natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В съответствие със задълженията, поети в плана за действие, Комисията внимателно разгледа съответното законодателство на Съюза с цел да установи приложимостта на съществуващите разпоредби към възможните рискове, свързани с наноматериалите.
The Commission, in line with the commitments made in the Action Plan, carefully reviewed relevant Union legislation with a view to determine the applicability of the existing regulations to the potential risks of nanomaterials.
Резултатът от този преглед беше публикуван в съобщението на Комисията от 17 юни 2008 г. „Наноматериалите от гледна точка на регулаторната уредба“ [2].
The result of the review was contained in the Commission Communication of 17 June 2008 ‘Regulatory aspects of nanomaterials’ [2].
В съобщението се стига до извода, че понятието „наноматериали“ не се споменава изрично в законодателството на Съюза, но действащото законодателство обхваща като цяло потенциалните рискове за здравето, безопасността и околната среда във връзка с наноматериалите.
The Communication concluded that the term ‘nanomaterials’ is not mentioned specifically in Union legislation but that existing legislation in principle covers the potential health, safety and environmental risks in relation to nanomaterials.
В своята резолюция от 24 април 2009 г. [3] относно наноматериалите от гледна точка на регулаторната уредба Европейския парламент призовава inter alia към въвеждане на изчерпателно и научнообосновано определение за наноматериалите в законодателството на Съюза.
The European Parliament in its resolution of 24 April 2009 on regulatory aspects of nanomaterials [3] called, inter alia, for the introduction of a comprehensive science-based definition of nanomaterials in Union legislation.
Посоченото в настоящата препоръка определение следва да се използва като критерий при определянето дали даден материал следва да се разглежда като „наноматериал“ за целите на законодателството и политиката в Съюза.
The definition in this Recommendation should be used as a reference for determining whether a material should be considered as a ‘nanomaterial’ for legislative and policy purposes in the Union.
Определението на понятието „наноматериал“ в законодателството на Съюза следва да се основава единствено на размера на съставните частици на материала, без оглед на опасността или риска.
The definition of the term ‘nanomaterial’ in Union legislation should be based solely on the size of the constituent particles of a material, without regard to hazard or risk.
Това определение, основано единствено на размера на материала, важи за естествени, съпътстващи или произведени материали.
This definition, based only on the size of a material, covers natural, incidental or manufactured materials.
Определението на понятието „наноматериал“ следва да се основава на наличните научни знания.
The definition of the term ‘nanomaterial’ should be based on available scientific knowledge.
Установяването на размера и разпределението на големините при наноматериалите представлява предизвикателство в много от случаите и е възможно резултатите, получени с различни методи на измерване, да не бъдат сравними.
Measuring size and size distributions in nanomaterials is challenging in many cases and different measurement methods may not provide comparable results.
Трябва да бъдат разработени хармонизирани методи за измерване, за да се гарантира, че прилагането на определението води до последователни резултати при различни материали и в рамките на продължителен период от време.
Harmonised measurement methods must be developed with a view to ensuring that the application of the definition leads to consistent results across materials and over time.
До приемането на хармонизирани методи за измерване следва да бъдат прилагани най-добрите налични алтернативни методи.
Until harmonised measurement methods are available, best available alternative methods should be applied.
В базовия доклад на Съвместния изследователски център на Европейската комисия „Съображения относно определението за наноматериали за целите на регулаторната уредба“ [4] се предлага за наноматериалите да бъде дадено определение, разглеждащо съставените от частици наноматериали, което е широко приложимо в законодателството на Съюза и е съобразено с други подходи по света.
The European Commission Joint Research Centre Reference Report ‘Considerations on a Definition of Nanomaterial for Regulatory purposes’ [4] suggests that a definition of nanomaterials should address particulate nanomaterials, be broadly applicable in Union legislation and be in line with other approaches worldwide.
Размерът следва да бъде единственото определящо качество, което налага да бъдат посочени ясно границите на наномащаба.
Size should be the only defining property which necessitates a clear definition of the nanoscale limits.
