natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Въпреки че от 2007 г. насам Сардиния не би могла да се ползва повече от регионална оперативна помощ, Италия твърди, че в Насоките за регионална помощ е предвидена разпоредба за постепенно премахване на режимите, съществуващи по времето, когато регионът е престанал да отговаря на условията за дерогация, предвидени в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
Although from 2007 onwards Sardinia could no longer benefit from regional operating aid, Italy argued that the Regional Aid Guidelines mad provision for a phasing-out of schemes which were ongoing at the time a region ceased to be eligible for the exemption in Article 107(3)(a) TFEU.
Следователно Комисията все още е била в позиция да разреши мярката съгласно Насоките за регионална помощ от 2007 г. Във всеки случай Италия заявява, че оспорваната мярка не следва да се разглежда като обикновена оперативна помощ.
Thus the Commission was still in a position to authorise the measure under the 2007 Regional Aid. Guidelines.
Липса на въздействие върху търговията в рамките на Съюза
In any event, Italy contended that the disputed measure should not be viewed as ordinary operating aid. No impact on trade within the Union
Италия отново заяви, че тарифите не засягат търговията между държавите-членки въз основа на вече изложените в съображение 76 доводи по отношение на алуминия, цинка и оловото.
Italy contended once again that the tariffs did not affect trade between Member States, on the basis of the arguments already set out with respect to aluminium, zinc and lead in recital 76.
Според Италия същата логика важи и за химическия промишлен отрасъл.
The same reasoning, Italy maintained, applied to the chemical industry.
Италия изтъкна, че през 2003 г. вносът на химически продукти в Италия е надвишавал износа, а производството на ЕС и производството на Италия рязко са спаднали от 2001 г. насам.
Italy pointed out that in 2003 imports of chemical products into Italy had exceeded exports, and that EU and Italian production had slumped since 2001.
По-специално по отношение на производството на PVC, което е основното приложение на хлора, Италия подчерта наличието на производствен дефицит в страната: през 2002 г. само 470000 тона PVC са били произведени в Италия, докато потреблението е било 970000 тона.
With specific reference to the production of PVC, which was the main application of chlorine, Italy pointed to a production deficit in the country: in 2002, only 470000 tonnes of PVC had been produced in Italy, while consumption had been 970000 tonnes.
Наличие на държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС
Existence of State aid pursuant to Article 107(1) TFEU
По смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС една мярка представлява държавна помощ, ако отговаря едновременно на всички следни условия: мярката a) предоставя икономическо предимство на получателя; б) се предоставя от държавата или чрез държавни ресурси; в) е избирателна; и г) засяга търговията между държавите-членки и е в състояние да наруши конкуренцията в рамките на ЕС.
A measure constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU if the following conditions are all fulfilled: the measure (a) confers an economic advantage on the beneficiary; (b) is granted by the State or through State resources; (c) is selective; and (d) affects trade between Member States and is liable to distort competition within the EU.
Съгласно тарифните режими от 2004 г. и 2005 г. държавата се намесва, за да субсидира цената на електроенергията, договорена от получателите и техните доставчици.
Under the 2004 and 2005 tariff arrangements, the State intervened to subsidise the electricity price negotiated by the beneficiaries with their suppliers.
Например, през 2004 г. въз основа на действащите по това време двустранни договори за доставка и при липсата на компенсаторни плащания, предприятието Portovesme би трябвало да плати 63 EUR за MWh [33], а предприятието Eurallumina — 65,95 EUR. Тези данни бяха предоставени от Италия и от самите получатели и поради това не се оспорват.
In 2004, for example, on the basis of the bilateral supply contracts in force at the time and in the absence of the compensatory payments, Portovesme would have paid EUR 63 per MWh [33] and Eurallumina EUR 65,95. These figures were provided by Italy and the beneficiaries themselves, and are therefore not in dispute.
През 2005 г. според данните, предоставени от Италия, цената на електроенергията, договорена от Syndial с неговия доставчик надвишава 60 EUR за MWh, докато тарифата би я свалила на 27 EUR за MWh.
