natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Системи за автоматично разпознаване на регистрационните номера (ANPR)
Automatic Number Plate Recognition systems (ANPR)
СИГНАЛИ ОТНОСНО ВЕЩИ ЗА ИЗЗЕМВАНЕ ИЛИ ИЗПОЛЗВАНЕ КАТО ДОКАЗАТЕЛСТВО (ЧЛЕН 38 ОТ РЕШЕНИЕТО ЗА ШИС II)
ALERTS ON OBJECTS FOR SEIZURE OR USE AS EVIDENCE (ARTICLE 38 OF THE SIS II DECISION)
Сигнали за превозно средство
Vehicle alerts
Съвпадение на идентификационните номера на превозните средства (VIN)
VIN-twins
СИСТЕМИ ЗА АВТОМАТИЧНО РАЗПОЗНАВАНЕ НА РЕГИСТРАЦИОННИТЕ НОМЕРА (ANPR)
AUTOMATIC NUMBER PLATE RECOGNITION SYSTEMS (ANPR)
Шенгенското пространство
The Schengen area
На 14 юни 1985 г. правителствата на Кралство Белгия, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия подписаха споразумение в Шенген — малко градче в Люксембург, за да могат „… всички граждани на държавите-членки да пресичат вътрешните граници свободно …“ и за да стане възможно „свободното движение на стоки и услуги“.
On 14 June 1985, the Governments of the Kingdom of Belgium, the Federal Republic of Germany, the French Republic, the Grand Duchy of Luxembourg and the Kingdom of the Netherlands signed an agreement at Schengen, a small town in Luxembourg, with a view to enabling ‘(…) all nationals of the Member States to cross internal borders freely (…)’ and to enable the ‘free circulation of goods and services’.
Петте държави основателки подписаха Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген [1] на 19 юни 1990 г., като впоследствие към тях се присъединиха Италианската република — на 27 ноември 1990 г., Кралство Испания и Португалската република — на 25 юни 1991 г., Република Гърция — на 6 ноември 1992 г., Република Австрия — на 28 април 1995 г., и Кралство Дания, Кралство Швеция и Република Финландия — на 19 декември 1996 г.
The five founding countries signed the Convention implementing the Schengen Agreement [1] on 19 June 1990, and were later joined by the Italian Republic on 27 November 1990, the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic on 25 June 1991, the Hellenic Republic on 6 November 1992, the Republic of Austria on 28 April 1995 and by the Kingdom of Denmark, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden on 19 December 1996.
От 26 март 1995 г. достиженията на правото от Шенген се прилагат изцяло в Белгия, Германия, Франция, Люксембург, Нидерландия, Испания и Португалия [2].
Subsequently, as of 26 March 1995, the Schengen acquis was fully applied in Belgium, Germany, Spain, France, Luxembourg, Netherlands and Portugal [2].
Достиженията на правото от Шенген намират пълно прилагане от 31 март 1998 г. в Австрия и Италия [3], от 26 март 2000 г. — в Гърция [4], и най-накрая от 25 март 2001 г. — в Норвегия, Исландия, Швеция, Дания и Финландия [5].Обединеното кралство и Ирландия вземат участие само в някои от разпоредбите от достиженията на правото от Шенген съответно съгласно Решение 2000/365/ЕО и Решение 2002/192/ЕО.
As of 31 of March 1998, in Italy and Austria [3]; as of 26 of March 2000 in Greece [4] and finally, as of 25 March 2001, the Schengen acquis was applicable in full in Denmark, Finland, Iceland, Norway and Sweden [5].The United Kingdom (UK) and Ireland only take part in some of the provisions of the Schengen acquis, in accordance with Decisions 2000/365/EC and 2002/192/EC respectively.
За Обединеното кралство разпоредбите, в които желае да участва (с изключение на ШИС), се прилагат от 1 януари 2005 г. [6].Достиженията на правото от Шенген са включени в правната рамка на Европейския съюз чрез протоколи, приложени към Договора от Амстердам [7] през 1999 г. На 12 май 1999 г. беше прието решение на Съвета за определяне правното основание на всяка от разпоредбите или решенията, които съставляват достиженията на правото от Шенген, в съответствие със съответните разпоредби на Договора за създаване на Европейската общност и на Договора за Европейския съюз.
