natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Броят на стъклата (точка 15, а), необходими за изпитването, зависи от честотата на анализа и продължителността на изпитването.
The number of bottles (paragraph 15-a) needed for a test will depend on the frequency of analysis and the test duration.
Препоръчва се да се анализират по три екземпляра стъкла след достатъчен брой времеви интервали, така че да е възможно да се идентифицира 10-дневният период.
It is recommended that triplicate bottles be analysed after a sufficient number of time intervals such that the 10-d window may be identified.
Също така, анализират се най-малко пет изпитвателни стъкла (точка 15, а) от сериите (а), (б) и (в), (вж. точка 42) в края на изпитването, за да се изчислят доверителни интервали от 95 % за средния процент на биоразграждане.
Also at least five test bottles (paragraph 15-a) from sets (a), (b) and (c) (see paragraph 42) are analysed at the end of the test, to enable 95 % confidence intervals to be calculated for the mean percentage biodegradation value.
Среда с инокулум
Inoculated medium
Инокулумът се използва в концентрация от 4 mg/l сухо твърдо вещество от активна утайка.
The inoculum is used at a concentration of 4 mg/l activated sludge dry solids.
Непосредствено преди употреба се приготвя достатъчно количество среда с инокулум, като се прибавя например 2 ml подходящо третирана активна утайка (точки 27—32) при концентрация 2000 ml/l в един литър среда от минерални соли (точка 19).
Prepare immediately before use sufficient inoculated medium by adding, for example, 2 ml suitably treated activated sludge (paragraphs 27 to 32) at 2000 mg/l to 1 litre of mineral salts medium (paragraph 19).
Когато се използват вторични изходящи отпадъчни води, добавят се 100 ml изходящи води (точка 33) към 900 ml среда от минерални соли (точка 19) и се долива вода до 1 литър.
When secondary sewage effluent is to be used add up to 100 ml effluent (paragraph 33) to 900 ml mineral salts medium (paragraph 19) and dilute to 1 litre with medium.
Подготовка на стъклата
Preparation of bottles
Аликвоти от инокулираната среда се наливат в стъкла с повторения, така че да се постигне съотношение между свободното пространство и течността, равно на 1:2 (напр. в съд с вместимост 160 ml се наливат 107 ml).
Aliquots of inoculated medium are dispensed into replicate bottles to give a headspace to liquid ratio of 1:2 (e.g. add 107 ml to 160 ml-capacity bottles).
Може да се използват и други стойности на съотношението, но трябва да се има предвид предупреждението от точка 11.
Other ratios may be used, but see the warning given in paragraph 11.
Какъвто и да е видът на използвания инокулум, трябва да се внимава инокулираната среда да е добре размесена, така че да бъде равномерно разпределена по изпитвателните стъкла.
When using either type of inoculum, care must be taken to ensure that the inoculated medium is adequately mixed to ensure that it is uniformly distributed to the test bottles.
Приготвят се набори от стъкла (точка 15, а), които съдържат следното:
Sets of bottles (paragraph 15a) are prepared to contain the following:
съдове за изпитване (означени като FT), съдържащи изпитвания химикал;
Test vessels (denoted FT) containing the test chemical;
контролни съдове без химикал (означени като FB), съдържащи само среда за изпитване и инокулум; добавят се химикали, разтворители, агенти или филтри от стъклена вата, използвани за въвеждане на изпитвания химикал в съдовете за изпитване;
Blank controls (denoted FB) containing only the test medium plus inoculum; any chemicals, solvents, agents or glass fibre filters used to introduce the test chemical into the test vessels must also be added;
съдове (означени като FC) за проверка на процедурата, съдържащи референтния химикал;
Vessels (denoted FC) for checking the procedure containing the reference chemical;
ако е необходимо, съдове (означени като FI) за проверка на възможно инхибиращо въздействие на изпитвания химикал, съдържащи изпитвания химикал и референтен химикал със същите концентрации (точка 24) като съответно в съдовете FT и FC;
If needed, vessels (denoted FI) for checking a possible inhibitory effect of the test chemical containing both the test chemical and reference chemical at the same concentrations (paragraph 24) as in bottles FT and FC, respectively;
съдове (означени като FS) за проверка на възможно абиотично разграждане, съдържащи същото както в а) плюс 50 mg/l HgCl2 или стерилизирани по друг начин (напр. чрез автоклавиране).
Vessels (denoted FS) for checking a possible abiotic degradation as (a) plus 50 mg/l HgCl2 or sterilised by some other means (e.g. by autoclaving).