In 2005, according to the data provided by Italy, the electricity price negotiated by Syndial with its supplier exceeded EUR 60 per MWh, whereas the tariff would bring it down to EUR 27 per MWh.
Логическата обосновка на двете мерки е, че държавата ще възстанови на получателите допълнителните разходи, които са понесли за купуването на електроенергия в Сардиния, в сравнение със средните цени, плащани от техните конкуренти в ЕС.
The rationale of the two measures was that the State would reimburse to the beneficiaries the extra costs they had sustained in order to purchase electricity in Sardinia compared to average prices paid by their EU competitors.
Portovesme твърди, че преференциалната цена отговаря на цената, която би преобладавала на един напълно конкурентен пазар и следователно не предоставя предимство.
Portovesme contends that the preferential price corresponds to the price which would prevail in a fully competitive market, and therefore does not provide an advantage.
Комисията вече отхвърли този довод в делото Alcoa, което се отнасяше до идентични на практика тарифи.
The Commission has already rejected this line of reasoning in the Alcoa case, which concerned virtually identical tariffs.
При оценяване наличието на предимство, нито съдилищата на Съюза, нито Комисията някога са взимали предвид условията, които биха преобладавали на един хипотетичен, по-ефективно функциониращ пазар.
When assessing the presence of an advantage, neither the Union lawcourts nor the Commission have ever taken into account the conditions that would prevail in a hypothetical market that functioned better.
Референтната рамка винаги са били условията, преобладаващи на съответните реални пазари [34].
The framework of reference has always been the conditions prevailing on the actual markets concerned [34].
Този довод също така предполага, че при неправилно функциониране на пазара, би било оправдано дадена държава-членка да определя цени, симулиращи условията на ефективна конкуренция (вж. коментара на Италия в съображение 72 по-горе).
This argument also supposes that where a market was not functioning properly a Member State would be justified in setting prices that simulated conditions of effective competition (see Italy’s comment in recital 72 above).
Подобна логика не може да бъде приета, тъй като противоречи на принципа, установен в съдебната практика на ЕС, според който „обстоятелството, че една държава-членка се опитва да доближи чрез едностранни мерки условията на конкуренцията, съществуващи в даден икономически отрасъл, до условията, които преобладават в други държави-членки, не следва да отнема характера на помощи на тези мерки“ [35].
This reasoning cannot be accepted, as it runs counter to the settled principle of EU case-law according to which ‘the fact that a Member State seeks to approximate, by unilateral measures, conditions of competition in a particular sector of the economy to those prevailing in other Member States cannot deprive the measures in question of their character as aid’ [35].
Комисията счита, че същият принцип се прилага към случаи, в които дадена държава-членка се опитва да доближи условията на конкуренцията до условията, които биха преобладавали на един напълно конкурентен пазар.
The Commission considers that the same principle applies to situations where a Member State seeks to approximate conditions of competition to those that would prevail in a fully competitive market.
Освен това, ако се приеме този довод, то отпуснатата от държава-членка субсидия за запълване на разликата между дадена свободно договорена цена от двама пазарни оператори и дадена теоретичната цена, върху която те биха се споразумели при условията на пълна конкуренция, не би представлявала държавна помощ, което би обезсмислило основната цел на контрола на държавната помощ.
Further, if this submission were to be accepted, there would be no State aid where a Member State granted a subsidy to bridge the gap between a price freely negotiated between two market operators and the theoretical price at which agreement might have been arrived at in conditions of full competition. This would defeat the fundamental purpose of State aid control.
Италия твърди, че тези тарифи са идентични на тарифата Alumix, за която Комисията е установила, че не представлява държавна помощ (вж. съображение 74 по-горе) и по същия начин следва да се счита, че те не представляват държавна помощ.
Italy contends that these tariffs are identical to the Alumix tariff, which the Commission considered not to constitute aid (see recital 74 above), and should likewise be considered free of aid.
Комисията подчертава, че ситуацията, относно която Комисията е взела позиция в делото Alumix е била много различна.
The Commission points out that the situation on which the Commission took a position in the Alumix case was very different.
В делото Alumix тарифата е била предоставена от ENEL, който тогава е бил публичен доставчик на електроенергия с монополен дял на един все още нелиберализиран енергиен пазар [36].
