natgillin/translations-raw huggingface dataset:
За целите на настоящия МСФО фиксираните лихвени плащания представляват променлива възвръщаемост, защото са свързани с риск от неизпълнение и излагат инвеститора на кредитния риск на емитента на облигацията.
The fixed interest payments are variable returns for the purpose of this IFRS because they are subject to default risk and they expose the investor to the credit risk of the issuer of the bond.
Степента на променливост (т.е. доколко е променлива възвръщаемостта) зависи от кредитния риск на облигацията.
The amount of variability (ie how variable those returns are) depends on the credit risk of the bond.
Аналогично фиксираните възнаграждения за постигнати резултати при управлението на активите на предприятието, в което е инвестирано, представляват променлива възвръщаемост, защото те излагат инвеститора на свързания с резултатите риск на споменатото предприятие.
Similarly, fixed performance fees for managing an investee’s assets are variable returns because they expose the investor to the performance risk of the investee.
Степента на променливост зависи от способността на предприятието, в което е инвестирано, да реализира достатъчни доходи за заплащане на възнаграждението.
The amount of variability depends on the investee’s ability to generate sufficient income to pay the fee.
Б57 Примерите за възвръщаемост включват:
B57 Examples of returns include:
дивиденти, други разпределения на икономически ползи от дадено предприятие, в което е инвестирано (например лихва от дългови ценни книжа, издадени от предприятието, в което е инвестирано), и промени в стойността на инвестицията на инвеститора в споменатото предприятие;
dividends, other distributions of economic benefits from an investee (eg interest from debt securities issued by the investee) and changes in the value of the investor’s investment in that investee.
възнаграждение за обслужване на активите или пасивите на дадено предприятие, в което е инвестирано, възнаграждение и излагане на загуба от отпускане на кредит или ликвидна подкрепа, остатъчни дялови участия в активите и пасивите при ликвидацията на предприятието, в което е инвестирано, данъчни предимства и достъп до бъдеща ликвидност, който инвеститорът има благодарение на своето участие в предприятие, в което е инвестирано;
remuneration for servicing an investee’s assets or liabilities, fees and exposure to loss from providing credit or liquidity support, residual interests in the investee’s assets and liabilities on liquidation of that investee, tax benefits, and access to future liquidity that an investor has from its involvement with an investee.
възвръщаемост, която не е на разположение за други притежатели на дялови участия.
returns that are not available to other interest holders.
Например инвеститорът би могъл да използва своите активи в комбинация с активите на предприятието, в което е инвестирано, например да съчетае оперативни функции, за да реализира икономии от мащаба, намаляване на разходите, набавяне на редки продукти, получаване на достъп до собствени знания или ограничаване на определени дейности или активи, за да се повиши стойността на другите активи на инвеститора.
For example, an investor might use its assets in combination with the assets of the investee, such as combining operating functions to achieve economies of scale, cost savings, sourcing scarce products, gaining access to proprietary knowledge or limiting some operations or assets, to enhance the value of the investor’s other assets.
Делегирани правомощия
Delegated power
Б58 Когато инвеститорът, който притежава права за вземане на решения (предприятие с права за вземане на решения), преценява дали контролира дадено предприятие, в което е инвестирано, той определя дали е принципал или агент.
B58 When an investor with decision-making rights (a decision maker) assesses whether it controls an investee, it shall determine whether it is a principal or an agent.
Инвеститорът определя също така дали друго предприятие с права за вземане на решения извършва дейност като агент на инвеститора.
An investor shall also determine whether another entity with decision-making rights is acting as an agent for the investor.
Агентът е лице, което основно е наето да изпълнява дейност от името и в полза на друго лице или лица (принципал(и)) и, следователно, не контролира предприятието, в което е инвестирано, когато упражнява своите права за вземане на решения (вж. параграфи 17 и 18).
An agent is a party primarily engaged to act on behalf and for the benefit of another party or parties (the principal(s)) and therefore does not control the investee when it exercises its decision-making authority (see paragraphs 17 and 18).
