natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Тъй като ацидификацията до рН < 3 и уравновесяването водят до изравняване на концентрацията на общия неорганичен въглерод в течната и в газовата фаза, трябва да се измерва само концентрацията на неорганичния въглерод в газовата фаза.
Since acidification to pH < 3 and equilibration results in the equalisation of the concentration of TIC in the liquid and gaseous phases, only the concentration of IC in the gas phase needs to be measured.
Поради това, от уравнение [1] TIC
Thus, from Equation [1] TIC
, където VB = обем на стъклото за серум.
, where VB = volume of the serum bottle.
Превръщане на CO2 в карбонат
Conversion of CO2 to carbonate
При този метод изчисленията се извършват както в уравнение [1], но се игнорира пренебрежимо малкото количество неорганичен въглерод в газовата фаза, така че VH
In this method calculations are performed as in Equation [1], but the negligible amount of IC in the gaseous phase is ignored, that is VH
0, и TIC
0, and TIC
Изразяване на резултатите
Expression of Results
Построява се кривата на биоразграждането, като се нанася стойността на процента на биоразграждане D в зависимост от времето на инкубация, като се посочват, ако е възможно, латентната фаза, фазата на биоразграждане, 10-дневния период и фазата на плато, т.е. фазата, при която биоразграждането е максимално и в която биоразграждането се задържа на едно ниво.
A biodegradation curve is obtained by plotting percentage biodegradation, D, against time of incubation and if possible, the lag phase, biodegradation phase, 10-d window and plateau phase, that is the phase in which the maximal degradation has been reached and the biodegradation curve has levelled out, are indicated.
Ако са получени съпоставими резултати за съдовете FT от успоредното изпитване (< 20 % разлика), начертава се средната крива (вж. допълнение 2, фигура 1); ако не, начертава се крива за всеки съд.
If comparable results are obtained for parallel test vessels FT (< 20 % difference), a mean curve is plotted (see Appendix 2, Fig.1); if not, curves are plotted for each vessel.
Определя се средната стойност на процента на биоразграждане във фазата на плато, или се оценява най-високата стойност (напр. когато кривата тръгва надолу във фазата на плато), но е важно да се прецени дали в този случай стойността не е извън серията.
The mean value of the percentage biodegradation in the plateau phase is determined or the highest value is assessed (e.g. when the curve decreases in the plateau phase), but it is important to assess that in the latter case the value is not an outlier.
Това най-високо ниво на биоразграждане се посочва като „степен на биоразграждане на изпитвания химикал“ в доклада от изпитването.
Indicate this maximum level of biodegradation as “degree of biodegradation of the test chemical” in the test report.
Ако броят на съдовете в изпитването не е достатъчен да се получи фаза на плато, данните, измерени в последния ден на изпитването се използват, за да се изчисли средна стойност.
If the number of test vessels was insufficient to indicate a plateau phase, the measured data of the last day of the test are used to calculate a mean value.
Последната стойност, средно от пет повторения, се използва за посочване на точността на определяне на процента на биоразграждане.
This last value, the mean of five replicates, serves to indicate the precision with which the percentage biodegradation was determined.
В отчета се включва и стойността, получена в края на 10-дневния период.
Also report the value obtained at the end of the 10-d window.
По същия начин се построява и крива за референтния химикал FC, и, ако са включени FS и FI — съответно проверка за абиотичното разграждане и контрола за инхибиране, построяват се криви и за тях.
In the same way, a curve for the reference chemical, FC, is plotted and, if included, for the abiotic elimination check, FS and the inhibition control, FI.
Количествата на общия неорганичен въглерод в контролните съдове без химикал (FB) се записват, както и онези в съдовете FS (проверка за абиотично разграждане), ако тези съдове са включени в изпитването.
The amounts of TIC present in the blank controls (FB) are recorded as are those in flasks FS (abiotic check), if these vessels were included in the test.
Изчислява се D за съдовете FI въз основа на теоретичния добив на неорганичен въглерод, който се очаква само от референтния химикал в сместа.
Calculate D for the FI vessels, based on the theoretical IC yield anticipated from only the reference component of the mixture.
Ако на 28-ия ден [(DFC [8] – DFI [9])/DFC] × 100 > 25 %, може да се предположи, че изпитваният химикал е довел до инхибиране на действието на инокулума, и че ниските стойности на DFT, получени при условията на провеждане на изпитването, се дължат на това.
If, at day 28, [(DFC [8] – DFI [9]/DFC] × 100 > 25 %, it may be assumed that the test chemical inhibited the activity of the inoculum, and this may account for low values of DFT obtained under the conditions of the test.
