natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В действителност в междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. се посочва, че доброволната задължителна вноска е 0,084 FRF/kg от кланичен труп и че доброволната задължителна вноска при изпращане на живи животни е 7 FRF на глава възрастно говедо (член 4).
Under the inter-branch agreement of 25 July 1995 the compulsory voluntary levy for slaughter was FRF 0,084/kg of carcase, and the compulsory voluntary levy for the dispatch of live animals was FRF 7 per head of adult bovine animal (Article 4).
От друга страна, едно неугоено отбито животно тежи от порядъка на 250 до 280 kg живо тегло, от което се получава средно 163 kg месо (коефициент 65 %).
However, one live store animal weighs approximately 250 to 280 kg, which amounts to an average weight in meat (ratio of 65 %) of 163 kg.
По този начин вноската от 7 FRF на глава съответства на вноска от 0,042 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
Therefore, the levy of FRF 7 per head was equivalent to a levy of FRF 0,042/kg, comparable to half of the levy imposed on meat.
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. продължи действието на този механизъм при запазване на същото съответствие.
The inter-branch agreement of 12 June 2001 had maintained this system of equivalence.
Сумите (в евро) бяха, както следва: доброволна задължителна вноска (ДЗВ) при клане от 0,024 EUR/kg от кланичен труп (член 2) и ДЗВ при изпращане на живи животни от 1,7 EUR/глава възрастно говедо (член 4).
The amounts (in euro) were as follows: compulsory voluntary levy at slaughter of EUR 0,024/kg of carcase (Article 2) and a compulsory voluntary levy at dispatch of live animals of EUR 1,7/head of adult bovine animal (Article 4).
По този начин вноската от 1,7 FRF на глава съответства на вноска от 0,0104 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
Therefore, the levy of EUR 1,7/head of adult bovine animal was equivalent to a levy of EUR 0,0104/kg, comparable to half of the meat levy.
Според френските власти общите постъпления (38136670 EUR) от доброволната задължителна вноска, получена от продуктите, изпращани в други държави-членки (живи животни и месо), представлява 15 % от общата сума на постъпленията от всички доброволни задължителни вноски, получени от Interbev през периода 1995—2004 г. (252855282 EUR).
The French authorities consider that the total revenue (EUR 38136670) generated by the compulsory voluntary levy on products dispatched to other Member States (live animals and meat) represented 15 % of the total amount of the revenue generated by all the compulsory voluntary levies collected by Interbev between 1995 and 2004 i.e. (EUR 252855282).
Следвайки общ подход за периода 1995—2004 г., френските власти считат, че посочените постъпления са определени правилно и в съответствие с дейностите, от които биха се облагодетелствали продуктите, изпращани в други държави-членки.
Based on an overview of the period from 1995 to 2004, the French authorities believe that the amount of revenue generated was proportionate to the advantage accrued to products dispatched to other Member States as a result of the measures undertaken.
Освен това френските власти посочват, че животните и месото, изпращани извън Франция, са се облагодетелствали, от една страна, от действия, извършвани извън националната територия, в размер на 21490848 EUR, а, от друга страна, от дейностите, които са били от полза за всички животни и продукти, за където и да са били предназначени те.
Furthermore, the French authorities indicate that the animals and meat dispatched outside of France benefited from the measures undertaken outside the national territory, representing EUR 21490848, as well as the measures of use to all animals and products irrespective of their intended use.
Френските власти смятат, че е правилно от тази сума от действия, полезни за всички животни и продукти и възлизаща на 91231075 EUR, да се счита, че само 28280000 EUR са финансирали дейности, осъществени извън националната територия.
They state that of all the measures of use to animals and products, which amounted to EUR 91231075, it is fair to consider that only EUR 28280000 funded measures undertaken outside the national territory.
Дейностите, отнасящи се конкретно до изнесените животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина).
The measures that specifically concerned exported animals and products related to advertising (for example international trade fairs, professional information and public relations campaigns, International Green Week in Berlin, training on cutting held abroad).
Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качествено европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания по безопасност на храните, благосъстояние на животните, управление на качеството, характеризиране на продукта, сертифициране или проследяване на говеждо и телешко месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
The measures that had an impact on animals and products as a whole, regardless of their markets, in France and outside France included publicity campaigns on high-quality European beef, offal, beef breeds, and a number of research activities on food safety, animal welfare, quality management, product characterisation, and the certification and traceability procedures for bovine meat, the results of which were widely circulated in France and abroad.