По тази причина понякога агентът може да притежава и упражнява правомощията на принципала, но от името на принципала.
Thus, sometimes a principal’s power may be held and exercisable by an agent, but on behalf of the principal.
Предприятието с права за вземане на решения не е агент само защото други лица могат да извлекат полза от решенията, които то взема.
A decision maker is not an agent simply because other parties can benefit from the decisions that it makes.
Б59 Инвеститорът може да делегира своите права за вземане на решения на агент по отношение на някои конкретни въпроси или на всички съответни дейности.
B59 An investor may delegate its decision-making authority to an agent on some specific issues or on all relevant activities.
Когато прави преценка дали контролира предприятието, в което е инвестирано, инвеститорът счита правата за вземане на решения, делегирани на неговия агент, като права, които инвеститорът притежава пряко.
When assessing whether it controls an investee, the investor shall treat the decision-making rights delegated to its agent as held by the investor directly.
В ситуации, в които има повече от един принципал, всеки от принципалите преценява дали има правомощия в предприятието, в което е инвестирано, като вземе предвид изискванията в параграфи Б5—Б54.
In situations where there is more than one principal, each of the principals shall assess whether it has power over the investee by considering the requirements in paragraphs B5–B54.
В параграфи Б60—Б72 са дадени насоки за определяне дали предприятието с права за вземане на решения е агент или принципал.
Paragraphs B60–B72 provide guidance on determining whether a decision maker is an agent or a principal.
Б60 Когато определя дали е агент, предприятието с права за вземане на решения разглежда общото взаимоотношение между него, управляваното предприятие, в което е инвестирано, и други лица, които са обвързани със споменатото предприятие, по-специално всички посочени по-долу фактори:
B60 A decision maker shall consider the overall relationship between itself, the investee being managed and other parties involved with the investee, in particular all the factors below, in determining whether it is an agent:
обхвата на неговите права за вземане на решения по отношение на предприятието, в което е инвестирано (параграфи Б62 и Б63);
the scope of its decision-making authority over the investee (paragraphs B62 and B63).
правата, притежавани от други лица (параграфи Б64—Б67);
the rights held by other parties (paragraphs B64–B67).
възнаграждението, на което има право в съответствие със споразумението(нията) за възнаграждение (параграфи Б68—Б70);
the remuneration to which it is entitled in accordance with the remuneration agreement(s) (paragraphs B68–B70).
излагането на предприятието с права за вземане на решения на променливата възвръщаемост от други дялови участия, които притежава в даденото предприятие, в което е инвестирано (параграфи Б71 и Б72).
the decision maker’s exposure to variability of returns from other interests that it holds in the investee (paragraphs B71 and B72).
Всеки от факторите има различна тежест въз основа на конкретните факти и обстоятелства.
Different weightings shall be applied to each of the factors on the basis of particular facts and circumstances.
Б61 Определянето на това дали предприятието с права за вземане на решения е агент изисква преценка на всички фактори, посочени в параграф Б60, освен ако едно единствено лице притежава материални права да отстрани предприятието с права за вземане на решения (права за отстраняване) и може да го отстрани без да изтъква причина за това (вж. параграф Б65).
B61 Determining whether a decision maker is an agent requires an evaluation of all the factors listed in paragraph B60 unless a single party holds substantive rights to remove the decision maker (removal rights) and can remove the decision maker without cause (see paragraph B65).
Обхват на правата за вземане на решения
The scope of the decision-making authority
Б62 Обхватът на правата за вземане на решения на предприятието с такива права се преценява с оглед на:
B62 The scope of a decision maker’s decision-making authority is evaluated by considering:
дейностите, които са разрешени в съответствие със споразумението(нията) за вземане на решения и предвидени от закона; както и
the activities that are permitted according to the decision-making agreement(s) and specified by law, and
свободата, с която разполага предприятието с права за вземане на решения, когато взема решения по отношение на тези дейности.
the discretion that the decision maker has when making decisions about those activities.
