natgillin/translations-raw huggingface dataset:
По-специално държавата-членка на знамето предоставя следните данни: брой на разтоварванията на акули;
In particular, the flag Member State shall provide all of the following information: the number of landings of sharks,
брой, дата и място на извършените инспекции;
the number, date and place of the inspections that have been carried out,
брой и естество на констатираните случаи на несъответствие, включително пълна идентификация на свързания/те кораб/и и санкциите, наложени за всеки един случай на неспазване;
the number and nature of cases of non-compliance detected, including a full identification of the vessel(s) involved and the penalty applied for each case of non-compliance, and
общия брой разтоварвания по вид (тегло/брой) и по пристанище.
the total landings by species (weight/number) and by port.
След представянето от държавите-членки на техния втори годишен доклад в съответствие с параграф 1 Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета до 1 януари 2016 г. за действието на настоящия регламент и за международното развитие в тази област.
After the submission by Member States of their second annual report in accordance with paragraph 1, the Commission shall, by 1 January 2016, report to the European Parliament and to the Council on the operation of this Regulation and the international developments in this field.
ОВ C 181, 21.6.2012 г., стр. 195.
OJ C 181, 21.6.2012, p. 195.
Позиция на Европейския парламент от 22 ноември 2012 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 6 юни 2013 г.
Position of the European Parliament of 22 November 2012 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 6 June 2013.
ОВ L 167, 4.7.2003 г., стр. 1.
OJ L 167, 4.7.2003, p. 1.
ОВ L 112, 30.4.2011 г., стр. 1.“
OJ L 112, 30.4.2011, p. 1.’.
Регламент (ЕС) № 606/2013 на Европейския парламент и на Съвета
Regulation (EU) No 606/2013 of the European Parliament and of the Council
относно взаимното признаване на мерки за осигуряване на защита по граждански дела
on mutual recognition of protection measures in civil matters
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2, букви а), д) и е) от него,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular points (a), (e) and (f) of Article 81(2) thereof,
Съюзът си е поставил за цел да поддържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие, в което да е осигурено свободното движение на хора, а достъпът до правосъдие да бъде улеснен, по-специално посредством принципа на взаимно признаване на съдебните и извънсъдебните решения по граждански дела.
The Union has set itself the objective of maintaining and developing an area of freedom, security and justice in which the free movement of persons is ensured and access to justice is facilitated, in particular through the principle of mutual recognition of judicial and extrajudicial decisions in civil matters.
Член 81, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) предвижда, че съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с трансгранични последици се основава на принципа на взаимно признаване на съдебните и извънсъдебните решения.
Article 81(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) provides that judicial cooperation in civil matters having cross-border implications is to be based on the principle of mutual recognition of judgments and of decisions in extrajudicial cases.
В едно общо пространство на правосъдие без вътрешни граници от изключително значение са разпоредбите за осигуряване на бързо и лесно признаване и, когато е приложимо, изпълнение в друга държава членка на мерките за осигуряване на защита, постановени в дадена държава членка, за да се гарантира, че защитата, предоставена на физическо лице в една държава членка, се запазва и продължава във всяка друга държава членка, в която това лице пътува или се е преместило.Следва да се направи необходимото законното упражняване от гражданите на Съюза на правото им да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки в съответствие с член 3, параграф 2 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и член 21 от ДФЕС да не води до загуба на тази защита.
In a common area of justice without internal borders, provisions to ensure rapid and simple recognition and, where applicable, enforcement in another Member State of protection measures ordered in a Member State are essential to ensure that the protection afforded to a natural person in one Member State is maintained and continued in any other Member State to which that person travels or moves. It is necessary to ensure that the legitimate exercise by citizens of the Union of their right to move and reside freely within the territory of Member States, in accordance with Article 3(2) of the Treaty on European Union (TEU) and Article 21 TFEU, does not result in a loss of that protection.
Взаимното доверие в правораздаването в Съюза и целта движението на мерките за осигуряване на защита в Съюза да става по-бързо и да е свързано с по-малко разходи са основание за установяване на принципа, според който постановените в една държава членка мерки за осигуряване на защита се признават във всички други държави членки без необходимост от специална процедура.
Mutual trust in the administration of justice in the Union and the aim of ensuring quicker and less costly circulation of protection measures within the Union justify the principle according to which protection measures ordered in one Member State are recognised in all other Member States without any special procedure being required.
Поради това мярка за осигуряване на защита, постановена в една държава членка („държава членка по произход“), следва да бъде разглеждана като постановена в държавата членка, в която се търси признаването ѝ („сезирана държава членка“).
As a result, a protection measure ordered in one Member State (‘Member State of origin’) should be treated as if it had been ordered in the Member State where its recognition is sought (‘Member State addressed’).
