natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Фактът, че обжалваните мерки преследват цел на търговска или промишлена политика, каквато е насърчаването на международната търговия чрез подкрепа на чуждестранните инвестиции не е достатъчно основание за това те да не бъдат квалифицирани като „помощ“ по смисъла на член 4, буква в) ВС.“ [95] В настоящия случай испанските органи просто са обявили, че въпросната мярка има за цел насърчаването на международната търговия и консолидирането на дружества, без да са доказали, че тази мярка е обоснована чрез логиката на системата.
The fact that the contested measures pursue a commercial or industry policy objective, such as the promotion of international trade by supporting foreign investment, is thus not sufficient to take them outside the classification of “aid” within the meaning of Article 4(c) CS’ [95].
С оглед на горепосоченото Комисията потвърждава своя анализ, съгласно който въпросната мярка е избирателна.
In the present case, the Spanish authorities have simply declared that the measure at issue intends to promote international trade and the consolidation of companies, without proving that such a measure is justified by the logic of the systemIn the light of the above, the Commission confirms its analysis that the measure at issue is selective.
Реакция на мненията относно практиката на Комисията
Reaction to the comments on Commission practice
По отношение на позоваването на отстояваното съвременно тълкуване на понятието за избирателност в настоящия случай, на първо място следва да се подчертае, че този подход съответства напълно на практиката на Комисията за взимане на решения и на съдебната практика на съдилищата съгласно описаното в съображение 92.
As regards the reference made to alleged innovative interpretation of the concept of selectivity in the present case, it should first be underlined that this approach is fully in line with the Commission’s decision-making practice and the case-law of the Court as described in recital 92.
Освен това подходът в този конкретен случай не се отклонява и от разпоредбите на Решение № 480/2007 [96] на Комисията, на което се позовават испанските органи.
Nor does the approach in this particular case depart from Commission Decision N 480/2007 [96] to which the Spanish authorities refer.
В действителност в това решение е взет предвид специфичния характер на преследваната цел чрез позоваване [97] на Съобщение на Комисията до Съвета, Европейския парламент и Европейския икономически и социален комитет — „Към по-ефективно използване на данъчните стимули за научноизследователска и развойна дейност“.
Indeed, this Decision took into account the specific nature of the objective pursued by referring [97] to the Communication from the Commission to the Council, the European Parliament and the European Economic and Social Committee — Towards a more effective use of tax incentives in favour of R & D [98].
В разглеждания случай с обжалваната мярка не се преследва подобна цел.
In the case at hand, the contested measure does not pursue a similar objective.
Освен това, за разлика от настоящия случай, в оценяваната испанска мярка, посочена в решението, споменато по-горе, не се прави каквото и да било разграничение между национални и международни транзакции.
Moreover, unlike the present case, the Spanish measure at stake in this previous Decision did not make any distinction between national and international transactions.
На последно място, по отношение на дерогацията от системата за корпоративно данъчно облагане, произтичаща от прилагането на директивите [99] като директивата „дружества майки — дъщерни дружества“ или директивата за трансграничните плащания на лихви и възнаграждение, Комисията счита, че ситуацията, произтичаща от прилагането на тези директиви, съответства изцяло на обосновката, развита в настоящото решение.
Finally, as regards the derogation from the corporate tax system resulting from the implementation of Directives [99] such as the Parents-Subsidiary Directive or the Cross-border Interest and Royalty Payments Directive, the Commission considers that the situation resulting from the implementation of these Directives is entirely consistent with the reasoning developed in this Decision.
След хармонизирането в рамките на Общността следва да бъде считано, че трансграничните операции в рамките на Общността и във всяка една държава-членка се намират в сходно правно и фактическо положение.
Following harmonisation within the Community, cross-border operations within the Community and within each Member State should be considered to be in a comparable legal and factual situation.
В допълнение Комисията би искала да подчертае, че Първоинстанционният съд е посочил следното: [100]„при настоящото състояние на общностното право, прякото данъчно облагане е от компетентността на държавите-членки, въпреки, че съгласно установената съдебна практика те трябва да упражняват тази компетентност при спазване на общностното право (вж. по-специално дело C-391/97 Gschwind [1999 г.], ECR I-5451, параграф 20) и по тази причина, в този контекст, се избягва предприемането на каквито и да било мерки, които могат да представляват държавна-помощ несъвместима с общия пазар.“
In addition, the Commission would like to underline that the Court of First Instance stated that [100]: ‘as Community law stands at present, direct taxation falls within the competence of the Member States, although it is settled case-law that they must exercise that competence consistently with Community law (see, in particular, Case C-391/97 Gschwind [1999] ECR I-5451, paragraph 20) and therefore avoid taking, in that context, any measures capable of constituting State aid incompatible with the common market’.