Б63 Предприятието с права за вземане на решения разглежда целта и модела на предприятието, в което е инвестирано, рисковете, на които е предвидено да бъде изложено последното, рисковете, които е предвидено да предава на обвързаните лица, и размера на участието на предприятието с права за вземане на решения в определянето на модела на предприятието, в което е инвестирано.
B63 A decision maker shall consider the purpose and design of the investee, the risks to which the investee was designed to be exposed, the risks it was designed to pass on to the parties involved and the level of involvement the decision maker had in the design of an investee.
Например ако предприятието с права за вземане на решения е значително обвързано в процеса на определяне на модела на предприятието, в което е инвестирано (включително при определяне на обхвата на правата за вземане на решения), това участие може да е признак, че предприятието с права за вземане на решения е имало възможност и стимул да получи права, които да му осигурят възможност да ръководи съответните дейности.
For example, if a decision maker is significantly involved in the design of the investee (including in determining the scope of decision-making authority), that involvement may indicate that the decision maker had the opportunity and incentive to obtain rights that result in the decision maker having the ability to direct the relevant activities.
Права, притежавани от други лица
Rights held by other parties
Б64 Материални права, притежавани от други лица, могат да засегнат способността на предприятието с права за вземане на решения да ръководи съответните дейности на дадено предприятие, в което е инвестирано.
B64 Substantive rights held by other parties may affect the decision maker’s ability to direct the relevant activities of an investee.
Материалните права за отстраняване или други подобни права може да сочат, че предприятието с права за вземане на решения е агент.
Substantive removal or other rights may indicate that the decision maker is an agent.
Б65 Фактът, че едно единствено лице притежава материални права за отстраняване на предприятието с права за вземане на решения без да изтъква причина, сам по себе си е достатъчен, за да се стигне до заключението, че предприятието с права за вземане на решения е агент.
B65 When a single party holds substantive removal rights and can remove the decision maker without cause, this, in isolation, is sufficient to conclude that the decision maker is an agent.
Ако повече от едно лице притежава такива права (и нито едно отделно лице не може да отстрани предприятието с права за вземане на решения без съгласието на другите лица), тези права, сами по себе си, не са решаващи за определяне, че предприятието с права за вземане на решения извършва дейност основно от името и в полза на други.
If more than one party holds such rights (and no individual party can remove the decision maker without the agreement of other parties) those rights are not, in isolation, conclusive in determining that a decision maker acts primarily on behalf and for the benefit of others.
Освен това колкото е по-голям броят на лицата, които трябва да действат заедно, за да упражнят правата за отстраняване на предприятието с права за вземане на решения, и колкото е по-голяма величината на другите икономически интереси на предприятието с права за вземане на решения и променливостта, свързана с тях (т.е. възнаграждение и други дялови участия), толкова по-малка тежест има този фактор.
In addition, the greater the number of parties required to act together to exercise rights to remove a decision maker and the greater the magnitude of, and variability associated with, the decision maker’s other economic interests (ie remuneration and other interests), the less the weighting that shall be placed on this factor.
Б66 При преценката дали предприятието с права за вземане на решения е агент, материалните права, притежавани от други лица, които ограничават свободата на предприятието с права за вземане на решения, се вземат предвид по аналогичен начин, както и правата за отстраняване.
B66 Substantive rights held by other parties that restrict a decision maker’s discretion shall be considered in a similar manner to removal rights when evaluating whether the decision maker is an agent.
Например предприятието с права за вземане на решения, което трябва да получи одобрение от малко на брой други лица за своите действия, обикновено е агент.
For example, a decision maker that is required to obtain approval from a small number of other parties for its actions is generally an agent.
(Вж. параграфи Б22—Б25 за допълнителни насоки относно правата и дали са материални.)
(See paragraphs B22–B25 for additional guidance on rights and whether they are substantive.)
Б67 Разглеждането на правата, притежавани от други лица, включва преценка на всички права, които може да упражнява съвета на директорите на предприятието, в което е инвестирано (или друг управителен орган), и тяхното въздействие върху правото за вземане на решения (вж. параграф Б23, буква б)).
