natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В член 70, параграф 2 от КДДС е предвидена глоба, размерът на която е равен на удвоения дължим данък върху операцията, когато фактурата не е издадена или съдържа неточна информация, inter alia, по отношение на идентификацията, името или адреса на заинтересованите лица по операцията.
Article 70(2) of the VAT Code lays down a fine of twice the amount of the tax due on the transaction if the invoice is not supplied or contains inaccurate information, inter alia, as regards identification, the name or the address of the parties to the transaction.
В съответствие с член 70, параграф 2, алинея 2 от КДДС все пак тази глоба не е приложима, когато нередностите могат да бъдат счетени за чисто случайни [13] или когато доставчикът не е имал причина да се съмнява в качеството на данъчно незадължено лице на съдоговорителя [14].
In accordance with the second subparagraph of Article 70(2) of the VAT Code this fine is, however, not imposed when the irregularities can be deemed to be purely accidental [13] or when the supplier had no reason to doubt that the other party [14] was a non-taxable person.
В Кралски указ № 41 [15] е предвидена глоба в размер на 100 % от дължимия данък върху операциите при неточност в данните, които трябва да бъдат посочени във фактурите.
Royal Decree No 41 [15] increases the fine to 100 % of the tax due on the transactions in the case of inaccuracies in the invoices.
В член 3 от същия кралски указ е предвидено глобите да бъдат изцяло отменени, когато данъкоплатец уреди веднага задължението си преди каквато и да било намеса от страна на данъчната администрация.
Article 3 of the same Royal Decree provides for full cancellation of the fine if a taxpayer rectifies the situation immediately before the intervention of the tax authorities.
Пропорционалност на глобите
Proportionality of fines
В решение от 24 февруари 1999 г. [16] Арбитражният съд на Белгия [17] е постановил, че съдът трябва да е в състояние да провери дали „решението с наказателен характер е доказано de jure и de facto, както и дали то спазва всички законови разпоредби и общи принципи, на които подлежи администрацията, сред които е и принципът на пропорционалност.“ По този повод Арбитражният съд е приел също, че административните глоби по отношение на ДДС са имали наказателен характер.
In a judgment of 24 February 1999 [16] the Belgian Court of Arbitration [17] decided that a judge must be able to verify whether ‘a decision of a punitive nature is justified by fact and by law and respects all legislative provisions and general principles incumbent on the authorities, including the principle of proportionality.’ In the same judgment, the Court of Arbitration also found that administrative fines in the field of VAT are punitive in nature.
От друга страна, най-новата съдебна практика на Касационния съд на Белгия [18] потвърди задължението както за компетентната данъчна администрация, така и на съда, по отношение на размера на административните глоби да се прилага принципът на пропорционалност, включително когато това означава да се направи изключение от фиксираните скàли.
In addition, recent case law from the Belgian Court of Cassation [18] confirmed that both the competent tax authority and the judge are obliged to apply the principle of proportionality to the calculation of administrative fines, even if this means derogating from fixed scales.
Възможност за администрацията да намалява или опрощава глобите
Possible reduction or cancellation of fines by the authorities
След влизането в сила на Закона от 15 март 1999 г. относно съдебните спорове в областта на данъчното облагане разпоредбите от КДДС [19], с които на министъра на финансите се предоставяше правомощие да опрощава глобите, бяха заличени.
Following the entry into force of the Law of 15 March 1999 on tax disputes, the provisions of the VAT Code [19] that enabled the Minister for Finance to cancel fines have been repealed.
При все това, в съответствие с член 9 от Регентски указ от 18 март 1831 г. [20] министърът на финансите или оправомощеното за тази цел длъжностно лице запазва компетентността си да намалява или опрощава глобите.
Nevertheless, on the basis of Article 9 of the Regent’s Decree of 18 March 1831 [20] the Minister for Finance, or the official delegated by him for this purpose, retains the power to reduce or cancel fines.
Министърът делегира това пълномощие на генералния директор и на регионалните директори [21] от администрацията в областта на ДДС [22].
The Minister has delegated this power to the Director-General and the Regional Directors [21] of the VAT authorities [22].
Тази разпоредба по принцип дава възможност на администрацията, когато налага глоба във връзка с ДДС, да не спази законоустановените таблици, предвидени в член 70, параграф 2 от КДДС, както и в Кралски указ № 41, и по-специално когато стриктното прилагане на тези таблици би могло да се окаже в противоречие с принципа на пропорционалност.
