natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Регламент (ЕО) № 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции [6] се прилага наред с другото и при транспортирането на кучета, котки и порове в рамките на Съюза.
Council Regulation (EC) No 1/2005 of 22 December 2004 on the protection of animals during transport and related operations [6] applies, inter alia, to the transport of dogs, cats and ferrets carried out within the Union.
Поради това следва да бъде вмъкнато позоваване на посочения регламент в Директива 92/65/ЕИО, в който се установяват изискванията, приложими при търговията с посочените животни.
Reference to that Regulation should therefore be inserted in Directive 92/65/EEC which establishes the animal health requirements applicable to trade in those animals.
Освен това опитът с изпълнението на Директива 92/65/ЕИО показа, че извършването на клиничен преглед на животно 24 часа преди изпращането му в повечето случаи е практически неизпълнимо.
Moreover, experience in the application of Directive 92/65/EEC has shown that carrying out the clinical examination of an animal within 24 hours before dispatch is in most cases impracticable.
Затова е целесъобразно срокът, определен в Директива 92/65/ЕИО, да се удължи на 48 часа, както се препоръчва от Световната организация за здравеопазване на животните.
It is therefore appropriate to extend the time limit laid down in Directive 92/65/EEC to 48 hours, as recommended by the World Organisation for Animal Health.
Комисията смята, че в този конкретен случай не е обосновано да се иска от държавите членки да изпращат до Комисията обяснителни документи, за да покажат връзката между разпоредбите в настоящата директива и съответните части от националните актове, с който се извършва транспонирането ѝ.
The Commission considers that in this particular case it is not justified to ask Member States to communicate explanatory documents to the Commission in order to explain the relationship between the provisions of this Directive and the corresponding parts of national transposition documents.
В настоящата директива се предвиждат ограничен брой изменения на Директива 92/65/ЕИО, което следва да направи възможно получаването от Комисията на информацията относно транспонирането, без да се отделят значителни ресурси за тази задача.
This Directive provides for a very limited number of amendments to Directive 92/65/EEC, which should make it possible for the Commission to obtain the information regarding transposition without devoting significant resources to that task.
Във всички случаи държавите членки следва да съобщят на Комисията текстовете на транспонираните мерки.
Member States should, in any event, transmit the text of the transposed measures to the Commission.
Поради това Директива 92/65/ЕИО следва да бъде съответно изменена,
Directive 92/65/EEC should therefore be amended accordingly,
Директива 92/65/ЕИО се изменя, както следва:
Directive 92/65/EEC is hereby amended as follows:
За да бъдат предмет на търговия, кучетата, котките и поровете:
To be the subject of trade, dogs, cats and ferrets shall:
отговарят на условията, установени в член 6 и, където е приложимо, в член 7 от Регламент (ЕС) № 576/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 12 юни 2013 г. относно движението с нетърговска цел на домашни любимци;
satisfy the conditions set out in Article 6 and, where applicable, in Article 7 of Regulation (EU) No 576/2013 of the European Parliament and of the Council of 12 June 2013 on the non-commercial movement of pet animals;
в рамките на 48 часа преди изпращането им са преминали клиничен преглед, извършен от ветеринарен лекар, упълномощен от компетентния орган; както и
undergo a clinical examination carried out within 48 hours prior to the time of dispatch of the animals by a veterinarian authorised by the competent authority; and
по време на транспортирането им до тяхното местоназначение се придружават от здравен сертификат, който:
be accompanied during transport to the place of destination by a health certificate which:
отговаря на образеца в приложение Д, част 1; както и
corresponds to the specimen in Part 1 of Annex E; and
е подписан от официален ветеринарен лекар, който потвърждава, че ветеринарният лекар, упълномощен от компетентния орган, е документирал в съответния раздел на идентификационния документ във формата, предвиден в член 21, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 576/2013, клиничния преглед, извършен в съответствие с точка б), който показва, че към момента на клиничния преглед животните са годни за предвиденото пътуване в съответствие с Регламент (ЕО) № 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 г. относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции.
is signed by an official veterinarian who shall attest that the veterinarian authorised by the competent authority has documented in the relevant section of the identification document in the format provided for in Article 21(1) of Regulation (EU) No 576/2013 the clinical examination carried out in accordance with point (b) showing, at the time of the clinical examination, that the animals are fit to be transported for the intended journey in accordance with Council Regulation (EC) No 1/2005 of 22 December 2004 on the protection of animals during transport and related operations.
В член 16 втора и трета алинея се заменят със следното:
in Article 16, the second and third paragraphs are replaced by the following:
„По отношение на кучета, котки и порове условията за внос трябва да бъдат най-малкото еквивалентни на предвидените в член 10, параграф 1, букви а) — г) и член 12, буква а) от Регламент (ЕС) № 576/2013.