B67 Consideration of the rights held by other parties shall include an assessment of any rights exercisable by an investee’s board of directors (or other governing body) and their effect on the decision-making authority (see paragraph B23(b)).
Б68 Колкото е по-голяма величината на възнаграждението на предприятието с права за вземане на решения и променливостта, свързана с възнаграждението, по отношение на възвръщаемостта, която се очаква от дейностите на предприятието, в което е инвестирано, толкова по-голяма вероятност има предприятието с права за вземане на решения да е принципал.
B68 The greater the magnitude of, and variability associated with, the decision maker’s remuneration relative to the returns expected from the activities of the investee, the more likely the decision maker is a principal.
Б69 При определяне на това дали е принципал или агент предприятието с права за вземане на решения взема предвид също така наличието на следните условия:
B69 In determining whether it is a principal or an agent the decision maker shall also consider whether the following conditions exist:
възнаграждението на предприятието с права за вземане на решения е съразмерно на предоставяните услуги;
The remuneration of the decision maker is commensurate with the services provided.
споразумението за възнаграждението включва само условия или суми, които обичайно присъстват в споразумения за аналогични услуги и ниво на умения, договаряни на база сделка при справедливи пазарни условия.
The remuneration agreement includes only terms, conditions or amounts that are customarily present in arrangements for similar services and level of skills negotiated on an arm’s length basis.
Б70 Предприятието с права за вземане на решения не може да бъде агент, освен ако са налице условията, посочени в параграф Б69, букви а) и б).
B70 A decision maker cannot be an agent unless the conditions set out in paragraph B69(a) and (b) are present.
Въпреки това изпълнението на тези условия само по себе си не е достатъчно, за да се стигне до заключението, че предприятието с права за вземане на решения е агент.
However, meeting those conditions in isolation is not sufficient to conclude that a decision maker is an agent.
Излагане на променливата възвръщаемост от други дялови участия
Exposure to variability of returns from other interests
Б71 Предприятието с права за вземане на решения, което притежава други дялови участия в дадено предприятие, в което е инвестирано (например инвестиции в предприятието, в което е инвестирано, или предостави гаранции по отношение на резултатите на предприятието, в което е инвестирано), взема предвид своето излагане на променливата възвръщаемост от тези дялови участия при преценката дали е агент.
B71 A decision maker that holds other interests in an investee (eg investments in the investee or provides guarantees with respect to the performance of the investee), shall consider its exposure to variability of returns from those interests in assessing whether it is an agent.
Притежаването на други дялови участия в дадено предприятие, в което е инвестирано, е признак за това, че предприятието с права за вземане на решения може да е принципал.
Holding other interests in an investee indicates that the decision maker may be a principal.
Б72 При преценката на неговото излагане на променливата възвръщаемост от други дялови участия в предприятието, в което е инвестирано, предприятието с права за вземане на решения взема предвид следното:
B72 In evaluating its exposure to variability of returns from other interests in the investee a decision maker shall consider the following:
колкото е по-голяма величината на неговите икономически интереси и променливостта, свързана с тях, като разглежда възнаграждението и другите си дялови участия заедно, толкова е по-голяма вероятността предприятието с права за вземане на решения да е принципал;
the greater the magnitude of, and variability associated with, its economic interests, considering its remuneration and other interests in aggregate, the more likely the decision maker is a principal.
дали неговото излагане на променливата възвръщаемост е различно от това на другите инвеститори и, ако е така, дали това би могло да окаже въздействие върху неговите действия.
whether its exposure to variability of returns is different from that of the other investors and, if so, whether this might influence its actions.
Например такъв би могъл да е случаят, когато предприятието с права за вземане на решения притежава субординирани дялови участия в дадено предприятие, в което е инвестирано, или осигурява други форми на кредитно подобрение за споменатото предприятие.
For example, this might be the case when a decision maker holds subordinated interests in, or provides other forms of credit enhancement to, an investee.
Предприятието с права за вземане на решения преценява своето излагане спрямо общата променлива възвръщаемост на предприятието, в което е инвестирано.
