natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Квалифицирането на една национална мярка като държавна помощ предполага, че трябва да бъдат изпълнени следните кумулативни условия: 1) въпросната мярка предоставя предимство чрез държавни ресурси, 2) това предимство е с избирателен характер и 3) въпросната мярка нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и може да засегне търговията между държавите-членки.
The classification of a measure as State aid requires the following cumulative conditions to be met: (1) the measure in question confers an advantage through state resources; (2) the advantage is selective; and (3) the measure distorts or threatens to distort competition and is capable of affecting trade between Member States.
Следва да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика понятието за помощ включва не само положителните предимства като субсидиите, но и намесите, които под различни форми облекчават разходите, които обикновено обременяват бюджета на едно предприятие, например освобождавания и данъчни облекчения [48].
It should also be recalled that, according to established case law, the concept of aid includes not only positive actions such as subsidies, but also interventions, such as exemptions and tax relief, which act in various ways to provide relief from charges normally borne by company budgets [48].
Най-напред следва да се установи, че споразуменията с данъкоплатците са обичайна практика на белгийската данъчна администрация и че в областта на ДДС те са изрично предвидени в член 84 от КДДС.
It should first be noted that settlement agreements concluded with taxpayers are a normal practice of the Belgian tax authorities and in the field of VAT they are explicitly provided for in Article 84 of the VAT Code.
Ползата от тези споразумения, които позволяват да се избегнат редица спорове, не се поставя под въпрос в настоящото решение.
Moreover, this Decision does not question the utility of such agreements, which serve to avoid numerous legal disputes.
Следва да се напомни, че административните инструкции на Белгия в тази област предвиждат, че сключването на споразумение с данъчнозадълженото лице по принцип предполага приемане на отстъпки и от двете страни.
It should be recalled that the applicable Belgian administrative rules state that concluding a settlement with the taxpayer generally involves concessions on both sides.
Независимо от това, в съответствие с член 84 от КДДС подобни споразумения са възможни само ако не включват освобождаване от или намаляване на данък.
Nevertheless, in accordance with Article 84 of the VAT Code, such settlements are possible only to the extent that they do not involve a tax exemption or reduction.
В съответствие с този принцип едно споразумение не може да се отнася до размера на данъка, произтичащ от установените факти, а до фактически въпроси.
Pursuant to this principle, a settlement cannot refer to the amount of tax arising from the established facts, but rather to points of fact.
В този контекст Комисията счита, че споразумението между данъчнозадължено по ДДС лице и белгийската данъчна администрация може да доведе до наличието на икономическо предимство само при следните условия:
In this context, the Commission considers that a settlement agreement between a person subject to VAT and the Belgian tax authorities can lead to an economic advantage only under the following conditions:
когато направените отстъпки от администрацията са очевидно непропорционални спрямо отстъпките, направени от данъчнозадълженото лице, като се имат предвид обстоятелствата по случая, и когато изглежда администрацията очевидно не прилага едно и също благоприятно третиране към другите данъкоплатци, поставени в подобно положение;
when the concessions made by the authorities are clearly out of proportion to the concessions made by the taxable person, given the circumstances, and there are indications that the authorities clearly do not apply the same favourable treatment to other taxpayers in similar situations,
когато законността на споразумението трябва да бъде поставена под съмнение, например когато размерът на дължимия данък е бил намален в противоречие с член 84 от КДДС (освобождаване от или намаляване на данъка, който се отнася до същия правен въпрос).
when the legality of the agreement must be questioned, for example when the amount of tax due is reduced in violation of Article 84 of the VAT Code (tax exemption or reduction concerning a point of law).
Поради това следва да се разгледа дали споразумението, сключено между ISIS и Umicore, изпълнява горепосочените условия.
It is necessary, therefore, to examine whether the settlement concluded between the Special Tax Inspectorate and Umicore meets the conditions mentioned above.
Най-напред следва да се провери дали мярката предоставя на нейния получател предимство, което облекчава разходите, които обикновено утежняват бюджета [49].
It is necessary, first of all, to check whether the measure grants the beneficiary any advantage that provides relief from charges normally borne by its budget [49].
В настоящия случай това означава да се определи дали спорното споразумение е било сключено неправомерно или въз основа на непропорционални отстъпки от страна на данъчната администрация.