In the case of the UK, the provisions in which the UK wished to take part (with exception of SIS) are applicable as of the 1 January 2005 [6].The Schengen acquis was incorporated into the legal framework of the European Union by means of protocols attached to the Treaty of Amsterdam [7] in 1999. A Council Decision was adopted on 12 May 1999, determining the legal basis for each of the provisions or decisions which constitute the Schengen acquis, in conformity with the relevant provisions of the Treaty establishing the European Community and the Treaty on European Union.
От 1 май 2004 г. достиженията на правото от Шенген са интегрирани в рамките на Европейския съюз посредством протокола, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност (наричан по-нататък „Шенгенски протокол“), а актовете, които се основават на него или са свързани с него по друг начин, са задължителни за Чешката република, Република Естония, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република.
From 1 May 2004, the Schengen acquis as integrated into the framework of the European Union by the Protocol annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty establishing the European Community (hereinafter referred to as the Schengen Protocol), and the acts building upon it or otherwise related to it are binding on the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Latvia, the Republic of Lithuania, Hungary, the Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia and the Slovak Republic.
Тези държави членки станаха пълноправни членове на шенгенското пространство на 21 декември 2007 г.
These Member States became full members of the Schengen area on 21 December 2007.
Кипър е подписал Конвенцията от 1990 г. за прилагане на Споразумението от Шенген, но се възползва от дерогация според Акта си за присъединяване от 2003 г.
The Republic of Cyprus is a signatory to the Convention implementing the Schengen Agreement but enjoys a derogation under its Act of Accession of 2003.
Република България и Румъния станаха членове на Европейския съюз на 1 януари 2007 г.;
The Republic of Bulgaria and Romania acceded to the European Union on 1 January 2007;
от тази дата достиженията на правото от Шенген и актовете, които се основават на него или са свързани с него по друг начин, са задължителни за тях.
as from this date the Schengen acquis and the acts building upon it or otherwise related to it are binding upon them.
Хърватия подписа Договора за присъединяване към Европейския съюз на 9 декември 2011 г. и ще стане член на Съюза на 1 юли 2013 г. До тази дата страната ще участва в работата на съответните подготвителни органи на Съвета на Европейския съюз и на другите комисии като наблюдател.
The Republic of Croatia signed the Treaty of Accession to the European Union on 9 December 2011 and it will become a member of the Union on 1 July 2013. Until that day it will participate in the work of the relevant preparatory bodies of the Council of the European Union and of other committees as observer.
Някои от разпоредбите от достиженията на правото от Шенген се прилагат при присъединяването на нови държави членки към ЕС.
Some of the provisions of the Schengen acquis apply upon accession of new Member States to the EU.
Други разпоредби се прилагат в тези държави членки само по силата на решение на Съвета специално за тази цел.
Other provisions shall only apply in these Member States pursuant to a Council decision to that effect.
Най-накрая Съветът взема решение относно премахването на граничните проверки, след като се увери, че във въпросната държава членка са изпълнени необходимите условия за прилагане на всички части на съответните достижения на правото в съответствие с приложимите процедури за оценка по Шенген и след консултация с Европейския парламент.
Finally, the Council takes a decision on the lifting of border checks, after verification that the necessary conditions for the application of all parts of the acquis concerned have been met in the Member State in question, in accordance with the applicable Schengen evaluation procedures and after consultation of the European Parliament.
Някои други европейски държави се присъединиха към шенгенското пространство.
Certain other European countries joined the Schengen area.
Кралство Норвегия и Република Исландия сключиха Споразумение за асоцииране с държавите членки на 18 май 1999 г. [8], за да се присъединят към Шенгенската конвенция.През 2004 г. Конфедерация Швейцария подписа споразумение с Европейския съюз и Европейската общност относно асоциирането ѝ към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген [9], въз основа на което страната стана член на шенгенското пространство на 12 декември 2008 г.
