natgillin/translations-raw huggingface dataset:
РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО АДМИНИСТРАТИВНОТО СЪТРУДНИЧЕСТВО, КОИТО СА ПРЕДВИДЕНИ В АКТОВЕ НА СЪЮЗА И СЕ ИЗПЪЛНЯВАТ ПОСРЕДСТВОМ ИСВП, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 3
PROVISIONS ON ADMINISTRATIVE COOPERATION IN UNION ACTS THAT ARE IMPLEMENTED BY MEANS OF IMI, REFERRED TO IN ARTICLE 3
Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар [1]: глава VI, член 39, параграф 5, както и член 15, параграф 7, освен ако се прави нотификация по последно посочения член в съответствие с Директива 98/34/ЕО.
Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market [1]: Chapter VI, Article 39(5), as well as Article 15(7), unless a notification, as provided for in that latter Article, is made in accordance with Directive 98/34/EC.
Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации [2]: член 8, член 50, параграфи 1, 2 и 3 и член 56.
Directive 2005/36/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on the recognition of professional qualifications [2]: Article 8, Article 50(1), (2) and (3), and Article 56.
Директива 2011/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 г. за упражняване на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване [3]: член 10, параграф 4.
Directive 2011/24/EU of the European Parliament and of the Council of 9 March 2011 on the application of patients’ rights in cross-border healthcare [3]: Article 10(4).
Регламент (ЕС) № 1214/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно специализираното трансгранично транспортиране на евро в брой по шосе между държавите членки в еврозоната [4]: член 11, параграф 2.
Regulation (EU) No 1214/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 November 2011 on the professional cross-border transport of euro cash by road between euro-area Member States [4]: Article 11(2).
Препоръка на Комисията от 7 декември 2001 г. относно принципите за използване на „SOLVIT“ — мрежата за решаване на проблеми в рамките на вътрешния пазар [5]: глави I и II.
Commission Recommendation of 7 December 2001 on principles for using ‘SOLVIT’ — the Internal Market Problem Solving Network [5]: Chapters I and II.
ОВ L 316, 29.11.2011 г., стр. 1.
OJ L 316, 29.11.2011, p. 1.
Регламент (ЕС) № 1025/2012 на Европейския парламент и на Съвета
Regulation (EU) No 1025/2012 of the European Parliament and of the Council
относно европейската стандартизация, за изменение на директиви 89/686/ЕИО и 93/15/ЕИО на Съвета и на директиви 94/9/ЕО, 94/25/ЕО, 95/16/ЕО, 97/23/ЕО, 98/34/ЕО, 2004/22/ЕО, 2007/23/ЕО, 2009/23/ЕО и 2009/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Решение 87/95/ЕИО на Съвета и на Решение № 1673/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
on European standardisation, amending Council Directives 89/686/EEC and 93/15/EEC and Directives 94/9/EC, 94/25/EC, 95/16/EC, 97/23/EC, 98/34/EC, 2004/22/EC, 2007/23/EC, 2009/23/EC and 2009/105/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Decision 87/95/EEC and Decision No 1673/2006/EC of the European Parliament and of the Council
Основната цел на стандартизацията е определянето на доброволни технически спецификации или спецификации за качеството, на които могат да отговарят настоящи или бъдещи продукти, производствени процеси или услуги.
The primary objective of standardisation is the definition of voluntary technical or quality specifications with which current or future products, production processes or services may comply.
Стандартизацията може да обхваща различни аспекти, като стандартизация на различни класове или размери на даден продукт или технически спецификации в сферата на пазарите на продукти или услуги, на които техническата и оперативната съвместимост с други продукти или системи са от основно значение.
Standardisation can cover various issues, such as standardisation of different grades or sizes of a particular product or technical specifications in product or services markets where compatibility and interoperability with other products or systems are essential.
Европейската стандартизация е организирана от и за заинтересованите страни на базата на национално представителство (Европейският комитет за стандартизация (CEN) и Европейският комитет за стандартизация в електротехниката (Cenelec) и пряко участие (Европейският институт за стандарти в далекосъобщенията (ETSI) и се основава на принципите, признати от Световната търговска организация (СТО) в областта на стандартизацията, а именно съгласуваност, прозрачност, откритост, консенсус, доброволно прилагане, независимост от специални интереси и ефективност („основополагащите принципи“). В съответствие с тези основополагащи принципи е важно всички съответни заинтересовани лица, включително публичните органи и малките и средни предприятия (МСП) да участват по подходящ начин в националния и европейския процес на стандартизация. Националните органи за стандартизация следва също така да насърчават и улесняват участието на заинтересованите страни.
