natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Създаването на дружеството и намирането на офшорното му разполагане, означава, че застрахователните услуги могат да бъдат предоставяни извън местната(ите) данъчна(и) юрисдикция(и) на дружеството, което позволява на групата да се възползва (наред с други начини [23] от по-ниски данъци върху печалбите, реализирани в резултат на решението за самозастраховане [24].По време на официалното разследване някои от участващите страни заявиха, че „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, не са предприятия, от една страна, защото те само предоставят „вътрешни“ застрахователни услуги, и от друга, защото предоставяните услуги не се предлагат на свободния пазар главно поради това, че се отнасят за рискове с висока честота, които обикновено са държани от дружествата, или сложни рискове с висока стойност, които не могат да бъдат застраховани на пазара или могат да бъдат застраховани само при прекомерни разходи.
Creating a company and locating it offshore means that the insurance services can be provided outside the company’s home tax jurisdiction(s), enabling the group to benefit (among other ways [23]) from lower taxation on the profits made from the decision to self-insure [24].During the formal investigation some of the parties involved argued that captives are not undertakings, firstly, because they only provide insurance services ‘in-house’, and, secondly, because the services provided are not offered by the open market mainly as they concern common high frequency risks commonly retained by companies, or complex, high value risks that cannot be insured on the market or can only be insured at prohibitive cost.
„Вътрешни“ разпоредби
‘In-house’ provisions
Както беше посочено по-горе, по време на разследването бяха отправени конкретни препратки към решението на Органа относно норвежката пътна администрация, областна служба на Møre и Romsdal.
As stated above, specific references were made during the investigation to the Authority’s decision concerning the Norwegian Road Administration Møre and Romsdal District Office.
Норвежката пътна администрация беше преустроена през 1995 г. и разделена на областни служби, всяка с производствен отдел, който отговаря за изграждането и поддръжката на пътища, тунели и мостове, както и административен отдел, отговарящ за възлагането на работите и администрирането на публични търгове.
The Norwegian Road Administration was reorganised in 1995 and split into district offices, each with a production department responsible for construction and maintenance of roads, tunnels and bridges, and an administrative department in charge of ordering works and administering public tenders.
Производствените отдели изпълняваха задачите, които попадат в рамките на отговорностите на пътната администрация, съгласно приложимите стандарти за качество и рамковите условия, но не извършваха никаква работа, попадаща извън обхвата на отговорностите на пътната администрация, например на отворения пазар.
The production departments carried out tasks falling within the responsibilities of the Road Administration according to applicable quality standards and framework conditions, but was not engaged in any work falling outside the responsibilities of the Road Administration, for example on the open market.
Тъй като производственият отдел на областната служба на Møre и Romstal извършваше своите дейности, „вътрешно“ ограничени, Органът заключи, че тези дейности не се конкурират на пазара с другите участници на пазара.
Since the Production Department of the Møre and Romsdal District Office carried out its activities confined to the State ‘in-house’, the Authority concluded that those activities did not compete on a market with other market players.
Съответно отделът не беше счетен за предприятие и поради това неговото финансиране не беше счетено за държавна помощ.
Accordingly, the Department was not considered to be an undertaking, and its funding, therefore, was not State aid.
Заинтересованите страни твърдят, че същите доводи следва да се прилагат за „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка.
Interested parties have argued that the same reasoning should apply to captive insurance companies.
Органът не изразява съгласие с тази позиция.
The Authority does not concur with such a position.
В съответствие със съдебната практика [25], принципите, посочени в решението относно норвежката пътна администрация, са приложими в случай на публични органи, които упражняват правото си сами да поемат извършването на публични услуги, без да предлагат договор за участие в търг на отворения пазар.
Consistent with case-law [25], the principles referred to in the Norwegian Road Administration decision are applicable in the case of public authorities exercising their right to undertake public services themselves without offering a contract to tender on the open market.
Както е посочено от Съда на Европейските общности в съдебното решение Stadt Halle [26]: „обществен орган, който е възложител, има възможността да изпълнява възложените му задачи в интерес на обществото, използвайки своите собствени административни, технически и други ресурси, без да е длъжен да се обръща към външни лица, които не са част от собствените му отдели.“ Позовавайки се на разликата между такъв сценарий и сценарий, който включва дадено частно предприятие, Съдът продължи със следното: „следва да се отбележи...че отношенията между публичен орган, който е възложител, и собствените му отдели се ръководят от съображения и изисквания, присъщи на преследването на цели от обществен интерес. Всяка частна капиталова инвестиция в дадено предприятие, от друга страна, следва съображенията, присъщи на частните интереси, и преследва цели от различен вид.“
As referred to by the Court of Justice in the Stadt Halle judgment [26]: ‘A public authority which is a contracting authority has the possibility of performing the tasks conferred on it in the public interest by using its own administrative, technical and other resources, without being obliged to call on outside entities not forming part of its own departments.’ Referring to the difference between such a scenario and one involving a private undertaking, the Court went on to say that ‘it must be observed … that the relationship between a public authority which is a contracting authority and its own departments is governed by considerations and requirements proper to the pursuit of objectives in the public interest. Any private capital investment in an undertaking, on the other hand, follows considerations proper to private interests and pursues objectives of a different kind.’
