natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Оповестяването на обезценените активи следва да бъде направено преди държавната намеса.
Such disclosure of impairments should take place prior to government intervention.
Това следва да доведе до определяне на размера на помощта и на претърпените от банката загуби при трансфера на активи [11].С оглед на оценяването на капиталовата адекватност на банката и на перспективите ѝ за бъдеща жизнеспособност заявлението за помощ от определена банка следва да бъде последвано от пълен преглед на нейните дейности и счетоводни баланси.
This should lead to the identification of the aid amount and of the incurred losses for the bank from the asset transfer [11].An application for aid by an individual bank should be followed by a full review of that bank’s activities and balance sheet, with a view to assessing the bank’s capital adequacy and its prospects for future viability (viability review).
Прегледът трябва да бъде направен едновременно със заверката на обезценените активи, включени в програмата за облекчение на активите, но като се има предвид неговия мащаб, прегледът може да бъде завършен, след като банката вече участва в тази програма.
This review must occur in parallel with the certification of the impaired assets covered by the asset relief programme but, given its scale, could be finalised after the bank enters into the asset relief programme.
Органът следва да бъде уведомен за резултатите от прегледа на жизнеспособността, които ще бъдат взети предвид и при оценяването на необходимите последващи мерки (вж. раздел 6).
The results of the viability review shall be notified to the Authority and will be taken into account in the assessment of necessary follow-up measures (see section 6).
Поделяне на тежестта на разходите, породени от обезценените активи, между държавите, акционерите и кредиторите
Burden-sharing of the costs related to impaired assets between the State, shareholders and creditors
Като общ принцип се налага банките да поемат в най-голяма степен загубите, свързани с обезценените активи.
As a general principle, banks ought to bear the losses associated with impaired assets to the maximum extent.
Затова на първо място се изисква пълна ex ante прозрачност и оповестяване, следвани от точното остойностяване на активите преди държавната намеса и справедливо възнаграждение на държавата за мярката за облекчение на активите, независимо от неговата форма, така че да се гарантира равностойна акционерска отговорност и поделяне на тежестта независимо от избора на конкретния модел.
This requires, firstly, full ex ante transparency and disclosure, followed by the correct valuation of assets prior to government intervention and a correct remuneration of the State for the asset relief measure, whatever its form, so as to ensure equivalent shareholder’s responsibility and burden-sharing irrespective of the exact model chosen.
Комбинацията от тези елементи следва да доведе до цялостна съгласуваност на поделянето на тежестта сред разнообразните форми на държавна подкрепа, като се имат предвид конкретните отличителни черти на различните видове подпомагане [12].
The combination of these elements should lead to overall coherence concerning burden-sharing across various forms of state support, having regard to the specific distinctive features of different types of assistance [12].
След като активите са точно остойностени и загубите правилно определени [13], и ако без държавна намеса би се стигнало до състояние на техническа неплатежоспособност, банката следва или да бъде поставена под попечителство или да бъде закрита по съответния ред съгласно законодателството на ЕИП и националното законодателство.
Once assets have been properly evaluated and losses are correctly identified [13], and if this would lead to a situation of technical insolvency without state intervention, the bank should be put either into administration or be wound up, according to EEA and national law.
При подобно положение с оглед на запазването на финансовата стабилност и доверие може да е уместно на притежателите на облигации да се предостави защита или гаранции [14].
In such a situation, with a view to preserving financial stability and confidence, protection or guarantees to bondholders [14] may be appropriate.
Когато по съображения за финансова стабилност не се препоръчва поставянето под попечителство или контролираната ликвидация на дадена банка [15], може да ѝ се отпусне помощ под формата на гаранция или закупуване на активи, като това се ограничава до стриктния минимум, така че тя да може да продължи да работи през един достатъчен период, който да ѝ позволи да подготви план за преструктурирането или контролираната си ливкидация.
Where putting a bank into administration or its orderly winding up appears unadvisable for reasons of financial stability [15], aid in the form of guarantee or asset purchase, limited to the strict minimum, could be awarded to banks so that they may continue to operate for the period necessary to allow them to devise a plan for either restructuring or orderly winding-up.