The decision maker shall evaluate its exposure relative to the total variability of returns of the investee.
Тази преценка се прави основно на база очакваната възвръщаемост от дейностите на споменатото предприятие, като не се пренебрегва максималното излагане на предприятието с права за вземане на решения на променливата възвръщаемост от предприятието, в което е инвестирано, посредством другите дялови участия, които предприятието с права за вземане на решения притежава.
This evaluation is made primarily on the basis of returns expected from the activities of the investee but shall not ignore the decision maker’s maximum exposure to variability of returns of the investee through other interests that the decision maker holds.
Пример 13
Example 13
Предприятието с права за вземане на решения (управител на фонд) създава, предлага на пазара и управлява публично търгуван, регулиран фонд в съответствие с тясно определени параметри, установени в мандата за инвестиране съгласно изискванията на неговите местни законови и подзаконови актове.
A decision maker (fund manager) establishes, markets and manages a publicly traded, regulated fund according to narrowly defined parameters set out in the investment mandate as required by its local laws and regulations.
Фондът е бил предложен на инвеститори като инвестиция в разнообразен портфейл от ценни книжа на собствения капитал на публично търгувани предприятия.
The fund was marketed to investors as an investment in a diversified portfolio of equity securities of publicly traded entities.
В рамките на определените параметри управителят на фонда има свобода на избор на активите, в които да инвестира.
Within the defined parameters, the fund manager has discretion about the assets in which to invest.
Управителят на фонда е направил 10-процентна пропорционална инвестиция във фонда и получава пазарно възнаграждение за услугите си в размер на 1 процент от нетната стойност на активите на фонда.
The fund manager has made a 10 per cent pro rata investment in the fund and receives a market-based fee for its services equal to 1 per cent of the net asset value of the fund.
Възнагражденията са съразмерни на предоставяните услуги.
The fees are commensurate with the services provided.
Управителят на фонда няма никакво задължение да финансира загуби, освен неговата 10-процентна инвестиция.
The fund manager does not have any obligation to fund losses beyond its 10 per cent investment.
Фондът не е задължен да създаде независим съвет на директорите и не е направил това.
The fund is not required to establish, and has not established, an independent board of directors.
Инвеститорите не притежават никакви материални права, които биха могли да засегнат правата за вземане на решения на управителя на фонда, но могат да изкупят своите дялови участия в определени граници, определени от фонда.
The investors do not hold any substantive rights that would affect the decision-making authority of the fund manager, but can redeem their interests within particular limits set by the fund.
Въпреки че функционира в рамките на параметрите, определени в мандата за инвестиране, и в съответствие с нормативните изисквания, управителят на фонда има права за вземане на решения, които му дават възможност към момента да ръководи съответните дейности на фонда — инвеститорите не притежават материални права, които биха могли да засегнат правата на управителя на фонда за вземане на решения.
Although operating within the parameters set out in the investment mandate and in accordance with the regulatory requirements, the fund manager has decision-making rights that give it the current ability to direct the relevant activities of the fund—the investors do not hold substantive rights that could affect the fund manager’s decision-making authority.
Управителят на фонда получава пазарно възнаграждение за услугите си, което е съразмерно на предоставяните услуги, и е направил също така пропорционална инвестиция във фонда.
The fund manager receives a market-based fee for its services that is commensurate with the services provided and has also made a pro rata investment in the fund.
Възнаграждението и инвестицията на управителя на фонда го излагат на променливата възвръщаемост от дейностите на фонда, без това излагане да е с такова значение, че да означава, че управителят на фонда е принципал.
The remuneration and its investment expose the fund manager to variability of returns from the activities of the fund without creating exposure that is of such significance that it indicates that the fund manager is a principal.
В този пример разглеждането на излагането на управителя на фонда на променливата възвръщаемост от фонда, заедно с неговите права за вземане на решения в рамките на строги параметри, означава, че управителят на фонда е агент.
In this example, consideration of the fund manager’s exposure to variability of returns from the fund together with its decision-making authority within restricted parameters indicates that the fund manager is an agent.