natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Съгласно Договора и установената съдебна практика на Съда, когато Комисията установи, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар, тя има компетенциите да вземе решение засегнатата държава да я отмени или измени [73].
According to the Treaty and the established case law of the Court of Justice, when the Commission finds that aid is incompatible with the internal market, it is competent to decide that the State concerned must abolish or alter it [73].
Съгласно трайно установената практика на Съда задължението на държавата да отмени помощта, считана от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, има за цел да възстанови съществувалото преди това положение [74].
The Court has also consistently held that the obligation of a State to abolish aid regarded by the Commission as being incompatible with the internal market is designed to re-establish the previously existing situation [74].
В този контекст Съдът е установил, че тази цел се постига, щом получателят изплати дадените му суми, като по този начин се откаже от предимството, от което се е ползвал пред конкурентите на пазара, и се възстанови положението, предхождащо плащането на помощта [75].
In this context, the Court has established that that objective is achieved once the recipient has repaid the amounts granted, thus forfeiting the advantage which it had enjoyed over its competitors on the market, and the situation prior to the payment of the aid is restored [75].
В съответствие със съдебната практика, член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 [76] предвижда, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“
Following that case law, Article 14(1) of Regulation (EC) No 659/99 [76] stipulates that ‘where negative decisions are taken in respect of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the recipient.’
Следователно щом мярка за освобождаване от ICI е счетена за неправомерна и несъвместима помощ, по същество тя трябва да бъде възстановена с цел възстановяване на съществувалото положение на пазара преди предоставянето на помощта.
Thus, once the ICI exemption measure is considered unlawful and incompatible aid, it must in principle be recovered in order to re-establish the situation that existed on the market prior to the granting of the aid.
Въпреки това в Регламент (ЕО) № 659/99 са наложени ограничения за разпорежданията за възстановяване.
However, Regulation (EC) No 659/99 imposes limits on ordering recovery.
Например в член 14, параграф 1 се предвижда, че „Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Общността“ като защитата на оправданите правни очаквания.
For example, Article 14(1) provides that ‘the Commission shall not require recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of Community law’ such as the protection of legitimate expectation.
Съдът също признава едно изключение на задълженията на държавата членка да прилага решение за възстановяване, насочено към нея, а именно наличието на изключителни обстоятелства, които биха направили абсолютно невъзможно адекватното изпълнение на решението от страна на държавата членка [77].
The Court of Justice has also recognised one exception to the obligation for a Member State to implement a recovery decision addressed to it, namely the existence of exceptional circumstances that would make it absolutely impossible for the Member State to execute the decision properly [77].
Тъй като италианските органи се позоваха на изключенията в контекста на официалното разследване, Комисията трябва да разгледа дали те се прилагат по отношение на настоящия случай, за да определи дали е необходимо възстановяване.
Since these exceptions were raised by the Italian authorities in the context of the formal investigation, the Commission must examine whether they apply to the present case in order to determine if recovery is required.
В съдебната практика на Съда и практиката за вземане на решения на Комисията е установено, че разпореждането за възстановяване на помощ би нарушило общия принцип на законодателството на Съюза, ако в резултат на действията на Комисията съществуват оправдани правни очаквания от страна на получателя на мярката, че помощта е била отпусната в съответствие със законодателството на Съюза.
The case law of the Court of Justice and the Commission's own decision-making practice have established that an order to recover aid would infringe a general principle of Union law if, as a result of the Commission's actions, a legitimate expectation exists on the part of the recipient of a measure that the aid has been granted in accordance with Union law.
Съдът няколкократно е посочил, че правото на отговор по отношение на принципа на защита на оправданите правни очаквания обхваща всяко лице при положение, в което даден орган от Съюза е породил неговите оправдани правни очаквания.
The Court has repeatedly held that the right to rely on the principle of the protection of legitimate expectation extends to any person in a situation where an authority of the Union has caused him or her to have justified expectations.
Въпреки това дадено лице не може да предяви оправдани правни очаквания, освен ако не е получило конкретни уверения от административния орган [78].
However, a person may not plead legitimate expectation unless he or she has been given precise assurances by the administrative body [78].
В настоящия случай италианските органи и 78-те заинтересовани страни основно са се позовали на наличието на оправдани правни очаквания въз основа на отговора на Комисията на писмен парламентарен въпрос от 2009 г [79].
In the present case, the Italian authorities and the 78 interested parties have essentially invoked the existence of legitimate expectation based on the Commission's reply to a parliamentary written question of 2009 [79].
В отговор на това Комисията заяви, че „е извършила предварителна оценка и е счела, че няма причина за допълнителни действия, тъй като изглежда, че данъчният режим ICI няма изгледи да поставя църковните институции в изгодна конкурентна позиция“.