In the case under consideration, this involves determining whether the disputed settlement was concluded illegally or on the basis of disproportionate concessions made by the tax authorities.
Относно редовността на процедурата
Regularity of the procedure
В решението си за откриване на процедурата Комисията счете, че следваната от данъчните органи процедура би могла да представлява отклонение от обичайното изпълнение на процедурата за определяне и погасяване на задължение по ДДС, доколкото в споразумението не се посочва правно основание и доколкото при липсата на съгласие от страна на данъчнозадълженото лице администрацията би следвало да изпрати решение за принудително събиране, придружено с увеличение на глобата в размер на 50 %.
In its opening decision, the Commission stated that the procedure followed by the tax authorities could constitute a deviation from the normal course of the procedure for determining and settling VAT debt in so far as the agreement does not mention the legal basis and the tax authorities, in the absence of an agreement with the taxpayer, could issue a constraining order accompanied by a 50 % increase in the fine.
Както вече беше посочено в съображение (39), изпращането на акт за изменение на данъчно задължение е обичайна практика на белгийските данъчни органи в областта на ДДС, за да осигурят спазването на основни принципи, какъвто е правото на защита.
As already indicated in recital 39, issuing an adjustment notice is a normal practice of the Belgian tax authorities in the field of VAT, aimed at ensuring compliance with fundamental principles such as the right to defence.
Следователно двата акта за изменение на данъчно задължение, изпратени от ISI на дружеството Umicore, на практика следва да се считат за предварителни известия от данъчните органи, а не като факт, пораждащ изискуемостта на ДДС.
Consequently, the two adjustment notices issued by the Special Tax Inspectorate and addressed to Umicore have to be considered preliminary notices issued by the tax authorities and not as giving rise to a VAT exemption.
От друга страна, възможността за сключване на споразумения с данъчнозадължените лица е изрично предвидена в белгийския КДДС и следва да се счита за обичайна практика на белгийските данъчни органи.
Moreover, the possibility of concluding settlement agreements with taxable persons is explicitly provided for in the Belgian VAT Code and has to be considered a normal practice of the Belgian tax authorities.
Последните следва обаче да спазват принципа, според който подобни споразумения не могат да доведат нито до освобождаване, нито до намаляване на дължимия данък.
However, the authorities must comply with the principle that such settlements can involve neither an exemption from nor a reduction in the amount of tax due.
Такива споразумения по принцип се използват в случаи, в които данъчните органи искат да избегнат съдебен спор с данъчнозадълженото лице по отношение на факти, които не са ясно установени.
Therefore, such settlements can occur, in principle, only in situations where the tax authorities wish to avoid a legal dispute with the taxable person concerning facts that have not been clearly established.
От друга страна, следва да се установи, че данъчните органи не са длъжни да изпращат решение за принудително събиране в случаите, в които администрацията не е получила съгласието на данъчнозадълженото лице за предложеното облагане в акта за изменение на данъчно задължение.
Furthermore, it should be noted that the tax authorities are under no obligation to issue a constraining order in cases where the authorities have not been able to reach an agreement with the taxable person on the taxation proposed in the adjustment notice.
В случаите, в които продължават да съществуват съмнения по отношение на въпросните факти, компетентните органи обаче могат все пак да се опитат да сключат споразумение с данъчнозадълженото лице.
On the contrary, where there are doubts concerning the facts at issue, the competent authorities may still attempt to conclude an agreement with the taxable person.
Накрая, от анализа на законодателните текстове също така е видно, че няма разпоредба, която да предвижда, че белгийските данъчни органи са длъжни да посочват изрично правно основание във въпросните споразумения.
Finally, the analysis of the legal texts shows that there is no provision that establishes an obligation for the Belgian tax authorities to indicate an explicit legal basis in the agreements in question.
Поради това Комисията следва да заключи, въз основа на описания в настоящото решение правен контекст, че приложената от данъчните органи процедура по отношение на Umicore е изпълнена в съответствие с правилата и практиките и няма отклонение от обичайното изпълнение на процедурата.
Therefore, the Commission has to conclude, on the basis of the legal context described in this Decision, that the procedure applied by the tax authorities in relation to Umicore was carried out in compliance with the rules and practices in force and did not constitute a deviation from the normal course of the procedure.
По-нататък следва да се анализират въпросните сделки, като се вземат предвид предоставените предварителни мнения, за да се определи евентуалното наличие на предимство.
