natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Освен това Общият съд счете, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката при проверката на съвместимостта на спорната помощ, тъй като е надценила разходите за обработка на малки поръчки, действително понесени от CELF.
Moreover, the Court concluded that the Commission had committed a manifest error of assessment when examining the compatibility of the disputed aid by overestimating the small order processing costs that were actually borne by CELF.
В решението си от 20 април 2004 г. Комисията не е взела предвид действителните разходи за обработка на малки поръчки, а е направила оценка на тези разходи въз основа на общия размер на разходите, понесени от CELF (отнасяне на една част от общите разходи към обработката на малките поръчки в зависимост от предварително определен метод на разпределяне на всяка категория разходи).
In its Decision of 20 April 2004, the Commission did not take account of the actual costs of processing small orders but estimated these costs on the basis of the total costs borne by CELF (allocating a share of the total costs to the processing of small orders, using a different method of apportioning costs for each cost category).
Предвид допълнителните трудности, до които води обработката на малките поръчки в сравнение с другите дейности на CELF, към някои категории разходи са били приложени коефициенти за умножение.
Multiplying factors were applied for certain categories of cost, bearing in mind the additional difficulties small order processing would entail in relation to CELF’s other activities.
Общият съд сметна, че тези трудности е можело да бъдат преодолени посредством заявяването на малките поръчки по електронен път, което се отнася за две трети от тях.
The Court, however, considered that these difficulties would have been resolved through the use of tele-transmission, which related to two thirds of small orders.
Поради това Общият съд счете, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е приложила коефициенти за умножение към някои разходи (и при всички случаи към подадените по електронен път поръчки), и заключи, че ако не са били приложени въпросните коефициенти за умножение, разходите по обработката на малки поръчки са щели да бъдат по-малки и резултатът от дейността във връзка с малките поръчки — положителен (600000 френски франка (FRF), или 91469 EUR).
The Court therefore concluded that the Commission had made an error of judgment by applying multiplying factors to some costs (and, in any case, to the tele-transmitted orders) and concluded that, in the absence of the said multiplying factors, the costs related to small order processing would have been reduced and the trading results for the activity relating to small orders would have been positive (FRF 600000, or EUR 91469).
Следователно според Общия съд Комисията не е доказала липсата на свръхкомпенсация.
According to the Court, the Commission had therefore not demonstrated the absence of overcompensation.
Пета фаза
Fifth Phase
Вследствие на решението на Общия съд от 15 април 2008 г. процедурата по разследване, започната с решението на Комисията от 30 юли 1996 г., продължава да бъде открита и Комисията следва да приеме ново решение.
Following the Court’s judgment of 15 April 2008, the investigation procedure initiated by the Commission Decision of 30 July 1996 therefore remains open and the Commission has to adopt a new decision.
Поради мотивите на решението на Общия съд от 15 април 2008 г. и предвид факта, че решението за откриване е с дата 30 юли 1996 г., Комисията пожела да прикани отново френските органи и заинтересованите страни да представят мненията си.
Having regard to the grounds for the Court’s judgment of 15 April 2008, and in view of the fact that the decision initiating the procedure dates back to 30 July 1996, the Commission wished to invite the French authorities and the parties concerned to submit their comments again.
Ето защо на 8 април 2009 г. [12] Комисията прие решение за разширяване на процедурата (Решение C(2009) 2481, „решение за разширяване на процедурата“).
The Commission therefore adopted a decision extending the procedure dated 8 April 2009 [12] (Decision C(2009) 2481, the ‘decision extending the procedure’).
Решението за разширяване допълва решението за откриване от 30 юли 1996 г. и същевременно с него се определя нов срок за представяне на мнения.
By setting a new time limit for the submission of comments, this decision extending the procedure supplemented the decision initiating the procedure on 30 July 1996.
В него се посочва, че двете решения трябва да се разглеждат като едно неделимо цяло и че те ще доведат до една-единствена официална процедура по разследване, както и че доколкото описанието на фактическите и на правните обстоятелства или предварителната оценка на Комисията в решението за разширяване на процедурата се различават от решението за откриване от 30 юли 1996 г., би следвало да се взема под внимание единствено решението за разширяване на процедурата.