С оглед на постигане на целта за свободно движение на мерките за осигуряване на защита е необходимо и целесъобразно нормите, уреждащи признаването и — когато е приложимо — изпълнението на мерките за осигуряване на защита, да се уреждат с правен акт на Съюза, който е обвързващ и се прилага пряко.
In order to attain the objective of free movement of protection measures, it is necessary and appropriate that the rules governing the recognition and, where applicable, enforcement of protection measures be governed by a legal instrument of the Union which is binding and directly applicable.
Настоящият регламент следва да се прилага за мерки за осигуряване на защита, постановени с оглед на защитата на дадено лице, когато съществуват сериозни основания да се смята, че неговият живот, физическа или психическа неприкосновеност, лична свобода, сигурност или сексуална неприкосновеност са изложени на риск, например за предотвратяване на всякакви форми на насилие, основано на пола, или насилие при близки взаимоотношения, като физическо насилие, тормоз, сексуална агресия, преследване, сплашване или други форми на непряка принуда.
This Regulation should apply to protection measures ordered with a view to protecting a person where there exist serious grounds for considering that that person’s life, physical or psychological integrity, personal liberty, security or sexual integrity is at risk, for example so as to prevent any form of gender-based violence or violence in close relationships such as physical violence, harassment, sexual aggression, stalking, intimidation or other forms of indirect coercion.
Важно е да се подчертае, че настоящият регламент се прилага за всички жертви, независимо дали са жертви на насилие, основано на пола.
It is important to underline that this Regulation applies to all victims, regardless of whether they are victims of gender-based violence.
Директива 2012/29/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. за установяване на минимални стандарти за правата, подкрепата и защитата на жертвите на престъпления [3] гарантира, че жертвите на престъпления получават подходяща информация и подкрепа.
Directive 2012/29/EU of the European Parliament and of the Council of 25 October 2012 establishing minimum standards on the rights, support and protection of victims of crime [3] ensures that victims of crime receive appropriate information and support.
Настоящият регламент допълва Директива 2012/29/ЕС.
This Regulation complements Directive 2012/29/EU.
Фактът, че дадено лице е обект на мярка за осигуряване на защита, постановена по гражданско дело, не възпрепятства лицето да бъде определено като „жертва“ по смисъла на горепосочената директива.
The fact that a person is the object of a protection measure ordered in civil matters does not necessarily preclude that person from being defined as a ‘victim’ under that Directive.
Обхватът на настоящия регламент попада в сферата на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси по смисъла на член 81 от ДФЕС.
The scope of this Regulation is within the field of judicial cooperation in civil matters within the meaning of Article 81 TFEU.
Настоящият регламент се прилага само по отношение на мерките за осигуряване на защита, постановени по граждански дела.
This Regulation applies only to protection measures ordered in civil matters.
Мерките за защита, постановени по наказателни дела, са предмет на Директива 2011/99/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 г. относно европейската заповед за защита [4].
Protection measures adopted in criminal matters are covered by Directive 2011/99/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on the European Protection Order [4].
Понятието „граждански дела“ следва да се тълкува самостоятелно в съответствие с принципите на правото на Съюза.
The notion of civil matters should be interpreted autonomously, in accordance with the principles of Union law.
Гражданското, административното или наказателното естество на органа, който постановява мярката за осигуряване на защита, следва да не бъде определящо, когато се преценява дали мярката за осигуряване на защита има граждански характер.
The civil, administrative or criminal nature of the authority ordering a protection measure should not be determinative for the purpose of assessing the civil character of a protection measure.
Настоящият регламент не следва да засяга действието на Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност [5] (Регламент „Брюксел IIа“).
This Regulation should not interfere with the functioning of Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility [5] (‘Brussels IIa Regulation’).
Решенията, взети съгласно Регламент „Брюксел IIа“, следва да продължат да бъдат признавани и изпълнявани по силата на този регламент.
Decisions taken under the Brussels IIa Regulation should continue to be recognised and enforced under that Regulation.
Настоящият регламент е съобразен с различните правни традиции на държавите членки и не засяга националните системи за постановяване на мерки за осигуряване на защита.
This Regulation takes account of the different legal traditions of the Member States and does not interfere with the national systems for ordering protection measures.
Настоящият регламент не задължава държавите членки да изменят националните си системи, за да могат да постановяват мерки за осигуряване на защита по граждански дела, или да въведат мерки за осигуряване на защита по граждански дела за целите на прилагането на настоящия регламент.
This Regulation does not oblige the Member States to modify their national systems so as to enable protection measures to be ordered in civil matters, or to introduce protection measures in civil matters for the application of this Regulation.