В подобни случаи се очаква акционерите също да понесат загуби поне в регулаторните граници на капиталовата адекватност.
In such cases, shareholders should also be expected to bear losses at least until the regulatory limits of capital adequacy are reached.
Национализацията също е вариант за решение, който може да бъде разгледан.
Nationalisation options may also be considered.
Когато е невъзможно да се постигне пълно споделяне на тежестта ex ante, от банката следва да се изиска да допринесе за покриването на загубите или на риска на по-късен етап, например под формата на клаузи за дължими възстановявания, или в случай на застрахователна схема, чрез клауза за „първа загуба“, която да бъде понесена от банката (обикновено минимум 10 %) и клауза за „споделяне на остатъчната загуба“, която задължава банката да участва с определен процент (обикновено минимум 10 %) във всички допълнителни загуби [16].
Where it is not possible to achieve full burden-sharing ex ante, the bank should be requested to contribute to the loss or risk coverage at a later stage, for example in the form of claw-back clauses or, in the case of an insurance scheme, by a clause of ‘first loss’, to be borne by the bank (typically with a minimum of 10 %) and a clause of ‘residual loss sharing’, through which the bank participates with a percentage (typically with a minimum of 10 %) of any additional losses [16].
Като общо правило колкото по-малък е първоначалният принос, толкова по-голяма е нуждата от принос от страна на акционерите на по-късен етап или под формата на преобразуване на държавни загуби в акции на банката и/или под формата на допълнителни компенсаторни мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията при оценяването на необходимото преструктуриране.
As a general rule, the lower the contribution upfront, the higher the need for a shareholder contribution at a later stage, either in the form of a conversion of state losses into bank shares and/or in the form of additional compensatory measures to limit the distortion of competition when assessing necessary restructuring.
Съобразяване на стимулите за банките да участват в облекчението на активите с целите на обществената политика
Aligning incentives for banks to participate in asset relief with public policy objectives
Като общо правило програмите за облекчение на обезценени активи следва да имат срок за регистриране, ограничен до шест месеца от момента, в който правителството открива схемата.
As a general feature, impaired asset relief programmes should have an enrolment window limited to 6 months from the launch of the scheme by the government.
Това ще ограничи стимулите за банките да отложат необходимото оповестяване с надеждата да получат по-високо ниво на облекчение на по-късен етап и ще улесни бързото решаване на банковите проблеми преди икономическият спад допълнително да влоши положението.
This will limit incentives for banks to delay necessary disclosures in the hope of higher levels of relief at a later date, and facilitate a rapid resolution of the banking problems before the economic downturn further aggravates the situation.
През шестмесечния прозорец банките ще могат да представят „кошници“ с активи, които отговарят на условията за включване в мерките за облекчение на активите, с възможност за удължаване [17].
During the 6-month window, the banks would be able to present eligible assets baskets to be covered by the asset-relief measures, with the possibility of rollover [17].
Може да се наложи създаване на подходящи механизми, за да се осигури, че банките, които имат най-голяма нужда от облекчение на активите, участват в правителствената мярка.
Appropriate mechanisms may need to be devised so as to ensure that the banks most in need of asset relief participate in the government measure.
Подобни механизми могат да включат задължително участие в програмата и следва да включат поне задължително оповестяване пред надзорните органи.
Such mechanisms could include mandatory participation in the programme, and should include at least mandatory disclosure to the supervisory authorities.
Задължението за всички банки да обявят до каква степен имат свързани с активи проблеми, ще допринесе за ясното определяне на нуждата и на необходимия обхват на схема за облекчение на активи на равнище държава от ЕАСТ.
The obligation for all banks to reveal the magnitude of their asset-related problems will contribute to the clear identification of the need and necessary scope for an asset-relief scheme at the EFTA State level.
Ако участието не е задължително, схемата може да включва подходящи стимули (като издаването на варанти или на права на съществуващите акционери, които да им позволят да участват в бъдещи увеличения на капитала при преференциални условия), с които да се улесни възприемането от страна на банките без да има отклонение от принципите за прозрачност и оповестяване, справедливо остойностяване и поделяне на тежестта.