Комисията упълномощи Научния комитет по възникващи и идентифицирани нови здравни рискове (НКВИНЗР) да предостави научно становище относно елементите, които трябва да се вземат под внимание при разработването на определение на термина „наноматериал“ за регулаторни цели.
The Commission mandated the Scientific Committee on Emerging and Newly Identified Health Risks (SCENIHR) to provide scientific input on elements to consider when developing a definition of the term ‘nanomaterial’ for regulatory purposes.
Становището Научна основа на определението на термина „наноматериал“ беше предмет на публична консултация през 2010 г. В своето становище от 8 декември 2010 г. [5] НКВИНЗР стига до заключението, че размерът е качество, всеобщо приложимо към наноматериалите, и представлява най-подходящият критерий, като определянето на допустимия обхват на размерите би спомогнало за еднообразно тълкуване.
The opinion ‘Scientific basis for the definition of the term “Nanomaterial” ’ was subject to a public consultation in 2010. In its opinion of 8 December 2010 [5], SCENIHR concluded that size is universally applicable to nanomaterials and the most suitable measurand. A defined size range would facilitate a uniform interpretation.
Беше предложено като долна граница да се използва стойността от 1 nm.
The lower limit was proposed at 1 nm.
Като горна граница широко се използва стойността от 100 nm, макар да няма научни доказателства в подкрепа на пригодността на тази стойност.
An upper limit of 100 nm is commonly used by general consensus, but there is no scientific evidence to support the appropriateness of this value.
Възможно е използването на единна стойност за горната граница да се окаже твърде ограничаващо по отношение класифицирането на наноматериалите и един диференциран подход да бъде по-подходящото решение.
The use of a single upper limit value might be too limiting for the classification of nanomaterials and a differentiated approach might be more appropriate.
За регулаторни цели следва също да бъде взето предвид разпределението на относителния брой на частиците с определен размер, като се използват средният размер и стандартното отклонение на размера, за да се прецизира определението.
For regulatory purposes, the number size distribution should also be considered using the mean size and the standard deviation of the size to refine the definition.
Разпределението на размерите в материала следва да се представи въз основа на относителния брой на частици с определен размер (т.е. броя на обектите, чийто размер е в определен обхват, разделен на общия брой на обектите), а не като масова част на частиците с наномащаб в наноматериала, тъй като най-големият брой частици може да се съдържа в малка масова част.
The size distribution of a material should be presented as size distribution based on the number concentration (i.e. the number of objects within a given size range divided by the number of objects in total) and not on the mass fraction of nanoscale particles in the nanomaterial as a small mass fraction may contain the largest number of particles.
НКВИНЗР откри някои специални случаи, в които прилагането на определението може да бъде улеснено, ако като критерий дали даден материал може да се причисли към наномащаба се използва специфичната повърхнина в даден обем.
SCENIHR identified certain specific cases where the application of the definition can be facilitated by using the volume specific surface area as proxy to determine if a material falls within the defined nano size range.
Международната организация по стандартизация определя термина „наноматериал“ като „материал, чиито външни размери, вътрешна или повърхностна структура са в рамките на наномащаба“.
The International Organisation for Standardisation defines the term ‘nanomaterial’ as ‘material with any external dimensions in the nanoscale or having internal structure or surface structure in the nanoscale’.
Терминът „наномащаб“ се определя като размер приблизително от 1 до 100 nm [6].
The term ‘nanoscale’ is defined as size range from approximately 1 nm to 100 nm [6].
Разпределението на относителния брой на частиците с определен размер следва да отчита факта, че наноматериалите най-често се състоят от множество частици с различни размери, които са разпределени по определен начин.
The number size distribution should cover for the fact that nanomaterials most typically consist of many particles present in different sizes in a particular distribution.
Без да се уточни разпределението на относителния брой на частиците с определен размер, би било трудно да се определи дали конкретен материал отговаря на определението, когато някои частици са под 100 nm, а други не са.
Without specifying the number size distribution, it would be difficult to determine if a specific material complies with the definition where some particles are below 100 nm while others are not.
