natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В съвременната икономика понякога възникват ситуации, при които голям брой лица претърпяват вреди в резултат на едни и същи незаконни практики, свързани с нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, извършени от един или няколко търговци или други лица („ситуация на масова вреда“).
The modern economy sometimes creates situations in which a large number of persons can be harmed by the same illegal practices relating to the violation of rights granted under Union law by one or more traders or other persons (‘mass harm situation’).
Следователно те могат да имат основание да поискат преустановяването на тези практики или да предявят иск за обезщетение.
They may therefore have cause to seek the cessation of such practices or to claim damages.
През 2005 г. Комисията прие Зелена книга относно исковете за обезщетение за вреди при нарушаване на антитръстовите правила [1], а през 2008 г. тя публикува бяла книга [2]. Тези документи съдържат предложения за политика специално в областта на антитръстовите колективни искове.
The Commission adopted a Green Paper on antitrust damages actions in 2005 [1] and a White Paper in 2008, which included policy suggestions on antitrust-specific collective redress [2].
През 2008 г. Комисията публикува Зелена книга относно колективната защита на потребителите [3].
In 2008 the Commission published a Green Paper on consumer collective redress [3].
През 2011 г. тя проведе обществено допитване „Към по-съгласуван европейски подход за колективна защита“ [4].
In 2011 the Commission carried out a public consultation ‘Towards a more coherent European approach to collective redress’ [4].
На 2 февруари 2012 г. Европейският парламент прие резолюция „Към съгласуван европейски подход за колективна защита“, в която призова всяко едно предложение в областта на колективната правна защита да бъде под формата на хоризонтална рамка, включваща общ набор от принципи, който предоставя еднакъв достъп до правосъдие чрез колективни искове в рамките на Съюза и който разглежда конкретно, но не само, нарушения на правата на потребителите.
On 2 February 2012 the European Parliament adopted the resolution ‘Towards a Coherent European Approach to Collective Redress’, in which it called for any proposal in the field of collective redress to take the form of a horizontal framework including a common set of principles providing uniform access to justice via collective redress within the Union and specifically but not exclusively dealing with the infringement of consumer rights.
Парламентът подчерта също така необходимостта да се вземат надлежно предвид правните традиции и правният ред на отделните държави членки и да се подобри координацията на добри практики между държавите членки [5].
The Parliament also stressed the need to take due account of the legal traditions and legal orders of the individual Member States and enhance the coordination of good practices between Member States [5].
На 11 юни 2013 г. Комисията публикува съобщение „Към европейска хоризонтална рамка за колективна защита“ [6], в което се прави обзор на предприетите досега действия и на становищата на заинтересованите страни и на Европейския парламент, и се представя позицията на Комисията по някои основни въпроси, свързани с колективната защита.
On 11 June 2013 the Commission issued a Communication ‘Towards a European Horizontal Framework for Collective Redress’ [6], which took stock of the actions to date and the opinions of stakeholders and of the European Parliament, and presented the Commission’s position on some central issues regarding collective redress.
Предотвратяването и санкционирането на нарушенията на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, е главна задача на правоприлагането от страна на публичните органи.
It is a core task of public enforcement to prevent and punish the violations of rights granted under Union law.
Възможността частни лица да предявяват искове на основание нарушаването на тези права допълва правоприлагането от страна на публичните органи.
The possibility for private persons to pursue claims based on violations of such rights supplements public enforcement.
Когато в препоръката се говори за нарушение на правата, предоставени съгласно правото на Съюза, това се отнася за всички ситуации, в които нарушението на правилата, установени на равнище Европейски съюз, причинява или е вероятно да причини вреди на физически или юридически лица.
Where this Recommendation refers to the violation of rights granted under Union Law, it covers all the situations where the breach of rules established at Union level has caused or is likely to cause prejudice to natural and legal persons.
Сред областите, в които предявяването на колективни искове за защита на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, от страна на частноправни субекти е полезно допълнение на правоприлагането от страна на публичните органи, са защитата на потребителите, конкуренцията, опазването на околната среда, защитата на личните данни, законодателството в областта на финансовите услуги и защитата на инвеститорите.
Amongst those areas where the supplementary private enforcement of rights granted under Union law in the form of collective redress is of value, are consumer protection, competition, environment protection, protection of personal data, financial services legislation and investor protection.
Принципите, представени в настоящата препоръка, следва да се прилагат хоризонтално и по еднакъв начин в изброените области, но също така във всяка друга област, в която колективните искове за преустановяване на нарушения или колективните искове за обезщетение, свързани с нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, биха били уместни.
The principles set out in this Recommendation should be applied horizontally and equally in those areas but also in any other areas where collective claims for injunctions or damages in respect of violations of the rights granted under Union law would be relevant.