В съответствие с тези доводи Органът счита, че правното и фактическото положение на „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, е много различно от това на обществените органи, които предоставят услуги от обществена необходимост.
The Authority, in line with such reasoning, considers the legal and factual position of captive insurance companies to be very different from that of public authorities providing services in the public need.
„Вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, предоставят търговски услуги на частни предприятия и не са в сходно положение — и всяка помощ, предоставена им от държавата чрез освобождаване от данъци, трябва да бъде разглеждана в този контекст.
Captive insurance companies provide commercial services to private undertakings and are not in a comparable position — and any assistance provided to them by the State through tax exemptions must be considered within that context.
„Вътрешни“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, предоставящи услуги, които не се предлагат от търговските застрахователи
Captives providing services that are not available from commercial insurance providers
Европейската комисия наскоро завърши секторно проучване на европейската застрахователна индустрия.
The European Commission recently completed a sectoral investigation into the European insurance industry.
В своя междинен доклад [27] Комисията разясни, че застрахователните предприятия могат да бъдат класифицирани по различни начини, например [28]:
In its interim report [27], the Commission explained that insurance undertakings can be classified in various ways, for example [28]:
според това дали са частни застрахователни дружества или взаимозастрахователни дружества;
according to whether they are proprietary insurance companies or mutual insurers,
според линията (линиите) на застраховките, които издават;
according to the line(s) of insurance they write,
според това дали са преки (първични) застрахователи или презастрахователи;
according to whether they are direct (primary) insurers or reinsurers,
според това дали са независими от конкретен купувач на застраховки или тясно свързани с конкретен купувач или група от купувачи (както при „вътрешните“ застрахователни и презастрахователни дружества, обслужващи дружеството майка).
according to whether they are independent of any particular buyer of insurance or closely affiliated to a particular buyer or group of buyers (as in the case of captive insurers or reinsurers).
Конкуренцията на застрахователния пазар е повлияна от наличието на алтернативи на сключването на застраховки за традиционните застрахователни продукти [29].
Competition in the insurance market is impacted upon by the availability of alternatives to taking out traditional insurance products [29].
Органът е на мнение, че съществуват три основни алтернативи: самозастраховане, „вътрешни“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, и алтернативни продукти за прехвърляне на риска [30].
The Authority is of the view that there are three main alternatives: self-insurance, captive insurance and alternative risk transfer products [30].
Във всеки от тези случаи основната причина за използването на заместител на застраховката е потенциалът за намаляване на разходите.
In each case, the primary reason for using a substitute for insurance is the potential for reducing costs.
Дадено „вътрешно“ застрахователно дружество, обслужващо дружеството майка, дава възможност инвестиционният доход от застрахователните премии да бъде задържан в рамките на групата и потенциално позволява повече гъвкавост в условията на застрахователни премии.
A captive insurance company enables investment income on the premiums to be retained within the group and potentially allows for more flexibility in the pattern of premiums.
Въпреки че не са непременно перфектни заместители на застраховката, те представляват известна степен на конкурентен натиск върху застрахователния пазар.
Although these are not necessarily perfect substitutes for insurance, they pose a degree of competitive restraint on the insurance market.
Поради това „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, се считат за алтернатива на застраховките, предлагани от трети страни на пазара.
Captive insurance companies are, therefore, considered to be an alternative to the third party insurance available on the market.
Според доклада на Комисията „големите търговски клиенти (а те са все по-големи, тъй като много от тях са самите те продукт на дейностите по сливане и придобиване), могат сега да използват своя размер, за да оправдаят купуването по-скоро на по-малко застраховки, отколкото на повече. Те задържат повече експозиции, вземат по-голямо самоучастие и все повече използват „вътрешни“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, и други корпоративни средства, отколкото пълната търговска застраховка.“
According to the Commission’s Report, ‘large commercial clients (and they are increasingly large, since many are themselves the product of M&A activity) may now use their size to justify buying less insurance rather than more. They retain more exposures, take bigger deductibles, and increasingly use captives and other corporate vehicles in preference to full commercial insurance.’