In Alumix, the tariff was granted by ENEL, which at the time was a public body supplying electricity on a monopoly basis in an electricity market which had yet to be liberalised [36].
В тази ситуация Комисията е трябвало да провери дали дружеството ENEL е продавало на изкуствено ниска цена или е имало поведение на рационален оператор в условията на пазарна икономика.
In that situation, the Commission had to ascertain whether ENEL was selling at an artificially low price or behaving like a rational market economy operator.
Поради монопола, който дружеството ENEL е имало над производството и доставката на електроенергия, Комисията не е разполагала с конкурентна пазарна цена, с която да направи сравнение, за да прецени дали е имало наличие на предимство или не.
Given the monopoly over electricity generation and supply held by ENEL, there was no competitive market price to which the Commission could refer to assess the existence of an advantage.
Ето защо тя е разработила метод, чрез който да определи най-ниската теоретична пазарна цена, на която един разумен доставчик би искал да продава на „най-добрия си клиент“.
Therefore, the Commission devised a method to identify the lowest theoretical market price at which a rational supplier would be prepared to sell to its ‘best customer’.
Въпреки това, този метод не може да се прилага в случаите, когато цените се договарят от крайните потребители с доставчиците на електроенергия на един либерализиран пазар и се субсидират с ex post компенсаторни плащания.
However, this method cannot be applied in a situation where prices are negotiated by end-users with power suppliers on a liberalised market and are subsidised by compensatory payments ex post.
Следователно анализът в решението Alumix и констатациите на Комисията по това дело са очевидно неуместни в настоящия случай.
Thus the analysis in the Alumix decision, and the Commission’s findings in that case, are manifestly devoid of relevance here.
Това беше подкрепено от Решението на Първоинстанционния съд, който потвърди решението за откриване на официална процедура по разследване в делото Alcoa [37] (точка 132 от решението).
This was borne out by the judgment of the Court of First Instance which upheld the decision to open the formal investigation in Alcoa [37] (paragraph 132 of the judgment).
В настоящия случай принципът за оператор в условия на пазарна икономика не е приложим.
In the present case, the market operator principle does not apply.
Случаят би трябвало да бъде оценен с оглед на критерия за оператор в условията на пазарна икономика, ако държавата е продавала електроенергия на съответните дружества пряко или чрез държавно дружество, както е бил случаят с Alumix.
The position would have to be assessed in the light of the market operator test if the State sold electricity to the companies concerned, either directly or through a State-owned company, as it did in Alumix.
Но в настоящия случай електроенергията се доставя от частни дружества.
But here the electricity is supplied by private companies.
Поради това не е необходимо, за разлика от делото Alumix, да се провери дали поведението на държавата е сравнимо с това на рационален пазарен оператор.
There is therefore no need, as there was in Alumix, to examine whether the State’s behaviour has been comparable to that of a rational market operator.
Трябва да се заключи, че системите за компенсаторни плащания от 2004 г. и 2005 г. облекчават разходите, дължими по договорите за доставка, сключени от получателите, които принципно биха утежнили бюджета на дружествата.
It must be concluded that the 2004 and 2005 compensatory payment systems mitigate the charges payable under the supply contracts concluded by the beneficiaries, which would normally have to be included in the companies’ budgets.
Следователно, съгласно утвърдената съдебна практика, оспорваната мярка предоставя икономическо предимство на получателите [38].
In line with well-established case-law, therefore, the disputed measures confer an economic advantage on the recipients [38].
Тъй като преференциалните тарифи за електроенергия в Италия се предоставят изключително на предприятия, експлоатиращи съществуващи производствени съоръжения, разположени в Сардиния, и принадлежащи към ограничен списък на промишлени отрасли, определени в законодателни и регулаторни инструменти, които съставляват правната основа на мерките, предоставяното от тях предимство е избирателно.
Since the preferential electricity tariffs in Italy are granted exclusively to undertakings operating existing facilities located in Sardinia and belonging to a closed list of industries identified in the legislative and regulatory instruments that form the legal basis of the measures, the advantage they confer is a selective one.