European standardisation is organised by and for the stakeholders concerned based on national representation (the European Committee for Standardisation (CEN) and the European Committee for Electrotechnical Standardisation (Cenelec)) and direct participation (the European Telecommunications Standards Institute (ETSI)), and is founded on the principles recognised by the World Trade Organisation (WTO) in the field of standardisation, namely coherence, transparency, openness, consensus, voluntary application, independence from special interests and efficiency (‘the founding principles’). In accordance with the founding principles, it is important that all relevant interested parties, including public authorities and small and medium-sized enterprises (SMEs), are appropriately involved in the national and European standardisation process. National standardisation bodies should also encourage and facilitate the participation of stakeholders.
Европейската стандартизация също така допринася за повишаване на конкурентоспособността на предприятията, по-специално като улеснява свободното движение на стоки и услуги, оперативната съвместимост на мрежите, функционирането на средствата за комуникация, технологичното развитие и иновациите.
European standardisation also helps to boost the competitiveness of enterprises by facilitating in particular the free movement of goods and services, network interoperability, means of communication, technological development and innovation.
Европейската стандартизация укрепва глобалната конкурентоспособност на европейската индустрия, по-специално когато се определя в координация с международните органи за стандартизация, а именно Международната организация за стандартизация (ISO), Международната електротехническа комисия (IEC) и Международния съюз по далекосъобщенията (ITU).
European standardisation reinforces the global competitiveness of European industry especially when established in coordination with the international standardisation bodies, namely the International Organisation for Standardisation (ISO), the International Electrotechnical Commission (IEC) and the International Telecommunication Union (ITU).
Стандартите оказват значително положително икономическо въздействие, например като създават благоприятна среда за взаимното икономическо навлизане на вътрешния пазар и насърчават развитието на нови и усъвършенствани продукти или пазари и подобрени условия на доставки.
Standards produce significant positive economic effects, for example by promoting economic interpenetration on the internal market and encouraging the development of new and improved products or markets and improved supply conditions.
По този начин стандартите по принцип увеличават конкуренцията и понижават производствените и търговските разходи, което е от полза за икономиките като цяло и потребителите в частност.
Standards thus normally increase competition and lower output and sales costs, benefiting economies as a whole and consumers in particular.
Стандартите могат да поддържат и повишават качеството, предоставят информация и гарантират оперативната и техническата съвместимост като по този начин увеличават безопасността и стойността за потребителите.
Standards may maintain and enhance quality, provide information and ensure interoperability and compatibility, thereby increasing safety and value for consumers.
Европейските стандарти се приемат от европейските организации за стандартизация, а именно CEN, Cenelec и ETSI.
European standards are adopted by the European standardisation organisations, namely CEN, Cenelec and ETSI.
Европейските стандарти играят много важна роля в рамките на вътрешния пазар, например посредством използването на хармонизирани стандарти при презумпцията за съответствие на продуктите, предоставяни на пазара, със съществените изисквания по отношение на тези продукти, установени в съответното законодателство на Съюза за хармонизация.
European standards play a very important role within the internal market, for instance through the use of harmonised standards in the presumption of conformity of products to be made available on the market with the essential requirements relating to those products laid down in the relevant Union harmonisation legislation.
Тези изисквания следва да бъдат определени точно, с цел да се избегне погрешно тълкуване от страна на европейските организации за стандартизация.
Those requirements should be precisely defined in order to avoid misinterpretation on the part of the European standardisation organisations.
Стандартизацията играе все по-важна роля в международната търговия и отварянето на пазарите.
Standardisation plays an increasingly important role in international trade and the opening-up of markets.
Съюзът следва да се стреми да насърчава сътрудничеството между европейските организации за стандартизация и международните органи за стандартизация.
The Union should seek to promote cooperation between European standardisation organisations and international standardisation bodies.
Съюзът следва също така да насърчава двустранния подход с трети държави за координиране на усилията за стандартизация и популяризиране на европейските стандарти, например при воденето на преговори по споразумения или чрез командироването на експерти по стандартизацията в трети държави.
The Union should also promote bilateral approaches with third countries to coordinate standardisation efforts and promote European standards, for instance when negotiating agreements or by seconding standardisation experts to third countries.
Освен това Съюзът следва да насърчава контактите между европейските организации за стандартизация и частните форуми и консорциуми, като същевременно запазва водещата позиция на европейската стандартизация.
Furthermore the Union should encourage contact between European standardisation organisations and private forums and consortia, while maintaining the primacy of European standardisation.
Европейската стандартизация се регулира от определена правна рамка, която включва три правни акта, а именно Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г., установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество [3], Решение № 1673/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 2006 г. за финансиране на европейската стандартизация [4] и Решение 87/95/ЕИО на Съвета от 22 декември 1986 г. относно стандартизацията в сферата на информационните технологии и телекомуникациите [5].