Този подход е в съответствие със становището на НКВИНЗР, че разпределението на частиците в даден материал следва да се представя като разпределение въз основа на относителния брой на частици с определен размер (т.е. броя на частиците).
This approach is in line with the opinion of SCENIHR that the particle distribution of a material should be presented as the distribution based on the number concentration (i.e. the particle number).
Няма единно научно виждане относно долната граница за бройния дял на частиците в обхвата 1—100 nm, под която не се очаква материали, съдържащи тези частици, да притежават свойства, характерни за наноматериалите.
There is no unequivocal scientific basis to suggest a specific value for the size distribution below which materials containing particles in the size range 1 nm-100 nm are not expected to exhibit properties specific to nanomaterials.
Научното становище предложи да се използва статистически подход, основан на стандартното отклонение с прагова стойност от 0,15 %.
The scientific advice was to use a statistical approach based on standard deviation with a threshold value of 0,15 %.
Предвид широкото разпространение на материали, които могат да бъдат обхванати при посочения праг, и необходимостта от приспособяване на обхвата на определението за регулаторни цели този праг следва да бъде по-висок.
Given the widespread occurrence of materials that would be covered by such a threshold and the need to tailor the scope of the definition for use in a regulatory context, the threshold should be higher.
Съгласно определението в настоящата препоръка броят на частиците с размер между 1 и 100 nm в наноматериалите не следва да бъде под 50 %.
A nanomaterial as defined in this recommendation should consist for 50 % or more of particles having a size between 1 nm-100 nm.
В съответствие със становището на НКВИНЗР дори при малък брой частици в обхвата 1—100 nm в някои случаи може да бъде обоснована целенасочена оценка.
In accordance with SCENIHR’s advice, even a small number of particles in the range between 1 nm-100 nm may in certain cases justify a targeted assessment.
Би било подвеждащо обаче, ако такива материали се категоризират като наноматериали.
However, it would be misleading to categorise such materials as nanomaterials.
Въпреки това може да има специфични случаи в законодателството, когато опасения за околната среда, здравеопазването, безопасността и конкурентоспособността оправдават прилагането на праг под 50 %.
Nevertheless there may be specific legislative cases where concerns for the environment, health, safety or competitiveness warrant the application of a threshold below 50 %.
Агломерати или агрегати на частици могат да имат същите характеристики като необвързани частици.
Agglomerated or aggregated particles may exhibit the same properties as the unbound particles.
Освен това в жизнения цикъл на наноматериалите може да има случаи, в които агломератите или агрегатите освобождават частици.
Moreover, there can be cases during the life-cycle of a nanomaterial where the particles are released from the agglomerates or aggregates.
Поради това определението в настоящата препоръка следва също да включва частици, обвързани в агломерати или агрегати, когато съставните частици са в обхвата 1—100 nm.
The definition in this Recommendation should therefore also include particles in agglomerates or aggregates whenever the constituent particles are in the size range 1 nm-100 nm.
Понастоящем е възможно да се измери специфична повърхнина в даден обем при сухи твърди материали или прахообразни материали с помощта на метода с адсорбция на азот („BET-method“).
At present it is possible to measure the specific surface area by volume for dry solid materials or powders with the nitrogen adsorption method (‘BET-method’).
В тези случаи специфичната повърхнина може да се използва като критерий за откриване на потенциални наноматериали.
In those cases the specific surface area can be used as a proxy to identify a potential nanomaterial.
Възможно е в бъдеще нови научни знания да разширят полето на прилагане на този и други методи върху други видове материали.
New scientific knowledge may expand the possibility to use this and other methods to other types of materials in the future.
Може да има несъответствие между стойностите, измерени за специфичната повърхнина и за разпределението на относителния брой на частиците с определен размер за различните материали.
There can be a discrepancy between the measurement of the specific surface area and the number size distribution from one material to another.
Поради това следва да се уточни, че резултатите за разпределението на относителния брой на частиците с определен размер следва да се използват с предимство и специфичната повърхнина не може да се използва, за да се докаже, че даден материал не е наноматериал.