В този случай изпитването може да се повтори, като се използва по-ниска изпитвателна концентрация и като се намали, за предпочитане, наличието на разтворен неорганичен въглерод в инокулума и на общия неорганичен въглерод в контролните съдове, тъй като иначе по-ниската концентрация на изпитвания химикал ще намали точността на метода.
In this case the test could be repeated using a lower test concentration and preferably reducing the DIC in the inoculum and TIC formed in the blank controls, since the lower concentration will otherwise reduce the precision of the method.
Като друга възможност може да се използва и друг инокулум.
Alternatively, another inoculum may be used.
Ако в съд FS (абиотично разграждане) се наблюдава значително (> 10 %) повишаване на количеството на общия неорганичен въглерод, може да е протекъл процес на абиотично разграждане.
If in flask FS (abiotic) a significant increase (> 10 %) in the amount of TIC is observed, abiotic degradation processes may have occurred.
Валидност на резултатите
Validity of results
Изпитването се смята за валидно, ако:
A test is considered valid if:
средният процент на разграждане в съдовете FC, съдържащи референтния химикал, е > 60 % към 14-ия ден на инкубацията; и
the mean percentage degradation in vessels FC containing the reference chemical is > 60 % by the 14th day of incubation; and
средното количество на общия неорганичен въглерод в контролните съдове FB в края на изпитването е > 3 mg С/l.
the mean amount of TIC present in the blank controls FB at the end of the test is > 3 mg C/l.
Ако тези граници не са спазени, изпитването трябва да се повтори с инокулум от друг източник и/или трябва да се преразгледат използваните процедури.
If these limits are not met, the test should be repeated with an inoculum from another source and/or the procedures used should be reviewed.
Например, ако проблемът се състои във високия добив на неорганичен въглерод в контролните съдове, трябва да се следва процедурата, посочена в точки 27—32.
For example, if high blank IC production is a problem the procedure given in paragraphs 27 to 32 should be followed.
Ако изпитваният химикал не осигурява 60 % от максималната теоретична продукция на неорганичен въглерод и е доказано, че не оказва инхибиращо въздействие (вж. точка 65), изпитването може да се повтори с по-висока концентрация на инокулум (до 30 mg/l активна утайка и 100 ml изходящи води/l) или с инокулум от други източници, особено ако разграждането е било в интервала 20—60 %.
If the test chemical does not reach 60 % ThIC and was shown not to be inhibitory (paragraph 65), the test could be repeated with increased concentration of inoculum (up to 30 mg/l activated sludge and 100 ml effluent/l) or inocula from other sources, especially if degradation had been in the range 20 to 60 %.
В настоящото изпитване биоразграждане > 60 % от максималната теоретична продукция на неорганичен въглерод в рамките на 10-дневния период показва, че изпитваният химикал е лесно биоразградим при аеробни условия.
Biodegradation > 60 % ThIC within the 10-d window in this test demonstrates that the test chemical is readily biodegradable under aerobic conditions.
Ако не е достигнат прагът от 60 % максималната теоретична продукция на неорганичен въглерод, трябва да се определи стойността на рН на средата в стъклата, в които не е добавяна киселина или основа; стойност, по-ниска от 6,5, е указание за възможна нитрификация.
If the pass value of 60 % ThIC is not attained, determine the pH value in media in bottles which have not been made acid or alkaline; a value of less than 6,5 could indicate that nitrification had occurred.
В такъв случай изпитването се повтаря с буферен разтвор с по-висока концентрация.
In such a case repeat the test with a buffer solution of higher concentration.
Съставя се таблица за % на D за всяко изпитвателно (FT), референтно (FC) и, ако е включено, контролно стъкло за наблюдение на инхибирането (FI), за всеки ден, в който са вземани проби.
Compile a table of % D for each test (FT), reference (FC) and, if included, inhibition control bottle (FI) for each day sampled.
Ако за стъклата с повторенията са получени съпоставими резултати, начертава се крива на средния % D в зависимост от времето.
If comparable results are obtained for replicate bottles, plot a curve of mean % D against time.
Записва се количеството на общия неорганичен въглерод в контролните съдове (FB) и в стерилните контролни съдове (FS), както и на разтворения органичен въглерод и/или други параметри, както и процентът на елиминирането им.
Record the amount of TIC in the blanks (FB) and in the sterile controls (FS) DOC and/or other determinands, and their percentage removal.