The Republic of Iceland and the Kingdom of Norway concluded an Association Agreement with the Member States on 18 May 1999 [8] in order to join the Schengen Convention.In 2004, the Swiss Confederation signed an agreement with the European Union and the European Community concerning its association with the implementation, application and development of the Schengen acquis [9], based upon which it became a member of the Schengen area on 12 December 2008.
През 2008 г. Княжество Лихтенщайн подписа Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген [10], въз основа на което страната стана член на шенгенското пространство на 19 декември 2011 г.
In 2008 the Principality of Liechtenstein signed the Protocol between the European Union, the European Community, the Swiss Confederation and the Principality of Liechtenstein on the accession of the Principality of Liechtenstein to the Agreement between the European Union, the European Community and the Swiss Confederation on the Swiss Confederation’s association with the implementation, application and development of the Schengen acquis [10] based upon which it became a member of the Schengen area on 19 December 2011.
Шенгенската информационна система от второ поколение (ШИС II)
The second generation Schengen Information System (SIS II)
ШИС II, създадена въз основа на Регламент (ЕО) № 1987/2006 на Европейския парламент и на Съвета [11] (регламента за ШИС II) и на Решение 2007/533/ПВР на Съвета [12] (решението за ШИС II) за създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) (по-нататък наричани с общото наименование „правни инструменти за ШИС II“), представлява обща информационна система, която позволява на компетентните органи в държавите членки да си сътрудничат чрез обмен на информация. Тя е изключително важен инструмент за прилагането на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, интегрирани в рамките на Европейския съюз.
SIS II, set up pursuant to Regulation (EC) No 1987/2006 of the European Parliament and of the Council [11] (SIS II Regulation) and Council Decision 2007/533/JHA [12] (SIS II Decision) on the establishment, operation and use of the Second Generation Information System (SIS II) (together: the SIS II legal instruments) constitutes a common information system allowing the competent authorities in the Member States to cooperate by exchanging information and is an essential tool for the application of the provisions of the Schengen acquis as integrated into the framework of the European Union.
С прилагането си тези инструменти отменят дял IV от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген.
These instruments, when in application, repeal Title IV of the Convention implementing the Schengen Agreement.
ШИС II заменя Шенгенската информационна система от първо поколение, която започна да функционира през 1995 г. и чийто период на действие бе продължен през 2005 г. и 2007 г.
It replaces the first generation Schengen Information System that began operating in 1995 and was extended in 2005 and 2007.
Целта на ШИС II, посочена в член 1 от гореспоменатите правни актове, е „… гарантиране на висока степен на сигурност в пространството на свобода, сигурност и правосъдие в Европейския съюз, включително поддържането на обществената сигурност и обществения ред и опазването на сигурността на териториите на държавите-членки и прилагане на разпоредбите на дял IV, глава 3 от Договора (за ЕО) [наричан по-долу „Договор за ЕО“], свързани с движението на хора на техните територии, като се използва информацията, съобщавана чрез тази система“.
Its purpose as laid down in Article 1 of the aforementioned legal acts is ‘(…) to ensure a high level of security within an area of freedom, security and justice of the European Union including the maintenance of public security and public policy and the safeguarding of security in the territories of the Member States, and to apply the provisions of Title IV of Part Three of the (EC) Treaty (hereinafter referred to as the EC Treaty) relating to the movement of persons in their territories, using information communicated via this system.’
В съответствие с правните инструменти за ШИС II тя осигурява достъпа на следните органи до сигнали за лица и вещи чрез автоматизирана процедура за консултации:
In accordance with the SIS II legal instruments, by means of an automated consultation procedure, SIS II shall provide access to alerts on persons and objects to the following authorities:
органи, които отговарят за граничния контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) [13];
authorities responsible for border controls, in accordance with Regulation (EC) No 562/2006 of the European Parliament and of the Council of 15 March 2006 establishing a Community Code on the rules governing the movement of persons across borders (Schengen Borders Code) [13];
националните съдебни органи и органите за тяхната координация;
national judicial authorities and their coordination authorities;
органите, които отговарят за издаването на визи, централните органи, отговарящи за разглеждането на молбите за издаване на виза, и органите, които отговарят за издаването на разрешения за пребиваване и за прилагане на законодателството по отношение на гражданите на трети държави в контекста на прилагането на достиженията на правото на Съюза, свързани с движението на хора;
authorities responsible for issuing visas, the central authorities responsible for examining visa applications, authorities responsible for issuing residence permits and for the administration of legislation on third-country nationals in the context of the application of the Union law relating to the movement of persons;
органите, отговарящи за издаването на свидетелства за регистрация на превозни средства (в съответствие с Регламент (ЕО) № 1986/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно достъпа до Шенгенската информационна система от второ поколение (ШИС II) на службите на държавите членки, отговорни за издаването на свидетелства за регистрация на превозни средства [14].
