natgillin/translations-raw huggingface dataset:
През 1974 г. Съдът прие [32], че всички мерки, предназначени да освободят предприятията в определен отрасъл от разходите, възникнали в рамките на обичайното прилагане на системата за данъчно облагане (без да има основание за това освобождаване с оглед характера или общия режим на тази система), представляват държавна помощ.
The Court held in 1974 [32] that any measures intended to exempt firms in a particular sector from the charges arising from the normal application of a tax system (without there being any justification for this exemption on the basis of the nature or general scheme of this system) constituted State aid.
През 1987 г. [33] Съдът изрично заяви, че загубата на приходи от данъци е равностойна на изразходване на държавни ресурси под формата на фискални разходи.Този подход е отразен и в решения на Органа, взети преди влизане в сила на Данъчния закон на Лихтенщайн, в които той стига до извода, че освобождаването от платимия от предприятията данък е (несъвместима) държавна помощ във Финландия през 1994 г. [34] и в Норвегия през 1995 [35] и 1997 г. [36].
In 1987 [33] the Court explicitly stated that a loss of tax revenue was equivalent to consumption of State resources in the form of fiscal expenditure.This approach is also reflected in decisions of the Authority prior to the implementation of the Liechtenstein Tax Act, where it concluded that exemptions from the tax payable by undertakings was (incompatible) State aid in Finland in 1994 [34] and in Norway in 1995 [35] and 1997 [36].
На 1 декември 1997 г. след провеждане на широка дискусия за необходимостта от координирани действия на общностно равнище за борба с вредната данъчната конкуренция Съветът на Европейския съюз прие редица заключения и одобри резолюция за Кодекс за поведение за данъчно облагане на предприятия [37].
On 1 December 1997, following a wide-ranging discussion on the need for coordinated action at Community level to tackle harmful tax competition, the European Council of Ministers adopted a series of conclusions and agreed a resolution on a code of conduct for business taxation [37].
Като част от постигнатото споразумение Комисията пое задължение да допринесе за справяне с вредната данъчна конкуренция, като прие известие [38] за прилагане на правилата за държавна помощ по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества, както и да следи „за строгото прилагане на съответните правила за държавна помощ“. Известието, публикувано през декември 1998 г., гласи, че „Съгласно добре установената практика и прецедентното право [39] данъчна мярка, чийто основен ефект е да насърчи един или повече отрасъла на дейност, представлява помощ“ [40].
As part of the agreement reached, the Commission undertook to contribute to the objective of tackling harmful tax competition by implementing a notice [38] on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation and committed itself ‘to the strict application of the aid rules concerned.’ When published in December 1998, the notice stated that ‘According to well-established practice and case-law [39], a tax measure whose main effect is to promote one or more sectors of activity constitutes aid’ [40].
Поради това Комисията пое задължението за по-строго прилагане на вече съществуващите правила [41].
The Commission, therefore, committed itself to the stricter application of rules which already existed [41].
Органът не приема, че доводите, изтъкнати от органите на Лихтенщайн и трети страни, показват, че критериите за установяване на избирателност, прилагани от Комисията (или от Органа) при оценката и във връзка с данъчните въпроси, са се променили след приемането на разследваните данъчни мерки.
The Authority does not accept that the arguments put forward by the Liechtenstein authorities and third parties show that the criteria for establishing selectivity applied by the Commission (or the Authority) in its assessment of tax issues has changed since the adoption of the tax measures under investigation.
Известието на Комисията за данъчно облагане на дружествата и съответните насоки на Органа се основават на отдавна установената съдебна практика на Съда на Европейския съюз и на Първоинстанционния съд и потвърждават, че за данъчните мерки се прилагат член 107 и член 108 ДФЕС и (съответно) член 61, параграф 1 ЕИП.
The Commission’s notice on business taxation, and the Authority’s corresponding guidelines, are based on the long-established case-law of the Court of Justice and of the Court of First Instance, and confirm that Articles 107 and 108 TFEU and Article 61(1) EEA (respectively) apply to tax measures.
Освен това, в съответствие със съдебната практика, дори и да може да се установи, че е имало такава промяна на практиката, твърдението, че данъчните мерки са съществуваща помощ, все пак не може да се приеме, тъй като не показва, че всяка промяна на критериите за установяване на избирателност, извършена от Комисията или от Органа, може да бъде отдадена на „развитието на Европейското икономическо пространство“ по смисъла на член 1, буква б), точка v) от част II на протокол 3 [42].Вследствие на това Органът не приема, че мерките могат да бъдат окачествени като съществуваща помощ, отпусната преди прилагане на Споразумението за ЕИП.