In its reply, the Commission declared that it had ‘carried out a preliminary assessment and considered that there was no ground to proceed further, since it appears that the ICI tax regime is not liable to put ecclesiastic institutions in an advantageous competitive position’.
Комисията настоява, че този отговор не е дал повод за оправдани правни очаквания поради следните причини.
The Commission maintains that this reply did not given rise to any legitimate expectation, for the following reasons.
Първо, изявлението на Комисията е просто резултат от „предварителна оценка“; Комисията не е заявила, че е взела решение, а само че счита, че няма причини за допълнителни действия.
First, the Commission’s statement was merely the result of a ‘preliminary assessment’; the Commission did not state that it had taken a decision, but only that it considered that there was no ground to proceed further.
Второ, Комисията е посочила условно, че както изглежда освобождаването от ICI няма вероятност да даде предимство на църковните институции.
Second, the Commission indicated tentatively that it appeared that the ICI exemption was not likely to confer any advantage on ecclesiastical institutions.
Трето, във въпроса и отговора се споменават единствено църковните институции, които са подкатегория на нестопанските субекти, засегнати от освобождаването от ICI.
Third, the question and the reply referred only to ecclesiastical institutions, which are a subcategory of the non-commercial entities concerned by the ICI exemption.
С оглед на горепосоченото Комисията счита, че не е предоставила конкретни, безусловни и последователни уверения, чието естество би дало на получателите на разглежданата мярка оправдани правни очаквания, че схемата е законна в смисъл, че не попада в обхвата на правилата за държавна помощ и следователно всякакво предимство, което произтича от нея не може да подлежи на процедури за възстановяване.
In the light of the above, the Commission considers that it did not provide specific, unconditional and consistent assurances of a nature such that the recipients of the measure at issue entertained justified expectations that the scheme was lawful, in the sense that it did not fall within the scope of the state aid rules, and that consequently any advantage derived from it could not be subject to recovery proceedings.
В заключение, Комисията счита, че не е направила точно и безусловно изявление, че разглежданото освобождаване от ICI не следва да се разглежда като държавна помощ.
In conclusion, the Commission considers that it did not make any precise and unconditional statement to the effect that the ICI exemption at issue should not be considered state aid.
Италия също твърди, че отговорите на Комисията на жалбоподателите относно освобождаването от ICI, за които Италия е известена неофициално, са създали оправдани правни очаквания сред нестопанските субекти по отношение на съвместимостта на освобождаването от ICI със законодателството на Съюза.
Italy has also argued that the replies given by the Commission to the complainants on the ICI exemption, about which Italy was informally told, created a legitimate expectation on the part of the non-commercial entities as regards the compatibility of the ICI exemption with Union law.
Комисията не е съгласна с тези виждания, изразени от Италия.
The Commission does not agree with the views expressed by Italy.
Писмата с предварителната оценка, изпратени от Комисията на жалбоподателите, за които държавата членка е уведомена неофициално, не представляват окончателната позиция на Комисията.
Preliminary assessment letters sent by the Commission to the complainants, of which the Member State was only unofficially informed, do not constitute the Commission’s final position.
Макар решенията на Комисията да са публични и да се публикуват в Официален вестник, това не е така при обикновената административна процедура, където — въз основа на наличните факти — Комисията не изразява сериозни съмнения за съвместимостта на разглежданите мерки.
Whereas Commission decisions are made public and published in the Official Journal, this is not the case in a simple administrative procedure where - on the basis of the facts available - the Commission does not harbour serious doubts about the compatibility of the measures examined.
Освен това писмото, изпратено до жалбоподателите на 15 февруари 2010 г., е оспорвано от двама жалбоподатели пред Общия съд и не е станало окончателно, а постъпките пред Съда бяха оттеглени едва след решението за започване на процедурата.
Moreover, the letter sent to the complainants on 15 February 2010 was challenged by two complainants before the General Court and did not become final; these Court actions were withdrawn only subsequent to the decision initiating the procedure.
Следователно Комисията стигна до заключението, че в настоящия случай Италия и 78-те заинтересовани страни не са получили уверение от никоя институция на Съюза, което може да обоснове оправдани правни очаквания и следователно да предотврати издаването на разпореждане за възстановяване от Комисията.
The Commission therefore concludes that, in the present case, Italy and the 78 interested parties were not given any assurance by any institution of the Union which could justify legitimate expectation and therefore prevent the Commission from ordering recovery.
Изключителни обстоятелства: абсолютна невъзможност за възстановяване
Exceptional circumstances: absolute impossibility of recovery
Съгласно член 288 от Договора държавата членка, която е адресат на решение за възстановяване, е задължена да изпълни това решение.
Under Article 288 of the Treaty, the Member State to which a recovery decision is addressed is obliged to execute the decision.