За да се вземат предвид различните видове органи, които постановяват мерки за осигуряване на защита по граждански дела в държавите членки, и за разлика от другите области на съдебно сътрудничество, настоящият регламент следва да се прилага за решенията както на съдебните органи, така и на административните органи, при условие че последните предоставят гаранции по отношение най-вече на своята безпристрастност и на правото на страните на съдебен контрол.
In order to take account of the various types of authorities which order protection measures in civil matters in the Member States, and unlike in other areas of judicial cooperation, this Regulation should apply to decisions of both judicial authorities and administrative authorities provided that the latter offer guarantees with regard, in particular, to their impartiality and to the right of the parties to judicial review.
В никакъв случай полицейските органи не следва да се смятат за издаващи органи по смисъла на настоящия регламент.
In no event should police authorities be considered as issuing authorities within the meaning of this Regulation.
Въз основа на принципа на взаимно признаване мерките за осигуряване на защита по граждански дела, постановени в държавата членка по произход, следва да бъдат признавани в сезираната държава членка като мерки за осигуряване на защита по граждански дела в съответствие с настоящия регламент.
Based on the principle of mutual recognition, protection measures ordered in civil matters in the Member State of origin should be recognised in the Member State addressed as protection measures in civil matters in accordance with this Regulation.
В съответствие с принципа на взаимно признаване признаването съответства на срока на мярката за осигуряване на защита.Същевременно, като се имат предвид разнообразието от мерки за осигуряване на защита, съобразно законодателството на държавите членки, по-специално по отношение на срока, и фактът, че настоящият регламент по принцип ще се прилага при спешни ситуации, последиците от признаването съгласно настоящия регламент по изключение следва да са ограничени до срок от 12 месеца от издаването на удостоверението, предвидено в настоящия регламент, независимо от това дали самата мярка за осигуряване на защита (без значение дали е временна, срочна или безсрочна) е с по-дълъг срок.
According to the principle of mutual recognition, the recognition corresponds to the duration of the protection measure. However, taking into account the diversity of protection measures under the laws of the Member States, in particular in terms of their duration, and the fact that this Regulation will typically apply in urgent situations, the effects of recognition under this Regulation should, by way of exception, be limited to a period of 12 months from the issuing of the certificate provided for by this Regulation, irrespective of whether the protection measure itself (be it provisional, time-limited or indefinite in nature) has a longer duration.
Когато срокът на мярката за осигуряване на защита надхвърля дванадесетмесечния срок, ограничението на действието на признаването по настоящия регламент следва да не засяга правото на лицето, ползващо се от защита, да се позове на мярката за осигуряване на защита по силата на друг наличен правен акт на Съюза, който предвижда признаване, или да поиска национална мярка за осигуряване на защита в сезираната държава членка.
In cases where the duration of a protection measure is greater than 12 months, the limitation of the effects of recognition under this Regulation should be without prejudice to the right of the protected person to invoke that protection measure under any other available legal act of the Union providing for recognition or to apply for a national protection measure in the Member State addressed.
Ограничаването на последиците от признаването е извънредно поради специфичното естество на предмета на настоящия регламент и следва да не служи като прецедент за други инструменти в областта на гражданското и търговското право.
The limitation of the effects of recognition is exceptional due to the special nature of the subject matter of this Regulation and should not serve as a precedent for other instruments in civil and commercial matters.
Настоящият регламент следва да урежда единствено признаването на задължението, наложено с мярката за осигуряване на защита.
This Regulation should deal only with the recognition of the obligation imposed by the protection measure.
С него не следва да се регламентират процедурите за налагане или изпълнение на мярката за осигуряване на защита и той не следва да се отнася за потенциалните санкции, които могат да бъдат наложени, ако в сезираната държава членка бъде нарушено задължението, постановено с мярката за осигуряване на защита.
It should not regulate the procedures for implementation or enforcement of the protection measure, nor should it cover any potential sanctions that might be imposed if the obligation ordered by the protection measure is infringed in the Member State addressed.
Тези въпроси са предмет на правото на въпросната държава членка.
Those matters are left to the law of that Member State.
Независимо от това, в съответствие с общите принципи на правото на Съюза, и по-специално с принципа на взаимно признаване, държавите членки трябва да направят необходимото признатите по силата на настоящия регламент мерки за осигуряване на защита да могат да бъдат приведени в действие в сезираната държава членка.
However, in accordance with the general principles of Union law and particularly the principle of mutual recognition, Member States are to ensure that protection measures recognised under this Regulation can take effect in the Member State addressed.
Мерките за осигуряване на защита, обхванати от настоящия регламент, следва да предоставят защита на дадено лице по местоживеене или месторабота, или на друго място, което лицето посещава редовно, като например дома на близки роднини или училището или учебното заведение, посещавано от детето му.