Further, in line with case-law, even if it could be established that there had been such a change of practice, the argument that the tax measures are existing aid still could not be accepted, for it fails to show that any change in the criteria for ascertaining selectivity applied by either the Commission or the Authority is attributable to the ‘evolution of the European Economic Area’ within the meaning of Article 1(b)(v) of Part II of Protocol 3 [42].The Authority does not accept, therefore, that the measures can be defined as existing aid implemented prior to an evolution of the EEA Agreement.
Следователно мярката представлява нова помощ, за която Органът не е бил уведомен.
The measure is therefore new aid which was not notified to the Authority.
По тази причина органите на Лихтенщайн не са изпълнили задълженията си съгласно член 1, параграф 3 от част I на протокол 3.
The Liechtenstein authorities did not, therefore, comply with their obligations under Article 1(3) of Part I of Protocol 3.
По отношение на десетгодишния давностен срок Органът приема, че помощта, изплатена преди 15 март 1997 г., не може да бъде възстановена по силата на член 1, буква б), точка iv) и член 15 от част II на протокол 3.
In so far as the 10 year limitation period is concerned, the Authority accepts that aid paid prior to 15 March 1997 cannot be recovered by virtue of Articles 1(b)(iv) and 15 of Part II of Protocol 3.
Органът обаче не приема, че самото обстоятелство, че съответните законови разпоредби са били приложени преди 15 март 1997 г., означава, че цялата изплатена от този момент помощ е съществуваща.
However the Authority does not accept that the mere fact that the relevant statutory provisions were implemented before 15 March 1997 means that all aid paid thereafter is existing aid.
В случаите, в които помощите се изплащат периодично (например на основание схема или данъчна разпоредба както в разглеждания случай), давностният срок започва да тече на датата на отпускане на всяка отделна помощ (за разлика от случаите, когато това става от момента на влизане в сила на данъчната мярка или схемата).
In cases where aid is paid repeatedly (such as a scheme or tax provision such as the case in hand), the limitation period begins on the day each individual aid is granted (as opposed to when the tax measure or scheme was first put into effect).
Както постановява Първоинстанционният съд [43], „Ето защо в случай на схема за помощ, въведена повече от десет години преди първото прекъсване на давността, отпуснатите през последните десет години въз основа на тази схема незаконни и несъвместими [с общия пазар] помощи подлежат на възстановяване“.
As stated by the Court of First Instance [43], ‘In the case of an aid scheme introduced more than 10 years before the first interruption of the limitation period, the unlawful aid incompatible with the common market granted under that scheme during the last 10 years is therefore subject to recovery’.
Мерките за подпомагане, определени като държавна помощ съгласно член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, по принцип са несъвместими с функционирането на споразумението, освен при прилагане на някой от начините за освобождаване съгласно член 61, параграф 2 или параграф 3 от това споразумение.
Support measures designated as State aid under Article 61(1) of the EEA Agreement are generally incompatible with the functioning of the EEA Agreement, unless one of the exemptions in Article 61(2) or (3) of the EEA Agreement applies.
Облекчението, посочено в член 61, параграф 2, не може да се приложи за въпросната помощ, която не е предвидена за постигане на целите, изброени в тази клауза.
The derogation of Article 61(2) is not applicable to the aid in question, which is not designed to achieve any of the aims listed in this provision.
Не могат да бъдат приложени и член 61, параграф 3, буква а), както и член 61, параграф 3, буква б) от Споразумението за ЕИП.
Nor do Article 61(3)(a) or Article 61(3)(b) of the EEA Agreement apply.
Въпросната помощ не е свързана с инвестиции в капитал за производството.
The aid in question is not linked to any investment in production capital.
Тя само съкращава разходите, които дружествата обичайно трябва да поемат в хода на ежедневната си стопанска дейност, и следователно трябва да се класифицира като оперативна помощ.
It merely reduces the costs which companies would normally have to bear in the course of pursuing their day-to-day business activities, and is consequently to be classified as operating aid.
Обикновено се приема, че оперативната помощ не е подходяща да способства за развитието на определени стопански дейности или на определени региони, както е посочено в член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП.
