natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Политиката и международната дейност на Съюза се направляват също така от неговите ангажименти и задължения по отношение на правата на човека и развитието, включително от Всеобщата декларация за правата на човека, Международния пакт за граждански и политически права, Международния пакт за икономически, социални и културни права, Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените, Конвенцията на ООН за правата на детето и Декларацията на ООН относно правото на развитие.
The Union's policy and international action are also guided by its commitments and obligations concerning human rights and development, including the Universal Declaration on Human Rights, the International Covenant on Civil and Political Rights, the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, the UN Convention on the Rights of the Child, and the UN Declaration on the Right to Development.
Съюзът е силно ангажиран с равенството между половете като право на човека, въпрос на социална справедливост и основна ценност на политиката за развитие на Съюза.
The Union is strongly committed to gender equality as a human right, a question of social justice and a core value of the Union's development policy.
Равенството между половете е централно за постигането на всички ЦХР.
Gender equality is central to the achievement of all MDGs.
На 14 юни 2010 г. Съветът одобри Плана за действие на ЕС 2010–2015 г. относно равенството между половете и участието на жените в политическия и икономическия живот при сътрудничеството за развитие.
On 14 June 2010, the Council endorsed the EU Plan of Action 2010-2015 on Gender Equality and Women's Empowerment in Development.
Съюзът следва, като въпрос от първостепенна важност, да насърчава цялостен подход в отговор на кризи и бедствия, както и в ситуации на конфликти и нестабилност, включително ситуации на преход и след кризи.
The Union should, as a matter of high priority, promote a comprehensive approach in response to crisis and disaster and to conflict-affected and fragile situations, including those of transition and post-crisis.
Като основа следва по-специално да се използват заключенията на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно отговор на ЕС за справяне със ситуации на несигурност и заключенията на Съвета и на представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно сигурността и развитието, както и на заключенията на Съвета от 20 юни 2011 г. относно предотвратяването на конфликти, както и всички други относими последващи заключения.
This should, in particular, build on the Council conclusions of 19 November 2007 on an EU response to situations of fragility and the conclusions of the Council and the Representatives of the Governments of the Member States meeting within the Council, also dated 19 November 2007, on security and development, as well as build on the Council conclusions of 20 June 2011 on conflict prevention, as well as any relevant subsequent conclusions.
По-специално в тези ситуации, в които нуждите са изключително неотложни и в които бедността е едновременно широко разпространена и дълбоко вкоренена, подкрепата на Съюза следва да бъде насочена към укрепване на издръжливостта на държавите и тяхното население към неблагоприятни събития.
Particularly in those situations where needs are most urgent and poverty both most widespread and deepest, Union support should be geared at strengthening the resilience of countries and their populations to adverse events.
Това следва да се постигне чрез подходящото съчетание от подходи, реакции и инструменти, по-специално като се гарантира, че насочените към сигурност, оказване на хуманитарна помощ и развитие подходи са балансирани, последователни и ефективно координирани, като по този начин се осъществява връзката между помощи, възстановяване и развитие.
That should be done through the appropriate mix of approaches, responses and instruments, in particular by ensuring that the security-oriented, humanitarian and development approaches are balanced, consistent and effectively coordinated, thereby linking relief, rehabilitation and development.
Помощта на Съюза следва да е насочена там, където ще окаже повече въздействие, като се взема предвид капацитетът на Съюза да действа в глобален мащаб и да отговаря на глобални предизвикателства като премахването на бедността, устойчивото и приобщаващо развитие и насърчаването на демокрацията в световен мащаб, доброто управление, правата на човека и правовата държава, неговия дългосрочен и предвидим ангажимент за помощ за развитие и неговата роля за координация с държавите членки.
Union assistance should focus on where it has more impact, having regard to its capacity to act on a global scale and to respond to global challenges such as poverty eradication, sustainable and inclusive development and worldwide promotion of democracy, good governance, human rights and the rule of law, its long-term and predictable commitment to development assistance and its role in coordinating with the Member States.
С оглед да се гарантира такова въздействие, принципът на диференциация следва да се прилага не само на равнище разпределение на средства, но и на равнище програмиране, за да се гарантира, че двустранното сътрудничество за развитие е насочено към партньорските държави, които най-много се нуждаят от него, включително нестабилните държави, и които разполагат с ограничен капацитет за достъп до други източници на финансиране за подпомагане на своето собствено развитие.