Реакция на мненията относно член 58, параграф 1, буква а) от Договора за ЕО
Reaction to the comments on Article 58(1)(a) of the Treaty
На първо място, както вече беше посочено по-горе, трябва да се припомни, че въпреки че прякото данъчно облагане е от компетентността на държавите-членки, те във всички случаи трябва да го упражняват, като спазват общностното право, [101] включително и разпоредбите на Договора по отношение на държавните помощи.
Firstly, as already pointed out before, it must be borne in mind that, although direct taxation falls within competence of Member States, they must none the less exercise that competence consistently with Community law [101], including the provisions of the Treaty on State aid.
С други думи, член 58, параграф 1, буква а) от Договора следва да се тълкува по начин, който е съвместим с правилата на Договора за ЕО относно държавните помощи, включително правилата, по силата на които на Комисията се предоставят правомощия за контрол в тази област.
In other words, Article 58(1)(a) of the Treaty should be interpreted in a manner compatible with the Treaty rules on State aid including those granting control competencies to the Commission in that area.
Освен това член 58 от Договора, на който испанските органи се позовават, трябва да бъде разглеждан във връзка с член 56 от Договора за ЕО, който забранява ограниченията върху движението на капитал между държавите-членки.
Moreover, Article 58 of the Treaty, as invoked by the Spanish authorities, must be read together with Article 56 of the EC Treaty, which prohibits restrictions on the movement of capital between Member States.
В действителност член 58, параграф 1 от Договора предвижда, че „разпоредбите на член 56 не накърняват правото на държавите-членки: а) да прилагат съответните разпоредби на тяхното данъчно законодателство, които провеждат разграничение между данъкоплатци, които не са в еднакво положение що се отнася до тяхното място на пребиваване или място на инвестиране на капитала“.
In fact, Article 58(1) of the Treaty provides that ‘the provisions of Article 56 shall be without prejudice to the right of Member States: (a) to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested’.
Възможността, предоставена на държавите-членки по силата на член 58, параграф 1, буква а) от Договора, да прилагат съответните разпоредби на тяхното данъчно законодателство, в които се прави разграничение между данъкоплатци, които не са в еднакво положение що се отнася до тяхното място на пребиваване или място на инвестиране на капитала, вече е била одобрена от съда.
The possibility granted to the Member States by Article 58(1)(a) of the Treaty, of applying the relevant provisions of their tax legislation which distinguish between taxpayers according to their place of residence or the place where their capital is invested, has already been upheld by the Court.
От съдебната практика произтича, че преди влизането в сила на член 58, параграф 1, буква а) от Договора националните данъчни разпоредби, които установяват определени разграничения, основани по-специално на мястото на пребиваване на данъкоплатците, са могли бъдат съвместими с общностното право, при условие че те се отнасяли до положения, които не са били обективно сходни, [102] или са могли бъдат обосновани с императивни съображения от обществен интерес, по-специално във връзка със съгласуваността на данъчната система. [103] Във всеки случай целите от изцяло икономически характер не могат да представляват императивно съображение от обществен интерес, което обосновава ограничение на основната свобода, гарантирано от Договора.
According to case-law prior to the entry into force of Article 58(1)(a) of the Treaty, national tax provisions which establish certain distinctions based, in particular, on the residence of taxpayers, could be compatible with Community law provided that they applied to situations which were not objectively comparable [102] or could be justified by overriding reasons in the general interest, in particular in relation to the cohesion of the tax system [103].
Освен това по отношение на периода след влизането в сила на член 58, параграф 1, буква а) от Договора Съдът е разгледал дали са налице обективно сходни положения, които могат да обосноват законодателство, ограничаващо свободното движение на капитал.
Also as regards the period after the entry into force of Article 58(1)(a) of the Treaty, the Court has examined the possible presence of objectively comparable situations which could justify a legislation restricting the free movement of capital.
Във връзка с конкретни данъчни законодателства, които имат за последица възпрепятстване на данъкоплатците, живеещи в държава-членка, да инвестират своя капитал в дружества, установени в друга държава-членка, и които освен това пораждат ограничително действие по отношение на дружества, установени в други държави-членки, поради това, че представляват пречка пред привличането на капитал от тях в съответната държава-членка, Съдът многократно е приемал, че тези законодателства не могат да бъдат обосновани от обективна разлика в положение от вид, който обосновава различно данъчно третиране в съответствие с член 58, параграф 1, буква а) от Договора. [105]
With reference to certain tax legislations, which had the effect of deterring taxpayers living in a Member State from investing their capital in companies established in another Member State and which also produced a restrictive effect in relation to companies established in other Member States, in that they constitute an obstacle to their raising capital in the Member State concerned, the Court consistently held that such legislations could not be justified by an objective difference in situation of such a kind as to justify a difference in tax treatment, in accordance with Article 58(1)(a) of the Treaty [105].