Индивидуалните искове, като например производството за искове с малък материален интерес при потребителски дела, са обичайните инструменти за решаване на спорове, за предотвратяване на вреди и за предявяване на иск за обезщетение.
Individual actions, such as the small claims procedure for consumer cases, are the usual tools to address disputes to prevent harm and also to claim for compensation.
В допълнение към индивидуалната защита всички държави членки въведоха разнообразни механизми за колективна защита.
In addition to individual redress, different types of collective redress mechanisms have been introduced by all Member States.
Тези мерки имат за цел да предотвратят и преустановяват незаконните практики и да гарантират, че в ситуации на масова вреда увредените лица могат да получат обезщетение.
These measures are intended to prevent and stop unlawful practices as well as to ensure that compensation can be obtained for the detriment caused in mass harm situations.
Възможността за съединяване на исковете и колективното им упражняване би могла да представлява по-добро средство за достъп до правосъдие, особено когато разходите за индивидуални искове биха възпрели увредените лица да се обърнат към съда.
The possibility of joining claims and pursuing them collectively may constitute a better means of access to justice, in particular when the cost of individual actions would deter the harmed individuals from going to court.
Целта на настоящата препоръка е да улесни достъпа до правосъдие при нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, и с тази цел да препоръча всички държави членки да разполагат със системи за колективна защита на национално равнище, които следват едни и същи основни принципи на цялата територия на Съюза, като се вземат предвид правните традиции на държавите членки и необходимостта да се предотвратят злоупотребите.
The aim of this Recommendation is to facilitate access to justice in relation to violations of rights under Union law and to that end to recommend that all Member States should have collective redress systems at national level that follow the same basic principles throughout the Union, taking into account the legal traditions of the Member States and safeguarding against abuse.
В областта на исковете за преустановяване на нарушения Европейският парламент и Съветът приеха Директива 2009/22/ЕО относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите [7].
In the area of injunctive relief, the European Parliament and the Council have already adopted Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumers’ interests [7].
Производството по искове за преустановяване на нарушения, въведено с тази директива, не предвижда обаче възможност лицата, които претендират, че са понесли вреди в резултат на незаконна практика, да получат обезщетение.
The injunction procedure introduced by the Directive does not, however, enable those who claim to have suffered detriment as a result of an illicit practice to obtain compensation.
Производства за предявяване на колективни искове за обезщетение бяха въведени само в няколко държави членки, и то в различна степен.
Procedures to bring collective claims for compensatory relief have been introduced in some Member States, and to differing extents.
Освен това съществуващите производства за предявяване на колективни искове се различават значително в отделните държави членки.
However, the existing procedures for bringing claims for collective redress vary widely between the Member States.
В настоящата препоръка се предлага набор от принципи за съдебната и извънсъдебната колективна защита, които следва да бъдат еднакви за целия Съюз, при зачитането на различните правни традиции в държавите членки.
This Recommendation puts forward a set of principles relating both to judicial and out-of-court collective redress that should be common across the Union, while respecting the different legal traditions of the Member States.
Тези принципи следва да гарантират, че страните запазват основните си процесуални права, и да предотвратяват злоупотребите чрез подходящи предпазни мерки.
These principles should ensure that fundamental procedural rights of the parties are preserved and should prevent abuse through appropriate safeguards.
Настоящата препоръка е насочена както към колективните искове за обезщетение, така и — доколкото е целесъобразно и съответства на конкретните принципи — към колективните искове за преустановяване на нарушения.
This Recommendation addresses both compensatory and — as far as appropriate and pertinent to the particular principles — injunctive collective redress.
Тя не засяга съществуващите секторни механизми за преустановяване на нарушения, предвидени в правото на Съюза.
It is without prejudice to the existing sectorial mechanisms of injunctive relief provided for by Union law.
Механизмите за колективна защита имат за цел да запазят процесуалните гаранции, с които разполагат страните по граждански производства.
Collective redress mechanisms should preserve procedural safeguards and guarantees of parties to civil actions.
С цел да се избегне злоупотребата с предявяването на съдебни искове в ситуации на масова вреда националните механизми за колективна защита следва да включват основните предпазни мерки, посочени в настоящата препоръка.
In order to avoid the development of an abusive litigation culture in mass harm situations, the national collective redress mechanisms should contain the fundamental safeguards identified in this Recommendation.
Като общо правило следва да се избягват елементи като наказателни обезщетения, прекалено интрузивни досъдебни процедури за представяне на доказателства („pre-trial discovery“) и присъждане на обезщетения от съдебните заседатели („jury awards“), по-голямата част от които не са присъщи на правните традиции на повечето държави членки.
Elements such as punitive damages, intrusive pre-trial discovery procedures and jury awards, most of which are foreign to the legal traditions of most Member States, should be avoided as a general rule.