Разтворимите във вода изпитвани химикали и референтните химикали се добавят като водни изходни разтвори (точки 22, 23 и 24), за да се постигне концентрация от 10 до 20 mg С/l.
Water-soluble test chemicals and reference chemicals are added as aqueous stock solutions (paragraphs 22, 23 and 24) to give a concentration of 10 to 20 mg C/l.
Неразтворимите изпитвани химикали и неразтворимите референтни химикали се добавят в стъклата по различни начини (вж. точка 22 а)—д) в зависимост от естеството на изпитвания химикал преди или след добавянето на инокулираната среда, според метода за третиране на изпитвания химикал.
Insoluble test chemicals and insoluble reference chemicals are added to bottles in a variety of ways (see paragraph 22a-e) according to the nature of the test chemical, either before or after addition of the inoculated medium, depending on the method of treatment of the test chemical.
Ако се използва една от процедурите, посочени в точка 22, а)—д), контролните стъкла без химикал FB (точка 42, б) се третират по сходен начин, но без да се добавя изпитваният химикал или референтният химикал.
If one of the procedures given in paragraph 22a-e is used, then the blank bottles FB (paragraph 42b) should be treated in a similar fashion but excluding the test chemical or reference chemical.
Летливите изпитвани химикали следва да се инжектират в запечатаните стъкла (точка 47), като се използва микроспринцовка.
Volatile test chemicals should be injected into sealed bottles (paragraph 47) using a micro syringe.
Дозата се изчислява, като се вземат инжектираният обем и плътността на изпитвания химикал.
The dose is calculated from the volume injected and the density of the test chemical.
Когато е необходимо, в съдовете се добавя вода, за да може във всеки съд да има еднакво количество течност.
Water should be added to vessels, where necessary, to give the same liquid volume in each vessel.
Трябва да се гарантира, че съотношението между свободното пространство и течността (обикновено 1:2) и концентрацията на изпитвания химикал са такива, че в свободното пространство има достатъчно кислород за осъществяване на пълно биоразграждане.
It must be ensured that the headspace to liquid ratio (usually 1:2) and concentration of the test chemical are such that sufficient oxygen is available in the headspace to allow for complete biodegradation.
Всички стъкла след това се запечатват херметично, напр. със запушалки от бутилов каучук и алуминиеви капачки.
All bottles are then sealed for example, with butyl rubber septa and aluminium caps.
Летливите изпитвани химикали се добавят именно на този етап (точка 45).
Volatile tests chemicals should be added at this stage (paragraph 45).
Ако трябва да се следи намаляването на концентрацията на DOC на изпитвателния разтвор и да се измери в момент нула началната концентрация на IC (стерилни контролни съдове, точка 42, д), от съда за изпитване се взема съответната проба.
If the decrease in DOC concentration of the test solution is to be monitored and for time zero analyses to be performed for initial IC concentration (sterile controls, paragraph 42e) or other determinands, remove an appropriate sample from the test vessel.
След това съдът и съдържанието му се отстраняват.
The test vessel and its contents are then discarded.
Запечатаните стъкла се поставят на въртяща се клатачна машина (точка 15, г), със скорост на клатене, която е достатъчна да поддържа съдържанието на стъклата добре смесено и в суспензия (напр. 150—200 об/min), и се инкубират на тъмно при температура 20 °С ± 1 °С.
The sealed bottles are placed on a rotary shaker (paragraph 15d), with a shaking rate sufficient to keep the bottle contents well mixed and in suspension (e.g. 150 to 200 rpm), and incubated in the dark at 20 °C, to be kept within ± 1 °C.
Схемата на вземане на проби зависи от латентния период и скоростта на биоразграждане на изпитвания химикал.
The pattern of sampling will depend on the lag period and kinetic rate of biodegradation of the test chemical.
В деня на вземане на проби се изваждат стъкла за анализ, като това се извършва най-малко веднъж седмично или по-често (напр. два пъти седмично), ако се цели съставяне на пълна крива на биоразграждане.
Bottles are sacrificed for analysis on the day of sampling, which should be at least weekly or more frequently (e.g. twice per week) if a complete degradation curve is required.
Изискваният брой стъкла с повторения от групите FT, FB и FC и, ако са използвани, FI и FS, се взема от клатачната машина (вж. точка 42).
The requisite number of replicate bottles is taken from the shaker, representing FT, FB and FC and, if used FI and FS (see paragraph 42).
Изпитването обикновено трае 28 дни.
The test normally runs for 28d.
Ако кривата на биоразграждане показва, че е достигната фаза на плато преди 28-ия ден, изпитването можа да се прекрати по-рано от 28-ия ден.
If the biodegradation curve indicates that a plateau has been attained before 28d, the test may be concluded earlier than 28d.
