на делегирането
Article 22b
Правомощието за приемане на делегирани актове, посочено в член 4, параграфи 1, 3 и 5, член 4а, параграф 2, член 5, член 6, параграф 2, член 7, параграфи 1, 2 и 6, член 13, параграф 6, член 14, параграф 4 и член 15а, се предоставя на Комисията за петгодишен срок, считано от … 17 юли 2014 г..
The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions under this Article.
Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок.
The power to adopt delegated acts referred to in Articles 4(1), 4(3), 4(5), 4a(2), 5, 6(2), 7(1), 7(2), 7(6), 13(6), 14(4) and 15a shall be conferred on the Commission for a period of five years from 17 July 2014.
Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the five year period.
Делегирането на правомощия, посочено в член 4, параграфи 1, 3 и 5, член 4а, параграф 2, член 5, член 6, параграф 2, член 7, параграфи 1, 2 и 6, член 13, параграф 6, член 14, параграф 4 и член 15а във всеки един момент може да бъде оттеглено от Европейския парламент или от Съвета.
The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия.
The delegation of power referred to in Articles 4(1), 4(3), 4(5), 4a(2), 5, 6(2), 7(1), 7(2), 7(6), 13(6), 14(4) and 15a may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council.
То влиза в сила в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на посочена в него по-късна дата.
A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision.
Веднага щом приеме делегиран акт, Комисията уведомява за това едновременно Европейския парламент и Съвета.
It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
Делегиран акт, приет съгласно член 4, параграфи 1, 3 и 5, член 4а, параграф 2, член 5, член 6, параграф 2, член 7, параграфи 1, 2 и 6, член 13, параграф 6, член 14, параграф 4 и член 15а, влиза в сила само ако Европейският парламент или Съветът не са изразили възражение в срок от два месеца, след като са получили уведомление за него, или ако преди изтичането на този срок Европейският парламент и Съветът са уведомили Комисията, че нямат възражения.
As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.“
A delegated act adopted pursuant to Articles 4(1), 4(3), 4(5), 4a(2), 5, 6(2), 7(1), 7(2), 7(6), 13(6), 14(4) and 15a shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object.
Член 23 се заменя със следното:
That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.’;
„Член 23
Article 23 is replaced by the following:
Процедура на комитета
‘Article 23
Комисията се подпомага за актовете за изпълнение, приети съгласно член 4, параграфи 3 и 5, член 5 и член 13, параграф 6, от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден по силата на член 58 от Регламент (ЕО № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета.Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета.
Committee procedure
При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
The Commission shall be assisted for the implementing acts adopted pursuant to Articles 4(3), 4(5), 5 and 13(6) by the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health established by Article 58 of Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council.That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council.
Когато становището на комитета трябва да бъде получено чрез писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения срок за предаване на становището председателят на комитета вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета поиска това.
Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
„Член 23а
Where the opinion of the Committee is to be obtained by written procedure, that procedure shall be terminated without result when, within the time-limit for delivery of the opinion, the chair of the Committee so decides or a simple majority of committee members so requests.
Докладване и развитие на законодателството
‘Article 23a
Не по-късно от:
Report and legislative developments
18 юли 2019 г. за разпоредбите за доброволното етикетиране и
No later than:
18 юли 2023 г. за разпоредбите за електронна идентификация,
18 July 2019 for the voluntary labelling provisions, and
Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета съответните доклади, в които се разглежда изпълнението и въздействието на настоящия регламент, включително, в първия случай – възможността за преразглеждане на предвидените разпоредби за доброволно етикетиране, а във втория случай – техническата и икономическа възможност за въвеждане на задължителна електронна идентификация навсякъде в Съюза.
18 July 2023 for the electronic identification provisions,
При необходимост докладът може да бъде придружен от подходящи законодателни предложения.“
the Commission shall submit to the European Parliament and the Council the corresponding reports dealing with the implementation and impact of this Regulation including, in the first case, the possibility of reviewing the voluntary labelling provisions, and, in the second case, the technical and economic feasibility of introducing mandatory electronic identification throughout the Union.