Във всеки случай трябва да се припомни, че член 58, параграф 3 от Договора изрично гласи, че националните разпоредби, посочени в член 58, параграф 1, буква а) не представляват средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на свободното движение на капитали и плащания. [106]
In any case, it must be borne in mind that Article 58(3) of the Treaty states specifically that the national provisions referred to by Article 58(1)(a) are not to constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments [106].
С оглед на горепосоченото, поради изложените по-горе причини Комисията счита, че в настоящия случай придобиванията на дялове в местни дружества и придобиванията на дялове в дружества, установени в друга държава-членка, са обективно сходни и че не са налице никакви императивни съображения от обществен интерес, които могат да обосноват различно третиране на данъкоплатците що се отнася до мястото на инвестиране на техния капитал.
In the light of the above, the Commission considers that, in the present case, domestic share acquisitions and share acquisitions of companies established in another Member State are, for the reasons highlighted above, in an objectively comparable situation and that there are no overriding reasons of general interest which could justify a different treatment of taxpayers with regard to the place where their capital is invested.
Заключение относно квалифицирането на обжалваната мярка
Conclusion on the classification of the contested measure
С оглед на горепосочените съображение, Комисията счита, че въпросната мярка, доколкото тя се прилага по отношение на придобивания в рамките на Общността, отговаря на условията, предвидени в член 87, параграф 1 от Договора и по тази причина тя следва да бъде считана за държавна помощ.
In view of all the above considerations, the Commission considers that the measure at issue, to the extent that it applies to intra-Community acquisitions, fulfils all the conditions laid down in Article 87(1) of the Treaty and should thus be regarded as State aid.
Съгласно посоченото в решението за откриване Комисията счита, че въпросната схема за помощ не отговаря на нито едно от освобождаванията, предвидени в член 87, параграфи 2 и 3 от Договора.
As stated in the initiating Decision, the Commission considers that the aid scheme in question does not qualify for any of the exemptions laid down in Article 87(2) and (3) of the Treaty.
В хода на процедурата испанските органи и тридесетте заинтересовани страни представиха своите доводи, за да докажат, че освобождаванията, предвидени в член 87, параграф 3, буква в) от Договора, ще бъдат приложени във въпросния случай.
In the course of the procedure, the Spanish authorities and the 30 interested parties presented their arguments to demonstrate that the exemptions provided for in Article 87(3)(c) of the Treaty would apply in the case in question [107].
Двете страни счетоха, че никоя от разпоредбите на член 87, параграф 2 или член 87, параграф 3 не са били приложени в разглеждания случай.
The two parties considered that none of the provisions of Article 87(2) or Article 87(3) of the Treaty applied in the case at hand.
Освобождаванията, предвидени в член 87, параграф 2 от Договора, свързани с помощи със социален характер, предоставени на отделни потребители, помощи за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития и помощи, предоставени на отделни региони на Федерална република Германия, не се прилагат в този случай.
The exemptions in Article 87(2) of the Treaty, concerning aid of a social character granted to individual consumers, aid to make good the damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and aid granted to certain areas of the Federal Republic of Germany, do not apply in this case.
Същото важи и за освобождаването, предвидено в член 87, параграф 3, буква а), по силата на което се разрешават помощи за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, тъй като мярката не зависи от осъществяването на какъвто и да било вид дейност в конкретни региони. [108]
Nor does the exemption provided for in Article 87(3)(a) apply, which authorises aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment because the measure is not conditional on realising any type of activity in specific regions [108].
По същия начин, обжалваната мярка, одобрена през 2001 г., не може да бъде счетена за мярка за насърчаване изпълнението на проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на Испания, съгласно предвиденото в член 87, параграф 3, буква б).
In the same way, the contested measure adopted in 2001 cannot be regarded as promoting the execution of a project of common European interest or remedying a serious disturbance in the economy of Spain, as provided for in Article 87(3)(b).
Освен това нейната цел не е и насърчаване на културата и опазване на наследството, съгласно предвиденото в член 87, параграф 3, буква г).
Nor is its purpose to promote culture and heritage conservation as provided for in Article 87(3)(d).
Накрая, въпросната мярка трябва да бъде разгледана с оглед на член 87, параграф 3, буква в), предвиждащ разрешаването на помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
Finally, the measure at issue must be examined in the light of Article 87(3)(c), which provides for the authorisation of aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent that is contrary to the common interest.
В това отношение първо трябва да се отбележи, че въпросната помощ не попада в обхвата на никоя от рамките или насоките, които постановяват условията за определяне на някои видове помощ като съвместими с общия пазар.
In this respect, it should first be noted that the measure at issue does not fall under any of the frameworks or guidelines that define the conditions to consider certain types of aid compatible with the common market.