Както бе посочено по-горе, има едно изключение от това задължение, а именно когато държавата членка докаже наличието на изключителни обстоятелства, които правят адекватното изпълнение на решението абсолютно невъзможно.
As indicated above, there is one exception to this obligation, namely where the Member States demonstrates the existence of exceptional circumstances that would make it absolutely impossible to execute the decision properly.
Държавата членка обикновено повдига този аргумент в контекста на обсъжданията с Комисията след приемането на решението [80].
Member States usually raise this argument in the context of the discussions with the Commission after the adoption of the decision [80].
Въпреки това в този случай Италия вече е посочила преди приемането на решението, че не трябва да има разпореждане за възстановяване, тъй като би било абсолютно невъзможно да го изпълни.
However, in this case, Italy already argued before the adoption of the decision that recovery should not be ordered because it would be absolutely impossible to implement it.
Тъй като Италия повдига този въпрос в контекста на официалното разследване и общият принцип на закона гласи, че никой не може да бъде задължен да направи невъзможни неща, Комисията счита, че е необходимо да разгледа този въпрос в настоящото решение.
Since Italy raised this issue in the context of the formal investigation, and since a general principle of law states that no one can be obliged to do the impossible, the Commission considers that it is necessary to deal with this question in the present Decision.
Следва да се припомни, че Съдът винаги тълкува стриктно концепцията „абсолютна невъзможност“.
It should first be recalled that the Court of Justice has constantly given a very strict interpretation to the concept of ‘absolute impossibility’.
Условието, че възстановяването би било абсолютно невъзможно, не е изпълнено, когато държавата членка просто уведомява Комисията за правните, политическите или практическите трудности, свързани с прилагането на решението [81].
The condition that recovery would be absolutely impossible is not fulfilled where Member States merely inform the Commission of the legal, political or practical difficulties involved in implementing the decision [81].
Единственият случай, в който може да се приеме „абсолютната невъзможност“, е когато възстановяването е невъзможно от самото начало по обективни и абсолютни причини [82].
The only instance where ‘absolute impossibility’ could be accepted is where recovery would, from the beginning, be impossible in objective and absolute terms [82].
В разглеждания случай италианските органи твърдят, че би било абсолютно невъзможно да се определи кое недвижимо имущество, принадлежащо на нестопански субекти, е използвано за дейности, които не са с изключително стопански характер и да се извлече информацията, необходима за определяне на размера на данъка, който следва да се плати.
In the case at hand, the Italian authorities have argued that it would be absolutely impossible to define which real estate, belonging to non-commercial entities, was used for activities that were not of an exclusively commercial nature and to retrieve the information needed to determine the amount of tax that should have been paid.
Италианските органи обясняват, че поради структурата на кадастъра е невъзможно от неговата база данни да се екстраполират със задна дата данни относно недвижимото имущество, което принадлежи на нестопанските субекти, използвано за дейности, които не са с изключително стопански характер, от вида, посочен в освобождаването от ICI.
The Italian authorities explained that, because of the way the cadastre is structured, it is impossible to extrapolate retroactively from the cadastral databases the data concerning real estate belonging to non-commercial entities which was used for activities of a non-exclusively commercial nature of the type indicated in the ICI exemption.
Въз основа на информацията, съдържаща се в регистъра не е възможно да се проследят дейностите, извършвани на територията на недвижимото имущество.
It is not possible to trace activities carried on in the real estate from the information contained in the cadastre.
С други думи въз основа на данните в кадастъра не е възможно да се прецени дали на територията на дадена собственост даден субект извършва стопански или нестопански дейности.
In other words, on the basis of the data in the cadastre, it is not possible to work out if, in a given property, an entity carried on either commercial or non-commercial activities.
В действителност всяка отделна собственост (включително и дялове недвижимо имущество с отделна класификация) е регистрирана в кадастъра единствено въз основа на обективните си характеристики, които вземат предвид физическите и структурните елементи, свързани с предвиденото ползване.
In fact, each single property (including portions of real estate with a separate classification) is registered in the cadastre only on the basis of its objective characteristics, which take into account physical and structural elements linked to its intended use.
По отношение на базите данни, по-специално данните за данъчните декларации на нестопанските субекти, Италия е обяснила, че е възможно да идентифицира сред тях единствено недвижимото имущество, използвано само за нестопански цели.
As regards tax databases, and in particular records of the tax declarations of non-commercial entities, Italy explained that it was possible to identify from them only the real estate used exclusively on a non-commercial basis.
В този случай сградите, които генерират приходи, трябва да бъдат посочени в стандартните данъчни декларации в раздел RB относно приходи от сгради, докато раздел RS относно смесени разходи и постъпления не трябва да се попълва.