Operating aid is normally not considered suitable to facilitate the development of certain economic activities or of certain regions as provided for in Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Оперативната помощ се разрешава само при специални обстоятелства (например, при необходимост от определени видове помощ за опазване на околната среда или регионална помощ), когато в насоките на Органа е предвидено такова освобождаване.
Operating aid is only allowed under special circumstances (for example for certain types of environmental or regional aid), when the Authority’s Guidelines provide for such an exemption.
Никоя от тези насоки не се прилага за посочената помощ.
None of these Guidelines apply to the aid in question.
Затова Органът заключава, че помощта, отпусната по силата на специални правила за данъчно облагане, приложими за инвестиционните управляващи дружества, е несъвместима със Споразумението за ЕИП.
The Authority therefore concludes that the aid paid through special tax rules applicable to investment management companies is not compatible with the EEA Agreement.
ОПРАВДАНИ ПРАВНИ ОЧАКВАНИЯ И ПРАВНА СИГУРНОСТ
LEGITIMATE EXPECTATIONS AND LEGAL CERTAINTY
Органите на Лихтенщайн и получателите на помощ — трети страни твърдяха, че възстановяването на помощта нарушава основните принципи на правото на ЕИП, като заявиха, че действията на Европейската комисия пораждат очакване у получателите, че помощта е предоставена законно.
The Liechtenstein authorities and third party recipients of aid have argued that recovery of aid would breach fundamental principles of EEA law, arguing that actions of the European Commission created an expectation on the part of beneficiaries that the aid had been lawfully granted.
Също така се твърдеше, че когато Лихтенщайн става страна по Споразумението за ЕИП, данъчното облагане на инвестиционните дружества не е включвало държавна помощ, нито е била предвидена такава.
It has also been argued that when Liechtenstein became a party to the EEA Agreement the taxation of investment companies did not involve State aid, nor was it foreseeable.
Получателите на помощта могат да се позоват на основните правни принципи на оправданите правни очаквания и правната сигурност, за да оспорят дадено разпореждане за възстановяване на неправомерно предоставени държавни помощи.
The fundamental legal principles of legitimate expectations and legal certainty can be invoked by beneficiaries of aid to challenge an order for recovery of unlawfully granted State aid.
Следователно Органът не приема, че настоящото решение нарушава основните принципи на правото на ЕИП.
The Court of Justice has held that an entity may rely on the principle of the protection of legitimate expectations where a Community authority has caused it to entertain expectations which are justified [49]. This means in this context that a State or beneficiary must have relied on the previous actions of the Authority (or the European Commission) in, for example, approving the same or a similar aid measure. Neither the Authority nor the Commission has taken such action, and indeed the decisions of the Authority in disallowing fiscal aid measures in Finland and Norway shortly before the implementation of the Liechtenstein Tax Act should have made it clear that tax measures favouring certain companies or groups of companies should be notified to the Authority [50].Finally, the Authority does not accept that any arguments relating to legal certainty can be valid in this case given the jurisprudence of the court and the wide ranging applicability of Articles 61 (of the EEA Agreement) and 107 (TFEU). A conclusion that the tax measures under investigation could involve State aid was clearly foreseeable at all times. The Authority does not accept therefore that this Decision breaches fundamental principles of EEA law.
Органът стига до заключение, че органите на Лихтенщайн неправомерно са предоставили разглежданата помощ в нарушение на член 1, параграф 3 от част I на протокол 3.
The Authority concludes that the Liechtenstein authorities have unlawfully implemented the aid in question in breach of Article 1(3) of Part I to Protocol 3.
Помощта е несъвместима с функционирането на Споразумението за ЕИП с оглед на изложените по-горе съображения,
The aid is not compatible with the functioning of the EEA Agreement for the reasons set out above,
Мерките за предоставяне на помощ, приведени в действие от органите на Лихтенщайн в полза на инвестиционните дружества, които бяха отменени, считано от 30 юни 2006 г., са несъвместими с функционирането на Споразумението за ЕИП по смисъла на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП.
The aid measures implemented by the Liechtenstein authorities in favour of investment companies, and which were repealed with effect from 30 June 2006, are not compatible with the functioning of the EEA Agreement within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
С оглед неизпълнението от страна на органите на Лихтенщайн на изискването за уведомяване на Органа преди предоставяне на помощта в съответствие с член 1, параграф 3 от част I на протокол 3, мерките са включвали неправомерна държавна помощ.