Определя се средната стойност на % D във фазата на плато, или се използва най-високата стойност, ако кривата на биоразграждането тръгва надолу във фазата на плато, и тази стойност се отчита като „степен на биоразграждане на изпитвания химикал“.
Determine the mean value of % D in the plateau phase, or use the highest value if the biodegradation curve decreases in the plateau phase, and report this as the “degree of biodegradation of the test chemical”.
Важно да се гарантира, че в последния случай най-високата стойност не е извън кривата.
It is important to ensure that in the latter case the highest value is not an outlier.
общоприето наименование, химично наименование, номер по CAS, структурна формула и съответни физични и химични свойства,
common name, chemical name, CAS number, structural formula and relevant physical-chemical properties;
чистота (примеси) на изпитвания химикал.
purity (impurities) of test chemical.
позоваване на настоящия метод за изпитване,
reference to this Test Method;
описание на системата за извършване на изпитването (т.е., обем на съда за изпитването, съотношение между свободното пространство и течността, метод на разклащане и т.н.),
description of the test system used (e.g. volume of the vessel, head space to liquid ratio, method of stirring, etc.);
прилагане на изпитвания и референтния химикал в системата за изпитване: използвана концентрация на изпитване и количество на дозирания във всяко опитно стъкло въглерод, използване на разтворители,
application of test chemical and reference chemical to test system: test concentration used and amount of carbon dosed into each test bottle, any use of solvents;
данни за използвания инокулум, за възможно предварително третиране и предварителна подготовка,
details of the inoculum used, any pre-treatment and pre-conditioning;
температура на инкубиране,
incubation temperature;
валидиране на принципа на анализа на неорганичен въглерод,
validation of the principle of IC analysis;
основни характеристики на използвания уред за анализиране на неорганичен въглерод (както и на всякакви други използвани методи за анализ),
main characteristics of the IC analyser employed (and any other analytical methods used);
необработени данни и изчислени стойности на биоразградимостта под формата на таблица,
raw data and calculated values of biodegradability in tabular form;
графика на процента на разграждане в зависимост от времето за изпитвания и референтния химикал, латентната фаза, фазата на разграждане, 10-дневния период и наклона на кривата,
the graph of percentage degradation against time for the test and reference chemicals, the lag phase, degradation phase, 10-d window and slope;
процентът на елиминиране във фазата на плато, в края на изпитването и след 10-дневния период,
percentage removal at plateau, at end of test, and after 10-d window;
причини за отхвърляне на резултатите от изпитването,
reasons for any rejection of the test results;
други факти, които са важни по отношение на следваните процедури,
any other facts that are relevant to the procedure followed;
Глава В.4 от настоящото приложение, Определяне на пряката биологична разградимост — Метод за отделяне на СО2 (метод В.4-В).
Chapter C.4 of this Annex Determination of “Ready” Biodegradability — CO2 Evolution Test (Method C.4-C).
Water Quality - Evaluation of ultimate aerobic biodegradability of organic compounds in aqueous medium - Carbon dioxide evolution Test (Sturm).
Water Quality — Evaluation of ultimate aerobic biodegradability of organic compounds in aqueous medium — Carbon dioxide evolution Test (Sturm).
3110 Carbon dioxide evolution test.
Carbon dioxide evolution test.
ISO 14593, (1999) Water Quality - Evaluation of ultimate aerobic biodegradability of organic compounds in an aerobic medium-method by analysis of inorganic carbon in sealed vessels (C02 headspace test).
ISO 14593, (1999) Water Quality — Evaluation of ultimate aerobic biodegradability of organic compounds in an aerobic medium-method by analysis of inorganic carbon in sealed vessels (CO2 headspace test).
The ISO headspace C02 biodegradation test, Chemosphere 34: 1813-1822.
The ISO headspace CO2 biodegradation test, Chemosphere 34: 1813-1822.
An „inherent“ biodegradability test for oil products: description and results of an international ring test.
An “inherent” biodegradability test for oil products: description and results of an international ring test.
Глава В.11 от настоящото приложение, Изпитване за потискане дишането на активирана утайка.
Chapter C.11 of this Annex, Activated sludge respiration inhibition test.
ISO 10634 (1996) Water Quality - Guidance for the preparation and treatment of poorly water-soluble organic compounds for the subsequent evaluation of their biodegradability in an aqueous medium.
ISO 10634 (1996) Water Quality — Guidance for the preparation and treatment of poorly water-soluble organic compounds for the subsequent evaluation of their biodegradability in an aqueous medium.