To ensure such impact, the principle of differentiation should be applied, not only at the level of fund allocation, but also at the level of programming, to ensure that bilateral development cooperation targets partner countries most in need, including fragile States and States with high vulnerability, and with limited capacity to access other sources of financing to support their own development.
Съюзът следва да се ангажира в нови партньорства с държави, които приключват двустранни програми за помощ, а именно въз основа на регионални и тематични програми в рамките на настоящия инструмент и други тематични инструменти на Съюза за финансиране на външни действия, по-специално Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета [5] („Инструмента за партньорство“).
The Union should engage in new partnerships with countries that graduate from bilateral aid programmes, notably on the basis of regional and thematic programmes under this instrument and other thematic Union instruments for financing external action, in particular the Partnership Instrument for cooperation with third countries as established by Regulation (EU) No 234/2014 of the European Parliament and of the Council [5] (the ‘Partnership Instrument’).
Това следва да бъде постигнато посредством цялостен подход за всяка държава, който се основава на съгласуваност и взаимно допълване между инструментите на Съюза за външна дейност, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между настоящия инструмент, други инструменти за финансиране на външна дейност и други политики на Съюза.
That should be achieved through a comprehensive approach for each country based on coherence and complementarity between the Union's instruments for external action, as well as the creation of synergies between this instrument, other Union instruments for financing external action and other policies of the Union.
Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработвани в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност.
This should further entail mutual reinforcement of the programmes devised under the instruments for financing external action.
Докато се стреми към цялостна последователност във външната си дейност в съответствие с член 21 от ДЕС, Съюзът трябва да гарантира съгласуваност на политиките за развитие съгласно член 208 от ДФЕС.
While striving for overall consistency of the Union's external action in accordance with Article 21 TEU, the Union is to ensure policy coherence for development as required by Article 208 TFEU.
Като зачита съгласуваността на политиките за развитие, настоящият регламент следва да създава условия за подобрена съгласуваност между политиките на Съюза.
While respecting the principle of policy coherence for development, this Regulation should allow for enhanced consistency between Union policies.
Той следва да осигури възможност за пълно съгласуване с партньорските държави и региони, като използва като база за програмиране на действията на Съюза, където е възможно, националните планове за развитие или подобни документи за цялостно развитие, приети с участието на съответните национални и регионални органи.
It should also enable full alignment with partner countries and regions by using, where possible, as the basis for the programming of the Union's action, national development plans or similar comprehensive development documents, adopted with the involvement of national and regional bodies concerned.
Негова цел следва също така да бъде подобряване на координацията между донорите, по-специално между Съюза и държавите членки чрез съвместно програмиране.
It should furthermore pursue better coordination amongst donors, in particular between the Union and the Member States, through joint programming.
В условията на глобализирания свят различни вътрешни политики на Съюза като околна среда, изменение на климата, насърчаване на енергията от възобновяеми източници, заетост (включително достоен труд за всички), равенство между половете, енергия, води, транспорт, здравеопазване, образование, правосъдие и сигурност, култура, научноизследователска дейност и иновации, информационно общество, миграция, селско стопанство и рибарство, все повече стават част от външната дейност на Съюза.
In a globalised world, different internal Union policies such as environment, climate change, promotion of renewable energies, employment (including decent work for all), gender equality, energy, water, transport, health, education, justice and security, culture, research and innovation, information society, migration and agriculture and fisheries are increasingly becoming part of the Union's external action.
Стратегията за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, включваща модели на растеж, които засилват социалното, икономическото и териториалното сближаване и дават възможност на бедните да увеличават своя дял в националното богатство и да се възползват от него, подчертава ангажимента на Съюза да насърчава интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в своите вътрешни и външни политики, като обединява три стълба: икономически, социален и екологичен.
A strategy for smart, sustainable and inclusive growth, i.e. involving growth patterns that enhance social, economic and territorial cohesion and enable the poor to increase their contribution to, and benefit from, national wealth, underlines the commitment of the Union to promote, in its internal and external policies, smart, inclusive and sustainable growth bringing together three pillars: economic, social and environmental.
Борбата с изменението на климата, както и опазването на околната среда са сред най-големите предизвикателства, пред които са изправени Съюзът и развиващите се държави и при които има спешна нужда от действия на национално и международно равнище.
Fighting climate change and protecting the environment are among the great challenges which the Union and developing countries are facing, and where the need for national and international action is urgent.