In principle this provision allows the authorities, when imposing a VAT fine, to deviate from the scales laid down in Article 70(2) of the VAT Code and in Royal Decree No 41, especially when strict application of the scales would not be in line with the principle of proportionality.
Когато е възможно намаляване на глоба, нормално би било, при споразумение по взаимно съгласие между данъчната администрация и длъжника, това споразумение да се отнася и до глобата и да може да се водят преговори в тази насока.
If a reduction in the fine is possible, it is therefore normal, in the case of an amicable settlement between the tax authorities and the taxpayer, for the agreement also to cover the fine and for negotiations to be held on this matter.
Лихви за закъснение
Default interest
По отношение на лихвите за закъснение в член 91, параграф 1 от КДДС е предвидено размерът им да възлиза на 0,8 % от дължимия данък за всеки месец закъснение.
Article 91(1) of the VAT Code states that default interest is to be calculated at a rate of 0,8 % of the tax due for each month of default.
В член 84а от КДДС е пояснено, че в специални случаи компетентният регионален директор може да предостави при определени от него условия пълно или частично освобождаване от лихвите, предвидени в член 91 от КДДС.
Article 84 bis of the VAT Code provides that, in special cases, the competent Director-General may, under the conditions stipulated by himself, grant an exemption for all or part of the interest payable under Article 91 of the VAT Code.
Независимо от това, съгласно административните коментари в областта на ДДС [23] подобно пълно или частично опрощаване на лихвите за закъснение може да бъде разрешено само ако данъчнозадълженото лице е в затруднено финансово положение поради независеща от него причина.
However, it is clear from administrative comments on VAT [23] that a partial or total remission of default interest may be granted only if the taxable person is in a difficult financial situation for reasons beyond his control.
Тази позиция е потвърдена от Белгия в писмото ѝ от 13 юни 2005 г. в отговор на мнението на трети лица, в което тя пояснява, че „регионалните директори на ISI по нито едно досие не са предоставяли пълно или частично опрощаване на лихвите за закъснение.
This view was confirmed by Belgium in its letter dated 13 June 2005 in response to the comments from third parties, where it stated: ‘the Special Tax Inspectorate’s Regional Directors have never granted a total or partial remission of default interest in any tax case.
Освен това опрощаването се предоставя само на длъжници, които са в затруднено финансово положение (…)“.
Moreover, such a remission is granted only to taxpayers in a difficult financial situation …’
Възстановяване
Refund
В член 77, параграф 1, точка 7 от КДДС е предвидено данъкът, с който се облага дадена доставка на стока (или предоставяне на услуга), да се възстановява в съответния размер при пълна или частична загуба на вземането от цената.
Article 77(1), number 7, of the VAT Code provides that the tax charged on the supply of goods (or services) shall be refunded in the appropriate amount in the event of the loss of a claim for payment of all or part of the purchase price.
В циркулярно писмо № 78 относно възстановяването на ДДС [24] се пояснява, че възстановяването се предвижда не само когато вземането от цената е загубено вследствие на несъстоятелност или конкордат, но и във всички случаи, в които доставчикът установява, че фактурата все още не е платена изцяло или частично и че той е изчерпал всички средства за обжалване.
Circular No 78 on VAT refunds [24] specifies that a refund applies not only when the claim for payment of the purchase price is lost due to bankruptcy or composition, but also in all cases where the supplier establishes that the invoice has either not been paid at all or has only been partially paid and that he has exhausted all remedies.
Въпросът да се разбере в кой момент загубата може да се счита за сигурна зависи от фактическите обстоятелства във всеки конкретен случай [25].
The point at which the loss can be deemed to be certain depends on the factual circumstances of each case [25].
Когато само една част от фактурата е платена, например при платена от купувача сума без ДДС, без да е била платена сумата, отговаряща на ДДС, само частта от ДДС, която е пропорционална на неплатената част [26], може да бъде възстановена [27].
When only part of the invoice has been paid, for example if the person acquiring the goods pays the amount on the invoice excluding VAT but an amount corresponding to the VAT remains unpaid, only the part of VAT relating proportionally to the unpaid amount [26] can be refunded [27].