СЪКРАЩЕНИЯ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
ABBREVIATIONS AND DEFINITIONS
IC Неорганичен въглерод
IC Inorganic carbon
Теоретичен въглероден диоксид (mg) е изчисленото количество въглероден диоксид, което ще се получи от известно или измерено съдържание на въглерод в изпитвания химикал, когато той бъде напълно минерализиран; изразява се също като mg въглероден диоксид, отделян от 1 mg от изпитвания химикал.
Theoretical carbon dioxide (mg) is the quantity of carbon dioxide calculated to be produced from the known or measured carbon content of the test chemical when fully mineralised; also expressed as mg carbon dioxide evolved per mg test chemical.
DOC Разтворен органичен въглерод е органичният въглерод, присъстващ в разтвора, или който преминава през филтър от 0,45 микрометра, или остава в супернатанта след центрофугиране при около 4000 g (около 40000 m.s-2) за 15 min.
DOC Dissolved organic carbon is the organic carbon present in solution or that which passes through a 0,45 micrometre filter or remains in the supernatant after centrifuging at approx. 4000 g (about 40000 m sec-2) for 15 min.
DIC Разтворен неорганичен въглерод
DIC Dissolved inorganic carbon
ThIC Теоретично съдържание на неорганичен въглерод
ThIC Theoretical inorganic carbon
TIC Общ неорганичен въглерод
TIC Total inorganic carbon
Лесно биоразградим Условна класификация на химикалите, които са преминали през определени пресяващи изпитвания за пълна биоразградимост; тези изпитвания са толкова строги, че се счита, че такива съединения бързо и напълно се разграждат биологично във водна среда при аеробни условия.
Readily biodegradable An arbitrary classification of chemicals which have passed certain specified screening tests for ultimate biodegradability; these tests are so stringent that it is assumed that such chemicals will rapidly and completely biodegrade in aquatic environments under aerobic conditions.
невен период 10-те дни, които непосредствено следват достигането на 10 % биоразграждане.
window The 10 days immediately following the attainment of 10 % biodegradation.
Присъща биоразградимост Класификация на химикали, за които има неоспорими доказателства за биологично разграждане (първично или пълно) в което и да е изпитване за биоразградимост.
Inherent biodegradability A classification of chemicals for which there is unequivocal evidence of biodegradation (primary or ultimate) in any test of biodegradability.
Пълно аеробно биоразграждане Равнището на постигнато разграждане, когато изпитваният химикал е напълно усвоен от микроорганизмите и в резултат на това са произведени въглероден диоксид, вода, минерални соли и нови микробни клетъчни съставки (биомаса).
Ultimate aerobic biodegradation The level of degradation achieved when the test chemical is totally utilised by micro-organisms resulting in the production of carbon dioxide, water, mineral salts and new microbial cellular constituents (biomass).
Минерализация Минерализация е пълното разграждане на органичен химикал до СО2 и Н2О при аеробни условия, и до СН4, СО2 и Н2О при анаеробни условия.
Mineralisation Mineralisation is the complete degradation of an organic chemical to CO2 and H2O under aerobic conditions, and CH4, CO2 and H2O under anaerobic conditions.
Латентна фаза Периодът от началото на изпитването до момента на достигане на аклиматизиране и/или адаптация на разлагащите микроорганизми, и на осезаемо увеличаване на степента на биоразграждане на даден изпитван химикал или органична материя (напр. 10 % от максималното теоретично биоразграждане или по-нисък процент, в зависимост от точността на начина на измерване).
Lag phase The time from the start of a test until acclimatization and/or adaptation of the degrading microorganisms is achieved and the biodegradation degree of a test chemical or organic matter has increased to a detectable level (e.g. 10 % of the maximum theoretical biodegradation, or lower, dependent on the accuracy of the measuring technique).
Фаза на разграждане Времето от края на латентната фаза до времето, при което са достигнати 90 % от максималното равнище на разграждане.
Degradation phase The time from the end of the lag period to the time when 90 % of the maximum level of degradation has been reached.
Фаза на плато Фазата на плато е фазата, в която е достигнато максимално разграждане и кривата на биоразграждане е изравнена.
Plateau phase Plateau phase is the phase in which the maximal degradation has been reached and the biodegradation curve has levelled out.