Вмъква се следното приложение:
Those reports shall, if necessary, be accompanied by appropriate legislative proposals.’;
Член 2
the following Annex is inserted:
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Article 2
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
ОВ C 229, 31.7.2012 г., стр.
For the Council
144.
OJ C 229, 31.7.2012, p.
Позиция на Европейския парламент от 2 април 2014 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 6 май 2014 г.
144.
Регламент(ЕО) № 820/97 на Съвета от 21 април 1997 г. за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо (ОВ L 117, 7.5.1997 г., стр.
Position of the European Parliament of 2 April 2014 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 6 May 2014.
1).
Council Regulation (EC) No 820/97 of 21 April 1997 establishing a system for the identification and registration of bovine animals and regarding the labelling of beef and beef products (OJ L 117, 7.5.1997, p.
Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 г. за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета (ОВ L 204, 11.8.2000 г., стр.
1).
1).
Regulation (EC) No 1760/2000 of the European Parliament and of the Council of 17 July 2000 establishing a system for the identification and registration of bovine animals and regarding the labelling of beef and beef products and repealing Council Regulation (EC) No 820/97 (OJ L 204, 11.8.2000, p.
Директива 64/432/ЕИО на Съвета от 26 юни 1964 г. относно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине (ОВ 121, 29.7.1964 г., стр.
1).
Регламент (ЕС) № 655/2014 на Европейския парламент и на Съвета
Regulation (EU) No 655/2014 of the European Parliament and of the Council
за създаване на процедура за европейска заповед за запор на банкови сметки с цел улесняване на трансграничното събиране на вземания по граждански и търговски дела
establishing a European Account Preservation Order procedure to facilitate cross-border debt recovery in civil and commercial matters
Съюзът си е поставил за цел да поддържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие, в което свободното движение на хора е гарантирано.
The Union has set itself the objective of maintaining and developing an area of freedom, security and justice in which the free movement of persons is ensured.
С оглед на постепенното изграждане на това пространство Съюзът трябва да приеме мерки в областта на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с трансгранично значение, по-специално когато това е необходимо за правилното функциониране на вътрешния пазар.
For the gradual establishment of such an area, the Union is to adopt measures relating to judicial cooperation in civil matters having cross-border implications, particularly when necessary for the proper functioning of the internal market.
В съответствие с член 81, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) тези мерки могат да включват мерки, които целят да осигурят, наред с друго, взаимно признаване между държавите членки на съдебни решения и тяхното изпълнение, ефективен достъп до правосъдие и премахване на пречките пред правилното протичане на гражданските производства, като при необходимост се насърчава съвместимостта на гражданскопроцесуалните правила, приложими в държавите членки.
In accordance with Article 81(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), such measures may include measures aimed at ensuring, inter alia, the mutual recognition and enforcement of judgments between Member States, effective access to justice and the elimination of obstacles to the proper functioning of civil proceedings, if necessary by promoting the compatibility of the rules on civil procedure applicable in the Member States.
На 24 октомври 2006 г. със „Зелената книга за подобряване на ефективността на принудителното изпълнение на съдебните решения в Европейския съюз: налагане на запор върху банкови сметки“ Комисията започна консултация относно необходимостта от единна европейска процедура за запор на банкови сметки и евентуалните характеристики на една такава процедура.
On 24 October 2006, by way of the ‘Green Paper on improving the efficiency of the enforcement of judgments in the European Union: the attachment of bank accounts’, the Commission launched a consultation on the need for a uniform European procedure for the preservation of bank accounts and the possible features of such a procedure.
В Стокхолмската програма от декември 2009 г.
In the Stockholm Programme of December 2009 [3], which sets freedom, security and justice priorities for 2010 to 2014, the European Council invited the Commission to assess the need for, and the feasibility of, providing for certain provisional, including protective, measures at Union level, to prevent for example the disappearance of assets before the enforcement of a claim, and to put forward appropriate proposals for improving the efficiency of enforcement of judgments in the Union regarding bank accounts and debtors’ assets.