It is then necessary to analyse the settlements in question by taking into account the preliminary remarks made, with a view to determining the possible existence of an advantage.
Изводите, които следват, се основават на анализа на два различни периода — първия за 1995 г. и 1996 г., за който се отнася уреждането на данъчното задължение от данъчните органи, и втория за 1997 г. и 1998 г., за който облагането е изцяло премахнато.
The reasoning presented below rests on the analysis of two distinct periods, one that includes the years 1995 and 1996 which were covered by the adjustment carried out by the tax authorities and one that includes the years 1997 and 1998 for which taxation was completely abandoned.
Период 1995—1996 г.
Years 1995-96
Що се отнася до периода 1995—1996 г., следва да се анализират три вида различни сделки, които са били предмет на проекта за корекция, за който дружеството Umicore е осведомено на 30 ноември 1998 г., за да се определи евентуалното наличие на предимство.
As regards the period 1995-96, it is necessary to analyse three different types of transaction covered by the draft rectification notified to Umicore on 30 November 1998, in order to determine the possible existence of an advantage.
За всеки вид сделка настоящият анализ цели да установи минималните размери на ДДС, глобите и лихвите, които е следвало да бъдат наложени от белгийските данъчни органи въз основа на разумно тълкуване на фактите, без прекомерни отстъпки от тяхна страна и без неправилно прилагане на правилата в областта на ДДС.
For each type of transaction, the analysis seeks to identify the minimum amounts of VAT, fines and late interest that should have been imposed by the Belgian tax authorities on the basis of a reasonable interpretation of the facts, without excessive concessions or irregular application of the VAT rules.
Доставки на стоки на установени в Италия клиенти
Deliveries of goods to customers established in Italy
В първия случай сделките са се отнасяли до доставки на чисто сребро франко завода, извършени между февруари 1995 г. и февруари 1996 г. по следната схема:
The first case refers to transactions relating to ‘ex-works’ deliveries of pure silver carried out between February 1995 and February 1996, as follows:
Фактуриране
Invoice
Превоз от транспортно дружество за сметка на „В“
Transport by transport company on behalf of C
Umicore е фактурирало стоките на дружество „Б“ [50], установено в Италия и регистрирано по ДДС в същата държава-членка.
Umicore invoiced the goods to company B [50], established in Italy and holding a VAT registration number issued in that Member State.
Последното дружество е фактурирало повторно стоките на клиент „В“, регистриран по ДДС и също установен в Италия.
The latter company re-invoiced the goods to customer C, another taxable person subject to VAT established in Italy.
Превозът на стоките е извършен по нареждане на данъчнозадълженото лице В директно от мястото на производство в Белгия към Италия.
The goods were transported, on behalf of C, directly from the place of production in Belgium to Italy.
По-голямата част от фактурите, изпратени от Umicore на неговия клиент, са платени от данъчнозадълженото лице „В“.
Most of the invoices issued by Umicore for its customer B were paid for by taxable person C.
Изпратените от Umicore фактури на „Б“ са били изготвени съгласно освобождаването, предвидено в член 39 от КДДС.
Umicore issued the invoices addressed to B under the exemption provided for in Article 39 bis of the VAT Code.
При разглеждането на проформа фактурите, получени в рамките на административното сътрудничество с италианските данъчни органи, става видно, че данъчнозадълженото лице В е получателят на стоките.
The examination of the pro forma invoices, obtained through administrative cooperation with the Italian tax authorities, suggests that taxable person C was the consignee of the goods.
В акта си за изменение на данъчно задължение от 30 ноември 1998 г. службата ISI първоначално е счела, че критерият за освобождаване на вътреобщностните доставки във връзка с превоза не е бил изпълнен, ако превозът е извършен за сметка на следващ клиент (а не от и за сметка на продавача или купувача, както е посочено в член 39а от КДДС).
In its adjustment notice of 30 November 1998, the Special Tax Inspectorate considered initially that the transport criterion for the exemption of intra-Community supplies had not been met in so far as the transport had been carried out on behalf of a subsequent customer (and not by or on behalf of the seller or the buyer, as provided for in Article 39 bis of the VAT Code).
Въз основа на това администрацията е заключила, че сделката между Umicore и клиента „Б“ е била доставка на стоки без превоз и не е можело да се възползва от освобождаването по член 39а от КДДС.