It states that the two decisions should be regarded as forming an inseparable whole, that they will give rise to one and the same formal investigation procedure and that, should the description of facts and law or the Commission’s preliminary assessment in the decision extending the procedure diverge from the decision initiating the procedure on 30 July 1996, it would be appropriate to take into consideration only the decision extending the procedure.
Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната мярка.
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measure at issue.
Комисията получи мнението на френските органи на 9 юни 2009 г., както и мнението на SIDE на 23 юли 2009 г. Тя предаде мнението на SIDE на френските органи на 24 август 2009 г., като им даде възможност да го коментират, и получи коментарите им на 24 септември 2009 г.
The Commission received comments from the French authorities on 9 June 2009 and from SIDE on 23 July 2009. It sent SIDE’s comments to the French authorities on 24 August 2009, giving them the opportunity to comment on them, and received their comments on 24 September 2009.
Френските органи обаче не представиха подробните данни, поискани от Комисията в решението ѝ за разширяване на процедурата, а само препратиха, що се отнася до пропорционалността на помощта, към данните, вече предоставени на 17 септември 2002 г., 17 януари 2003 г. и 11 март 2003 г., които Комисията не можеше да използва като такива предвид решението на Общия съд от 15 април 2008 г.
The French authorities did not, however, provide the detailed elements that were requested by the Commission in its decision extending the procedure and, in relation to the proportionality of the aid, merely referred back to information already provided on 17 September 2002, 17 January 2003 and 11 March 2003, which the Commission could not use as such due to the judgment of the Court of First Instance of 15 April 2008.
С писмо от 8 октомври 2009 г. службите на Комисията напомниха на френските органи за искането си за изпращане на данни по конкретно посочените точки, като посочиха, че ако тази информация не бъде получена в срок до десет работни дни, Комисията следва, въз основа на информацията, с която разполага, да вземе окончателно решение в съответствие с член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета, след като издаде, ако е необходимо, разпореждане за предоставяне на информация съгласно член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО [13].
By letter of 8 October 2009, the Commission’s services therefore reminded the French authorities of their request for information on the specific points mentioned, indicating that if this information were not provided within ten working days, the Commission would have to take a final decision on the basis of the information at its disposal, in accordance with Article 13(1) of the procedural Regulation, after delivering, if appropriate, an information injunction in accordance with Article 10(3) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [13].
С писмо от 21 октомври 2009 г. френските органи информираха Комисията, че с решение на Търговския съд на Париж от 9 септември 2009 г. CELF е в процедура на съдебна ликвидация и е прекратило дейността си.
By letter dated 21 October 2009, the French authorities informed the Commission that CELF had been put into receivership by judgment of the Paris Commercial Court dated 9 September 2009 and had ceased trading.
От друга страна, по отношение на данните, поискани в писмото на Комисията от 8 октомври 2009 г. френските органи посочиха, че не разполагат с допълнителна информация и препратиха към мнението си, изпратено на 9 юни 2009 г.
Moreover, with regard to the elements requested in the Commission’s letter of 8 October 2009, the French authorities indicated that they had no further information to provide and referred back to their comments sent on 9 June 2009.
Поради това с решение от 20 ноември 2009 г. (Решение C(2009) 9256, „решение за разпореждане“) Комисията реши да разпореди на Франция да предостави исканата информация, тъй като въпреки неколкократните искания тази информация не бе предоставена.
By decision dated 20 November 2009 (Decision C(2009) 9256, the ‘injunction decision’), the Commission therefore decided to order France to present the information requested since, despite repeated requests, this information had not been provided.
С писмо от 2 декември 2009 г. френските органи посочиха, че не разполагат с допълнителна информация, която да предоставят на Комисията, и препратиха към мнението си, предоставено на 9 юни 2009 г.
By letter dated 2 December 2009, the French authorities indicated that they had no further information to give the Commission and referred back to their comments sent on 9 June 2009.