Where participation is not mandatory, the scheme may include appropriate incentives (such as the provision of warrants or rights to existing shareholders so that they may participate in future private capital-raising at preferential terms) to facilitate take-up by the banks without derogating from the principles of transparency and disclosure, fair valuation and burden sharing.
Участие след изтичане на шестмесечния период за включване ще е възможно само при изключителни и непредвидими обстоятелства, за които банката не е отговорна [18], и ще е предмет на по-строги условия като по-високо възнаграждение за държавата и/или по-широки компенсаторни мерки.
Participation after the expiration of the 6 month enrolment window will be possible only in exceptional and unforeseeable circumstances for which the bank is not responsible [18], and subject to stricter conditions, such as higher remuneration to the State and/or higher compensatory measures.
Достъпът до облекчение на активи следва винаги да бъде обвързан с определен брой ограничения в поведението на банките.
Access to asset relief should always be conditional on a number of appropriate behavioural constraints.
В частност банките бенефициери следва да са обект на предпазни мерки, за да се гарантира, че капиталовият ефект от облекчението се използва за кредитиране, което отговаря адекватно на търсенето според търговските критерии и без дискриминация, а не за финансирането на стратегия за експанзия (по-специално придобиването на стабилни банки) в ущърб на конкурентите.
In particular, beneficiary banks should be subject to safeguards which ensure that the capital effects of relief are used for providing credit to appropriately meet demand according to commercial criteria and without discrimination and not for financing a growth strategy (in particular acquisitions of sound banks) to the detriment of competitors.
Трябва да бъдат разгледани също ограничения върху политиката на изплащане на дивиденти и на таваните в заплащането на ръководните кадри.
Restrictions on dividend policy and caps on executive remuneration should also be considered.
Точните ограничения в поведението следва да бъдат определени въз основа на оценка на пропорционалността им, като се взимат под внимание различните фактори, които могат да налагат нуждата от преструктуриране (вж. раздел 6).
The specific design of behavioural constraints should be determined on the basis of a proportionality assessment taking account of the various factors that may imply the necessity of restructuring (see section 6).
Допустимост на активите
Eligibility of assets
При определянето на спектъра от допустими за облекчение активи трябва да бъде намерено равновесие между постигането на целта за незабавна финансова стабилност и необходимостта да се осигури възстановяване на нормалното функциониране на пазара в средносрочен план.
When determining the range of eligible assets for relief, a balance needs to be found between meeting the objective of immediate financial stability and the need to ensure the return to normal market functioning over the medium turn.
Активите, често наричани „токсични активи“ (напр. американски ценни книжа, обезпечени с ипотечни кредити и свързаните с тях хеджове и деривати), от които започна финансовата криза и които до голяма степен загубиха своята ликвидност или подлежат на сериозно обезценяване, изглежда подхранват основната част от несигурността и скептицизма относно жизнеспособността на банките.
Assets commonly referred to as ‘toxic assets’ (e.g. US mortgage backed securities and associated hedges and derivatives), which have triggered the financial crisis and have largely become illiquid or subject to severe downward value adjustments, appear to account for the bulk of uncertainty and scepticism concerning the viability of banks.
Ограничаването до такива активи на обхвата на допустимите активи би намалило риска от евентуални загуби за държавите и би допринесло за предотвратяването на нарушаването на конкуренцията [19].
Restricting the range of eligible assets to such assets would limit the State’s exposure to possible losses and contribute to the prevention of competition distortions [19].
Рискът от една прекалено ограничена мярка обаче е тя да се окаже недостатъчна за възстановяване на доверието в банковия сектор, като се имат предвид разликите между специфичните проблеми, пред които са изправени различните държави от ЕИП и банките, и степента, в която проблемът на обезценяването вече се е разпрострял върху други активи.
However, an overly narrow relief measure would risk falling short of restoring confidence in the banking sector, given the differences between the specific problems encountered in different EEA States and banks and the extent to which the problem of impairment has now spread to other assets.