Therefore it should be specified that results for number size distribution should prevail and it should not be possible to use the specific surface area to demonstrate that a material is not a nanomaterial.
Технологиите и науката продължават да се развиват и напредват с голяма скорост.
Technological development and scientific progress continue with great speed.
Поради това определението, включително и описанията, следва да бъде преразгледано до декември 2014 г., за да се гарантира, че отговаря на потребностите.
The definition including descriptors should therefore be subject to a review by December 2014 to ensure that it corresponds to the needs.
При този преглед следва по-специално да се оцени дали прагът от 50 % за относителния брой на частиците с определен размер следва да бъде увеличен или намален и дали материали с вътрешна или повърхностна структура в наномащаба, например сложни съставни наноматериали, включително използваните в някои сектори нанопорести и нанокомпозитни материали, да бъдат включени в категорията наноматериали.
In particular, the review should assess whether the number size distribution threshold of 50 % should be increased or decreased and whether to include materials with internal structure or surface structure in the nanoscale such as complex nano-component nanomaterials including nano-porous and nano-composite materials that are used in some sectors.
Следва да бъдат разработени насоки и стандартизирани методи за измерване и следва да бъдат развити познания за типичните концентрации на наночастици в представителен набор от материали в случаите, когато това е възможно и се очаква основателно да улесни прилагането на определението в даден правен контекст.
Guidance and standardised measurement methods as well as knowledge about typical concentrations of nanoparticles in representative sets of materials should be developed where feasible and reliable to facilitate the application of the definition in a specific legislative context.
Определението, изложено в настоящата препоръка, не следва да предопределя, нито да отразява приложното поле на която и да било част от законодателството на Съюза или разпоредба, установяваща потенциално допълнителни изисквания към тези материали, включително на онези от тях, свързани с управлението на риска.
The definition set out in this Recommendation should not prejudge nor reflect the scope of application of any piece of Union legislation or of any provisions potentially establishing additional requirements for those materials, including those relating to risk management.
В някои случаи може да се окаже необходимо да се изключат определени материали от приложното поле на определено законодателство или законодателни разпоредби, дори ако те отговарят на определението.
It may in some cases be necessary to exclude certain materials from the scope of application of specific legislation or legislative provisions even if they fall within the definition.
Също така може да се окаже необходимо да се включат допълнителни материали, например материали с размери под 1 nm или над 100 nm, в приложното поле на определено законодателство или нормативни разпоредби, предвидени за наноматериалите.
It may likewise be necessary to include additional materials, such as some materials with a size smaller than 1 nm or greater than 100 nm in the scope of application of specific legislation or legislative provisions suited for a nanomaterial.
Предвид преобладаващите във фармацевтичния сектор специални обстоятелства и специализираните наноструктурирани системи, които вече са в експлоатация, определението в настоящата препоръка не следва да засяга използването на термина „нано“ при определянето на някои фармацевтични продукти и медицински изделия,
Given the special circumstances prevailing in the pharmaceutical sector and the specialised nano-structured systems already in use, the definition in this Recommendation should not prejudice the use of the term ‘nano’ when defining certain pharmaceuticals and medical devices,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА
HAS ADOPTED THIS RECOMMENDATION
Държавите-членки, агенциите на Съюза и стопанските субекти се приканват да използват посоченото по-долу определение на термина „наноматериал“ при приемането и прилагането на закони и политики, както и в програмите за изследвания, засягащи продукти на нанотехнологиите.
Member States, the Union agencies and economic operators are invited to use the following definition of the term ‘nanomaterial’ in the adoption and implementation of legislation and policy and research programmes concerning products of nanotechnologies.
„Наноматериал“ означава естествен, съпътстващ или произведен материал, съдържащ частици в необвързано състояние или под формата на агрегат или агломерат, при което външният размер в едно или повече измерения на поне 50 % от общия брой частици е в обхвата 1—100 nm.
‘Nanomaterial’ means a natural, incidental or manufactured material containing particles, in an unbound state or as an aggregate or as an agglomerate and where, for 50 % or more of the particles in the number size distribution, one or more external dimensions is in the size range 1 nm-100 nm.