Държавни ресурси и отговорност на държавата
State resources and imputability to the State
Съгласно установената съдебна практика дадено предимство представлява държавна помощ съгласно обхвата на член 87, параграф 1 от ДФЕС, само ако е пряко или косвено предоставено чрез държавни ресурси [39] и може да се вмени на държавата [40].
It is settled case-law that an advantage constitutes State aid within the scope of Article 87(1) TFEU only if it is granted directly or indirectly through State resources [39] and is imputable to the State [40].
Както беше обяснено в съображение 28, разглежданите компенсаторни плащания се финансират от парафискален налог, събиран от Изравнителната каса чрез компонент A4 от тарифата за електроенергия.
As explained in recital 28, the compensatory payments at issue here are financed by means of a parafiscal charge collected by the Equalisation Fund via the A4 component of the electricity tariff.
Този налог е задължителен, тъй като е наложен с решения на AEEG, изпълняващи националното законодателство.
This charge is obligatory, being imposed by means of decisions of the AEEG that implement national legislation.
Изравнителната каса е публичен орган, установен със закон, който изпълнява функциите си съгласно точни инструкции, определени в решенията на AEEG.
The Equalisation Fund is a public body established by law which carries out its functions on the basis of precise instructions laid down in the decisions of the AEEG.
Също съгласно установената съдебна практика приходът от налога, който е задължителен съгласно националното законодателство и се изплаща на създаден със закон орган, представлява държавен ресурс по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора, когато е предназначен за финансирането на мярка, отговаряща на останалите критерии, посочени в същия член [41].
It is also settled case-law that the yield of a levy which is obligatory under national law and is paid to a body established by law constitutes a State resource within the meaning of Article 87(1) of the Treaty when it is earmarked for the funding of a measure which fulfils the other criteria of that Article [41].
Италия се позовава на решението на Съда по делото PreussenElektra [42], за да докаже тезата си, че въпросната мярка не е финансирана с държавни ресурси.
Italy relies on the judgment of the Court of Justice in PreussenElektra [42] to substantiate the thesis that the measure at hand is not financed through State resources.
Италия твърди, че необходимите средства за финансирането на тарифата са били осигурени от частни лица (потребителите на електроенергия) на частни лица (получателите), както и че ролята на държавата е ограничена до приемането на закон, налагащ плащането на изискваните суми, без да се предоставя дискреционна власт за разполагане със средствата, освен ако не е за прилагане на законно предвидения режим.
Italy argues that the funds required to finance the tariff are transferred by private parties (electricity consumers) to private parties (the beneficiaries); the role of the State is confined to the enactment of a law requiring payment of the required sums, with no discretion to dispose of the funds other than in the implementation of the statutory scheme.
По-конкретно, според Италия и някои от получателите Изравнителната каса не може да упражнява контрол върху средствата и е само счетоводен посредник.
In particular, according to Italy and several of the beneficiaries, the Equalisation Fund cannot exercise any control over the funds, and is merely an accounting intermediary.
В делото PreussenElektra Съдът постанови, че задължението, наложено на частните електроразпределителни дружества да закупуват електроенергия, произведена от възобновяеми източници на енергия, на минимални цени, по-високи от реалната икономическа стойност на този вид енергия, не представлява държавна помощ, тъй като мярката не включва пряко или косвено прехвърляне на държавни ресурси.
In the PreussenElektra case, the Court held that an obligation imposed on private electricity supply undertakings to purchase electricity produced from renewable energy sources at minimum prices higher than the real economic value of that type of electricity did not constitute State aid, because the measure did not involve any direct or indirect transfer of State resources.
Комисията изтъква, че в делото PreussenElektra необходимите ресурси за финансирането на мярката са били пряко предоставени от електроразпределителните дружества на производителите на енергия от възобновяеми източници, без да се преминава през публичен орган.
The Commission points out that in PreussenElektra the resources required to finance the measure were provided by the electricity suppliers directly to the producers of renewable energies, without transiting through any public body.
При тази система сумите, които се прехвърлят, никога не биха могли да бъдат на разположение на органите на държавата-членка.