‘With respect to cats, dogs and ferrets, import conditions must be at least equivalent to those provided for in points (a) to (d) of Article 10(1) and point (a) of Article 12 of Regulation (EU) No 576/2013.
Освен условията, посочени във втора алинея, по време на транспортирането им до тяхното местоназначение кучетата, котките и поровете се придружават от здравен сертификат, попълнен и подписан от официален ветеринарен лекар, който потвърждава, че в рамките на 48 часа преди изпращането им животните са преминали клиничен преглед, извършен от упълномощен от компетентния орган ветеринарен лекар, който при клиничния преглед е потвърдил, че животните са годни за предвиденото пътуване.“
In addition to the conditions referred to in the second subparagraph, dogs, cats and ferrets shall, during transport to the place of destination, be accompanied by a health certificate, which is completed and signed by an official veterinarian who shall attest that a clinical examination was carried out within 48 hours prior to the time of dispatch of the animals by a veterinarian authorised by the competent authority who has verified that at the time of the clinical examination, the animals were fit to be transported for the intended journey.’.
Държавите членки приемат и публикуват до 28 декември 2014 г. необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива.
Member States shall adopt and publish, by 28 December 2014, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive.
Те незабавно съобщават на Комисията това.
They shall immediately inform the Commission thereof.
Те прилагат тези разпоредби от 29 декември 2014 г.
They shall apply those provisions from 29 December 2014.
При приемането от държавите членки на тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване.
When Member States adopt those provisions, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication.
Начините на позоваване се определят от държавите членки.
The methods of making such a reference shall be laid down by Member States.
ОВ C 229, 31.7.2012 г., стр. 119.
OJ C 229, 31.7.2012, p. 119.
Позиция на Европейския парламент от 23 май 2013 г. (все още не публикувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 10 юни 2013 г.
Position of the European Parliament of 23 May 2013 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 10 June 2013.
Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета
Directive 2013/32/EU of the European Parliament and of the Council
относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст)
on common procedures for granting and withdrawing international protection (recast)
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 78, параграф 2, буква г) от него,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 78(2)(d) thereof,
Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 г. относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец трябва да бъде предмет на няколко съществени изменения [3].
A number of substantive changes are to be made to Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures for granting and withdrawing refugee status [3].
Общата политика в областта на убежището, включително Общата европейска система за убежище, е част от целта на Европейския съюз за постепенно създаване на зона на свобода, сигурност и правосъдие, която е отворена за тези, които, принудени от обстоятелствата, търсят по законен път закрила в Съюза.
A common policy on asylum, including a Common European Asylum System, is a constituent part of the European Union’s objective of establishing progressively an area of freedom, security and justice open to those who, forced by circumstances, legitimately seek protection in the Union.
Тази политика следва да бъде уредена от принципа на солидарност и справедливо поделяне на отговорностите между държавите-членки, включително когато става въпрос за финансовите последици на тази политика.
Such a policy should be governed by the principle of solidarity and fair sharing of responsibility, including its financial implications, between the Member States.
Европейският съвет по време на специалното си заседание в Тампере на 15 и 16 октомври 1999 г. се договори да работи за установяването на Обща европейска система за убежище, която се основава на пълното и цялостно прилагане на Женевската конвенция за статута на бежанците от 28 юли 1951 г., изменена с Нюйоркския протокол от 31 януари 1967 г. („Женевската конвенция“), като по този начин се утвърждава принципът на забрана за връщане, както и че никой няма да бъде върнат обратно, където има опасност от преследване.
The European Council, at its special meeting in Tampere on 15 and 16 October 1999, agreed to work towards establishing a Common European Asylum System, based on the full and inclusive application of the Geneva Convention Relating to the Status of Refugees of 28 July 1951, as amended by the New York Protocol of 31 January 1967 (‘the Geneva Convention’), thus affirming the principle of non-refoulement and ensuring that nobody is sent back to persecution.
Заключенията от Тампере уточняват, че една такава система следва да включва, в краткосрочна перспектива, общи норми за справедливи и обективни процедури за убежище в държавите-членки и в по-дългосрочна перспектива — норми на Съюза по отношение на обща процедура за убежище в Съюза.
The Tampere Conclusions provide that a Common European Asylum System should include, in the short term, common standards for fair and efficient asylum procedures in the Member States and, in the longer term, Union rules leading to a common asylum procedure in the Union.
Първият етап от създаването на Обща европейска система за убежище беше изпълнен посредством приемането на необходимите правни инструменти, предвидени в Договорите, включително Директива 2005/85/ЕО, която представляваше първа мярка в областта на процедурите за убежище.