European standardisation is governed by a specific legal framework consisting of three different legal acts, namely Directive 98/34/EC of the European Parliament and of the Council of 22 June 1998 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations and of rules on Information Society services [3], Decision No 1673/2006/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 2006 on the financing of European standardisation [4] and Council Decision 87/95/EEC of 22 December 1986 on standardisation in the field of information technology and telecommunications [5].
Действащата правна уредба обаче вече не е актуална, като се има предвид развитието на европейската стандартизация през последните десетилетия.
However, the current legal framework is no longer up to date with developments in European standardisation over recent decades.
Поради това настоящата правна рамка следва да бъде опростена и осъвременена, така че да обхване нови аспекти на стандартизацията и по този начин да отрази последните новости в развитието и бъдещите предизвикателства пред европейската стандартизация.
Therefore, the current legal framework should be simplified and adapted in order to cover new aspects of standardisation to reflect those latest developments and future challenges in European standardisation.
Това е свързано по-специално с усиленото разработване на стандарти в сферата на услугите и развитието на стандартизационни документи, различни от официалните стандарти.
That relates in particular to the increased development of standards for services and the evolution of standardisation deliverables other than formal standards.
Резолюцията на Европейския парламент от 21 октомври 2010 г. относно бъдещето на европейската стандартизация [6], както и докладът на експертната комисия за преглед на европейската система на стандартизация (Express) от февруари 2010 г., озаглавен „Стандартизация за конкурентна и иновативна Европа: визия за 2020 г.“, излагат значителен брой стратегически препоръки относно прегледа на Европейската система за стандартизация.
The European Parliament’s Resolution of 21 October 2010 on the future of European standardisation [6], as well as the report of the Expert Panel for the Review of the European Standardization System (Express) of February 2010 entitled ‘Standardization for a competitive and innovative Europe: a vision for 2020’, have set out an important number of strategic recommendations regarding the review of the European standardisation system.
За да се гарантира ефективността на стандартите и стандартизацията като инструменти на политиката на Съюза, е необходимо да има ефективна и ефикасна система за стандартизация, която да осигурява гъвкава и прозрачна основа за постигане на консенсус между всички участници и която да е финансово жизнеспособна.
In order to ensure the effectiveness of standards and standardisation as policy tools for the Union, it is necessary to have an effective and efficient standardisation system which provides a flexible and transparent platform for consensus building between all participants and which is financially viable.
С Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар [7] се установяват общи разпоредби, които улесняват упражняването на свободата на установяване на доставчици на услуги и свободното движение на услуги, като в същото време се запазва високо ниво на качеството на услугите.
Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market [7] establishes general provisions facilitating the exercise of the freedom of establishment for service providers and the free movement of services, while maintaining a high quality of services.
Тя задължава държавите членки да насърчават, в сътрудничество с Комисията, развитието на доброволни европейски стандарти с цел улесняване постигането на съвместимост между услугите, предоставяни от доставчици в различни държави членки, предоставянето на информация на получателите и качеството на предоставянето на услуги.
It obliges the Member States to encourage, in cooperation with the Commission, the development of voluntary European standards with the aim of facilitating compatibility between services supplied by providers in different Member States, the provision of information to the recipient and the quality of service provision.
Директива 98/34/ЕО обаче се прилага само за стандарти за продукти, докато стандартите за услуги не са изрично обхванати от нея.
However, Directive 98/34/EC only applies to standards for products while standards for services are not expressly covered by it.
Освен това в реалните условия на вътрешния пазар значението на разграничението между услуги и стоки намалява.
Furthermore, the delineation between services and goods is becoming less relevant in the reality of the internal market.
На практика не винаги е възможно ясно да се разграничат стандартите за продукти от стандартите за услуги.
In practice, it is not always possible to clearly distinguish standards for products from standards for services.
Голям брой стандарти за продукти включват компонент „услуги“, докато стандартите за услуги също често частично се отнасят до продукти.
Many standards for products have a service component while standards for services often also partly relate to products.
Поради това е необходимо настоящата правна рамка да се адаптира към тези нови обстоятелства посредством разширяване на нейния обхват, като в нея се включат и стандартите за услуги.
Thus, it is necessary to adapt the current legal framework to these new circumstances by extending its scope to standards for services.
Както и другите стандарти, стандартите за услуги са доброволни и следва да се направляват от пазара, при което да имат предимство нуждите на икономическите оператори и заинтересованите страни, пряко или непряко засегнати от такива стандарти, и следва да отчитат обществения интерес и да се основават на основополагащите принципи, включително консенсуса.