Ето защо настоящият регламент следва да допринесе към целта най-малко 20 % от бюджета на Съюза да бъдат насочени към създаване на нисковъглеродно и устойчиво на измененията в климата общество, а най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства, предвидена в настоящия регламент, следва да се използват за аспекти на развитието, свързани с околната среда и изменението на климата.
This Regulation should therefore contribute to the objective of addressing at least 20 % of the Union budget to a low carbon and climate resilient society, and the ‘Global Public Goods and Challenges’ programme provided for in this Regulation should use at least 25 % of its funds to cover climate change and environment.
Дейностите в тези области следва, където е възможно, да се подкрепят взаимно, за да се засили тяхното въздействие.
Actions in those areas should, wherever possible, be mutually supportive in order to reinforce their impact.
Настоящият регламент следва да даде възможност на Съюза да спомогне за изпълнението на общия за Съюза ангажимент да осигурява непрекъсната помощ за човешко развитие, за да се подобри животът на хората.
This Regulation should enable the Union to contribute to fulfilling the joint Union commitment of providing continued support for human development to improve peoples' lives.
С оглед да се допринесе за тази цел, най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства следва да бъдат насочени към подпомагане на тази област на развитие.
To contribute to that end, at least 25 % of the ‘Global Public Goods and Challenges’ programme should support that area of development.
Най-малко 20 % от помощта съгласно настоящия регламент следва да бъде предназначена за основни социални услуги, с акцент върху здравеопазването и образованието, както и средното образование, като се отчита, че трябва да се прилага определена степен на гъвкавост, например в случаи на оказана извънредна помощ.
At least 20 % of the assistance under this Regulation should be allocated to basic social services, with a focus on health and education, as well as to secondary education, recognising that a degree of flexibility must be the norm such as in cases where exceptional assistance is involved.
Данните относно съответствието с това изискване следва да бъдат включени в годишния доклад, посочен в Регламент (EС) № 236/2014 на Европейския парламент и на Съвета [6].
Data concerning compliance with that requirement should be included in the annual report referred to in Regulation (EU) No 236/2014 of the European Parliament and of the Council [6].
В Програмата за действие на ООН от Истанбул за най-слабо развитите държави за десетилетието 2011-2020 г. най-слабо развитите държави се ангажираха да включат в националните си стратегии за развитие политиките за търговия и за изграждане на капацитет в областта на търговията.
In the UN Istanbul Programme of Action for the Least Developed Countries for the Decade 2011–2020, least developed countries committed to integrate trade and trade capacity-building policies into their national development strategies.
Освен това, на Осмата министерска конференция на Световната търговска организация, проведена в Женева на 15-17 декември 2011 г., министрите постигнаха съгласие да поддържат и след 2011 г. нива на помощта за търговията, отразяващи най-малко средните равнища от периода 2006—2008 г. Тези усилия трябва да бъдат придружени от по-добри и по-целеви помощи за търговията и от търговски облекчения.
Furthermore, at the World Trade Organisation 8th Ministerial Conference held in Geneva on 15-17 December 2011, ministers agreed to maintain, beyond 2011, Aid for Trade levels that at least reflect the average of the period 2006-2008. Better and more targeted Aid for Trade and trade facilitation must accompany those efforts.
Докато тематичните програми следва да подкрепят на първо място развиващите се държави, някои държави бенефициери и отвъдморски страни и територии (ОСТ), чиито особености не отговарят на изискванията за определянето им като получатели на Официална помощ за развитие (ОПР) от Комитета за подпомагане на развитието на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР/КПР), но попадат в приложното поле на член 1, параграф 1, буква б), следва също да бъдат допустими до тематични програми при условията, предвидени в настоящия регламент.
While thematic programmes should primarily support developing countries, some beneficiary countries as well as the overseas countries and territories (OCTs) the characteristics of which do not satisfy the requirements allowing them to be defined as Official Development Assistance (‘ODA’) recipients by the Development Assistance Committee of the Organisation for Economic Cooperation and Development (‘OECD/DAC’) but which are covered by point (b) of Article 1(1) should also be eligible for thematic programmes subject to the conditions laid down in this Regulation.
Подробностите на областите на сътрудничество, както и корекциите на разпределението на финансови средства по географска зона и област на сътрудничество представляват несъществени елементи от настоящия регламент.