Приспадане на ДДС от корпоративния данък
Possibility of deducting VAT from corporate tax
В член 53 от Кодекса за подоходното облагане („КПО92“) е предвидено някои данъци да не могат да се приспадат за изчисляването на облагаемата основа за данъка върху дохода (включително корпоративния данък).
Article 53 of the Income Tax Code provides that certain taxes are not deductible when calculating the tax base subject to income tax (including corporate tax).
ДДС обаче не е включен в посочените данъци.
However, this does not include VAT.
Освен това в административните инструкции в областта на данъка върху дохода [28] е предвидено, че платеният или дължим на държавната хазна ДДС от данъкоплатец и необхванат от ДДС, включен в сметката на клиента, се счита за стопански разходи.
The administrative instructions on income tax [28] also state that the VAT paid or owed by a taxpayer to the tax authorities that is not covered by VAT charged to the customer constitutes a business expense.
Приспадане от корпоративния данък на глобите във връзка с ДДС
Possibility of deducting VAT fines from corporate tax
В съответствие със съдебната практика на Касационния съд, потвърдена от административните коментари [29], пропорционалните глоби в областта на ДДС могат да се приспадат от корпоративния данък.
In accordance with the case law of the Court of Cassation, as confirmed in administrative comments [29], proportional VAT fines are deductible from corporate tax.
Правомощие на ISI
Powers of the Special Tax Inspectorate
Съгласно член 87 от Закона от 8 август 1980 г. ISI и регионалните ѝ директори разполагат със същите правомощия като администрацията в областта на ДДС.
According to Article 87 of the Law of 8 August 1980, the Special Tax Inspectorate and its Regional Directors enjoy the same powers as the VAT authorities.
Дружество Umicore S.A. е акционерно дружество по белгийското право, което произвежда и продава специални материали и благородни метали на пазара на Европейския съюз и на международния пазар, като сред дейностите му са и производството и продажбата на сребро на гранули.
Umicore SA is a Belgian limited company operating in the EU and international markets that manufactures and sells special materials and precious metals; this includes the manufacture and sale of silver granules.
По-специално,Umicore има репутацията, че е сред производителите с най-голям капацитет за рафиниране на сребро в световен мащаб.
In particular, Umicore is reputed to be one of the world’s biggest silver refiners.
Произведеното от Umicore сребро се извлича от други материали, в повечето случаи от промишлени отпадъци, които дружеството получава в рамките на договори за ишлеме за оползотворяване на благородни или неблагородни метали (сребро, злато, платина, паладий, родий, иридий, кобалт, мед, олово и др.).
The silver manufactured by Umicore is extracted from other materials, in most cases from industrial waste, supplied to it under tolling agreements on the recovery of precious and non-precious metals (silver, gold, platinum, palladium, rhodium, iridium, cobalt, copper, lead, etc.).
Umicore произвежда по-специално сребро на гранули, което по принцип продава на търговските предприятия на едро от бижутерийния сектор или от промишлеността.
Umicore specialises in the manufacture of silver granules, which are generally sold to jewellery wholesalers or to industry.
Като част от продажните си дейности на сребро на гранули Umicore по-специално извършва доставки, предназначени за други държави-членки.
As part of its marketing activities in silver granules, Umicore carries out deliveries in particular to other Member States.
От информацията, предоставена от Umicore на белгийската данъчна администрация, е видно, че световната консумация на сребро към момента на фактите е възлизала на около 26000 тона годишно, както и че Италия е била най-големият пазар в Европа и сред основните географски пазари с близо 2000 тона годишно.
According to the information provided by Umicore to the Belgian tax authorities, at the material time global consumption of silver was approximately 26000 tonnes a year and Italy was the biggest market in Europe and one of the main geographic markets, with consumption of approximately 2000 tonnes a year.
Извършени проверки и изпратени от ISI актове за изменение на данъчно задължение
Checks made and adjustment notices sent by the Special Tax Inspectorate
След извършените проверки от ISI на продажната дейност на благородни метали от Umicore за периода 1995—1999 г. включително Регионалната дирекция на ISI в Брюксел изпрати на Umicore на 30 ноември 1998 г. и на 30 април 1999 г. два акта за изменение на данъчно задължение, в които е установено неправомерно прилагане на освобождаването съгласно член 39а от КДДС (а в някои случаи съгласно член 39 от Кодекса за освобождаване за износа на стоки извън Съюза) по отношение на различни доставки на сребро на гранули, извършени от италиански, испански и швейцарски клиенти, предназначени за Италия.