In view of the failure by the Liechtenstein authorities to comply with the requirement to notify the Authority before implementing aid in accordance with Article 1(3) of Part I of Protocol 3, the measures involved unlawful State aid.
Органите на Лихтенщайн следва да предприемат всички необходими мерки за възстановяване от страна на инвестиционните дружества на помощта, посочена в член 1, която е била неправомерно предоставена на получателите, считано от 15 март 1997 г. до датата, на която получателите за последен път са се облагодетелствали от освобождаването от данъци след неговото отменяне през 2006 г.
The Liechtenstein authorities shall take all necessary measures to recover from the investment companies the aid referred to in Article 1 and unlawfully made available to the beneficiaries from 15 March 1997 until the date in which beneficiaries last benefitted from the tax exemptions following their repeal in 2006.
Възстановяването следва да се извърши незабавно и при всяко положение до 3 март 2011 г. в съответствие с процедурите на националното законодателство, при условие че те позволяват незабавното и ефективно изпълнение на решението.
Recovery shall be effected without delay, and in any event by 3 March 2011, and in accordance with the procedures of national law, provided that they allow the immediate and effective execution of the decision.
Помощта, която подлежи на възстановяване, включва лихва и сложна лихва, начислени от датата, на която помощта е била предоставена на получателите, до датата на нейното възстановяване.
The aid to be recovered shall include interest and compound interest from the date on which it was at the disposal of the beneficiaries until the date of its recovery.
Лихвата се изчислява на основание на член 9 от Решението за прилагане на разпоредбите.
Interest shall be calculated on the basis of Article 9 of the Implementing Provisions Decision.
Органите на Лихтенщайн следва да уведомят Органа относно мерките, предприети за изпълнение на настоящото решение, в срок до два месеца от неговото обявяване.
The Liechtenstein authorities shall inform the Authority, within two months of notification of this Decision, of the measures taken to comply with it.
Само текстът на решението на английски език е автентичен.
Only the English language version of this Decision is authentic.
Публикувано на: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf
Available at: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf
ОВ C 236, 1.10.2009 г. и в Притурка за ЕИП № 51, 1.10.2009 г.
OJ C 236, 1.10.2009 and EEA Supplement No 51, 1.10.2009.
Liechtensteinisches Landesgesetzblatt 1961, Nr. 7 и последващите му изменения.
Liechtensteinisches Landesgesetzblatt 1961, Nr. 7, with subsequent amendments.
Раздел 2, параграф 1 от Закона за инвестиционните дружества от 1996 г.
Section 2(1) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Вж. раздел 3, параграф 2 от Закона за инвестиционните дружества от 1996 г.
See Section 3(2) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Вж. раздел 3, параграф 3 от Закона за инвестиционните дружества от 1996 г.
See Section 3(3) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Вж. раздел 39, параграф 2 от Закона за инвестиционните дружества от 1996 г.
See Section 39(2) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Органите на Лихтенщайн заявиха, че не е възможно да се представи пълен списък на тези такси, тъй като управляващото дружество на даден фонд (или управителното тяло на инвестиционно дружество) може свободно да събира такси по собствена преценка.
The Liechtenstein authorities have stated that it is impossible to list these fees exhaustively as a fund direction (or the management side of the investment company) is free to levy fees at its own discretion.
Частните лица подлежат на облагане с данък общ доход („Erwerbssteuer“) и данък върху имуществото ( „Vermögenssteuer“), които не са предмет на настоящото разследване.
Private persons are subject to income tax (Erwerbssteuer) and property tax (Vermögenssteuer), which are not relevant for this investigation.
Нетната печалба се определя във връзка с облагаемия капитал.
The net profit is set in relation to the taxable capital.
След това данъчната ставка се определя като половината от процента, който нетната печалба представлява от облагаемия капитал.
The tax rate is then set at half the percentage which the net profit constitutes of the taxable capital.
Съществува обаче минимален размер 7,5 % и максимален размер 15 %, вж. раздел 79, параграф 2 от Данъчния закон.
However, there is a minimum level of 7,5 % and a maximum ceiling of 15 %, see Section 79(2) of the Tax Act.
Раздел 88, буква г) от Данъчния закон.
Section 88(d) of the Tax Act.
Местните дружества представляват юридически лица, регистрирани в публичния регистър, които имат само седалище или клон в Лихтенщайн без да упражняват търговска или стопанска дейност в Лихтенщайн.
Domiciliary companies are legal entities registered in the public register which only have their seat or an office in Liechtenstein, but do not exercise any commercial or business activity in Liechtenstein.