В доклада на Комисията се заявява, че основните цели при създаването на „вътрешно“ застрахователно дружество, обслужващо дружеството майка, са:
The Commission’s report states that the main objectives in establishing a captive are:
получаване на пълната полза от техниките за контрол на риска на дружеството-майка/групата чрез плащане на застрахователни премии въз основа на собствения му анализ;
to obtain the full benefit of the parent company/group’s risk control techniques by paying premiums based on its own experience,
избягване на режийните разноски и административните разходи на преките застрахователи;
to avoid the direct insurers’ overheads and administrative costs,
задържане на такава част от застрахователните премии и инвестиционния доход в тях, колкото е възможно в рамките на групата;
to retain as much of the premiums, and the investment income on them, as possible within the group,
получаване на данъчни предимства и по-ниските разходи (по-малко стриктното) регулиране въз основа на офшорното му разположение;
to obtain tax advantages and the lower cost of (less rigorous) regulation in an offshore base,
получаване на по-ниско общо ниво на рискова премия чрез закупуване на презастраховане „на едро“ и на по-ниска цена от изискваната от конвенционалните или преките застрахователи.
to obtain a lower overall risk premium level by purchasing reinsurance ‘wholesale’ and at lower cost than that required by the conventional or direct insurer.
Органът не е съгласен с твърденията на някои трети страни, че услугите, предоставяни от „вътрешни“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, не са алтернативи на търговската застраховка.
The Authority disagrees with the contentions of certain third parties that the services provided by captives are not alternatives to commercial insurance.
Както беше посочено по-горе, Органът смята, че застраховането от „вътрешни“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, е услуга, която замества търговската застраховка [31].
As stated above, the Authority considers that captive insurance is a service substitutable for commercial insurance [31].
Въпреки че може да се окаже, че някои рискове не могат да бъдат застраховани на пазара (или по-вероятно, не могат да бъдат застраховани при такава цена, която потенциалните купувачи считат за разумна), Органът не приема, че „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, предоставят само застрахователни услуги, които не се предлагат от търговските застрахователи.
Although it may be the case that certain risks cannot be insured on the market (or, more likely, cannot be insured at what the potential purchaser considers to be a reasonable price), the Authority does not accept that captive insurance companies exclusively provide insurance services that are not available from commercial insurers.
Освен това Органът не приема, че това, което може да представлява прекомерно ценообразуване от страна на търговските застрахователи, означава, че „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, не осъществяват икономическа дейност в конкуренция с тези застрахователи.
The Authority, furthermore, does not accept that what may be prohibitive pricing by commercial insurers means that captive insurance companies are not engaged in economic activities in competition with those insurers.
Предприятията, които принадлежат към дадена група, могат да изберат дали да застраховат (задължително и доброволно) рискове с търговски застраховател, или да създадат „вътрешно“ застрахователно дружество, обслужващо дружеството майка.
Undertakings belonging to a group have the choice to insure their (obligatory and voluntary) risks with a commercial insurer or create a captive insurance company.
Ако изберат последния вариант, те затварят застрахователния пазар, що се отнася до техните рискове.
If they choose the latter option, they are foreclosing the insurance market as far as their risks are concerned.
Следователно конкуренцията с други застрахователи съществува в момента на създаване на „вътрешното“ застрахователно дружество, обслужващо дружеството майка, и във всеки момент, в който клиентът на „вътрешното“ застрахователно дружество, обслужващо дружеството майка, реши в каква степен желае да задържи риска в рамките на „вътрешното“ застрахователно дружество, обслужващо дружеството майка, или да купи застраховка (или да се презастрахова) на отворения пазар.
Competition with other insurance providers therefore exists at the point of formation of the captive, and at each point in which the client of the captive decides to what extent it wishes to retain risk within the captive or purchase insurance (or reinsurance) on the open market.
Органът също така отбелязва, че „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, понастоящем са предмет на данъчно облагане в Лихтенщайн, както и другите предприятия, макар и с освобождавания от данъци и различни данъчни ставки.
The Authority also notes that captive insurance companies are at present subject to tax in Liechtenstein, like other undertakings, albeit with exemptions and at different rates.
Поради това Органът заключи, че дейностите, извършвани от „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, при предоставянето на застрахователни (или презастрахователни) услуги на свързаните с тях дружества представляват икономическа дейност.
The Authority has concluded, therefore, that the activities carried out by captive insurance companies in providing insurance (or reinsurance) services to their associated companies constitute an economic activity.
На това основание дружествата са предприятия по смисъла на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП.
On that basis the companies are undertakings within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Мярката предоставя предимство на „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, които попадат в обхвата на раздел 82, буква а) от Закона за данъците, като ги освобождава от такси (неплащането на подоходен данък и плащането само на намалена данъчна ставка на данъка върху капитала), които обикновено биха били поети от техните бюджети.
The measure confers upon captive insurance companies falling under Article 82a of the Tax Act an advantage by relieving them of charges (non-payment of income tax and only a reduced payment of a capital tax) that would normally be borne from their budgets.