Следва да се отбележи, че на 2 декември 2009 г. френските органи също така изпратиха писмо във връзка със схема за помощ, наречена „Програма за академична и научна литература“, наречена „Programme Plus“.
It should be noted that, on 2 December 2009, the French authorities also sent a letter relating to the aid scheme known as the ‘University and Scientific Books Programme’ also called ‘Programme Plus’.
Тази схема за помощ не е предмет на настоящото решение.
This aid scheme does not form the object of this Decision.
С писмо от 22 декември 2009 г. Комисията изиска от френските органи сведения относно състоянието на CELF и процедурата по ликвидацията на CELF.
By letter dated 22 December 2009, the Commission asked the French authorities for information on CELF’s situation and applicable liquidation procedure.
Френските органи отговориха на 27 януари 2010 г. Освен това на 9 март 2010 г. и 26 ноември 2010 г. бяха направени уточнения.
The French authorities replied on 27 January 2010. Clarifications were also provided on 9 March 2010 and 26 November 2010.
Производство пред националните юрисдикции и преюдициални запитвания
Proceedings before the national courts and preliminary questions
Следва да се отбележи, че във Франция има висящи производства пред националните юрисдикции и че те са довели до сезирането на Съда на ЕС на основание член 267 от ДФЕС (предишен член 234 от Договора за ЕО).
It should, moreover, be noted that proceedings are under way in France before the national courts, and that they have given rise to referrals to the Court of Justice on the basis of Article 267 TFEU (former Article 234 EC).
По-долу са припомнени накратко основните етапи от тези производства.
The main stages in these proceedings are briefly outlined below.
SIDE сезира френските юрисдикции във връзка с прякото действие на предишния член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
SIDE referred the matter of the direct effect of former Article 88(3) EC to the French courts.
С решение от 5 октомври 2004 г., като потвърди решение на Административния съд на Париж от 26 април 2001 г., Апелативният административен съд на Париж разпореди на френската държава да изиска възстановяване на помощите, платени на CELF.
By judgment of 5 October 2004, confirming a judgment of the Paris Administrative Court of 26 April 2001, the Paris Administrative Court of Appeal ordered the French State to recover the aid paid to CELF.
Държавният съвет, сезиран като касационна инстанция, с решение от 29 март 2006 г. потвърди някои аспекти от решението на Апелативния административен съд, и по-специално факта, че въпросните помощи нямат чисто компенсаторен характер по отношение на задължения за обществена услуга [14], не могат да бъдат квалифицирани от националния съд като съществуващи помощи и CELF не може да се позове на оправдани правни очаквания.
After appealing to the Council of State, by judgment of 29 March 2006 this body confirmed certain aspects of the decision of the Administrative Court of Appeal, particularly the fact that the disputed aid was not of a purely compensatory nature for public service obligations [14], that it could not be described as existing aid by the national judge and that CELF could not claim a legitimate expectation.
Въпреки това в решението си от 29 март 2006 г. Държавният съвет също така реши да спре производството по обжалването, докато Съдът на ЕС не се произнесе по преюдициалните запитвания, с които Държавният съвет го сезира, по отношение на задълженията на националния съд във връзка с държавна помощ, за която не е изпратено уведомление, но по-късно с решение на Комисията е обявена за съвместима с общия пазар.
Nevertheless, in its judgment of 29 March 2006, the Council of State also decided to stay proceedings on the appeal until the Court of Justice had issued its judgment on the preliminary questions it had raised with it regarding the national judicature’s obligations in relation to State aid that had not been notified but was subsequently declared compatible with the common market by a decision of the Commission.
В решението си от 12 февруари 2008 г. [15] Съдът на ЕС постанови:
In its judgment of 12 February 2008 [15], the Court of Justice ruled:
„Член 88, параграф 3, последно изречение ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че националният съд не е длъжен да разпореди възстановяването на помощ, приведена в действие в нарушение на тази разпоредба, когато Комисията е взела окончателно решение, установяващо съвместимостта на тази помощ с общия пазар по смисъла на член 87 ЕО.