Това е аргумент в полза на прагматичен подход, включващ елементи на гъвкавост, който ще гарантира, че други активи също ще се възползват от мерките за облекчение в подходяща степен, когато това е надлежно оправдано.
This would plead in favour of a pragmatic approach including elements of flexibility, which would ensure that other assets also benefit from relief measures to an appropriate extent and where duly justified.
За предотвратяването на нарушенията на конкуренцията сред държавите от ЕИП и в рамките на банковия сектор в ЕИП и за ограничаването на стимулите за трансграничните банки да избират между различните национални мерки за облекчение е необходим общ и координиран подход в ЕИП за определяне на допустимите активи за мярката за облекчение.
A common and coordinated approach within the EEA to the identification of the assets eligible for relief measures is necessary to both prevent competitive distortions among EEA States and within the EEA banking sector, and limit incentives for cross-border banks to engage in arbitrage among different national relief measures.
За да се гарантира последователността при определянето на допустимите активи в държавите от ЕИП, следва да бъдат създадени категории активи („кошници“), отразяващи степента на съществуващото обезценяване.
To ensure consistency in the identification of eligible assets across EEA States, categories of assets (baskets) reflecting the extent of existing impairment should be developed.
В приложение 3 са дадени по-подробни напътствия за определянето на тези категории.
More detailed guidance on the definition of these categories is provided in Annex 3.
Използването на такава категоризация на активите ще улесни сравняването на банките и профилите им на риска в цялото ЕИП.
The use of such categories of assets would facilitate the comparison of banks and their risk profiles across the EEA.
Тогава държавите от ЕАСТ ще трябва да решат кои категории активи могат да бъдат покрити и до каква степен, в зависимост от прегледа на Органа на степента на обезценяване на избраните активи.
EFTA States would then need to decide which category of assets could be covered and to what extent, subject to the Authority’s review of the degree of impairment of the assets chosen.
Ще бъде необходимо да се разработи пропорционален подход, който да позволи на дадена държава от ЕАСТ, чийто банков сектор е допълнително засегнат от други фактори от такава величина, че да изложат на опасност финансовата стабилност (като например спукването на балон на собствения ѝ пазар на недвижима собственост), да разшири допустимостта до добре определени категории активи, отговарящи на тази системна заплаха, като това трябва да е надлежно обосновано и без количествени ограничения.
A proportionate approach would need to be developed to allow an EFTA State whose banking sector is additionally affected by other factors of such magnitude as to jeopardise financial stability (such as the burst of a bubble in their own real estate market) to extend eligibility to well-defined categories of assets corresponding to this systemic threat upon due justification without quantitative restrictions.
С оглед на разнообразието на обстоятелствата в различните държави от ЕАСТ и различните банки, може да се предвиди допълнителна гъвкавост, като се разреши възможността банките да бъдат облекчени от обезценени активи извън обхвата на допустимостта, определена по-горе, без да е необходима специфична обосновка най-много до 10—20 % от всички активи на дадена банка, които са обхванати от механизъм за облекчаване.
Additional flexibility could further be envisaged by allowing for the possibility for banks to be relieved of impaired assets outside the scope of eligibility set out above without the necessity of a specific justification for a maximum of 10-20 % of the overall assets of a given bank covered by a relief mechanism in view of the diversity of circumstances of different EFTA States and banks.
Въпреки това, активите, които понастоящем не могат да бъдат счетени за обезценени, следва да не бъдат покрити от програма за облекчение.
However, assets that cannot presently be considered impaired should not be covered by a relief programme.
Облекчението на активи не следва да се превръща в неограничена застраховка срещу бъдещи последици от рецесията.
Asset relief should not provide an open-ended insurance against future consequences of recession.
Като общ принцип, колкото по-широки са критериите за допустимост и колкото по-голям е делът на засегнатите активи в портфейла на банката, толкова по-радикални трябва да са преструктурирането и мерките с цел избягване на неоправдано нарушаване на конкуренцията.