In this case, the buildings that produce revenue must be indicated in the standard tax declaration under Section RB on building revenue, whereas Section RS on mixed costs and receipts does not have to be filled in.
От друга страна, ако нестопански субект притежава недвижимо имущество, в което се извършват и стопански дейности, то трябва да се попълни раздел RB, както и раздел RS.
On the other hand, if a non-commercial entity owns real estate in which commercial activities are also carried on, then both Sections RB and RS have to be filled in.
Въпреки това, ако повече от една сграда е посочена в раздел RB, не е възможно да се идентифицира недвижимото имущество, в което е извършена дейността, която генерира приходите, посочени в данъчната декларация.
However, if more than one building is indicated under Section RB, it is not possible to identify the real estate in which the activity that generated the revenue indicated in the tax declaration was carried on.
Във всеки случай следва да се отбележи, че раздел RS от стандартния формуляр включва сборните данни за разходи и приходи относно стоки и услуги, използвани за стопански и нестопански цели (стоки и услуги, използвани на случаен принцип за стопански дейности и други дейности).
In any case, it should be noted that Section RS of the standard form includes aggregate cost and revenue data concerning goods and services used for both commercial and non-commercial purposes (goods and services used arbitrarily for commercial activities and other activities).
Въпреки това, дори когато в раздел RB е посочена само една сграда, поради структурирането на кадастралната система не е възможно да се получи разбивка въз основа на търговско/нетърговско ползване на сграда и следователно не е възможно да се идентифицира делът от сградата, използван за икономическа дейност, която генерира прихода, заявен в данъчната декларация.
However, even when a single building is indicated under Section RB, because of the way the cadastral system is structured it is not possible to obtain a breakdown based on commercial/non-commercial uses of a building and therefore it is not possible to identify what portion of the building was used for the economic activity that generated the revenue stated in the tax declaration.
Следователно Комисията счита, че италианските органи са доказали, че получателите на помощта не могат да бъдат идентифицирани и самата помощ не може да бъде изчислена обективно поради липсата на налични данни.
Consequently, the Commission considers that the Italian authorities have demonstrated that the recipients of the aid cannot be identified and the aid itself cannot be objectively calculated due to the lack of available data.
По същество не е възможно в базите данни с данъците и тези от кадастъра да се идентифицира недвижимото имущество, което принадлежи на нестопански субекти, използвано за дейности, които не са с изключително стопански характер, от типа, посочен в разпоредбите за освобождаване от ICI.
Basically, it is not possible to identify from the tax and cadastral databases the real estate belonging to non-commercial entities, which was used for non-exclusively commercial activities of the type indicated in the ICI exemption provisions.
Следователно не е възможно да се получи необходимата информация за изчисление на размера на данъка, който следва да бъде възстановен.
Consequently it is not possible to obtain the necessary information to calculate the amount of tax to be recovered.
Следователно влизането в сила на евентуално разпореждане за възстановяване би било невъзможно в обективно и абсолютно отношение.
Therefore, enforcing a possible recovery order would be impossible in objective and absolute terms.
В заключение Комисията установи, че предвид специфичния характер на този случай, за Италия би било абсолютно невъзможно да иска възстановяване на помощ, неправомерно отпусната по разпоредбите за освобождаване от ICI.
In conclusion, the Commission finds that, given the specific nature of this case, it would be absolutely impossible for Italy to recover any aid illegally granted under the ICI exemption provisions.
Възстановяването на помощта, която произтича от неправомерно и несъвместимо освобождаване от този общински данък върху недвижимото имущество, следователно не може да бъде разпоредено.
Recovery of the aid arising from the unlawful and incompatible exemption from this municipal tax on real estate should therefore not be ordered.
Комисията установи, че Италия е прилагала неправомерно освобождаването от общинския данък върху недвижимото имущество съгласно член 7, параграф 1, буква и) от Законодателен указ № 504/92 в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора.
The Commission finds that Italy has unlawfully implemented the exemption from the municipal tax on real estate under Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92 in breach of Article 108(3) of the Treaty.
Тъй като за въпросната схема не могат да бъдат идентифицирани основания за съвместимост, тя бе определена за несъвместима с вътрешния пазар.
Since no grounds of compatibility can be identified for the scheme in question, it is found to be incompatible with the internal market.
Въпреки това с оглед на изключителните обстоятелства, на които се позовава Италия, не може да бъде разпоредено възстановяване на помощта, тъй като Италия е доказала, че би било абсолютно невъзможно да го приложи.
However, in the light of the exceptional circumstances invoked by Italy, recovery of the aid should not be ordered since Italy has demonstrated that it would be absolutely impossible to enforce.
Комисията счита, че член 149, параграф 4 от TUIR не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
The Commission considers that Article 149(4) TUIR does not constitute state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.