Вземат се проби за анализ от пет стъкла, предвидени за 28-ия ден на изпитването, и се използват резултатите за изчисляване на доверителните граници или на коефициента на вариация на процента на биоразграждане.
Take samples from the five bottles reserved for the 28th day of the test for analysis and use the results to calculate the confidence limits or coefficient of variation of percentage biodegradation.
От стъклата, които са предназначени за проверка на инхибиращото въздействие и абиотичното разграждане, не е необходимо толкова често пробовземане, колкото от останалите; би било достатъчно да се вземат проби от първия и от 28-я ден.
Bottles representing the checks for inhibition and for abiotic degradation need not be sampled as frequently as the other bottles; day 1 and day 28 would be sufficient.
Анализ на неорганичния въглерод (IC)
Inorganic carbon (IC) analysis
Отделянето на CO2 в стъклата се определя чрез измерване на концентрацията на неорганичен въглерод (IC) по време на инкубацията.
production in the bottles is determined by measuring the increase in the concentration of inorganic carbon (IC) during incubation.
Съществуват два препоръчани метода, описани по-долу, за измерване на количеството на IC, получен при изпитването.
There are two recommended methods available for measuring the amount of IC produced in the test, and these are described immediately below.
Тъй като методите могат да дадат леко различаващи се резултати, само един от тях може да се използва в изпитването.
Since the methods can give slightly different results only one should be used in a test run.
Метод (а) се препоръчва, ако е вероятно средата да съдържа остатъци напр. от филтър от стъклени нишки и/или неразтворим изпитван химикал.
Method (a) is recommended if the medium is likely to contain remnants of, for example, a glass-filter paper and/or insoluble test chemical.
Този анализ може да се извърши с използване на газов хроматаграф, ако не е наличен анализатор на въглерод.
This analysis can be performed using a gas chromatograph if a carbon analyser is not available.
Важно е когато се анализира газът от свободното пространство, стъклата да бъдат с температурата, която са имали при изпитването, или близка до нея.
It is important that the bottles should be at or close to the test temperature when the headspace gas is analysed.
Метод (б) може да е по-лесен за прилагане в лаборатории, използващи анализатори на въглерод за измерване на IC.
Method (b) can be easier for laboratories using carbon analysers to measure IC.
Важно е разтворът на натриев хидроксид (точка 21), който се използва за преобразуване на CO2 в карбонат, да бъде прясно приготвен, или съдържанието на IC в него да бъде известно, така че то да се вземе предвид при изчисляване на резултатите от изпитването (вж. точка 66, б).
It is important that the sodium hydroxide solution (paragraph 21) used to convert CO2 to carbonate is either freshly prepared or its IC content is known, so that this can be taken into account when calculating the test results (see paragraph 66-b.)
Метод (а):
Method (a):
Ацидификация до рН < 3
acidification to pH < 3
Преди всяка група анализи, анализаторът на IC се калибрира с подходящ стандарт за IC (напр. 1 % т/т CO2 в N2).
Before each batch of analyses, the IC analyser is calibrated using an appropriate IC standard (e.g. 1 % w/w CO2 in N2).
През запушалката във всяко стъкло се инжектира концентрирана ортофосфорна киселина (вж. точка 20), за да се намали рН на средата до < 3 (напр. добавя се 1 ml на 107 ml изпитвателна среда).
Concentrated orthophosphoric acid (paragraph 20) is injected through the septum of each bottle sampled to lower the pH of the medium to < 3 (e.g. add 1 ml to 107 ml test medium).
Стъклата се поставят отново на клатачната машина.
The bottles are placed back on the shaker.
След разклащане в продължение на един час при температурата на изпитването стъклата се свалят от клатачната машина, от свободното пространство се изтеглят аликвоти газ (напр. 1 ml) и се инжектират в анализатора на IC.
After shaking for one hour at the test temperature the bottles are removed from the shaker, aliquots (e.g. 1 ml) of gas are withdrawn from the headspace of each bottle and injected into the IC analyser.
Измерените концентрации на IC се записват като mg С/l.
The measured IC concentrations are recorded as mg C/l.
Методът се основава на принципа, че след ацидификация до рН < 3 и уравновесяване при 20 °С, равновесната константа на разпределението на CO2 между течната и газообразната фаза в изпитвателните стъкла става равна на 1,0, когато се измерва като концентрация (13).
The principle of this method is that after acidification to pH < 3 and equilibration at 20 °C, the equilibrium constant for the distribution of CO2 between the liquid and gaseous phases in the test bottles is 1,0 when measured as a concentration (13).