The first phase of a Common European Asylum System was achieved through the adoption of relevant legal instruments provided for in the Treaties, including Directive 2005/85/EC, which was a first measure on asylum procedures.
На своето заседание от 4 ноември 2004 г. Европейският съвет прие Програмата от Хага, която определи целите, които следва да бъдат изпълнени в областта на свободата, сигурността и правосъдието за периода 2005—2010 г. В този смисъл Програмата от Хага прикани Европейската комисия да завърши оценката на правните инструменти от първия етап и да представи на Европейския парламент и на Съвета инструментите и мерките от втория етап.
The European Council, at its meeting of 4 November 2004, adopted The Hague Programme, which set the objectives to be implemented in the area of freedom, security and justice in the period 2005-10. In this respect, The Hague Programme invited the European Commission to conclude the evaluation of the first-phase legal instruments and to submit the second-phase instruments and measures to the European Parliament and to the Council.
В съответствие с Програмата от Хага, целта, която се преследва със създаването на Общата европейска система за убежище, е установяването на обща процедура за убежище и единен статут, който е валиден в целия Съюз.
In accordance with The Hague Programme, the objective to be pursued for the creation of the Common European Asylum System is the establishment of a common asylum procedure and a uniform status valid throughout the Union.
В Европейския пакт за имиграция и убежище, приет на 16 октомври 2008 г., Европейският съвет отбеляза, че все още съществуват съществени различия между държавите-членки относно предоставянето на закрила и призова за нови инициативи, включително предложение за установяване на единна процедура за убежище, обхващаща общи гаранции, с които да се завърши създаването на Общата европейска система за убежище, предвидена в Програмата от Хага.
In the European Pact on Immigration and Asylum, adopted on 16 October 2008, the European Council noted that considerable disparities remained between one Member State and another concerning the grant of protection and called for new initiatives, including a proposal for establishing a single asylum procedure comprising common guarantees, to complete the establishment of a Common European Asylum System, provided for in The Hague Programme.
На заседанието си на 10—11 декември 2009 г. Европейският съвет прие Стокхолмската програма, в която беше потвърден ангажиментът за създаването до 2012 г. на общо пространство на закрила и солидарност, основаващо се на обща процедура за убежище и единен статут за лицата, на които се предоставя международна закрила, въз основа на високи стандарти за закрила и справедливи и ефективни процедури.
The European Council, at its meeting of 10-11 December 2009, adopted the Stockholm Programme which reiterated the commitment to the objective of establishing by 2012 a common area of protection and solidarity based on a common asylum procedure and a uniform status for those granted international protection based on high protection standards and fair and effective procedures.
В Стокхолмската програма беше посочено, че на лицата, нуждаещи се от международна закрила, трябва да се осигури достъп до сигурни и ефективни от правна гледна точка процедури за убежище.
The Stockholm Programme affirmed that people in need of international protection must be ensured access to legally safe and efficient asylum procedures.
Съгласно Стокхолмската програма лицата следва да бъдат третирани по един и същ начин във връзка с процедурните договорености и определянето на статута, независимо от държавата-членка, в която са подали молбата.
In accordance with the Stockholm Programme, individuals should be offered the same level of treatment as regards procedural arrangements and status determination, regardless of the Member State in which their application for international protection is lodged.
Целта е подобните случаи да се третират по сходен начин, а крайният резултат да бъде еднакъв.
The objective is that similar cases should be treated alike and result in the same outcome.
Следва да се мобилизират средствата на Европейския фонд за бежанците и Европейската служба за подкрепа в областта на убежището (ЕСПОУ), за да се предостави подходяща подкрепа на усилията на държавите-членки, свързани с прилагането на нормите, установени през втората фаза на Общата европейска система за убежище, особено по отношение на онези държави-членки, които са изправени пред особен и непропорционален натиск върху своята система за убежище, по-конкретно поради своето географско или демографско положение.
The resources of the European Refugee Fund and of the European Asylum Support Office (EASO) should be mobilised to provide adequate support to Member States’ efforts in implementing the standards set in the second phase of the Common European Asylum System, in particular to those Member States which are faced with specific and disproportionate pressures on their asylum systems, due in particular to their geographical or demographic situation.
При изпълнението на настоящата директива държавите членки следва да вземат под внимание съответните насоки, разработени от ЕСПОУ.
When implementing this Directive, Member States should take into account relevant guidelines developed by EASO.
За да се гарантира цялостна и ефикасна оценка на нуждите на кандидатите за международна закрила по смисъла на Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 г. относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила [4], рамката на Съюза относно процедурите за предоставяне на международна закрила следва да се основава на идеята за единна процедура за убежище.