Френските власти считат, че продуктите, изпращани извън Франция, са спечелили от междубраншовите дейности общо сумата от 49770000 EUR. Тази сума следва да се съпостави с доброволните задължителни вноски, които те е трябвало за изплатят, в размер на 38136670 EUR. Частта от доброволните задължителни вноски, изплатена от изнесената френска продукция през периода 1995—2004 г., е сравнима с печалбите, които тя е получила от дейностите, финансирани от Interbev.
The French authorities believe that the benefits accruing to the exported products as a result of inter-branch measures amounted to EUR 49770000. This sum should be compared to the compulsory voluntary levy imposed on the products that amounted to EUR 38136670. The share of the compulsory voluntary levy paid by French export products during the period from 1995 to 2004 was balanced in relation to the advantages accrued from the measures funded by Interbev.
В писмото си от 13 септември 2005 г. френските власти потвърдиха, че за самите изпращани продукти не са се дължали вноски в полза на НФЖ.
In their letter of 13 September 2005, the French authorities confirmed that the exported products were not subject to a specific FNE levy.
Членове 107 и 108 от ДФЕС се прилагат към всички селскостопански продукти от приложение I към него, обхванати от правилата на общата организация на пазара (всички селскостопански продукти, с изключение на конското месо, пчелния мед, кафето, алкохола от селскостопански произход, оцета, получен от алкохол, и корка), в съответствие с различните регламенти, уреждащи общата организация на съответните пазари.
Articles 107 and 108 of the TFEU apply to all the agricultural products listed in Annex I to the Treaty subject to a common organisation of the market (all agricultural products except horse meat, honey, coffee, alcohol of agricultural origin, vinegar made from alcohol and cork) in accordance with the different regulations governing respective common organisations of markets.
НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
EXISTENCE OF AID WITHIN THE MEANING OF ARTICLE 107(1) TFEU
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, предвидени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
Article 107(1) TFEU states that ‘Save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market.’
Членове 107—109 от ДФЕС се прилагаха през разглеждания период в сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета [21] относно общата организация на пазара за тези продукти.
Articles 107 to 109 TFEU were rendered applicable in the bovine meat sector at the material time by Article 40 of Council Regulation (EC) No 1254/1999 [21] on the common organisation of the market in beef and veal.
До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо [22].
Before the adoption of the latter, these articles were rendered applicable in the same sector by Article 24 of Regulation (EEC) No 805/68 of the Council of 27 June 1968 on the common organisation of the market in meat and veal [22].
Същите членове се прилагаха в секторите на овчето и козето месо в съответствие с член 23 от Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо [23].
They were rendered applicable in the sheepmeat and goatmeat sectors by Article 23 of Council Regulation (EC) No 2529/2001 of 19 December 2001 on the common organisation of the market in sheepmeat and goatmeat [23].
До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо [24], а до неговото приемане, в съответствие с член 27 от Регламент (ЕИО) № 3013/89 на Съвета от 25 септември 1989 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо [25].
Prior to the adoption of the latter, the articles in question were rendered applicable in the same sector under Article 22 of Council Regulation (EC) No 2467/98 of 3 November 1998 on the common organisation of the market in sheepmeat and goatmeat [24] and, prior to the adoption of that Regulation, by Article 27 of Council Regulation (EEC) No 3013/89 of 25 September 1989 on the common organisation of the market in sheepmeat and goatmeat [25].
Членове 107—109 от ДФЕС са приложими днес за двата сектора, посочени в съображение 32 и следващите от настоящото решение, в съответствие с член 180 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (наречен „Общ регламент за ООП“) [26] [27].
Articles 107 to 109 TFEU are applicable today, for the sectors mentioned in recital 32 et seq. of this Decision, by Article 180 of Council Regulation (EC) No 1234/2007 of 22 October 2007 establishing a common organisation of agricultural markets and on specific provisions for certain agricultural products (Single CMO Regulation) [26] [27].
НАЛИЧИЕ НА СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО
EXISTENCE OF A SELECTIVE ADVANTAGE
Според Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило в нормални пазарни условия [28].
According to the Court of Justice, measures which, whatever their form, are likely directly or indirectly to favour certain undertakings or are to be regarded as an economic advantage which the recipient undertaking would not have obtained under normal market conditions are regarded as aid [28].
В конкретния случай предоставената подкрепа поставя в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите или за секторите, представлявани от Interbev.
