natgillin/translations-raw huggingface dataset:
С електронна поща от 11 януари 2010 г. жалбоподателите отново поискаха от Комисията да открие официална процедура по разследване дори и с оглед на съдържанието на циркулярното писмо.
By e-mail of 11 January 2010, the complainants again asked the Commission to initiate the formal investigation procedure, even in the light of the contents of the Circular.
На 15 февруари 2010 г., като взе предвид циркулярното писмо, Комисията изпрати писмо на жалбоподателите, с което потвърди аргументите, изложени в писмото от 19 декември 2008 г.
On 15 February 2010, the Commission, having taken note of the Circular, sent a letter to the complainants confirming the reasoning set out in their letter of 19 December 2008.
На 26 април 2010 г. двама жалбоподатели внесоха поотделно жалби за отмяна пред Общия съд срещу писмото на Комисията от 15 февруари 2010 г. [2] По искане на жалбоподателите Съдът разпореди делото да бъде заличено от регистъра на 18 ноември 2010 г. [3]
On 26 April 2010, two complainants each brought an action for annulment before the General Court against the Commission's letter of 15 February 2010 [2]. At the applicants' request, the Court ordered the removal of the case from the register on 18 November 2010 [3].
С решение от 12 октомври 2010 г. (наричано по-нататък „решение за започване на процедурата“) Комисията започна официална процедура по разследване, заложена в член 108, параграф 2 от Договора, по отношение на освобождаването от общински данък върху недвижимото имущество за имоти, използвани от нестопански субекти за специфични цели, и по отношение на член 149, параграф 4 от TUIR [4].
By decision of 12 October 2010 (hereinafter ‘the decision initiating the procedure’) the Commission initiated the formal investigation procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty in respect of the municipal real estate tax exemption granted to real estate used by non-commercial entities for specific purposes and in respect of Article 149(4) TUIR [4].
На 21 декември 2010 г. решението за започване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз [5], като заинтересованите страни бяха поканени да представят мненията си.
On 21 December 2010, the decision initiating the procedure was published in the Official Journal of the European Union [5], inviting interested parties to submit their comments.
С писмо от 10 ноември 2010 г. италианските органи поискаха от Комисията копия от писмата, изпратени от жалбоподателите между 2006 г. и 2010 г. Те бяха изпратени на Италия на 2 декември 2010 г.
By letter of 10 November 2010, the Italian authorities asked the Commission for copies of the letters sent to the complainants between 2006 and 2010. These were sent to Italy on 2 December 2010.
Между 21 януари и 4 април 2011 г. Комисията получи мнения относно решението за започване на процедурата от 80 заинтересовани страни, изброени в приложение 1 към настоящото решение.
Between 21 January and 4 April 2011, the Commission received comments on the decision initiating the procedure from 80 interested parties, which are listed in Annex 1 to this Decision.
С писмо от 2 март 2011 г. Комисията получи мнения от Италия относно решението за започване на процедурата.
By letter of 2 March 2011, the Commission received comments from Italy on the decision initiating the procedure.
Комисията впоследствие препрати мненията на третите страни към италианските органи, които представиха отговорите си на 10 юни 2011 г.
The Commission then forwarded the third parties' comments to the Italian authorities, which submitted their reactions on 10 June 2011.
На 19 юли 2011 г. бе проведена техническа среща между италианските органи и Комисията.
On 19 July 2011, a technical meeting was held between the Italian authorities and the Commission.
С писмо от 15 февруари 2012 г. Италия уведоми Комисията за намерението си да приеме ново законодателство относно общинския данък върху недвижимото имущество и обяви, че от 1 януари 2012 г. ICI е заменен от Imposta Municipale Propria (наричан по-нататък „IMU“).
By letter dated 15 February 2012, Italy informed the Commission of its intention to adopt new legislation concerning the municipal real estate tax and announced that ICI had been replaced by the Imposta Municipale Propria (hereinafter ‘IMU’) as of 1 January 2012.
Макар че редица аспекти останаха да бъдат доизяснени в бъдещото законодателство за прилагане, след приемането в Италия на Закон № 27 от 24 март 2012 г., в който са включени нови разпоредби за освобождаване от IMU за нестопански субекти, които извършват специфични дейности, Комисията изпрати на италианските органи искане за информация на 16 май 2012 г.