В специални случаи и когато това е обосновано от опасения за околната среда, здравеопазването, безопасността и конкурентоспособността, прагът от 50 % за относителния брой на частиците с определен размер може да бъде заменен със стойност между 1 и 50 %.
In specific cases and where warranted by concerns for the environment, health, safety or competitiveness the number size distribution threshold of 50 % may be replaced by a threshold between 1 and 50 %.
Чрез дерогация от точка 2 фулерените, графените и еднослойните въглеродни нанотръби с външен размер в едно или повече измерения под 1 nm следва да се считат за наноматериали.
By derogation from point 2, fullerenes, graphene flakes and single wall carbon nanotubes with one or more external dimensions below 1 nm should be considered as nanomaterials.
За целите на точка 2 термините „частица“, „агломерат“ и „агрегат“ се определят, както следва:
For the purposes of point 2, ‘particle’, ‘agglomerate’ and ‘aggregate’ are defined as follows:
„частица“ означава миниатюрно парченце материал с ясни физически граници;
‘particle’ means a minute piece of matter with defined physical boundaries;
„агломерат“ означава набор от слабо обвързани частици или агрегати, като получената външна повърхнина приблизително съответства на сумата от повърхнините на отделните компоненти;
‘agglomerate’ means a collection of weakly bound particles or aggregates where the resulting external surface area is similar to the sum of the surface areas of the individual components;
„агрегат“ означава частица, която се състои от силно обвързани или слети частици.
‘aggregate’ means a particle comprising of strongly bound or fused particles.
Когато е технически осъществимо и се изисква от дадено законодателство, съответствието с определението в точка 2 може да се установи въз основа на специфичната повърхнина в даден обем.
Where technically feasible and requested in specific legislation, compliance with the definition in point 2 may be determined on the basis of the specific surface area by volume.
Следва да се счита, че даден материал отговаря на определението в точка 2, когато неговата специфична повърхнина в даден обем надвишава 60 m2/cm3.
A material should be considered as falling under the definition in point 2 where the specific surface area by volume of the material is greater than 60 m2/cm3.
Все пак материал, който се причислява към наноматериалите въз основа на относителния брой на частиците с определен размер, следва да се счита за съответстващ на определението от точка 2, дори ако неговата специфична повърхнина в даден обем е под 60 m2/cm3.
However, a material which, based on its number size distribution, is a nanomaterial should be considered as complying with the definition in point 2 even if the material has a specific surface area lower than 60 m2/cm3.
До декември 2014 г. определението, изложено в точки 1—5, ще бъде преразгледано в светлината на събрания опит и развитието на науката и технологията.
By December 2014, the definition set out in points 1 to 5 will be reviewed in the light of experience and of scientific and technological developments.
Този преглед следва да се съсредоточи върху въпроса дали прагът от 50 % за относителния брой на частиците с определен размер следва да бъде увеличен или намален.
The review should particularly focus on whether the number size distribution threshold of 50 % should be increased or decreased.
Настоящата препоръка е адресирана до държавите-членки, агенциите на Съюза и стопанските субекти.
This Recommendation is addressed to the Member States, Union agencies and economic operators.
Съставено в Брюксел на 18 октомври 2011 година.
Done at Brussels, 18 October 2011.
COM(2005) 243 окончателен.
COM(2005) 243 final.
COM(2008) 366 окончателен.
COM(2008) 366 final.
EUR 24403 EN, юни 2010 г.
EUR 24403 EN, June 2010.
относно цифровизацията и предоставянето чрез Интернет на материали в областта на културата, както и за съхранението на материали в цифров вид
on the digitisation and online accessibility of cultural material and digital preservation
С Програмата в областта на цифровите технологии за Европа се цели оптимизиране на ползите от информационните технологии за икономическия растеж, създаването на работни места и качеството на живот на европейските граждани като част от стратегията „Европа 2020“.
The Digital Agenda for Europe seeks to optimise the benefits of information technologies for economic growth, job creation and the quality of life of European citizens, as part of the Europe 2020 strategy.