Following checks carried out by the Special Tax Inspectorate concerning the precious metals marketing activities carried on by Umicore from 1995 to 1999 inclusive, the Special Tax Inspectorate’s Brussels Regional Directorate addressed on Umicore, on 30 November 1998 and 30 April 1999 respectively, two adjustment notices concerning the irregular application of the exemption under Article 39 bis of the VAT Code (and in certain cases under Article 39 of the Code concerning the exemption for the export of goods outside the European Union) with respect to various deliveries of silver granules to Italy on behalf of Italian, Spanish and Swiss customers.
По-специално, въз основа на проучвания, проведени от компетентните служби на въпросните държави-членки, беше установено, че някои чуждестранни клиенти на Umicore са били фиктивни и свързани с механизми за измама с липсващ търговец, които се практикуват, с цел да се избегне плащането на ДДС.
In particular, the investigations carried out by the relevant authorities of the Member States concerned had made it possible to establish that some of Umicore’s foreign customers were fictitious and linked to ‘carrousel fraud’ type mechanisms implemented to evade payment of VAT.
Установените от ISI нередности се отнасят именно за нарушенията на членове 39 и 39а от КДДС и на членове 1—3 от Кралски указ № 52 относно освобождаванията, прилагани от Umicore към някои вътреобщностни доставки и износ.
The irregularities found by the Special Tax Inspectorate concerned, in particular, infringements of Articles 39 and 39 bis of the VAT Code and Articles 1 to 3 of Royal Decree No 52 relating to exemptions applied by Umicore to certain intra-Community supplies and exports.
По-специално, администрацията счете, че данъчнозадълженото лице не е било в състояние да докаже, че условията за прилагане на освобождаването съгласно членове 39 и 39а от КДДС са били изпълнени по отношение на тези доставки.
In particular, the tax authorities considered that the company was not in a position to prove that the conditions for application of the exemption under Articles 39 and 39 bis of the VAT Code had been fulfilled for the supplies.
Поради това ISI предварително счете, че Umicore е приложило погрешно освобождаването от ДДС към някои вътреобщностни доставки или към някои видове износ.
The Special Tax Inspectorate was therefore of the opinion, on a preliminary basis, that Umicore had wrongfully applied the VAT exemption to certain intra-Community supplies or certain exports.
Що се отнася по-специално до някои продажби на различни италиански и испански данъчнозадължени лица (за периода 1995—1996 г.), ISI (предварително) счете, че превозът на стоката не е извършен нито от Umicore, нито от посочения във фактурата купувач, нито за тяхна сметка, а от следващ клиент във веригата на продажби в Италия.
With respect to certain sales to various Italian and Spanish companies in particular (in the 1995-96 period), the Special Tax Inspectorate considered (on a preliminary basis) that the goods had been transported, not by either Umicore or the purchasers indicated on the invoices, or on their behalf, but by subsequent customers, further down the supply chain in Italy.
Според ISI въпросните доставки не са отговаряли на предвидените в член 39а на КДДС условия относно освобождаванията, свързани с вътреобщностни доставки на стоки.
According to the Special Tax Inspectorate, the supplies concerned did not therefore fulfil the conditions laid down in Article 39 bis of the VAT Code concerning exemptions on intra-Community supplies of goods.
По отношение на някои продажби на установени в Швейцария дружества ISI счете, че предвиденото в член 39 от КДДС освобождаване за износа на стоки извън Съюза също не е било приложимо предвид факта, че стоките са били предназначени за Италия и следователно не са напускали територията на Съюза.
With respect to certain sales to companies established in Switzerland, the Special Tax Inspectorate was also of the opinion that the exemption provided for in Article 39 of the VAT Code for the export of goods outside the European Union was not applicable either, given that the goods had been delivered to Italy and had not therefore left the territory of the European Union.