Following Italy’s adoption of Law No 27 of 24 March 2012, which included new provisions on the IMU exemption for non-commercial entities performing specific activities but left a number of aspects to be defined in future implementing legislation, the Commission sent the Italian authorities a request for information on 16 May 2012.
На 27 юни 2012 г. Комисията получи допълнителна информация от жалбоподателите с мненията им за новото законодателство в областта на IMU.
On 27 June 2012, the Commission received additional information from the complainants, including comments on the new IMU legislation.
На 6 юли 2012 г. тези наблюдения са препратени за коментар на Италия.
On 6 July 2012, these observations were forwarded to Italy for comment.
С писмо от 5 септември 2012 г. Италия предостави на Комисията исканата информация и мнението си относно наблюденията на третите страни, препратени ѝ на 6 юли 2012 г.
By letter dated 5 September 2012, Italy provided the Commission with the information requested and also its comments on the third parties’ observations forwarded to it on 6 July 2012.
Впоследствие с писмо от 21 ноември 2012 г. италианските органи изпратиха на Комисията копие от наредбата за прилагане на IMU, приета на 19 ноември 2012 г.
Subsequently, by letter of 21 November 2012, the Italian authorities sent the Commission a copy of the IMU implementing regulation adopted on 19 November 2012.
Освобождаване на нестопански субекти от общински данък върху недвижимото имущество
Municipal real estate tax exemption for non-commercial entities
През 1992 г. италианските органи въведоха общински данък върху недвижимото имущество (ICI).
In 1992 the Italian authorities introduced a municipal tax on real estate (ICI).
Съгласно разпоредбите на Законодателен указ № 504 от 30 декември 1992 г. всички физически и юридически лица, които притежават недвижимо имущество (по силата на право на собственост, право на плодоползване, ползване, пребиваване или аренда), подлежат на данъчно облагане.
As laid down in Legislative Decree No 504 of 30 December 1992, all physical and legal persons that were in possession of real estate (for reasons of ownership, right of usufruct, use, occupancy or leasehold) were liable for the tax.
Данъкът е платим както от живущите, така и от неживущите, независимо от ползването на недвижимото имущество, и се изчислява въз основа на стойността по кадастрален план.
The tax was payable by both residents and non-residents, irrespective of the use made of the real estate, and it was calculated on the basis of the cadastral value.
Съгласно член 7, параграф 1, буква и) от Законодателен указ № 504/92 недвижимото имущество, използвано от нестопански субекти само за социална помощ, социални дейности, здравеопазване, образование, настаняване, култура, отдих, спорт и религиозни дейности, е освободено от ICI.
According to Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92, real estate used by non-commercial entities exclusively for social assistance, welfare, health, educational and accommodation services and cultural, recreational, sports and religious activities was exempted from ICI.
Съгласно член 7, параграф 2а от Указ-закон № 203 от 30 септември 2005 г. [6] освобождаването, посочено в член 7, параграф 1, буква и) от Законодателен указ № 504/92, се прилага по отношение на дейностите, изброени там, дори и ако са със стопански характер.
According to Article 7(2a) of Decree Law No 203 of 30 September 2005 [6], the exemption provided for by Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92 was applicable to the activities listed there, even if they were of a commercial nature.
Съгласно член 39 от Указ-закон № 223 от 4 юли 2006 г. [7] това освобождаване се прилага единствено ако въпросните дейности не са с изключително стопански характер.
According to Article 39 of Decree Law No 223 of 4 July 2006 [7], this exemption applied only if the activities in question were not exclusively of a commercial nature.
Италианските органи обясниха, че освобождаването от общински данък върху недвижимото имущество, предвидено в член 7, параграф 1, буква и), се прилага единствено ако са изпълнени две кумулативни условия:
The Italian authorities explained that the municipal real estate tax exemption provided for by Article 7(1)(i) applied only if two cumulative conditions were met:
i. Недвижимото имущество трябва да се използва от нестопански субекти [8].
i. the real estate must be used by non-commercial entities [8].