authorities responsible for issuing vehicle registration certificates (in accordance with Regulation (EC) No 1986/2006 of the European Parliament and of the Council of 20 December 2006 regarding access to the Second Generation Schengen Information System (SIS II) by the services in the Member States responsible for issuing vehicle registration certificates [14]).
Съгласно решението за ШИС II Европол и Евроюст също имат достъп до определени категории сигнали.
In accordance with the SIS II Decision, Europol and Eurojust also have access to certain categories of alerts.
ШИС II е изградена от следните компоненти:
SIS II is made up of the following components:
централна система („Централна ШИС II“), съставена от:
a central system (the Central SIS II) composed of:
функция за техническа поддръжка („ЦС-ШИС“), съдържаща база данни — „ШИС II база данни“;
a technical support function (CS-SIS) containing a database (the SIS II database);
единен национален интерфейс („НИ-ШИС“);
a uniform national interface (NI-SIS);
национална система („Н.ШИС II“) във всяка от държавите членки, която се състои от национални системи за данни, осъществяващи връзка с централната ШИС II.
a national system (N.SIS II) in each of the Member States, consisting of the national data systems which communicate with the Central SIS II.
Н.ШИС II може да съдържа картотека с данни („национално копие“), включваща пълно или частично копие на базата данни ШИС II;
An N.SIS II may contain a data file (a national copy), containing a complete or partial copy of the SIS II database;
комуникационна инфраструктура между ЦС-ШИС и НИ-ШИС, която осигурява криптирана виртуална мрежа, предназначена за данните на ШИС II и за обмена на данни между бюрата SIRENE, както е посочено по-долу.
a communication infrastructure between the CS-SIS and the NI-SIS that provides an encrypted virtual network dedicated to SIS II data and the exchange of data between Sirene Bureaux as defined below.
ШИС II съдържа единствено необходимата информация (т.е. данните за сигнала), която позволява да се направи идентификация на дадено лице или вещ и да се определят необходимите действия, които трябва да бъдат предприети.
SIS II only contains the indispensable information (i.e. alert data) allowing the identification of a person or an object and the necessary action to be taken.
Наред с това, съгласно правните инструменти за ШИС II държавите членки обменят на двустранна или многостранна основа допълнителна информация, свързана със сигнала, която е необходима за прилагане на определени разпоредби, предвидени в правните инструменти за ШИС II, както и за правилното функциониране на ШИС II.
In addition, according to the SIS II legal instruments, Member States shall exchange supplementary information related to the alert which is required for implementing certain provisions foreseen under the SIS II legal instruments, and for SIS II to function properly, either on a bilateral or multilateral basis.
Тази структура, която се занимава с обмена на допълнителна информация, е озаглавена „SIRENE“, което е акроним на определението на структурата на английски език:
This structure, built to deal with the exchange of supplementary information, has been given the name ‘Sirene’, which is an acronym of the definition of the structure in English:
Supplementary Information REquest at the National Entries (искане за допълнителна информация от националните вписвания).
Supplementary Information Request at the National Entries.
Всяка държава членка създава национално бюро SIRENE в съответствие с общия член 7, параграф 2 от правните инструменти за ШИС II.
A national ‘Sirene Bureau’ shall be set up by each of the Member States in accordance with common Article 7(2) of the SIS II legal instruments.
Това бюро трябва да служи като единно звено за свръзка с държавите членки, функционира денонощно и без почивен ден с цел обмен на допълнителна информация във връзка с въвеждането на сигнал, въз основа на който могат да бъдат взети подходящи мерки, когато в резултат на търсене за лица и вещи, за които в ШИС II са въведени данни, е намерено съответствие в системата.