Данъчните облекчения в полза на местните дружества се прилагат преди присъединяването на Лихтенщайн към Споразумението за ЕИП и затова не са част от настоящото решение, в което се разглеждат единствено данъчни облекчения, въведени след 1.5.1995 г., датата на присъединяването на Лихтенщайн към ЕИП.
The tax derogation in favour of domiciliary companies pre-dates the entry of Liechtenstein to the EEA Agreement and is therefore not part of this Decision, which deals only with tax derogations introduced after 1.5.1995, the date of Liechtenstein’s entry to the EEA.
Вж. раздел 85, параграф 2 от Данъчния закон, изменен през 1996 г., LGBL 1996 Nr. 88.
Cf. Section 85(2) of the Tax Act in the form of the 1996 amendment, LGBL 1996 Nr. 88.
Бяха отменени раздел 88, буква е), раздел 88, буква ж), раздел 88, буква з), точка 3), раздел 88, буква и), точка 2) от Данъчния закон от 1961 г., в които се разглежда облагането на инвестиционни фондове с данъци върху лихвите от ценни книжа с лихвен купон.
Sections 88(f), 88(g), 88(h)(3), 88(i)(2) of the 1961 Tax Act, which dealt with the coupon taxation of investment funds were repealed.
Вж. правителствен законопроект № 69/1995, стр. 10, в който се посочва, че отменянето на данъка върху „тяхната“ печалба, разпределена под формата на лихви, е предпоставка за създаването на инвестиционни дружества.
See Government Bill No 69/1995, p. 10, in which it was stated that the repeal of the coupon tax on ‘their’ distributions was a pre-condition for the foundation of investment undertakings.
Относно влизането в сила вж. Gesetz vom 3.5.1996 über die Abänderung des Steuergesetzes, LGBl.
Regarding the entry into force, see Gesetz vom3.5.1996über die Abänderung des Steuergesetzes, LGBl.
Nr. 88 от 10.7.1996 г.
Nr. 88 of 10.7.1996.
Освен това бе отменен раздел 84, параграф 5 от закона и бе добавен нов раздел 86, параграф 2, който гласи, че управляваните активи на двата вида инвестиционни предприятия изрично се освобождават от плащане на данък върху капиталовата печалба.
The Act was also the repeal of Section 84(5) and the insertion of a new Section 86(2), which provided that the managed assets of both types of investment undertakings were explicitly exempted from payment of the capital tax.
Решение на Комисията от 22 септември 2004 г., държавна помощ № 354/04.
Commission Decision of 22 September 2004, State aid N 354/04.
Решение на Комисията от 13 февруари 2008 г., държавна помощ № 480/07.
Commission Decision of 13 February 2008, State aid N 480/07.
Вж. точка 3, параграф 3 от Насоките на Надзорния орган за държавна помощ във връзка с данъчното облагане на стопанската дейност.
See point 3(3) of the Authority’s State Aid Guidelines to Business Taxation.
Първоинстанционният съд например е приел, че определена данъчна мярка не загубва своя избирателен характер, само защото се основава на обективни критерии, вж. Решение на Първоинстанционния съд от 6.3.2002 г., T-127/99, T-129/99 и T-148/99, Diputación Foral de Álava e.a./Комисия [2002 г.] Сборник, стр. II-1275.
The Court of First Instance has, for example, recognised that a fiscal measure does not lose its character as being selective just because it is based on objective criteria, see judgment of the CFI of 6.3.2002, T-127/99,T-129/99 and T-148/99, Diputación Foral de Álava e.a. v Commission [2002] ECR II-1275.
Дело C-308/01 GIL Insurance and Others [2004 г.] Сборник, стр. I-4777, точка 68.
Case C-308/01 GIL Insurance and Others [2004] ECR I-4777, paragraph 68.
Вж. също дело C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001 г.] Сборник, стр. I-8365, точка 41, дело C-409/00 Spain/Комисия [2003 г.] Сборник, стр. I-1487, точка 47.
See also Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001] ECR I-8365, paragraph 41, Case C-409/00 Spain v Commission [2003] ECR I-1487, paragraph 47.
Съединени дела E-5/04–E-7/04 Fesil and others/Органа, цитирани по-горе, точка 82 и следващите.
Joined Cases E-5/04–E-7/04 Fesil and others v the Authority, cited above, paragraphs 82 et seq.