В закона нестопанските субекти са дефинирани като публични и частни субекти, които не са дружества и чийто дейности не са изключително или основно стопански.
The law defines non-commercial entities as public and private entities that are not companies and whose activities are not exclusively or primarily commercial;
Недвижимото имущество трябва да служи само за извършването на дейностите, изброени в член 7, параграф 1, буква и).
the real estate must be used exclusively for performing the activities listed in Article 7(1)(i).
В циркулярно писмо 2/DF от 26 януари 2009 г. италианските органи разясняват кои субекти могат да се приемат за нестопански, както и характеристиките на дейностите, извършвани от тези субекти, за да имат право на освобождаване.
In Circular 2/DF of 26 January 2009, the Italian authorities clarified which entities could be considered non-commercial and the characteristics required of the activities performed by these entities for entitlement to the exemption.
В циркулярното писмо се заявява, че нестопанските субекти могат да бъдат както публични, така и частни.
The Circular stated that non-commercial entities could be both public and private.
И по-конкретно, за публични нестопански субекти се приемат следните субекти: държавата, региони, провинции, общини, търговски палати, здравни ведомства, публични органи, създадени само за социални дейности, социална помощ и за целите на здравеопазването, неикономически публични субекти, органи за социални дейности и помощ, университети и научноизследователски институти и специални органи за обществени услуги (бившите „IPAB“).
Specifically, the following were considered to be public non-commercial entities: the State, regions, provinces, municipalities, chambers of commerce, health agencies, public bodies set up exclusively for welfare, assistance and health purposes, non-economic public entities, welfare and assistance bodies, universities and research institutes, and special public service bodies (the former ‘IPAB’).
Примерите за частни нестопански органи, цитирани в циркулярното писмо, включват: асоциации, фондации, комитети, НПО, аматьорски спортни клубове, организации за доброволчески услуги, органи, които за целите на данъчното облагане са определени като организации с нестопанска цел („ONLUS“), и църковни органи, които принадлежат на католическата църква и други вероизповедания.
Examples of private non-commercial bodies given in the Circular include the following: associations, foundations, committees, NGOs, amateur sports clubs, voluntary service organizations, bodies classified for tax purposes as non-profit organisations (‘ONLUS’) and ecclesiastical bodies belonging to the Catholic Church and other religious denominations.
В циркулярното писмо също така се посочва, че дейностите, извършвани на територията на недвижимото имущество, освободено от ICI, не следва да се предлагат на пазара [9] — т.е. следва да се извършват за задоволяване на социалните нужди, за които не винаги се намира решение от страна на публичните структури или частните стопански оператори.
The Circular also specified that the activities performed in the real estate exempt from ICI should not be available on the market [9] - i.e. they should be carried on to satisfy social needs that were not always met by public structures or private commercial operators.
В циркулярното писмо са включени редица критерии за всяка от дейностите, изброени в член 7, параграф 1, буква и), които помагат да се определи кога за всяка от тях следва да се счита, че е с изключително нестопански характер [10].
The Circular contained a number of criteria for each of the activities listed in Article 7(1)(i), which helped to establish when each of them should be considered not exclusively of a commercial nature [10].
От 1 януари 2012 г. ICI бе заменен от IMU.
The ICI was replaced by the IMU as of 1 January 2012.
Правилата за общинския данък върху недвижимото имущество за нестопански субекти също бяха изменени през 2012 г., както бе обяснено в раздел 5.
The rules on the municipal real estate tax for non-commercial entities were also amended in the course of 2012, as explained in Section 5.
Член 149 от Кодекса за подоходно данъчно облагане
Article 149 of the Income Tax Code
Член 149 е част от дял II, глава III от Кодекса за подоходно данъчно облагане (TUIR).
Article 149 comes under Title II, Chapter III of the Income Tax Code (TUIR).
В дял II са заложени правилата за корпоративен данък, а в глава III са заложени данъчните разпоредби, приложими по отношение на нестопанските субекти като правилата за изчисляване на данъчната основа и правилата за ставките на данъчното облагане [11].
Title II lays down the rules on corporate tax and Chapter III lays down the tax provisions applicable to non-commercial entities, such as the rules for calculating the taxable base and the rules on the rates of taxation [11].