‘The last sentence of Article 88(3) EC is to be interpreted as meaning that the national court is not bound to order the recovery of aid implemented contrary to that provision, where the Commission has adopted a final decision declaring that aid to be compatible with the common market, within the meaning of Article 87 EC.
Въз основа на общностното право той е длъжен да разпореди на получателя на помощта плащането на лихвите за периода на неправомерност.
Applying Community law, the national court must order the aid recipient to pay interest in respect of the period of unlawfulness.
В рамките на своето национално право той може, ако прецени, че е необходимо, да разпореди освен това и възстановяването на неправомерната помощ, без това да засяга правото на държавата-членка да я приведе отново в действие в един следващ момент.
Within the framework of its domestic law, it may, if appropriate, also order the recovery of the unlawful aid, without prejudice to the Member State’s right to re-implement it, subsequently.
На него може също да му се наложи да уважи искания за обезщетения за вредите, причинени поради неправомерния характер на помощта.
It may also be required to uphold claims for compensation for damage caused by reason of the unlawful nature of the aid.
В процесуално положение като това на спора по главното производство задължението, произтичащо от член 88, параграф 3, последно изречение ЕО, да се отстранят последиците от неправомерността на една помощ се отнася също, с оглед изчисляването на сумите, които трябва да бъдат изплатени от получателя, освен при изключителни обстоятелства, и до периода, изтекъл между датата на решението на Комисията на Европейските общности, с което се установява съвместимостта на тази помощ с общия пазар, и датата на отмяната на това решение от общностния съд“.
In a procedural situation such as that in the main proceedings, the obligation, arising from the last sentence of Article 88(3) EC, to remedy the consequences of the aid’s unlawfulness extends also, for the purposes of calculating the sums to be paid by the recipient, and save for exceptional circumstances, to the period between a decision of the Commission of the European Communities declaring the aid to be compatible with the common market and the annulment of that decision by the Community court.’
След като взе предвид решението на Съда на ЕС от 12 февруари 2008 г., както и цитираното по-горе решение на Общия съд от 15 април 2008 г., в решението си от 19 декември 2008 г. Държавният съвет отмени членове 2, 3 и 4 от посоченото по-горе решение на Апелативния административен съд на Париж от 5 октомври 2004 г. и постанови посоченото по-долу.
After considering the judgment of the Court of Justice of 12 February 2008, along with the previously mentioned judgment of the Court of First Instance of 15 April 2008, in its judgment of 19 December 2008, the Council of State annulled Articles 2, 3 and 4 of the above-stated judgment of 5 October 2004 of the Paris Administrative Court of Appeal and ruled as follows.
Първо, на министъра на културата и комуникациите е разпоредено да пристъпи към възстановяване на лихвите, свързани с държавната помощ, платена на CELF от 1980 г. до датата на решението на Държавния съвет, изчислени в съответствие с Регламент (ЕО) № 794/2004 [16].
Firstly, the Minister for Culture and Communication was ordered to recover the interest relating to the State aid paid to CELF since 1980 and up to the date of the Council of State judgment, calculated in accordance with Commission Regulation (EC) No 794/2004 [16].
На министъра също така е разпоредено след това да пристъпи към възстановяване на лихвите, които ще бъдат дължими между датата на решението на Държавния съвет и датата, на която окончателно е установена съвместимостта на помощта с общия пазар, или до окончателното връщане на помощта.
The Minister was then ordered to take the necessary steps to collect the interest due between the date of the Council of State’s judgment and either the date when the compatibility of the aid with the common market was definitively noted or the date when the aid was finally returned.
Освен това Държавният съвет реши да спре производството, докато Съдът на ЕС не се произнесе по следните преюдициални запитвания:
In addition, the Council of State decided to stay proceedings until the Court of Justice had issued an opinion on the following preliminary questions:
Може ли националният съд да спре производството по въпроса за задължението за връщане на държавна помощ до произнасянето с окончателно решение на Комисията по съвместимостта на помощта с правилата на общия пазар, когато първото решение на Комисията, с което тази помощ е обявена за съвместима, е отменено от общностния съд?