Тази зависимост следва да се докаже поне веднъж за изпитвателната система както следва:
This should be demonstrated for the test system at least once as follows:
Приготвят се стъкла, съдържащи 5 и 10 mg/l IC, като се използва разтвор от безводен натриев карбонат (Na2CO3) в несъдържаща CO2 вода, приготвена чрез ацидификация на вода до рН 6,5 с концентрирана ортофосфорна киселина (точка 20), барботирана една нощ с несъдържащ CO2 въздух и повишаване на рН до неутрална реакция с основа.
Set up bottles containing 5 and 10 mg/l as IC using a solution of anhydrous sodium carbonate (Na2 CO3) in CO2-free water prepared by acidifying water to pH 6,5 with concentrated ortho-phosphoric acid (paragraph 20), sparging overnight with CO2-free air and raising the pH to neutrality with alkali.
Трябва да се гарантира, че съотношението между свободното пространство и течността е същото като в изпитванията (напр. 1:2).
Ensure that the ratio of the headspace volume to the liquid volume is the same as in the tests (e.g. 1:2).
Извършва се ацидификация и уравновесяване, както е описано в точка 52, и се измерват концентрациите на IC в свободното пространство и в течната фаза.
Acidify and equilibrate as described in paragraph 52, and measure the IC concentrations of both the headspace and liquid phases.
Проверява се дали двете концентрации са еднакви в пределите на експерименталната грешка.
Check that the two concentrations are the same within experimental error.
Ако не са, анализаторът следва да преразгледа процедурите на изпитването.
If they are not, the operator should review the procedures.
Не е необходимо проверката на разпределението на IC между течната и газовата фаза да се извършва при всяко изпълняване на изпитването; тя може да се направи при калибрирането.
This check on the distribution of IC between liquid and gaseous phases need not be made every time the test is performed; it could presumably be made while performing the calibration.
Ако трябва да се измерва елиминирането на DOC (само при разтворими във вода изпитвани химикали), следва да се вземат проби от течната фаза от отделни стъкла (в които не е извършвана ацидификация), които се филтруват през мембранен филтър и инжектират в анализатор на DOC. Същите стъкла могат да се използват и за други анализи, както е необходимо, за анализиране на първичното биоразграждане.
If DOC removal is to be measured (water-soluble test chemicals only), samples should be taken of the liquid phase from separate (non-acidified) bottles, membrane-filtered and injected into the DOC analyser. These bottles can be used for other analyses as necessary, to measure primary biodegradation.
Метод (б):
Method (b):
превръщане на CO2 в карбонат
conversion of CO2 to carbonate
Преди всяка група анализи, анализаторът на IC се калибрира с подходящ стандарт за IC – например разтвор на натриев бикарбонат (NaHCO3) във вода, несъдържаща CO2 (вж. точка 53), в обхвата 0—20 mg IC/l.
Before each batch of analyses, the IC analyser is calibrated using an appropriate standard — for example, a solution of sodium bicarbonate (NaHCO3) in CO2 free water (see paragraph 53) in the range 0 to 20 mg/l as IC.
През запушалката във всяко стъкло се инжектира разтвор на натриев хидроксид (7М, точка 21) (напр. 1 ml на 107 ml среда) и стъклата се разклащат в продължение на 1 час при температурата на изпитването.
Sodium hydroxide solution (7M, paragraph 21) (e.g. 1 ml to 107 ml medium) is injected through the septum of each bottle sampled and the bottles are shaken for 1 h at the test temperature.
Трябва да се използва един и същи разтвор на NaOH във всички стъкла, които се изваждат от изпитването в един ден, но не непременно във всички пробовземания в процеса на изпитването.
Use the same NaOH solution on all bottles sacrificed on a particular day, but not necessarily on all sampling occasions throughout a test.
Ако се изискват абсолютните стойности на IC за контролните стъкла без изпитвания химикал при всички проби в изпитването, определянето на IC в разтвора на NaOH трябва да се прави всеки път, когато той се използва.
If absolute blank IC values are required at all sampling occasions, IC determinations of the NaOH solution will be required each time it is used.
Стъклата се свалят от клатачната машина и се изчаква утаяването.
The bottles are removed from the shaker and allowed to settle.
Със спринцовка от всеки съд се изтеглят подходящи количества (напр. 50—1000 μl) от течната фаза.
Suitable volumes (e.g. 50 to 1000 μl) of the liquid phase in each vessel are withdrawn by syringe.
Пробите се инжектират в анализатора на IC и се записват концентрациите на IC.
The samples are injected into the IC analyser and the concentrations of IC are recorded.
Трябва да се гарантира, че използваният анализатор е оборудван за работа с основните проби, използвани в метода.