The details of areas of cooperation and adjustments of financial allocations per geographic area and area of cooperation constitute non-essential elements of this Regulation.
Ето защо правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС следва да се делегира на Комисията за актуализиране на елементи от приложенията към настоящия регламент, които включват подробности на областите на сътрудничество по географски и тематични програми и индикативно финансово разпределение на средствата по географска зона и област на сътрудничество.
Consequently, the power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should be delegated to the Commission for updating the elements of the Annexes to this Regulation which set out the details of the areas of cooperation under geographic and thematic programmes and the indicative financial allocations per geographic area and area of cooperation.
При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури своевременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка със стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в настоящия регламент.
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Regulation, implementing powers should be conferred on the Commission with regard to the strategy papers and multiannual indicative programmes referred to in this Regulation.
Тези правомощия следва да се бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета [7].
Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council [7].
Предвид естеството на тези актове за изпълнение, и по-специално тяхната политическа ориентация и тяхното отражение върху бюджета, за тяхното приемане по принцип следва да се използва процедурата по разглеждане, освен в случай на мерки с малък финансов мащаб.
Given the nature of such implementing acts, in particular their policy orientation nature and their budgetary implications, the examination procedure should in principle be used for their adoption, except in the case of measures of a small financial scale.
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимостта от бърз отговор от страна на Съюза, наложителни причини за спешност изискват това.
The Commission should adopt immediately applicable implementing acts where, in duly justified cases relating to the need for a swift response from the Union, imperative grounds of urgency so require.
Общите правила и процедури за изпълнение на инструментите на Съюза за финансиране на външна дейност са определени в Регламент (ЕС) № 236/2014.
Common rules and procedures for the implementation of the Union's instruments for financing external action are laid down in Regulation (EU) No 236/2014.
Организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност са установени в Решение 2010/427/ЕС на Съвета [8],
The organisation and functioning of the European External Action Service are established in Council Decision 2010/427/EU [8].
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да се постигнат в достатъчна степен от държавите членки, но могат поради мащаба на действията да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС.
Since the objectives of this Regulation cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of the scale of the action, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 TEU.
В настоящия регламент се определя финансов пакет за срока на неговото прилагане, като този пакет представлява за Европейския парламент и Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление [9].
This Regulation lays down a financial envelope for its period of application which is to constitute the prime reference amount, within the meaning of point 17 of the Interinstitutional Agreement of 2 December 2013 between the European Parliament, the Council and the Commission on budgetary discipline, on cooperation in budgetary matters and on sound financial management [9], for the European Parliament and the Council during the annual budgetary procedure.
Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Therefore, this Regulation should apply from 1 January 2014 until 31 December 2020,
С настоящия регламент се създава инструмент („инструмент за сътрудничество за развитие“ или „ИСР“), чрез който Съюзът може да финансира:
This Regulation establishes an instrument (the ‘Development Cooperation Instrument’ or ‘DCI’) under which the Union may finance:
географски програми, насочени към подкрепа на сътрудничеството за развитие с развиващи се държави, които са включени в списъка на получателите на ОПР, определен от ОИСР/КПР, с изключение на:
geographic programmes aimed at supporting development cooperation with developing countries that are included in the list of recipients of ODA established by the OECD/DAC, except for:
държавите, които са страни по Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. [11], с изключение на Южна Африка;
countries that are signatories to the Partnership Agreement between the members of the African, Caribbean and Pacific Group of States of the one part, and the European Community and its Member States, of the other part, signed in Cotonou on 23 June 2000 [11], excluding South Africa;
държавите, които отговарят на условията за подпомагане от Европейския фонд за развитие;
countries eligible for the European Development Fund;
държавите, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Европейския инструмент за съседство създаден с Регламент (EС) № 232/2014 на Европейския парламент и на Съвета [12] („Европейския инструмент за съседство“);
countries eligible for Union funding under the European Neighbourhood Instrument established by Regulation (EU) No 232/2014 of the European Parliament and of the Council [12] (the ‘European Neighbourhood Instrument’);
бенефициери, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Инструмента за предприсъединителна помощ, създаден с Регламент (EС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета [13] („Инструмента за предприсъединителна помощ“).
beneficiaries eligible for Union funding under the Instrument for Pre-accession Assistance established by Regulation (EU) No 231/2014 of the European Parliament and of the Council [13] (the ‘Instrument for Pre-accession Assistance’).