It shall serve as a single contact point for the Member States, fully operational on 24/7 basis, for the purpose of exchanging supplementary information in connection with the entry of alerts and for allowing the appropriate action to be taken in cases where persons and objects have been entered in SIS II and are found as a result of a hit.
Основните задачи на бюрата SIRENE включват [15] да осигурява обмена на цялата допълнителна информация в съответствие с изискванията на настоящия наръчник за SIRENE, както е посочено в член 8 на правните инструменти за ШИС II за следните цели:а) за да позволи на държавите членки взаимно да се консултират или уведомяват при въвеждане на сигнал (напр. при въвеждане на сигнали за арест);
The Sirene Bureaux’ main tasks include [15] ensuring the exchange of all supplementary information is in accordance with the requirements of this Sirene Manual, as provided in common Article 8 of the SIS II legal instruments for the following purposes:(a) in order to allow Member States to consult or inform each other whilst entering an alert (e.g. when entering alerts for arrest);
за да могат да бъдат предприети необходимите действия след намиране на съответствие (напр. при намиране на съответствие на сигнала);
following a hit in order to allow the appropriate action to be taken (e.g. matching an alert);
когато исканото действие не може да бъде предприето (напр. добавяне на специален ограничителен знак (флаг);
when the required action cannot be taken (e.g. adding a flag);
във връзка с качеството на данните в ШИС II (напр. когато са въведени данни неправомерно или данните са неточни от фактическа гледна точка), включително валидирането на изходящи сигнали и проверката на входящи сигнали, ако това се предвижда от националното право;
when dealing with the quality of SIS II data (e.g. when data has been unlawfully entered or is factually inaccurate), including the validation of outgoing alerts and the verification of incoming alerts, if it is provided for by national law;
във връзка със съвместимостта и приоритетността на сигналите (напр. при проверки за множествени сигнали);
when dealing with the compatibility and priority of alerts (e.g. when checking for multiple alerts);
във връзка с упражняване на правата на засегнатите лица, включително правото на достъп до данните.
when dealing with data subjects’ rights, in particular the right of access to data.
Държавите членки се насърчават да структурират всички национални органи, които отговарят за международното полицейско сътрудничество, включително бюрата SIRENE, по такъв начин, че да се избегнат конфликти на правомощия и дублиране на работата.
Member States are encouraged to organise all national bodies responsible for international police cooperation, including Sirene Bureaux, in a structured way so as to prevent conflicts of competence and duplication of work.
Наръчникът за SIRENE е съвкупност от указания, който подробно описва правилата и процедурите, уреждащи двустранния или многостранния обмен на допълнителна информация.
The Sirene Manual is a set of instructions which describes in detail the rules and procedures governing the bilateral or multilateral exchange of supplementary information.
Тъй като дадени правила от техническо естество влияят пряко върху работата на потребителите в държавите членки, включително бюрата SIRENE, е уместно тези правила да бъдат включени в наръчника за SIRENE.
Since certain rules of a technical nature have a direct impact on the work of users in the Member States, including the Sirene Bureaux, it is appropriate to include such rules in the Sirene Manual.
Ето защо допълнения към настоящия наръчник установяват освен другото правилата за транслитерация, кодови таблици, формуляри за съобщаване на допълнителна информация и други технически мерки за прилагане при обработката на данни.
Therefore Appendices to this Manual shall set out, inter alia, rules on transliteration, code tables, forms for communication of supplementary information and other technical implementing measures for data processing.
Каталогът предоставя на държавите членки правно необвързващи препоръки и добри практики, почерпени от опита.
The catalogue serves to provide legally non-binding recommendations and best practices for Member States in the light of experience.
Той също така служи за референтен инструмент при оценяването на това дали правните инструменти за ШИС II се изпълняват правилно.
It also serves as a reference tool for evaluation of the correct implementation of the SIS II legal instruments.
Ето защо неговите предписания трябва, доколкото е възможно, да бъдат следвани.
Accordingly, it should, as far as possible, be followed.