В член 149 са набелязани условията, които могат да доведат до загуба на „нестопанския статут“ на субекта.
Article 149 identifies the conditions that can trigger the loss of an entity’s ‘non-commercial status’.
По-специално член 149, параграф 1 от TUIR гласи, че нестопанският субект губи статута си, ако извършва основно стопански дейности през целия данъчен период.
In particular, Article 149(1) TUIR states that a non-commercial body will lose that status if it carries on chiefly commercial activities during an entire tax period.
В член 149, параграф 2 от TUIR „стопанският статут“ на субекта е дефиниран като доход, произтичащ в по-голяма степен от стопански дейности, отколкото от институционални приходи, както и от по-голяма стойност на дълготрайните активи, свързани със стопански дейности, отколкото с други дейности [12].
Article 149(2) TUIR defines an entity’s ‘commercial status’ in terms of more income being derived from commercial activities than from institutional revenue and in terms of higher value of fixed assets related to commercial activities than to other activities [12].
Правната форма на въпросните субекти не влияе върху загубата на техния „нестопански статут“.
The legal form adopted by the entities in question has no influence on the loss of their ‘non-commercial status’.
Член 149, параграф 4 от TUIR гласи, че горните разпоредби (т.е. член 149, параграфи 1 и 2 от TUIR) не се прилагат по отношение на църковни органи, които са получили гражданскоправен статут, или аматьорски спортни клубове.
Article 149(4) TUIR states that the above provisions (i.e. Article 149(1) and (2) TUIR) do not apply to ecclesiastical bodies that have been granted civil law status or to amateur sports clubs.
ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
GROUNDS FOR INITIATING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
Комисията започна официалната процедура по разследване на освобождаването от общински данък върху недвижимо имущество (освобождаване от ICI) във връзка с имоти, използвани от нестопански субекти за специфични цели, тъй като има индикации, че това представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
The Commission initiated the formal investigation procedure into the municipal real estate tax exemption (ICI exemption) for real estate used by non-commercial entities for specific purposes because it seemed to qualify as state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
По същата причина Комисията започна официална процедура по разследване на член 149, параграф 4 от TUIR, съгласно който разпоредбите за загуба на нестопански статут не се прилагат по отношение на църковни органи и аматьорски спортни клубове.
The Commission likewise initiated the formal investigation procedure into Article 149(4) TUIR, according to which the provisions on loss of non-commercial status do not apply to ecclesiastical bodies and amateur sports clubs.
За да оцени дали въпросните мерки са селективни предвид установената съдебна практика [13], Комисията първо идентифицира референтната данъчна система за всяка мярка и впоследствие дали мерките се отклоняват от системата и — ако е така — дали това е обосновано от естеството и общата структура на данъчната система.
To assess whether the measures at issue were selective, in line with established case law [13], the Commission first identified the reference tax system for each measure and then considered whether the measure departed from that system and, if so, whether it was justified by the nature and general structure of the tax system.
По отношение на освобождаването от ICI Комисията стигна до заключението, че референтната система за оценка на въпросната мярка е самата ICI.
As regards the ICI exemption, the Commission concluded that the reference system for assessing the measure in question was ICI itself.
Чрез освобождаването на нестопанските субекти, които използват недвижимото си имущество за специфични дейности, някои от които се приемат за икономически, мярката се отклонява от референтната система (съгласно която всяко юридическо лице, което притежава недвижимо имущество трябва да плаща съответния общински данък независимо от това за какво го използва).
By granting an exemption to non-commercial entities using their real estate for specific activities, some of them deemed to be economic, the measure departed from the reference system (according to which every legal person in possession of real estate must pay the corresponding municipal tax, irrespective of what it was used for).
Освобождаването на нестопански субекти, които извършват специфични дейности с определена социална стойност, не бе счетено за обосновано от естеството и общата структура на италианската система за общински данък върху недвижимото имущество.
Granting an exemption only to non-commercial entities that performed specific activities with a certain social value was not considered to be justified by the nature and general structure of the Italian system for municipal real estate tax.
По отношение на член 149, параграф 4 от TUIR Комисията идентифицира подоходния данък като референтна система.