[3], в която се определят приоритетите в областта на свободата, сигурността и правосъдието за периода 2010 — 2014 г., Европейският съвет прикани Комисията да направи оценка дали е необходимо и изпълнимо да се предвидят определени временни, в това число предпазни, мерки на равнище Съюза, за да се предотврати, например, изчезването на имущество преди изпълнението на вземането, и да представи подходящи предложения, за да се подобри ефикасността на изпълнението на съдебни решения в Съюза по отношение на банковите сметки и имуществото на длъжниците.
National procedures for obtaining protective measures such as account preservation orders exist in all Member States, but the conditions for the grant of such measures and the efficiency of their implementation vary considerably.
Във всички държави членки съществуват национални процедури за налагане на обезпечителни мерки, като например заповеди за запор на банкови сметки, но условията за допускане на такива мерки и ефикасността на тяхното изпълнение се различават значително.
Moreover, recourse to national protective measures may prove cumbersome in cases having cross-border implications, in particular when the creditor seeks to preserve several accounts located in different Member States.
Освен това прибягването до национални обезпечителни мерки може да се окаже тромаво в случаите, които имат трансгранични последици, и по-специално когато кредиторът се стреми да наложи запор на няколко банкови сметки в различни държави членки.
It therefore seems necessary and appropriate to adopt a binding and directly applicable legal instrument of the Union which establishes a new Union procedure allowing, in cross-border cases, for the preservation, in an efficient and speedy way, of funds held in bank accounts.
Ето защо изглежда необходимо и подходящо да се приеме обвързващ и пряко приложим правен инструмент на Съюза, в който да се установи нова европейска процедура при трансгранични дела, която дава възможност за ефикасно и бързо запориране на средства по банкови сметки.
The procedure established by this Regulation should serve as an additional and optional means for the creditor, who remains free to make use of any other procedure for obtaining an equivalent measure under national law.
Процедурата, установена с настоящия регламент, следва да служи като допълнително и факултативно средство за кредитора, който има свободата да използва всякаква друга процедура за получаването на еквивалентна мярка съгласно националното право.
A creditor should be able to obtain a protective measure in the form of a European Account Preservation Order (‘Preservation Order’ or ‘Order’) preventing the transfer or withdrawal of funds held by his debtor in a bank account maintained in a Member State if there is a risk that, without such a measure, the subsequent enforcement of his claim against the debtor will be impeded or made substantially more difficult.
Кредиторът следва да е в състояние да получи обезпечителна мярка под формата на европейска заповед за запор на банкови сметки („заповед за запор“ или „заповед“), която да предотвратява прехвърлянето или изтеглянето на средства, държани от неговия длъжник в банкова сметка в държава членка, ако съществува опасност без такава мярка последващото изпълнение на неговото вземане срещу длъжника да бъде възпрепятствано или съществено затруднено.
The preservation of funds held in the debtor’s account should have the effect of preventing not only the debtor himself, but also persons authorised by him to make payments through that account, for example by way of a standing order or through direct debit or the use of a credit card, from using the funds.
Запорът на средства, държани в банковата сметка на длъжника, следва да попречи да се използват средствата не само от самия длъжник, но и от лица, упълномощени от него да извършват плащания чрез тази сметка, напр. чрез постоянно платежно нареждане, чрез директен дебит или ползване на кредитна карта.
The scope of this Regulation should cover all civil and commercial matters apart from certain well-defined matters.
Обхватът на настоящия регламент следва да включва всички граждански и търговски дела, с изключение на някои ясно определени въпроси.
In particular, this Regulation should not apply to claims against a debtor in insolvency proceedings.
По-специално настоящият регламент не следва да се прилага за искове срещу длъжник в производство по несъстоятелност.
This should mean that no Preservation Order can be issued against the debtor once insolvency proceedings as defined in Council Regulation (EC) No 1346/2000 [4] have been opened in relation to him.
Това следва да означава, че не може да бъде издадена заповед за запор срещу длъжник, след като срещу него вече е започнато производство по несъстоятелност по смисъла на Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета [4].
On the other hand, the exclusion should allow the Preservation Order to be used to secure the recovery of detrimental payments made by such a debtor to third parties.
От друга страна, изключването следва да позволява заповедта за запор да се използва за обезпечаване възстановяването на ощетяващи плащания, извършени от длъжника към трети страни.
This Regulation should apply to accounts held with credit institutions whose business is to take deposits or other repayable funds from the public and to grant credits for their own account.
