natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
At the same time however, the Commission expressed doubts that the December 2009 Restructuring Plan contained sufficient behavioural measures to ensure that FBN and ABN AMRO N would not use the State aid to grow at the expense of their competitors, for example by implementing an unsustainable pricing policy or acquiring other financial institutions, which could weaken the incentives of non-beneficiaries to compete, invest and innovate and could discourage entry in the Dutch banking market.
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане.
In terms of exit, the Commission argued that it would be helpful if the Dutch State developed and clearly communicated an exit strategy.
В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
Indeed, the repeated and massive interventions of the Dutch State could be perceived by depositors as a sign of its permanent support.
Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
First set of comments from Van Lanschot (letter of 6 May 2009)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
The complainant argued that thanks to the State aid and State ownership, FBN and ABN AMRO N (including their subsidiaries such as MoneYou and Mees Pierson) offered unsustainably high interest rates on individual savings and deposit accounts, thereby destabilising the Dutch banking market.
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби.
The complainant believed that interest rates offered by FBN and ABN AMRO N were loss-making.
В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
In that regard, it referred to the fact that EURIBOR rates declined from 5 % in September 2008 to less than 2 % in January/February 2009, while interest rates offered by FBN and ABN AMRO N on savings accounts actually rose.
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки.
The complainant also points at the specificities in the Dutch private banking market when compared to the retail banking market, which tend to increase the distortive effect of the measures taken.
Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно.
Saving amounts in private banking are on average larger than in retail banking.
При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100000 EUR).
For low savings amounts, customers care less about their bank’s risk profile as they are protected by the Dutch Deposit Guarantee Scheme (up to an amount of EUR 100000).
Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
Risk awareness increases however once that threshold is passed, which is rather common in private banking.
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция.
The complainant also argued that FBN and ABN AMRO N benefit from an implicit State guarantee.
Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
It argued that customers of FBN and ABN AMRO N are convinced that the Dutch State will not allow State-owned banks to go bankrupt.
Жалбоподателят — който се е справил по време на кризата без държавна помощ — подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи [71].
The complainant – which weathered the crisis without State aid – underlined that it was severely affected by FBN and ABN AMRO N distortive behaviour as it relied traditionally to an important extent on the Dutch savings market to fund its assets [71].
В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година [72].
In absolute figures, the complainant had savings & deposits of EUR 15 billion, which implied that a 1 % increase in interest rates could cost the company approximately EUR 150 million per year [72].
В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
In addition to that cost increase, there was also a volume effect as Van Lanschot lost customers.
Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
Follow-up comments of Van Lanschot (letters of 21 and 28 August 2009)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
According to the complainant, the unusual behaviour of FBN and ABN AMRO N persisted over the summer months of 2009.
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията.
As an additional argument, the complainant referred to unusually large volume and market share changes in the traditionally stable Dutch savings market.
В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. [73].
In that regard, the complainant pointed to FBN and ABN AMRO N press releases which reported deposit inflows of respectively EUR 9 billion and EUR 21 billion in the first half of 2009 [73].
Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
The complainant deemed those figures to be sizeable given the fact that the total Dutch savings market is worth approximately EUR 287 billion.
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
As another illustration of unusual pricing, the complainant referred to the fact that savings interest rates in neighbouring countries such as Belgium, France and Germany had followed the decline in EURIBOR rates, while Dutch savings interest rates had remained stubbornly high.
Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
Comments from ABN AMRO Bank (letter of 6 July 2009)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране.
Commenting on the Decision of 8 April 2009 launching the formal investigation procedure, ABN AMRO Bank (i.e. the parent company of ABN AMRO N) provided more information on its funding position and funding strategy.
ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода — пряко или непряко — от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2).
ABN AMRO Bank denied it had benefitted – directly or indirectly – from any funding aid given to FBN (Measures Y1 and Y2).
ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране.
ABN AMRO Bank pointed out that it had not needed help to fund itself throughout the crisis thanks to its diversified funding strategy.
То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
It also underlined that its liquidity statistics remained well within regulatory limits and within its own internal limits as well.
МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
COMMENTS FROM THE DUTCH STATE
Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
Comments from the Dutch State on the Decision of 8 April 2009
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата [74], но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ).
The Dutch State acknowledged that FBN had been able to pursue its activities because of its acquisition by the State [74], but it argued that the acquisition was in line with the so-called ‘market economy investor principle’ (MEIP).
В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ.
As a result, according to the Dutch State there was no selective advantage and consequently no State aid.
Нидерландската държава заяви, че —макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло — чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост.
The Dutch State claimed that – even though the integrated transactions of 3 October 2008 were primarily meant to prevent the destabilisation of FBN and ABN AMRO N and the Dutch banking system in general – by purchasing participations in FBN and ABN AMRO N it aimed to make a positive long-term return.
Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
The Dutch State underlined that the price for FBN (including ABN AMRO N) was within the valuation range of its external valuation expert.
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
The Dutch State claimed that it had paid a fair market price for FBN but it pointed out that even if it overpaid, that payment would have been State aid to Fortis SA/NV (which was the selling company) and not State aid to FBN.
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия.
With respect to Measure Y1, the Dutch State claimed that it provided short-term funding to FBN at market conditions.
Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред.
It argued that before the crisis FBN received funding from its parent company at EONIA or EURIBOR rates without any extra spread.
Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика.
The Dutch State argued that the pricing it applied (as described in recital 96) was in line with market practice.
Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема [75].
More specifically, it also argued that its pricing system used for the period after 5 November 2008 (with a 50 basis points spread for loans of more than 3 months) was aligned with the Dutch Guarantee Scheme [75].
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок.
With respect to the period during which FBN’s liquidity facility was made available, the Dutch State explained that it started negotiations on ending the liquidity facility in January 2009 with the aim of ending the liquidity facility as fast as possible.
С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг.
With that objective in mind, the Dutch State introduced in March 2009 a new two-step pricing system, which made funding more expensive if it exceeded a pre-defined threshold.
Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното.
The Dutch State assumed that FBN could repay the liquidity facility at a rate of EUR 4 to 5 billion a month and intended to end the liquidity facility by the end of 2009. In reality, FBN repaid the liquidity facility faster than anticipated.
Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
The liquidity facility was already ended on 1 July 2009.
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален.
The Dutch State argued that the maximum maturity of the liquidity provided under the liquidity facility was proportional.
В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици.
In that regard, the Dutch State explained that in the first period (i.e. from 6 to 23 October 2008), it had granted liquidity with a maturity of not more than a few weeks.
Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
When the liquidity facility was subsequently adjusted, the maximum maturity was prolonged to 9 months to avoid redemption peaks.
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер.
The Dutch State explained that the total volume of the liquidity facility (namely EUR 5 billion overnight and EUR 40 billion longer-term funding) was based on FBN’s real financing needs and was therefore the minimum necessary.
При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
The short-term liquidity facility of EUR 45 billion took into account the normal volatility of FBN’s cash position and it also allowed FBN to immediately repay approximately EUR 34 billion to Fortis SA/NV.
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) [76].
With respect to the long-term loans (namely Measure Y2), the Dutch State acknowledged that Fortis Bank SA/NV could have requested the repayment of the fixed-interest rate loans (but not of the variable-rate loans) [76].
Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори.
The Dutch State argued however that it had only replaced Fortis Bank SA/NV leaving all the conditions of the existing contracts unchanged.
Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори.
According to the Dutch State, the contract between Fortis Bank SA/NV and FBN was a normal market contract between private market actors.
Нидерландската държава заяви, че — тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика — нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ.
The Dutch State argued that – because it had replaced a market economy investor – its behaviour was automatically in line with the MEIP.
При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми [77].
As such, the Dutch State considered it did not have to justify why rates could have been higher or why it should have replaced those long-term loans by shorter-term loans [77].
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
The Dutch State also argued that it was quite common for companies, when pursuing acquisitions, to simultaneously provide liquidity to newly-acquired subsidiaries.
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN.
As to whether direct or indirect State aid had been provided to ABN AMRO N, the Dutch State denied that ABN AMRO N received funding from the Dutch State or FBN.
Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
The Dutch State explained that ABN AMRO N, with its large retail and private banking franchise, had sufficient funding of its own.
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена.
With respect to Measure Z, the Dutch State claimed that the transaction price of EUR 6,5 billion was a fair market price.
Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 — 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 — 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.).
It underlined that the price was between the ‘current market conditions’ valuation of EUR [4 - 6,5] billion and the ‘through the cycle’ valuation of EUR [6,5 - 9] billion as calculated by its external valuation expert at the beginning of October 2008 (prior to the 3 October 2008 transaction).
Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. [78] Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите.
As regards to the fact that the acquisition (Measure Z) took place two and a half months after that valuation was made, the Dutch State believed that no corrections were necessary since uncertainties were already reflected in the early October 2008 valuation [78]. The Dutch State also argued that investment banking and toxic assets were usually at the basis of confidence problems in other banks, translating into important share price declines for those banks.
За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки.
ABN AMRO N, by contrast, with its stable retail and commercial bank profile, was fundamentally different to other banks.
Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
Given that context, the Dutch State argued that a price correction by analogy to other banks made no sense.
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […].
The Dutch State also underlined that the other consortium members, and in particular RBS, had to approve the transaction and that […].
Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел [79], като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
The Dutch State also refers to points (166) and (177) of the preliminary report of experts to the General Shareholders’ Meeting of Fortis SA/NV on 11 February 2009 in Brussels [79], claiming that those points support the Dutch State’s argument that it paid a fair price for FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance and Fortis Corporate Insurance on 3 October 2008, which constitutes therefore a valid reference price for the sale of December 2008.
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN.
The Dutch State implemented Measure Z by waiving claims it had towards FBN.
Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция.
Furthermore, the Dutch State claimed that the Commission – if it were to come to the conclusion that Measure Z implied State aid – should apply a correction.
Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност [80], логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност.
Since similar instruments of other banks were trading at a substantial discount to par [80], it was logical that the market value of the debt instruments waived by the Dutch State was also below par. In other words, the prevailing market circumstances suggested that the Dutch State was not entitled to par value but to a lower market value.
Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 — 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 — 1,95] млрд. EUR).
The Dutch State argued that, taking into account the then prevailing market circumstances, it was only entitled to a market value of EUR [4,55 - 5,85] billion (so the par value of the loans of EUR 6,5 billion corrected for a market discount of EUR [0,65 - 1,95] billion).