Плащането на данъци представлява оперативен разход, направен в хода на обичайната икономическа дейност на предприятието, който обикновено се поема от самото предприятие.
The payment of taxes is an operating cost incurred in the normal course of an undertaking’s economic activity, which is normally borne by the undertaking itself.
По принцип определянето на по-ниска данъчна ставка от обичайно дължимата или освобождаването от плащане на данъци предоставя предимство на дружествата, които отговарят на критериите за това.
In general, qualification for a lower rate of taxation than would normally be due or an exemption from paying taxes confers an advantage on the eligible companies.
На тези дружества им се предоставя предимство, тъй като техните оперативни разходи са по-малки в сравнение с тези на други дружества, които са в сходно фактическо и правно положение.
These companies are granted an advantage because their operating costs are reduced in comparison with others that are in a similar factual and legal position.
Една от третите страни заяви, че „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, предоставят застрахователно покритие за рискове, за които няма пазар, и поради това приходите от тези дейности следва да не се облагат с данък.
One of the third parties argued that captives provide insurance cover for risks for which there is no market and income from these activities should therefore not be taxed.
Органът отново не приема този аргумент.
Again, the Authority does not accept this argument.
Съзнателен избор на групата от предприятия е да застраховат своите рискове под формата на отделно дружество, учредено въз основа на принципа на сделката между несвързани лица, като се заплаща за предоставената услуга.
It is a deliberate choice of the group of undertakings to insure its risks in the form of a separate company set up on an arm’s length basis that is paid for the service provided.
Данъчните правила не се отнасят до застрахованите рискове, а до генерираните приходи, независимо от източника им.
The tax rules do not relate to the risks insured but to the income generated irrespective of its source.
На предприятието е предоставено предимството на по-ниско или нулево данъчно облагане на доходите и капитала, които получава от този източник на икономическа дейност.
The undertaking receives an advantage on lower or zero taxation of the income and capital which it derives from this source of economic activity.
Като освобождава дялове или части от „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, от плащането на данък върху държавни ценни книжа с лихвен купон, законодателството на Лихтенщайн също така прави инвестирането във „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, по-привлекателно в сравнение с инвестирането в други предприятия.
By exempting shares or parts of captive insurance companies from payment of the coupon tax, the Liechtenstein legislation also makes it more attractive to invest in captive insurance companies than in other undertakings.
Следователно на инвеститорите във „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, им е предоставено предимство [32].
Investors in captive insurance companies are, therefore, granted an advantage [32].
Освобождаването от данъци също така предоставя предимство на „вътрешните“ застрахователни дружества, обслужващи дружеството майка, тъй като прави набирането на капитал по-лесно достъпно за тях [33].1.2.3.
The exemption also grants an advantage to the captive insurance companies as it makes capital more easily accessible to them [33].1.2.3.
За да представлява държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде избирателна по отношение на това да поставя в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“.
For a measure to be aid it must be selective in that it favours ‘certain undertakings or the production of certain goods’.
Оценка на избирателността по същество
Assessment of material selectivity
Съгласно раздел 73 от Закона за данъците юридическите лица, които осъществяват търговски дейности в Лихтенщайн (включително и чуждестранните дружества, които управляват клонове в Лихтенщайн), плащат подоходен данък и данък върху капитала.
According to Article 73 of the Tax Act, legal persons operating commercial businesses in Liechtenstein (including foreign companies operating a branch in Liechtenstein) pay income and capital tax.
Годишните нетни приходи на дружествата в Лихтенщайн подлежат на облагане с корпоративен подоходен данък („Ertragssteuer“) [34] със ставка между 7,5 % и 15 % [35].
The annual net income of companies in Liechtenstein is subject to business income tax (‘Ertragssteuer’) [34] at a rate between 7,5 % and 15 % [35].
В края на финансовата година на дружеството (обикновено на 31 декември) дружествата, установени в Лихтенщайн, също така заплащат данък върху капитала („Kapitalsteuer“): върху внесения капитал, основния капитал, акционерния капитал или първоначалния капитал, както и върху резервите на дружеството, които представляват собственият капитал на дружеството при ставка 0,2 % [36].
At the end of the company’s financial year (generally on 31 December) companies located in Liechtenstein also pay a capital tax (‘Kapitalsteuer’) on the paid-up capital stock, joint stock, share capital, or initial capital as well as the reserves of the company constituting company equity at a rate of 0,2 % [36].
Освен това купоните на ценни книжа или документи, равностойни на ценните книжа, издадени от държавен орган, се облагат с данък върху държавни ценни книжа с лихвен купон при данъчна ставка 4 % при всяко разпределение на дивиденти или печалба от акции.
Further, a coupon tax is levied on the coupons of securities or documents equal to securities issued by a ‘national’ at a rate of 4 % on any distribution of dividends or profit shares.