Поради това ISI временно заключи в акта си за изменение на данъчно задължение от 30 ноември 1998 г., че Umicore е дължало на белгийската държава за периода 1995—1996 г. следните суми:
Consequently, the Special Tax Inspectorate provisionally concluded, in its adjustment notice of 30 November 1998, that, for the years 1995 and 1996, Umicore owed the Belgian Government the following amounts:
ДДС: 708211924 BEF (белгийски франка), тоест около 17556115 EUR;
BEF 708211924 (approximately EUR 17556115) in VAT,
намалена данъчна глоба (таблица G, приложена към Кралски указ № 41): 70820000 BEF, тоест около 1755582 EUR;
BEF 70820000 (approximately EUR 1755582) by way of a reduced tax fine (table G annexed to Royal Decree No 41),
лихви за забава: 0,8 % за всеки месец закъснение, считано от 21 януари 1997 г., върху размера на дължимия ДДС.
0,8 % per month of interest on arrears beginning from 21 January 1997 to be calculated on the amount of VAT owed.
От друга страна, в акта си за изменение на данъчно задължение от 30 април 1999 г. ISI временно заключи, че за периода 1997—1998 г. Umicore е дължало на белгийската държава следните суми:
In addition, in its adjustment notice of 30 April 1999, the Special Tax Inspectorate concluded provisionally that, for the years 1997 and 1998, Umicore owed the Belgian Government the following amounts:
ДДС: 274966597 BEF, тоест около 6816243 EUR;
BEF 274966597 (approximately EUR 6816243) in VAT,
намалена данъчна глоба (таблица G, приложена към Кралски указ № 41): 27496000 BEF, тоест около 681608 EUR;
BEF 27496000 (approximately EUR 681608) by way of a reduced tax fine (table G annexed to Royal Decree No 41),
изискуеми лихви в размер 0,8 % за всеки месец закъснение, считано от 21 януари 1999 г., върху размера на дължимия ДДС.
0,8 % per month of interest on arrears beginning from 21 January 1999 to be calculated on the amount of VAT owed.
Общо, размерът на ДДС, който Umicore е трябвало да плати след актовете за изменение на данъчно задължение, е възлизал на 24372358 EUR, а данъчната глоба, изчислена в тези актове за изменение на данъчно задължение — на 2437235 EUR.
In all, the amount of VAT sought from Umicore following the adjustment notices totalled EUR 24372358 and the tax fine calculated in the adjustment notices was EUR 2437235.
С писма от 11 и 18 юни 1999 г. и от 31 март 2000 г. Umicore отбеляза несъгласието си с двата акта.
By letters of 11 and 18 June 1999 and 31 March 2000, Umicore indicated its disagreement with the two adjustment notices.
По-специално Umicore твърдеше, че няма нищо общо с установените нередности при своите клиенти и в своя защита напомни, че като едър търговец на пазара на сребро на гранули за дружеството не се предполага, че трябва да познава какви са клиентите на купувачите му предвид факта, че продажбите на сребро са били извършени „франко завода“, за да се избегнат рисковете при превоза.
In particular, it argued that the irregularities committed by its customers were beyond its control and defended itself by pointing out that, as a wholesaler in the silver granules market, it was not supposed to know who the customers of its purchasers were, given that sales of silver were made ex works to avoid uncertainties with shipments.
Освен това Umicore подчерта, че всички клиенти на предприятието са били регистрирани по ДДС в други държави-членки през периода на извършените сделки, че тримесечните известия за вътреобщностни доставки на Umicore са съдържали информация за всички въпросни доставки, както е предвидено в белгийския Кодекс за ДДС, че фактурите на Umicore са били издадени на името на регистрираните по ДДС получатели в съответствие с договореното по време на поръчките, че превозът е извършен от специализирани транспортни дружества и че стоката действително е напуснала територията на Белгия и действително е пристигнала в Италия.
In addition, Umicore contended that all of its customers were registered for VAT purposes in other Member States over the period when the transactions were made, that all of the deliveries in question had been included in Umicore’s quarterly intra-Community deliveries statements in accordance with Belgium’s VAT Code, that the names of the companies receiving delivery had been included in the invoices identifying them for VAT purposes, in line with the agreements made on taking the orders, that the shipments had actually been made by specialised transport companies and that the goods had effectively left Belgian territory and actually been delivered in Italy.
Така Umicore е счело, че правомерно е приложило към въпросните операции освобождаването от ДДС, предвидено в член 39а от КДДС.
Umicore was therefore of the opinion that it had rightfully applied the VAT exemption laid down in Article 39 bis of the VAT Code to the transactions in question.