It should be ensured that the analyser used is equipped properly to deal with the alkaline samples produced in this method.
Методът се основава на принципа, че след добавянето на основа и разклащане, концентрацията на IC в свободното пространство е пренебрежимо малка.
The principle of this method is that after the addition of alkali and shaking, the concentration of IC in the headspace is negligible.
Това трябва да се провери за изпитвателната система поне веднъж, като се използват стандарти на IC, добави се основа и се извърши уравновесяване, измери се концентрацията на IC в свободното пространство и в течната фаза (вж. точка 53).
This should be checked for the test system at least once by using IC standards, adding alkali and equilibrating, and measuring the concentration of IC in both the headspace and liquid phases (see paragraph 53).
Концентрацията в свободното пространство трябва да клони към нула.
The concentration in the headspace should approach zero.
Не е необходимо при всяко изпълняване на изпитването да се извършва проверка на почти пълната абсорбция на CO2.
This check on the virtually complete absorption of CO2 need not be made every time the test is performed.
Ако трябва да се измерва елиминирането на DOC (само при разтворими във вода изпитвани химикали), следва да се вземат проби от течната фаза от отделни стъкла (в които не е добавяна основа), които се филтруват през мембранен филтър и се инжектират в анализатор на DOC. Същите стъкла могат да се използват и за други анализи, както е необходимо, за анализиране на първичната биоразградимост.
If DOC removal is to be measured (water-soluble test chemicals only), samples should be taken of the liquid phase from separate bottles (containing no added alkali), membrane filtered and injected into the DOC analyser. These bottles can be used for other analyses, as necessary, to measure primary biodegradability.
Изчисляване на резултатите
Calculating of results
Ако се предположи, че изпитваният химикал е минерализиран 100 % до CO2, ThIC, който е в повече спрямо получения в контролните съдове без добавен изпитван химикал, е равен на общия органичен въглерод (TOC), добавен във всяко стъкло в началото на изпитването, т.е.:
Assuming 100 % mineralisation of the test chemical to CO2, the ThIC in excess of that produced in the blank controls equals the TOC added to each test bottle at the start of the test, that is:
TOC.
TOC
Масата (mg) на общия неорганичен въглерод (TIC) във всяко стъкло е:
The total mass (mg) of inorganic carbon (TIC) in each bottle is:
mg С в течността
mg C in the liquid
mg С в свободното пространство
mg C in the headspace
Уравнение [1]
Equation [1]
обем на течността в стъклото (литри); C L
volume of liquid in the bottle (litre);
концентрация на IC в течността (като въглерод в mg/l); V H
CL concentration of IC in the liquid (mg/l as carbon);
обем на свободното пространство (литри); C H
VH volume of the headspace (litre);
концентрация на IC в свободното пространство(като въглерод в mg/l).
CH concentration of IC in the headspace (mg/l as carbon).
Изчисляването на TIC за двата аналитични метода, използвани за измерване на неорганичния въглерод в настоящото изпитване, е описано в по-долу в точки 60 и 61.
The calculations of TIC for the two analytical methods used for measuring IC in this test are described below in paragraphs 60 and 61.
Процентът на биоразграждане (% D) в единия и в другия случай се дава с формулата:
Percentage biodegradation (% D) in each case is given by:
Уравнение [2]
Equation [2]
mg TIC в стъклото за изпитване в момент t;
mg TIC in test bottle at time t;
средно mg TIC в контролните стъкла в момент t;
mean mg TIC in blank bottles at time t;
TOC mg TOC добавен в началото в изпитвателния съд.
TOC mg TOC added initially to the test vessel.
Процентът на биоразграждане % D се изчислява за изпитвателните (FT), референтните (FC) и, ако са включени, контролните стъкла за наблюдение на инхибирането (FI), като се вземат за изходни данни съответните количества общ неорганичен въглерод, получени към всеки момент на вземане на проби.
The percentage biodegradation % D is calculated for the test (FT), reference (FC) and, if included inhibition monitoring control (FI) bottles from the respective amounts of TIC produced up to each sampling time.
Ако има значително увеличаване на съдържанието на общ неорганичен въглерод на стерилните (FS) контроли през периода на изпитването, може да се направи заключението, че е настъпило абиотично разграждане на изпитвания химикал, което следва да се вземе предвид при изчисляването на D в уравнение [2].
If there has been a significant increase in the TIC content of the sterile controls (FS) over the test period, then it may be concluded that abiotic degradation of the test chemical has occurred and this must be taken into account in the calculation of D in Equation [2].
Ацидификация до рН < 3
Acidification to pH < 3