Protection measures covered by this Regulation should afford protection to the protected person at his or her place of residence or place of work, or at another place which that person visits on a regular basis, such as the residence of close relatives or the school or educational establishment attended by his or her child.
Независимо дали това място или площта на зоната, обхванати от мярката за осигуряване на защита, са описани в тази мярка под формата на един или повече конкретни адреси или чрез посочване на ограничена зона, до която лицето, създаващо заплаха, няма право съответно да се приближава или да влиза в нея (или и двете), признаването на задължението, наложено с мярката за осигуряване на защита, се отнася до предназначението на това място за лицето, което се ползва от защита, а не толкова до конкретния адрес.
Irrespective of whether the place in question or the extent of the area covered by the protection measure is described in the protection measure by one or more specific addresses or by reference to a circumscribed area which the person causing the risk may not approach or enter, respectively (or a combination of the two), the recognition of the obligation imposed by the protection measure relates to the purpose which the place serves for the protected person rather than to the specific address.
Предвид посоченото по-горе и при условие че са запазени естеството и съществените елементи на мярката за осигуряване на защита, компетентният орган в сезираната държава членка следва да има правото да коригира фактическите елементи на мярката за осигуряване на защита, ако такава корекция е необходима, за да може признаването на мярката за осигуряване на защита да е ефективно от практическа гледна точка в сезираната държава членка.
In the light of the foregoing and provided that the nature and the essential elements of the protection measure are maintained, the competent authority of the Member State addressed should be allowed to adjust the factual elements of the protection measure where such adjustment is necessary in order for the recognition of the protection measure to be effective in practical terms in the Member State addressed.
Фактическите елементи включват адреса, общото местоположение или минималното разстояние, което лицето, създаващо заплаха, трябва да спазва по отношение на защитеното лице, адреса или общото местоположение.
Factual elements include the address, the general location or the minimum distance the person causing the risk must keep from the protected person, the address or the general location.
Видът и гражданското естество на мярката за осигуряване на защита обаче не могат да бъдат засегнати от въпросната корекция.
However, the type and the civil nature of the protection measure may not be affected by such adjustment.
За да се улесни коригирането на мярката за осигуряване на защита, в удостоверението следва да се отбележи дали адресът, посочен в мярката за осигуряване на защита, се отнася за местоживеенето, местоработата или място, което лицето, ползващо се от защита, посещава редовно.
In order to facilitate any adjustment of a protection measure, the certificate should indicate whether the address specified in the protection measure constitutes the place of residence, the place of work or a place that the protected person visits on a regular basis.
Освен това, ако е уместно, в удостоверението следва също да бъде отбелязана ограничената зона (приблизителният радиус от определения адрес), за която се отнася задължението, което мярката за осигуряване на защита налага на лицето, създаващо заплаха.
Furthermore, if relevant, the circumscribed area (approximate radius from the specific address) to which the obligation imposed by the protection measure on the person causing the risk applies should also be indicated in the certificate.
За улесняване на свободното движение на мерките за осигуряване на защита в рамките на Съюза, с настоящия регламент следва да се въведе единен модел на удостоверение и да се предвиди многоезичен стандартен формуляр за тази цел.
In order to facilitate the free movement of protection measures within the Union, this Regulation should introduce a uniform model of certificate and provide for the establishment of a multilingual standard form for that purpose.
При поискване от лицето, което се ползва от защита, издаващият орган следва да издаде удостоверението.
The issuing authority should issue the certificate upon request by the protected person.
Многоезичният стандартен формуляр за удостоверението следва да съдържа възможно най-малък брой полета за свободен текст, така че посредством стандартния формуляр на съответния език в повечето случаи да може да се предоставя превод или транслитерация, без това да води до разходи от страна на защитеното лице.
Free text fields in the multilingual standard form for the certificate should be as limited as possible, so that translation or transliteration may be provided in most cases without imposing any costs on the protected person by making use of the standard form in the relevant language.
Евентуалните разходи за необходимия превод на текст, който излиза извън рамките на многоезичния стандартен формуляр, трябва да се разпределят съгласно предвиденото в правото на държавата членка по произход.
Any costs for necessary translation that goes beyond the text of the multilingual standard form are to be allocated as provided under the law of the Member State of origin.
Ако в удостоверението се съдържа свободен текст, компетентният орган на сезираната държава членка следва да определи дали се изисква превод или транслитерация.
Where a certificate contains free text, the competent authority of the Member State addressed should determine whether any translation or transliteration is required.
Това следва да не възпрепятства лицето, ползващо се от защита, или издаващия орган на държавата членка по произход да представят превод или транслитерация по собствена инициатива.
This should not preclude the protected person or the issuing authority of the Member State of origin from providing a translation or transliteration on their own initiative.