По отношение на доводите, представени от испанските органи и от тридесетте заинтересовани страни въз основа на плана за действие за държавните помощи от 2005 г., [109] във връзка с изразеното от тях мнение, че определени мерки могат да бъдат съвместими, ако по същество те са предприети по повод пазарна слабост, Комисията отбелязва, че общите затруднения, за които се твърди при извършването на трансгранични сливания не могат да бъдат считани за пазарни слабости.
As regards the arguments raised by the Spanish authorities and by the 30 interested parties based on the State Aid Action Plan of 2005 [109], where they consider that certain measures can be compatible if they essentially respond to a market failure, the Commission observes that the alleged general difficulties in carrying out cross-border mergers cannot be considered a market failure.
Фактът, че конкретно дружество може да не е в състояние да се ангажира с изпълнението на даден проект или транзакция, без да му бъде предоставена помощ за това, не означава непременно, че е налице пазарна слабост.
The fact that a specific company may not be capable of undertaking a certain project or transaction without aid does not necessarily mean that there is a market failure.
Може да се счита, че е налице пазарна слабост единствено когато пазарните сили не могат да осигурят сами по себе си постигането на ефективен резултат — т.е. когато от транзакцията не се реализират всички потенциални доходи.
Only where market forces would not in themselves be able to reach an efficient outcome — i.e. where not all potential gains from the transaction are realised — can a market failure be considered to exist.
Комисията не оспорва факта, че разходите, свързани с някои транзакции, основателно могат да бъдат по-високи от разходите, свързани с други транзакции.
The Commission does not dispute that the costs involved in some transactions may well be higher than those in other transactions.
При все това, тъй като тези разходи са действителни разходи, които отразяват точно естеството на разглежданите проекти — т.е. разходите, свързани с тяхното различно географско местоположение или различна правна среда, в която те ще бъдат осъществявани — за дружествата е ефективно да отчет в пълна степен тези разходи при взимане на своите решения.
However, since these costs are real costs that accurately reflect the nature of the projects being considered — i.e. costs relating to their different geographic location or the different legal environment in which they are to take place — it is efficient for the companies to take these costs fully into account when making their decisions.
В противен случай, ако тези действителни разходи бъдат пренебрегнати или дори компенсирани от държавна помощ, ще се получи неефективен резултат.
On the contrary, inefficient outcomes would arise if these real costs were ignored or, indeed, compensated by State aid.
Същите разлики в действителните разходи възникват и при сравнение на различните транзакции в рамките на една и съща държава, както и при сравнение на трансграничните транзакции, но наличието на тези разлики не означава, че в резултат от това ще се получат неефективни пазарни резултати.
The same type of real cost differences also arise when comparing different transactions within the same country as well as when comparing cross-border transactions, and the existence of these differences does not mean that inefficient market outcomes would arise.
Всички примери, предоставени от испанските органи за увеличаването на разходите, за което се твърди, при осъществяване на международни транзакции в сравнение с разходите по осъществяването на национални транзакции, са свързани с действителните разходи по осъществяване на транзакциите, което следва да бъде взето под внимание в пълна степен от участниците на пазара с цел постигането на ефективни резултати.
The examples provided by the Spanish authorities of alleged increased costs for conducting international transactions compared to national transactions are all related to real costs of conducting transactions, which should be fully taken into account by market participants in order to achieve efficient outcomes.
За да е налице пазарна слабост, по същество е необходимо да има външни ефекти (положителни ефекти), получени от транзакции или съществена непълна или асиметрична информация, водещи до неосъществяването на транзакции, които в противен случай биха били ефективни.
For a market failure to be present, essentially there would have to be externalities (positive spillovers) generated by the transactions or significant incomplete or asymmetric information leading to otherwise efficient transactions not being carried out.
Макар и на теория да е възможно наличието на тези ефекти при определени транзакции, както международни, така и национални (например в контекста на съвместни програми в областта на научноизследователската и развойна дейност), наличието им не може да бъде считано за присъщо на всички международни транзакции, с изключение на транзакциите от въпросния вид.
While these may be, theoretically, present in certain transactions, both international and national (e.g. in the context of joint R & D programmes), they cannot be considered inherently present in all international transactions, let alone in transactions of the type in question.
В това отношение Комисията счита, че твърдението, свързано с пазарните слабости, не може да бъде прието.
In this respect, the Commission considers that the claim relating to market failures cannot be accepted.
Освен това следва да бъде припомнено, че за да оцени дали дадена мярка за подпомагане може да се счита за съвместима с общия пазар, Комисията измерва баланса между положителното въздействие на мярката за постигане на цел от общ интерес и нейните потенциални негативни странични ефекти, като нарушаване на търговията и конкуренцията.
Moreover it should be recalled that, when assessing whether aid can be deemed compatible with the common market, the Commission balances the positive impact of the measure in reaching an objective of common interest against its potentially negative side effects, such as distortion of trade and competition.