In that system, the sums to be transferred could never be at the disposal of the Member State’s authorities.
В разглеждания случай обаче средствата преминават през публичен орган — Изравнителната каса, преди да бъдат изплатени на крайния получател.
In the case at hand, however, the monies transit through a public body, the Equalisation Fund, before being channelled to the final beneficiary.
Поради това делото PreussenElektra разглежда различни фактически обстоятелства и не е приложимо в настоящия случай.
Thus PreussenElektra addresses different factual circumstances, and is not relevant to the present case.
Решението по делото Pearle [43] не може да помогне нито на Италия, нито на получателите.
The judgment in Pearle [43] cannot assist Italy or the beneficiaries either.
В делото Pearle Съдът установи, че при някои определени условия приходът от налог, преминаващ през публичен орган, не представлява държавни ресурси.
In Pearle, the Court found that, under certain specific conditions, the yield of a levy which transited through a public body did not constitute State resources.
В това дело мерките са били изцяло финансирани от производителите от определен отрасъл единствено по тяхна собствена инициатива.
In Pearle, the measures were financed entirely by a particular trade at the sole initiative of the trade itself.
Средствата са били събирани чрез парафискален налог, който преминава през публичен орган, който в нито един момент не е можел да разполага с тях свободно.
The monies were collected via a parafiscal levy transiting through a public body which could not at any time dispose of the funds freely.
Освен това страните, които са плащали налога, са били тези, които са се ползвали от мярката.
In addition, there was a correspondence between the entities which paid the levy and those which received the benefits of the measure.
Италия твърди, че Изравнителната каса не разполага с дискреционна власт по отношение на изразходването на средствата, които са определени за финансирането на тарифите и те в нито един момент не попадат в „периметъра на публичните финанси“.
Italy contends that the Equalisation Fund does not have any discretion in the disbursement of the funds, which are earmarked for the financing of the tariffs and never come within ‘the perimeter of public finance’.
Следователно държавата не може свободно да разполага с тези средства и следователно те не представляват държавни ресурси.
Thus the State cannot freely dispose of the funds, and consequently the funds do not constitute State resources.
Като предварителна забележка следва да се подчертае, че макар и някои от критериите от делото Pearle да могат субективно да се считат за по-важни от други, нито един от тях не може да се счита за „основен критерий“ по това дело.
As a preliminary remark, it should be pointed out that, while some of the Pearle criteria may subjectively be viewed as more central than others, there is no such thing as a ‘key criterion’ in Pearle.
Изброените в съдебното решение критерии са кумулативни.
The tests enumerated in the judgment are cumulative.
Това е и тълкуването на Първоинстанционния съд в решението по делото Earl Salvat, където той разглежда оспорвания в това дело парафискален налог спрямо всеки един от критериите по делото Pearle [44].
This is also the interpretation given by the Court of First Instance in Earl Salvat, where it examined a parafiscal levy challenged in that case in the light of each and every one of the Pearle criteria [44].
Преди да разгледа ролята на Изравнителната каса, Комисията провери дали някои от останалите изброени в делото Pearle критерии са изпълнени.
Before considering the role played by the Equalisation Fund, the Commission has ascertained whether any of the other tests enumerated in Pearle are satisfied.
Ясно е, че в настоящия случай, за разлика от делото Pearle, оспорваните тарифи са били установени по инициатива на държавата, а не по инициатива на даден икономически отрасъл.
It is clear that here, by contrast with the Pearle case, the disputed tariffs were established at the initiative of the State, not at the initiative of an economic sector.
Още повече, в делото Pearle получателите на мярката са били и единствените, които допринасят за финансирането на използваните ресурси, така че намесата на публичния орган не е имала тенденцията да създаде предимство, което би представлявало допълнителна тежест за държавата.
In Pearle, moreover, the beneficiaries of the measure were also the sole contributors of the resources used, so that the intervention of the public body did not tend to create an advantage which would constitute an additional burden on the State.
В разглеждания случай получателите не носят финансовата тежест от налога, плащането на който се поема единствено от потребителите на електроенергия.
In the case at hand, the beneficiaries do not bear the financial burden of the levy, which rests solely on electricity consumers.