In this case, the support granted has favoured certain undertakings in the cattle and sheep farming sector by implementing measures likely to benefit producers in, or parts of, the sectors represented by Interbev.
Освен това, пак съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици [29].
Moreover, according to the case-law of the Court of Justice, measures which, in various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking and which, therefore, without being subsidies in the strict sense of the word, are similar in character and have the same effect are also considered to be aid [29].
Що се отнася до наличието на предимство, последното следва да бъде определено на равнището на потенциално облагодетелстваните от дейностите в полза на сектора на месото, както и от въпросните междубраншови вноски и тяхното финансиране.
In terms of the existence of an advantage, such an advantage must be demonstrated in relation to the potential beneficiaries of the measures to the benefit of the meat sector and the inter-branch levies in question and their financing.
В конкретния случай предоставената подкрепа е поставила в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите от сектора.
In this case, the support granted has favoured certain undertakings in the cattle and sheep farming sector by implementing measures likely to benefit producers in the industry.
ПОМОЩ, ПРЕДОСТАВЕНА ОТ ДЪРЖАВАТА ИЛИ ПОСРЕДСТВОМ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
AID GRANTED BY THE STATE OR THROUGH STATE RESOURCES
Съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за да може едно предимство да бъде определено като държавна помощ, трябва, на първо място, то да бъде предоставено пряко или непряко посредством използването на държавни ресурси и, на второ място, да може да бъде приписано на държавата [30].
According to the case-law of the Court, for a benefit to qualify as State aid, it must first be awarded directly or indirectly through State resources and, secondly, it must be attributable to the State [30].
Що се отнася до характера на конкретните вноски (доброволни задължителни вноски), Комисията счита, че става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси.
As regards the nature of the levies in question (compulsory voluntary levies), the Commission considers that the levies constitute parafiscal charges, i.e. public resources.
Комисията основава своята оценка на следните съображения.
The Commission’s assessment is based on the following considerations.
Преди всичко трябва да се подчертае, че в съгласно съдебната практика, и по-специално точка 139 от решението по дело Salvat [31], разликата между частни и публични организации не е „определящ елемент за прилагането на Договора към държавните помощи“.
Firstly, it must be recalled that, according to settled case-law, and paragraph 139 of the Salvat [31] judgment in particular, the distinction between private and public organisations is not ‘a determining factor for the application of the rules of the Treaty on State aid’.
В допълнение решението по дело Ladbroke [32] потвърждава по много ясен начин, че член 107, параграф 1 от ДФЕС „обхваща всички парични средства, които могат да бъдат използвани ефективно от публичния сектор за поддържането на предприятия, без значение дали тези средства трайно принадлежат или не на наследството на посочения сектор. Поради това макар сумите (…) да не са постоянно във владение на държавната хазна, фактът, че остават трайно под публичен контрол и следователно на разположение на компетентните национални органи, е достатъчен те да бъдат квалифицирани като ресурси на държавата и посочената мярка да попадне в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора“.
In addition, the Ladbroke judgment [32] categorically states that Article 107(1) TFEU ‘covers all the financial means by which the public sector may actually support undertakings, irrespective of whether or not those means are permanent assets of the public sector. Consequently, even though the sums (…) are not permanently held by the Treasury, the fact that they constantly remain under public control, and therefore available to the competent national authorities, is sufficient for them to be categorised as State aid and for the measure to fall within Article 107(1) of the Treaty.’
На първо място, в контекста на тази съдебна практика Комисията счита, че фактът, че въпросните доброволни задължителни вноски се състоят от вноски на частния сектор и че не са на постоянно разположение на държавата, не е достатъчен, за да се достигне до заключението, че те остават извън обхвата на член 107, параграф 1 от Договора.
Firstly, in the light of this case-law, the Commission considers that the fact that the compulsory voluntary levies in question consist of contributions from the private sector and are not at the permanent disposal of the State does not constitute sufficient grounds for concluding that they fall outside the scope of Article 107(1) TFEU.
За тази цел Комисията следва да разследва и степента на контрол, упражняван от държавата по отношение на постъпленията от въпросните доброволни задължителни вноски, и правомощията на държавата да насочва използването на ресурсите за финансиране на мерките за помощ.
In this context, the Commission must also examine the level of control exercised by the State in relation to the income derived from the compulsory voluntary levies in question and the State’s capacity to redirect the resources to finance the aid measures.