Пример на крива на биоразграждане
Example of a biodegradation curve
Биоразграждане на 1-октанол в изпитване за CO2 в свободно пространство
Biodegradation of 1-octanol in the CO2 headspace test
Биоразграждане:
Biodegradation:
Фаза на разграждане:
Degradation phase:
Максимална степен на биоразграждане:
Maximum level of biodegradation:
Фаза на плато:
Plateau phase:
невен период:
(ay) window:
Време на изпитването (дни)
Test time (days):
БИОАКУМУЛАЦИЯ В СУХОЗЕМНИ ОЛИГОХЕТИ
BIOACCUMULATION IN TERRESTRIAL OLIGOCHAETES
Настоящият метод е еквивалентен на Насоките за изпитване (НИ) на ОИСР 317 (2010).
This Test Method is equivalent to OECD Test Guideline (TG) 317 (2010).
Сред методите за изпитване във връзка със съдбата в околната среда, съответно през 1996 г. и 2008 г. бяха публикувани методите Биоконцентрация: проточен тест върху риби (глава В.13 от настоящото приложение (49) и „Биоакумулация в седиментните бентосни олигохети“ (53). Екстраполацията на данни за биоакумулацията във водна среда към сухоземни организми, напр. червеи, е трудна, ако изобщо е възможна. Изчисленията с помощта на модел, основан на липофилността на даден изпитван химикал, напр. (14) (37), понастоящем се използват за оценка на биоакумулацията на химикалите в почвата, като напр. в Техническото Ръководство на ЕС (19). Необходимостта от метод за изпитване, специфичен за средата, вече е била обект на проучване, напр. (55). Подобен метод е особено важен за оценката на вторичното отравяне в сухоземните хранителни вериги (4). В редица национални методи за изпитване, напр. в (2) и (72), се разглежда въпросът за биоакумулацията в различни от риба организми. Метод за измерване на биоакумулацията от замърсени почви в земни червеи (Eisenia fetida, Savigny) и енхитреиди е разработен от Американската асоциация за изпитвания и материали (ASTM) (3). Международно приет метод за определяне на биоакумулацията в почви с добавено вещество ще подобри оценката на риска от химикали в сухоземните екосистеми, напр. (25) (29).
Among the Test Methods relating to environmental fate, the Bioconcentration: Flow-through Fish Test (chapter C.13 of this Annex (49)) and the Bioaccumulation in Sediment-dwelling Benthic Oligochaetes (53) were published in 1996 and 2008 respectively. The extrapolation of aquatic bioaccumulation data to terrestrial organisms like earthworms is difficult, if possible at all. Model calculations based on a test chemical’s lipophilicity, e.g. (14) (37), are currently used for the assessment of bioaccumulation of chemicals in soil, as e.g. in the EU Technical Guidance Document (19). The need for a compartment-specific test method has already been addressed, e.g. (55). Such a method is especially important for the evaluation of secondary poisoning in terrestrial food chains (4). Several national test methods address the issue of bioaccumulation in organisms other than fish e.g. (2) and (72). A method on the measurement of bioaccumulation from contaminated soils in earthworms (Eisenia fetida, Savigny) and potworms has been developed by the American Society for Testing and Materials (3). An internationally accepted method for the determination of bioaccumulation in spiked soil will improve the risk assessment of chemicals in terrestrial ecosystems e.g. (25) (29).
Хранещите се с почва безгръбначни са изложени на химикали, налични в почвата.
Soil-ingesting invertebrates are exposed to soil bound chemicals.
Сред тези животни, сухоземните олигохети играят важна роля за структурата и функционирането на почвите (15) (20).
Among these animals, terrestrial oligochaetes play an important role in the structure and function of soils (15) (20).
Сухоземните олигохети живеят в почвата и частично на повърхността ѝ (по-специално в торния слой); често те са най-разпространените видове, изразено като биомаса (54).
Terrestrial oligochaetes live in soil and partly at the soil surface (especially the litter layer); they frequently represent the most abundant species in terms of biomass (54).
Чрез смесване на съставките на почвата (биотурбация) и като служат за плячка на други животни, олигохетите могат да окажат силно влияние върху бионаличността на химикалите за други организми, като безгръбначни (напр. хищни паякообразни и бръмбари; напр. (64) или гръбначни (напр. лисици и чайки) хищници (18) (62). Някои видове сухоземни олигохети, които понастоящем се използват в екотоксикологичните изпитвания, са описани в допълнение 5.
By bioturbation of the soil and by serving as prey these animals can have a strong influence on the bioavailability of chemicals to other organisms like invertebrates (e.g. predatory mites and beetles; e.g. (64)) or vertebrate (e.g. foxes and gulls) predators (18) (62). Some species of terrestrial oligochaetes currently used in ecotoxicological testing are described in Appendix 5.