In order to ensure a comprehensive and efficient assessment of the international protection needs of applicants within the meaning of Directive 2011/95/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on standards for the qualification of third-country nationals or stateless persons as beneficiaries of international protection, for a uniform status for refugees or for persons eligible for subsidiary protection, and for the content of the protection granted [4], the Union framework on procedures for granting and withdrawing international protection should be based on the concept of a single procedure.
Основната цел на настоящата директива е по-нататъшното разработване на нормите за процедурите за предоставяне и отнемане на международна закрила в държавите-членки с оглед на създаването на обща процедура за убежище в Съюза.
The main objective of this Directive is to further develop the standards for procedures in Member States for granting and withdrawing international protection with a view to establishing a common asylum procedure in the Union.
Сближаването на нормите за процедурата за предоставяне и отнемане на международна закрила би следвало да допринесе за ограничаването на вторичното движение на кандидатите за международна закрила между държавите-членки в случаите, когато такова движение се дължи на различията в правната рамка при отделните държави-членки, и да създаде равностойни условия за прилагането на Директива 2011/95/ЕС в държавите-членки.
The approximation of rules on the procedures for granting and withdrawing international protection should help to limit the secondary movements of applicants for international protection between Member States, where such movements would be caused by differences in legal frameworks, and to create equivalent conditions for the application of Directive 2011/95/EU in Member States.
Държавите-членки следва да имат правомощието да въвеждат или запазят по-благоприятни разпоредби за лицата от трети страни или лицата без гражданство, които търсят международна закрила, основана на факта, че съответното лице се нуждае от международна закрила по смисъла на Директива 2011/95/ЕС.
Member States should have the power to introduce or maintain more favourable provisions for third-country nationals or stateless persons who ask for international protection from a Member State, where such a request is understood to be on the grounds that the person concerned is in need of international protection within the meaning of Directive 2011/95/EU.
Относно отношението към лицата, които попадат в приложното поле на настоящата директива, държавите-членки имат задълженията, които произтичат от актовете на международното право, по които те са страни.
With respect to the treatment of persons falling within the scope of this Directive, Member States are bound by obligations under instruments of international law to which they are party.
Важно е по отношение на молбите за международна закрила решенията да се вземат на основа на факти, на първа инстанция, от органи, чийто персонал притежава необходимите познания или е преминал необходимото обучение по въпросите, свързани с правото на убежище и международната закрила.
It is essential that decisions on all applications for international protection be taken on the basis of the facts and, in the first instance, by authorities whose personnel has the appropriate knowledge or has received the necessary training in the field of international protection.
С цел да се гарантира обективно и безпристрастно разглеждане на молбите за международна закрила и вземане на решения, е необходимо специалистите в тази област, действащи в рамките на процедурите, предвидени в настоящата директива, да извършват дейността си, като надлежно спазват приложимите деонтологични принципи.
In order to ensure that applications for international protection are examined and decisions thereon are taken objectively and impartially, it is necessary that professionals acting in the framework of the procedures provided for in this Directive perform their activities with due respect for the applicable deontological principles.
В интерес едновременно и на държавите-членки, и на търсещите международна закрила е по молбите за международна закрила да бъде вземано решение възможно най-бързо, без това да засяга точността и пълнотата на тяхното разглеждане.
It is in the interests of both Member States and applicants for international protection that a decision is made as soon as possible on applications for international protection, without prejudice to an adequate and complete examination being carried out.
С цел да се съкрати цялостното времетраене на процедурата в определени случаи, държавите-членки следва да разполагат с гъвкавост, в съответствие с националните си нужди, да дават приоритет на дадена молба, като я разглеждат преди други, подадени преди това молби, без да се отклоняват от обичайно приложимите процедурни срокове, принципи и гаранции.
In order to shorten the overall duration of the procedure in certain cases, Member States should have the flexibility, in accordance with their national needs, to prioritise the examination of any application by examining it before other, previously made applications, without derogating from normally applicable procedural time limits, principles and guarantees.
При точно определени обстоятелства, когато съществува вероятност дадена молба да е неоснователна или когато са налице сериозни опасения за националната сигурност или обществения ред, държавите-членки следва да са в състояние да ускорят процедурата по разглеждане, по-специално чрез въвеждане на по-кратки, но разумни срокове за определени процедурни стъпки, без да се засягат точността и пълнотата на разглеждането, както и ефективният достъп на кандидата до основни принципи и гаранции, предвидени в настоящата директива.
In well-defined circumstances where an application is likely to be unfounded or where there are serious national security or public order concerns, Member States should be able to accelerate the examination procedure, in particular by introducing shorter, but reasonable, time limits for certain procedural steps, without prejudice to an adequate and complete examination being carried out and to the applicant’s effective access to basic principles and guarantees provided for in this Directive.