Процедурите за алтернативно решаване на спорове могат да представляват ефикасен начин за получаване на правна защита в ситуации на масова вреда.
Alternative dispute resolution procedures can be an efficient way of obtaining redress in mass harm situations.
Те следва винаги да бъдат предвидени като паралелна възможност или като доброволен елемент от съдебните колективни искове.
They should always be available alongside, or as a voluntary element of, judicial collective redress.
Процесуалната легитимация за предявяване на колективни искове в държавите членки зависи от естеството на механизма за колективна защита.
Legal standing to bring a collective action in the Member States depends on the type of collective redress mechanism.
При някои видове колективни искове, като например груповите искове, при които искът може да се предяви съвместно от лицата, които претендират, че са претърпели вреди, на въпроса за процесуалната легитимация може да се даде по-ясен отговор, отколкото в контекста на представителните искове, при които този въпрос се нуждае от изясняване.
In certain types of collective actions, such as group actions where the action can be brought jointly by those who claim to have suffered harm, the issue of standing is more straightforward than in the context of representative actions, where accordingly the issue of legal standing should be clarified.
Процесуалната легитимация за предявяване на представителни искове следва да е ограничена до ad hoc сертифицирани организации, определени за тази цел представителни организации, които отговарят на определени със закон критерии, или публични органи.
In the case of a representative action, the legal standing to bring the representative action should be limited to ad hoc certified entities, designated representative entities that fulfil certain criteria set by law or to public authorities.
От представителната организация следва да се изисква да докаже, че разполага с необходимия административен и финансов капацитет да представлява по подходящ начин интереса на ищците.
The representative entity should be required to prove the administrative and financial capacity to be able to represent the interest of claimants in an appropriate manner.
Финансирането на производствата по колективни искове следва да бъде уредено по такъв начин, че да не води до злоупотреби със системата или конфликт на интереси.
The availability of funding for collective redress litigation should be arranged in such a way that it cannot lead to an abuse of the system or a conflict of interest.
За да се избегнат злоупотреби със системата и в интерес на доброто правораздаване, ход на колективните искове следва да се дава само ако са изпълнени законовите условия за тяхната допустимост.
In order to avoid an abuse of the system and in the interest of the sound administration of justice, no judicial collective redress action should be permitted to proceed unless admissibility conditions set out by law are met.
Съдилищата следва да имат ключова роля за защитата на правата и интересите на всички страни по колективни искове, както и за ефективното провеждане на производствата по такива искове.
A key role should be given to courts in protecting the rights and interests of all the parties involved in collective redress actions as well as in managing the collective redress actions effectively.
В правните области, в които публичен орган е оправомощен да приеме решение, с което се установява нарушение на правото на Съюза, е важно да се осигури последователност между окончателното решение относно това нарушение и изхода на колективния иск.
In fields of law where a public authority is empowered to adopt a decision finding that there has been a violation of Union law, it is important to ensure consistency between the final decision concerning that violation and the outcome of the collective redress action.
Нещо повече, в случай на предявяване на колективни искове вследствие на решение на публичен орган (последващи искове) може да се приеме, че общественият интерес и необходимостта от предотвратяване на злоупотреби вече са били отчетени от публичния орган при установяването на нарушение на правото на Съюза.
Moreover, in the case of collective actions following a decision by a public authority (follow-on actions), the public interest and the need to avoid abuse can be presumed to have been taken into account already by the public authority as regards the finding of a violation of Union law.
По отношение на екологичното право в настоящата препоръка се вземат предвид разпоредбите на член 9, параграфи 3, 4 и 5 от Конвенцията на Икономическата комисия за Европа (ИКЕ) на ООН за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда (Орхуската конвенция), с които се насърчава съответно широкият достъп до правосъдие по въпроси на околната среда, определят се критерии, на които трябва да отговарят процедурите, в това число, че те трябва да са своевременни и да не са недостъпно скъпи, и се предвижда предоставянето на информация на обществеността и обмислянето на помощни механизми.
With regard to environmental law, this Recommendation takes account of the provisions of Article 9(3), (4) and (5) of the UN/ECE Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental Matters (‘the Aarhus Convention’) which, respectively, encourage wide access to justice in environmental matters, set out criteria that procedures should respect, including criteria that they be timely and not prohibitively expensive, and address information to the public and the consideration of assistance mechanisms.
Държавите членки следва да предприемат необходимите мерки за прилагането на принципите от настоящата препоръка най-късно две години след нейното публикуване.
The Member States should take the necessary measures to implement the principles set out in this Recommendation at the latest two years after its publication.
Държавите членки следва да изготвят доклади до Комисията относно изпълнението на настоящата препоръка.
The Member States should report to the Commission on the implementation of this Recommendation.
Въз основа на тези доклади Комисията следва да наблюдава и оценява мерките, предприети от държавите членки.