В разследвания случай Комисията отбелязва, че одобрението на правителството чрез признаването на Interbev представлява предварително условие за въвеждането на доброволните задължителни вноски.
In this case, the Commission notes that the government’s approval, in the form of the recognition afforded to Interbev, is a prerequisite for the introduction of compulsory voluntary levies.
Поради това, макар Interbev да е административна единица от частното право, възможността му да въвежда доброволни задължителни вноски в своя сектор на дейност зависи от одобрението на държавата за неговото функциониране и целите му (вж. съображение 14 от настоящото решение).
Therefore, although Interbev is an entity under private law, its capacity to introduce compulsory voluntary levies in its business sector is subject to State approval of its operation and objectives (cf. recital 14 of this Decision).
Селскостопанският кодекс определя също, че на вноските се придава задължителен характер за всички членове на заинтересования бранш, когато тези вноски бъдат разширени с междуведомствено постановление (вж. съображение 10 от настоящото решение).
In addition, it is stipulated under France’s Rural Code that the levies become compulsory for all members of the branches in question by virtue of being extended by joint ministerial decree (cf. recital 10 of this Decision).
Оттук следва, че за този вид вноски е необходим акт на държавен орган, за да имат пълно действие [33].
This type of levy therefore requires an official act in order to take full effect [33].
Въз основа на тези факти Комисията отбелязва, че разследваните ДЗВ могат да бъдат разглеждани като намиращи се под държавен контрол и като представляващи държавни ресурси.
On the basis of these facts, the Commission considers that the compulsory voluntary levies examined can be considered to be under the control of the State and to constitute State resources.
Второ, използването на приходите от ДЗВ се определя от целите и рамката на функциониране на междубраншовите организации съгласно определенията в Селскостопанския кодекс (вж. съображения 7—10).
Secondly, the use of the revenue generated by the compulsory voluntary levies is determined by the objectives and operational context of the inter-branch organisation as defined in the Rural Code (cf. recitals 7-10).
Следователно държавата има правомощия да насочи използването на приходите от доброволните задължителни вноски за финансиране на мерките за помощ, осъществявани от Interbev.
Consequently, the State has the ability to channel the revenue derived from the compulsory voluntary levies to finance the aid measures carried out by Interbev.
Предимствата, предоставени от Interbev, могат поради това да бъдат приписани на държавата.
The benefits afforded by Interbev can thus be considered ascribable to the State.
Освен това следва да се припомни, че по дело C-345/02 Pearle [34] Съдът на ЕС посочи някои показатели, които дават възможност да се определи дали парафискалните такси трябва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата, когато те се събират в основната си част от междубраншова организация в полза на нейните членове.
It is also recalled that, in case C-345/02 Pearle [34], the Court of Justice identified a series of aspects which serve to determine whether parafiscal charges should be considered State resources ascribable to the State when they are essentially collected by an inter-branch organisation for the benefit of its members.
Съгласно критерия, предложен от Съда на ЕС по това дело, задължителните вноски, събирани от посредник, представляващ предприятията от някои стопански сектори, не се разглеждат като държавни ресурси, ако са изпълнени всички следни условия:
In accordance with the test proposed by the Court of Justice in this case, compulsory levies collected by an intermediary organisation representing the undertakings of certain economic sectors are not considered to be State resources if all the following conditions are met:
въпросната мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в сектора и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
the measure in question is established by the professional body that represents the undertakings and employees of the sector and does not serve as an instrument for the implementation of State policies;
целите на въпросната мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
the objectives of the measure in question are fully financed by the contributions of the undertakings in the sector;
начините на финансиране и процентът/размерът на вноските се определят в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
the financing method and the percentage/amount of the contributions are established within the professional organisation by representatives of the employers and employees without State intervention;
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
the contributions are obligatorily used for the financing of the measure, without the possibility for the State to intervene.
Става ясно обаче, че разглежданата мярка не отговаря на всички условия на решението по дело Pearle.
It is clear, however, that the contested measure does not fulfil all the conditions of the Pearle judgment.
На първо място, съществуването, задачите и функционирането на Interbev са уредени от националното законодателство (вж. съображения 10 и 14) и финансирането му чрез доброволната задължителна вноска изисква намесата на държавата (вж. съображение 10).
Firstly, the existence, role and operation of Interbev are regulated by national legislation (cf. recitals 10 and 14) and its financing by the compulsory voluntary levy requires State intervention (cf. recital 10).