Настоящият регламент следва да се прилага за сметки, държани в кредитни институции, чийто предмет на дейност е да извършват публично привличане на влогове или други възстановими средства и да предоставят кредити за своя сметка.
It should thus not apply to financial institutions which do not take such deposits, for instance institutions providing financing for export and investment projects or projects in developing countries or institutions providing financial market services.
Следователно той не следва да се прилага за финансови институции, които не привличат такива влогове, например институции, осигуряващи експортно финансиране и финансиране за инвестиционни проекти или проекти в развиващите се страни, или институции, предоставящи услуги на финансовите пазари.
Furthermore, this Regulation should not apply to accounts held by or with central banks when acting in their capacity as monetary authorities, nor to accounts that cannot be preserved by national orders equivalent to a Preservation Order or which are otherwise immune from seizure under the law of the Member State where the account in question is maintained.
Освен това настоящият регламент не следва да се прилага за сметки, държани от или в централни банки, когато те действат в качеството си на органи на паричната политика, нито за сметки, които не могат да бъдат запорирани по силата на национална заповед, равностойна на заповедта за запор, или които по друг начин се ползват с имунитет срещу запор съгласно правото на държавата членка, в която се държи въпросната сметка.
This Regulation should apply to cross-border cases only and should define what constitutes a cross-border case in this particular context.
Настоящият регламент следва да се прилага единствено спрямо трансгранични дела и следва да съдържа определение какво представлява трансгранично дело в този конкретен контекст.
For the purposes of this Regulation, a cross-border case should be considered to exist when the court dealing with the application for the Preservation Order is located in one Member State and the bank account concerned by the Order is maintained in another Member State.
За целите на настоящия регламент наличие на трансгранично дело следва да има, когато съдът, разглеждащ молба за заповед за запор, се намира в една държава членка, а банковата сметка — обект на заповедта за запор, се държи в друга държава членка.
A cross-border case should also be considered to exist when the creditor is domiciled in one Member State and the court and the bank account to be preserved are located in another Member State.
Наличие на трансгранично дело следва да има още, когато кредиторът е с местоживеене в една държава членка, а съдът и банковата сметка, подлежаща на запориране, сe намират в друга държава членка.
This Regulation should not apply to the preservation of accounts maintained in the Member State of the court seized of the application for the Preservation Order if the creditor’s domicile is also in that Member State, even if the creditor applies at the same time for a Preservation Order which concerns an account or accounts maintained in another Member State.
Настоящият регламент не следва да се прилага спрямо запор на сметки, държани в държавата членка на съда, сезиран с молба за заповед за запор, ако кредиторът е с местоживеене в същата държава членка, дори когато кредиторът същевременно е подал молба за заповед за запор по отношение на сметка или сметки, държани в друга държава членка.
In such a case, the creditor should make two separate applications, one for a Preservation Order and one for a national measure.
В този случай кредиторът следва да подаде две отделни молби — една за заповед за запор и една за национална мярка.
The procedure for a Preservation Order should be available to a creditor wishing to secure the enforcement of a later judgment on the substance of the matter prior to initiating proceedings on the substance of the matter and at any stage during such proceedings.
Процедурата за заповед за запор следва да е достъпна за кредитор, който желае да гарантира изпълнението на последващо съдебно решение по съществото на съответния въпрос, преди да поиска да бъде образувано производство по съществото на въпроса и на всеки етап от това производство.
It should also be available to a creditor who has already obtained a judgment, court settlement or authentic instrument requiring the debtor to pay the creditor’s claim.
Процедурата следва също да бъде достъпна за кредитор, който вече е получил съдебно решение, съдебна спогодба или автентичен акт, които изискват длъжникът да заплати сумата по вземането на кредитора.
The Preservation Order should be available for the purpose of securing claims that have already fallen due.
Заповедта за запор следва да е достъпна за целите на обезпечаване на вземания, които вече са станали дължими.
It should also be available for claims that are not yet due as long as such claims arise from a transaction or an event that has already occurred and their amount can be determined, including claims relating to tort, delict or quasi-delict and civil claims for damages or restitution which are based on an act giving rise to criminal proceedings.