Based on this reporting, the Commission should monitor and assess the measures taken by Member States.
В срок от четири години след публикуването на настоящата препоръка Комисията следва да оцени дали са необходими допълнителни действия, в това число законодателни мерки, за да се гарантира пълното спазване на целите в настоящата препоръка.
Within four years after publication of this Recommendation, the Commission should assess if any further action, including legislative measures, is needed, in order to ensure that the objectives of this Recommendation are fully met.
По-специално Комисията следва да оцени изпълнението на настоящата препоръка и нейното въздействие върху достъпа до правосъдие, правото на обезщетение, нуждата от предотвратяване на злоупотребата с предявяването на съдебни искове и функционирането на единния пазар, икономиката на Европейския съюз и доверието на потребителите,
The Commission should in particular assess the implementation of this Recommendation and its impact on access to justice, on the right to obtain compensation, on the need prevent abusive litigation and on the functioning of the single market, the economy of the European Union and consumer trust,
I. ЦЕЛ И ПРЕДМЕТ
I. PURPOSE AND SUBJECT MATTER
Целта на настоящата препоръка е да се улесни достъпът до правосъдие, да се преустановят незаконните практики и да се създадат условия увредените лица да получат обезщетение в ситуации на масова вреда, свързани с нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, при осигуряване на подходящи процесуални гаранции с цел предотвратяване на злоупотребата с предявяването на съдебни искове.
The purpose of this Recommendation is to facilitate access to justice, stop illegal practices and enable injured parties to obtain compensation in mass harm situations caused by violations of rights granted under Union law, while ensuring appropriate procedural safeguards to avoid abusive litigation.
Всички държави членки следва да разполагат както при исковете за преустановяване на нарушения, така и при тези за обезщетение, с национални механизми за колективна защита, които спазват основните принципи, посочени в настоящата препоръка.
All Member States should have collective redress mechanisms at national level for both injunctive and compensatory relief, which respect the basic principles set out in this Recommendation.
Тези принципи следва да са общи за целия Съюз, при спазване на съответните правни традиции на държавите членки.
These principles should be common across the Union, while respecting the different legal traditions of the Member States.
Държавите членки следва да гарантират, че производствата по колективните искове са равноправни, справедливи, своевременни и не са недостъпно скъпи.
Member States should ensure that the collective redress procedures are fair, equitable, timely and not prohibitively expensive.
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
DEFINITIONS AND SCOPE
За целите на настоящата препоръка:
For the purposes of this Recommendation:
„колективен иск“ е: i) правен механизъм, който дава възможност да се търси прекратяването на незаконно поведение съвместно от две или повече физически или юридически лица или от организация, която има процесуална легитимация да предявява представителни искове (колективен иск за преустановяване на нарушение); ii) правен механизъм, който дава възможност да се търси обезщетение съвместно от две или повече физически или юридически лица, които претендират, че са били увредени в ситуация на масова вреда, или от организация, която има процесуална легитимация да предявява представителни искове (колективен иск за обезщетение);
‘collective redress’ means: (i) a legal mechanism that ensures a possibility to claim cessation of illegal behaviour collectively by two or more natural or legal persons or by an entity entitled to bring a representative action (injunctive collective redress); (ii) a legal mechanism that ensures a possibility to claim compensation collectively by two or more natural or legal persons claiming to have been harmed in a mass harm situation or by an entity entitled to bring a representative action (compensatory collective redress);
„ситуация на масова вреда“ е ситуация, при която две или повече физически или юридически лица претендират, че са претърпели вреди, причинени от една и съща незаконна дейност на едно или няколко физически или юридически лица;
‘mass harm situation’ means a situation where two or more natural or legal persons claim to have suffered harm causing damage resulting from the same illegal activity of one or more natural or legal persons;
„иск за обезщетение“ е иск, предявен пред национален съд, с претенция за обезщетение за вреди;
‘action for damages’ means an action by which a claim for damages is brought before a national court;
„представителен иск“ е иск, който е заведен от представителна организация, ad hoc сертифицирана организация или публичен орган от името и за сметка на две или повече физически или юридически лица, които претендират, че са изложени на риск от вреди или са били увредени в ситуация на масова вреда, като тези лица на са страни по производството;
‘representative action’ means an action which is brought by a representative entity, an ad hoc certified entity or a public authority on behalf and in the name of two or more natural or legal persons who claim to be exposed to the risk of suffering harm or to have been harmed in a mass harm situation whereas those persons are not parties to the proceedings;
„колективен последващ иск“ е колективен иск, който е предявен след като публичен орган е постановил окончателно решение, в което се констатира, че е извършено нарушение на правото на Съюза.
‘collective follow-on action’ means a collective redress action that is brought after a public authority has adopted a final decision finding that there has been a violation of Union law.