As regards Article 149(4) TUIR, the Commission identified income tax as the reference system.
Комисията стигна до заключението, че мярката на пръв поглед е селективна, тъй като изглежда предлага възможността — но само на църковните органи и аматьорските спортни клубове — да поддържат статут на нестопански субекти, дори и когато въпросните вече не отговарят на условията за нестопански субект.
The Commission concluded that the measure was, at first sight, selective, since it seemed to offer the possibility – but only to ecclesiastical bodies and amateur sports clubs - to maintain their non-commercial status, even though they were no longer considered to be non-commercial entities.
Такава мярка не може да бъде обоснована въз основа на основните принципи на италианската данъчна система.
Such a measure could not be justified on the basis of the underlying principles of the Italian tax system.
Италианските органи не са предоставили информация, която показва, че въпросните мерки отговарят на условията в съдебната практика по делото Altmark [14].
The Italian authorities had not provided information showing that the measures in question met the conditions of the Altmark case law [14].
Тъй като изглежда всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са изпълнени, мерките явно включват държавна помощ.
Since all the other criteria under Article 107(1) of the Treaty seemed to be met, the measures appeared to involve state aid.
По отношение на съвместимостта, член 107, параграф 2 от Договора изглежда не се прилага по отношение на мерките.
As regards compatibility, Article 107(2) of the Treaty did not appear to apply to the measures.
Освен това изглежда не се прилага никое от изключенията по член 107, параграф 3, с изключение на член 107, параграф 3, буква г) относно насърчаване на културата и опазване на наследството.
Moreover, none of the exceptions under Article 107(3) seemed to apply, except for Article 107(3)(d) on the promotion of culture and heritage conservation.
В действителност по отношение на освобождаването от ICI Комисията счита, че това изключение е можело да се прилага по отношение на специфични дейности, извършвани от нестопански субекти, които извършват само дейности в сферата на образованието, културата и отдиха.
Indeed, as regards the ICI exemption, the Commission considered that this exception could have been applied to specific activities performed by non-commercial entities performing exclusively educational, cultural and recreational activities.
Най-накрая, Комисията не изключи възможността определени дейности да могат да бъдат квалифицирани като услуги от общ икономически интерес в съответствие с член 106, параграф 2 от Договора.
Finally, the Commission did not rule out the possibility that certain activities might be classified as services of general economic interest in accordance with Article 106(2) of the Treaty.
Италианските органи обаче не предоставиха информация, която да позволи оценката на съвместимостта на въпросните мерки с вътрешния пазар.
The Italian authorities had not, however, provided any information allowing it to assess the compatibility of the measures in question with the internal market.
Впоследствие Комисията изрази съмнения по отношение на съвместимостта на мерките с вътрешния пазар и в съответствие с член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО [15] взе решение за започване на официална процедура по разследване, като покани Италия и другите заинтересовани страни да представят мненията си.
Consequently, the Commission had doubts as to the compatibility of the measures with the internal market and, in accordance with Article 4(4) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [15], it decided to initiate the formal investigation procedure, inviting Italy and other interested parties to submit their comments.
Според Комисията както освобождаването от ICI, така и член 149, параграф 4 от TUIR може да се квалифицира като нова помощ.
In the opinion of the Commission, both the ICI exemption and Article 149(4) TUIR could be classified as new aid.
ICI, който се налага на годишна база, в действителност е въведен през 1992 г., а за въпросното освобождаване не е представено уведомление или то не е одобрено по друг начин от Комисията.
ICI, which was levied on an annual basis, had actually been introduced in 1992 and the tax exemption in question had not been notified or otherwise approved by the Commission.
Освобождаването се прилага по отношение на голям кръг дейности, които не са затворени за конкуренция при въвеждането на ICI.
The exemption applied to a wide range of activities that were not closed to competition when ICI was introduced.
Следователно всякакво отклоняване от обичайните правила на данъчния режим е трябвало да се счита за нова помощ, тъй като изглежда са изпълнени изискванията, заложени в член 107, параграф 1 от Договора.
Therefore, any departure from the normal rules of this tax regime had to be considered new aid since the requirements of Article 107(1) of the Treaty seemed to be met.