As a general principle, the wider the eligibility criteria, and the greater proportion which the assets concerned represent in the portfolio of the bank, the more thorough the restructuring and the remedies to avoid undue distortions of competition will have to be.
Във всеки случай Органът няма да приеме за допустими за мерките за облекчение активите, които са вписани в счетоводния баланс на банката бенефициер след определена крайна дата, предхождаща обявяването на програмата за облекчение [20].
In any case, the Authority will not consider assets eligible for relief measures where they have entered the balance sheet of the beneficiary bank after a specified cut-off date prior to the announcement of the relief programme [20].
В противен случай може да се стигне до подбор на активи и до недопустим морален риск от даването на стимул на банките да се въздържат от подобаваща оценка на рисковете при отпускането на кредити в бъдеще и при други инвестиции, като така се повторят абсолютно същите грешки, които доведоха до настоящата криза [21].
To do otherwise could result in asset arbitrage and would give rise to inadmissible moral hazard by providing incentives for banks to abstain from properly assessing risks in future lending and other investments and thus repeat the very mistakes that have brought about the current crisis [21].
Остойностяване на допустимите за облекчение активи и ценообразуване
Valuation of assets eligible for relief and pricing
Правилният и последователен подход към остойностяването на активите, включително на по-сложните и по-малко ликвидните активи, е от първостепенна важност за предотвратяването на неоправданите нарушения на конкуренцията и за избягване на надпревара по субсидии между държавите от ЕИП.
A correct and consistent approach to the valuation of assets, including assets that are more complex and less liquid, is of key importance to prevent undue distortions of competition and to avoid subsidy races between EEA States.
За да се осигури максимална ефективност на мерките за облекчение на активите и да се намали рискът от нарушаване и от вредно подбиране, особено при трансграничните банки, остойностяването следва да бъде извършено по обща методика, определена на равнище ЕИП и да бъде строго координирано ex ante от Органа във всички държави от ЕАСТ.
Valuation should follow a general methodology established at the EEA level and should be closely coordinated ex ante by the Authority across the EFTA States in order to ensure maximum effectiveness of the asset-relief measure and reduce the risk of distortions and damaging arbitrage, notably for cross-border banks.
За да се отчетат специфични обстоятелства, свързани например със своевременната наличност на съответните данни, може да се наложи използването на алтернативни методики, при условие че постигат съответната прозрачност.
Alternative methodologies may need to be employed to take account of specific circumstances relative to, e.g. timely availability of relevant data, provided they attain equivalent transparency.
При всички случаи допустимите банки, подлежащи на избор, следва да остойностяват ежедневно своите портфейли и редовно и често да оповестяват данни на националните органи и на надзорните си органи.
In any case, eligible banks should value their portfolios on a daily basis and make regular and frequent disclosures to the national authorities and to their supervisory authorities.
Когато остойностяването на активите се оказва особено сложно, могат да бъдат разгледани алтернативни подходи, като създаването на „добра банка“, посредством която държавата закупува добрите, а не обезценените активи.
Where the valuation of assets appears particularly complex, alternative approaches may be considered such as the creation of a ‘good bank’ whereby the State would purchase the good rather than the impaired assets.
Обществената собственост върху една банка (включително национализацията) може да бъде алтернативен вариант с оглед на това остойностяването да бъде изместено във времето в контекста на преструктуриране или на контролирана ликвидация по съответния ред, като така се премахва несигурността относно истинската стойност на засегнатите активи [22].
Public ownership of a bank (including nationalisation) may be an alternative option, with a view to carrying out the valuation over time in a restructuring or orderly winding-up context, thus eliminating any uncertainty about the proper value of the assets concerned [22].
Като първи етап, когато това е възможно, активите следва да бъдат остойностени въз основа на настоящата им пазарна цена.
As a first stage, assets should be valued on the basis of their current market value, whenever possible.
Като цяло всеки трансфер на включен в схема актив по цена, която надвишава пазарната, представлява държавна помощ.
In general, any transfer of assets covered by a scheme at a valuation in excess of the market price will constitute State aid.