May the national court stay proceedings concerning the obligation to recover State aid until the Commission of the European Communities has ruled, by way of a final decision, on the compatibility of the aid with the rules of the common market, where a first decision of the Commission declaring that aid to be compatible has been annulled by the Community judicature?
Може ли фактът, че Комисията на три пъти приема дадена помощ за съвместима с общия пазар, преди тези ѝ решения да бъдат отменени от Първоинстанционния съд на Европейските общности, да представлява извънредно обстоятелство, което да накара националния съд да ограничи задължението за възстановяване на помощта?“
Where the Commission has on three occasions declared the aid to be compatible with the common market, before those decisions were annulled by the Court of First Instance of the European Communities, is such a situation capable of being an exceptional circumstance which may lead the national court to limit the obligation to recover the aid?’
На 11 март 2010 г. [17] Съдът на ЕС се произнесе по тези преюдициални запитвания по следния начин:
On 11 March 2010 [17], the Court of Justice deferred judgment on the said preliminary questions and ruled:
Национална юрисдикция, сезирана на основание член 88, параграф 3 ЕО с искане за възстановяване на неправомерна държавна помощ, не може да отложи приемането на решение по него до произнасянето на Комисията на Европейските общности по съвместимостта на помощта с общия пазар, след като предходно положително решение е било отменено.
A national court before which an application has been brought, on the basis of Article 88(3) EC, for repayment of unlawful State aid may not stay the adoption of its decision on that application until the Commission of the European Communities has ruled on the compatibility of the aid with the common market following the annulment of a previous positive decision;
Приемането от Комисията на Европейските общности на три последователни решения за обявяване на дадена помощ за съвместима с общия пазар, които впоследствие общностният съд отменя, само по себе си не представлява изключително обстоятелство, което може да обоснове ограничаване на задължението на получателя да върне помощта, когато същата е предоставена в нарушение на член 88, параграф 3 ЕО.“
The adoption by the Commission of the European Communities of three successive decisions declaring aid to be compatible with the common market, which were subsequently annulled by the Community judicature, is not, in itself, capable of constituting an exceptional circumstance such as to justify a limitation of the recipient’s obligation to repay that aid, in the case where that aid was implemented contrary to Article 88(3) EC.’
ОПИСАНИЕ НА ВЪПРОСНАТА МЯРКА
DESCRIPTION OF THE DISPUTED MEASURE
Френските органи посочиха пред Комисията, че през 1980 г. Министерството на културата, в съответствие с насоките на общата политика на френското правителство във връзка с популяризирането на френската книга и литература, реши да предостави помощи на комисионерите при износа, които биха приели всякакъв вид поръчки, независимо от размера и рентабилността им.
The French authorities informed the Commission that, in 1980, the Ministry of Culture had decided, in line with the French Government’s general policy guidelines on promoting French-language books and French literature, to grant aid to export agents accepting any kind of order, irrespective of its amount and profitability.
Тези мерки са били приведени в действие, за да компенсират пазарна неефективност и да насърчат запазването на дейност, свързана с нерентабилните малки поръчки на пазара на комисионната дейност при износ.
These measures were presumably introduced to alleviate the effects of market failure and to foster the continuation of activity relating to ‘small non-profitable orders’ in the export agency market.
Според френските органи малки книжарници, установени главно в нефранкофонски зони, достъпът до които понякога е затруднен и/или които са отдалечени, са се натъквали на сериозни трудности при снабдяването, като търсенето им не е можело да бъде удовлетворено от традиционните вериги за разпространение, когато количествата поръчани книги са били недостатъчни или когато единичната цена на поръчаните книги не е била достатъчно висока, за да бъде услугата рентабилна.
According to the French authorities, small bookshops, established in essentially non-French-speaking areas, sometimes with difficult access and/or remote, were experiencing serious supply difficulties, since their orders could not be met by the traditional distribution channels when the quantities of books ordered were insufficient or when the unit price of the books ordered was not high enough to make the service profitable.