Like other standards, standards for services are voluntary and should be market-driven, whereby the needs of the economic operators and stakeholders directly or indirectly affected by such standards prevail, and should take into account the public interest and be based on the founding principles, including consensus.
Тези стандарти следва да бъдат насочени главно към услуги, свързани с продукти и процеси.
They should primarily focus on services linked to products and processes.
Правната рамка, позволяваща на Комисията да изиска една или повече европейски организации за стандартизация да изготвят европейски стандарт или европейски стандартизационен документ за услуги, следва да се прилага при пълно зачитане на разпределението на компетентност между Съюза и държавите членки, установено в Договорите.
The legal framework allowing the Commission to request one or several European standardisation organisations to draft a European standard or European standardisation deliverable for services should be applied while fully respecting the distribution of competences between the Union and the Member States as laid down in the Treaties.
Това се отнася по-специално за членове 14, 151, 152, 153, 165, 166 и 168 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и Протокол (№ 26) относно услугите от общ интерес, приложен към Договора за Европейския съюз (ДЕС) и към ДФЕС, според които остава в изключителната компетентност на държавите членки да определят основополагащите принципи на своите системи за социална сигурност, професионално обучение и здравеопазване и да формират рамковите условия за управлението, финансирането, организацията и предоставянето на услуги, предвидени в тези системи, включително – без да се засягат член 168, параграф 4 от ДФЕС и Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации [8]– определянето на изискванията и стандартите за качество и безопасност, приложими към тях.
This concerns in particular Articles 14, 151, 152, 153, 165, 166 and 168 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) and Protocol (No 26) on Services of General Interest annexed to the Treaty on European Union (TEU) and to the TFEU in accordance with which it remains the exclusive competence of the Member States to define the fundamental principles of their social security, vocational training and health systems and to shape the framework conditions for the management, financing, organisation and delivery of the services supplied within those systems, including - without prejudice to Article 168(4) TFEU and to Directive 2005/36/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on the recognition of professional qualifications [8] - the definition of requirements, quality and safety standards applicable to them.
Чрез такова искане Комисията следва да не засяга правото на преговори, сключване и прилагане на колективни споразумения, както и правото за предприемане на стачни действия съгласно националното законодателство и националните практики, зачитащи правото на Съюза.
The Commission should not, by means of such a request, affect the right to negotiate, conclude and enforce collective agreements and to take industrial action in accordance with national law and practices which respect Union law.
Законодателството в областта на конкуренцията се прилага за европейските организации за стандартизация, доколкото същите могат да се считат за предприятия или сдружения на предприятия по смисъла на членове 101 и 102 от ДФЕС.
The European standardisation organisations are subject to competition law to the extent that they can be considered to be an undertaking or an association of undertakings within the meaning of Articles 101 and 102 TFEU.
В рамките на Съюза националните стандарти се приемат от националните органи за стандартизация, което би могло да доведе до противоречащи стандарти и технически пречки в условията на вътрешния пазар.
Within the Union, national standards are adopted by national standardisation bodies which could lead to conflicting standards and technical impediments in the internal market.
Поради това за целите на вътрешния пазар и на ефективната стандартизация в рамките на Съюза е необходимо да се затвърди съществуващият редовен обмен на информация между националните органи за стандартизация, европейските организации за стандартизация и Комисията относно тяхната настояща и бъдеща дейност по стандартизация, както и принципът за спиране на действията, приложим за националните органи за стандартизация в рамките на европейските организации за стандартизация, който предвижда отмяна на националните стандарти след публикуването на нов европейски стандарт.
Therefore, it is necessary for the internal market and for the effectiveness of standardisation within the Union to confirm the existing regular exchange of information between the national standardisation bodies, the European standardisation organisations and the Commission, about their current and future standardisation activities as well as the standstill principle applicable to the national standardisation bodies within the framework of the European standardisation organisations which provides for the withdrawal of national standards after the publication of a new European standard.
Националните органи за стандартизация и европейските организации за стандартизация следва също така да спазват разпоредбите относно обмена на информация в приложение 3 към Споразумението за техническите пречки пред търговията [9].
The national standardisation bodies and European standardisation organisations should also observe the provisions on exchange of information in Annex 3 to the Agreement on Technical Barriers to Trade [9].
Задължението на държавите членки да уведомяват Комисията относно техните национални органи за стандартизация не следва да налага приемането на специфично национално законодателство за целите на признаване на тези органи.
The Member States’ obligation to notify the Commission of their national standardisation bodies should not require the adoption of a specific national legislation for the purposes of recognition of those bodies.