On this basis, the authorities took the view that the transaction concluded between Umicore and customer B constituted a delivery of goods that did not include transport and therefore could not benefit from the exemption in Article 39 bis of the VAT Code.
При все това предоставената от Белгия и от Umicore информация изглежда доказва, че действителността на сделката между Umicore и дружеството „Б“ логично е можело да бъде поставена под въпрос от белгийските данъчни органи.
The information communicated by Belgium and Umicore to the Commission appears to indicate, nonetheless, that the reality of the transaction between Umicore and company B could reasonably be called into question by the Belgian tax authorities.
Може да се отбележи, че:
For instance:
предоставената от италианските данъчни органи информация е имала за цел да докаже, че дружеството „Б“ би могло да се счита за липсващ търговец (или „missing trader“), чиято роля е била ограничена до издаване на фактури с начисляване на ДДС, след което изчезва без да изпълни данъчните си задължения, и по-специално плащането на ДДС на италианския данъчен орган;
the information communicated by the Italian tax authorities appeared to indicate that company B could be regarded as a ‘missing trader’, the role of which was confined to producing invoices charging VAT and then disappearing without fulfilling its tax obligations, including the payment of the VAT to the Italian tax authorities,
предоставената от същите тези данъчни органи информация също така показва, че името на единствения управител на дружеството „Б“ не е присъствало в полицейските регистри;
the information communicated by the Italian tax authorities also indicated that the sole director of company B was not recorded on the police register,
две искания за информация, изпратени от белгийските данъчни органи до техните италиански колеги съответно на 26 август 1998 г. и 1 април 1999 г., също така показват, че белгийската данъчна администрация е имала сериозни съмнения по отношение на действителното съществуване на дружеството „Б“ преди сключването на споразумението;
two requests for information sent by the Belgian tax authorities to their Italian counterparts on 26 August 1998 and 1 April 1999 also indicate that the Belgian tax authorities had serious doubts as to the actual existence of company B prior to the conclusion of the agreement,
превозът на стоките към Италия е извършен за сметка на данъчнозадълженото лице „В“;
the goods had been transported to Italy on behalf of company C, a taxable person,
стоките са превозени директно от мястото на производството в Белгия към склад в Италия, където са били предоставени на „В“;
the goods had been directly transported from the production site in Belgium to a warehouse in Italy where they had been made available to C,
повечето от фактурите, изпратени от Umicore на дружеството „Б“, са платени от дружеството „В“;
the vast majority of the invoices which Umicore sent to company B had been paid by company C,
въз основа на декларациите на ръководителите на Umicore, посочени в протокол, откъс от които е включен в акта за изменение на данъчно задължение, изглежда не е имало никакъв рамков договор между Umicore и дружеството „Б“;
based on statements made by the Umicore managers and set out in a report, an extract from which was included in the adjustment notice, it seems that there was no contract between Umicore and company B,
в замяна на това действителността на съществуването на дружеството В изглежда не е била поставена под въпрос от данъчните органи, които при извършването на инспекция са получили пълен достъп до счетоводството на това дружество.
however, it seems that the actual existence of company C was never questioned by the Italian tax authorities, who had obtained full access to its accounts during an inspection.
Взета по отделно, всяка от тези констатации изглежда не е достатъчна, за да се докаже фиктивният характер на продажбата между Umicore и дружеството „Б“. При все това същите тези констатации, взети заедно, могат да предизвикат съмнения относно действителността на продажбата между Umicore и дружеството „Б“. Белгийските данъчни органи, които са били информирани за съмнения относно действителното съществуване на дейността на търговеца „Б“ преди сключването на сделката с дружеството Umicore на 21 декември 2000 г., следователно са разполагали с широко поле на преценка, що се отнася до действителността на сделките и на евентуално преквалифициране.
Look at separately, neither one of these observations is probably sufficient to demonstrate the fictitious nature of the sale between Umicore and company B. However, when looked at together, these observations can instil definite doubt about the reality of the sale between Umicore and company B. The Belgian tax authorities, who had been informed of suspicions about the actual existence of the activities of company B before the conclusion of the transaction with Umicore on 21 December 2000, thus enjoyed a wide discretion in assessing the reality of the transactions and, where appropriate, in reclassifying them.
В тази връзка следва да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика на Касационния съд на Белгия данъкът трябва да се основава на действителното положение [51].
It must be remembered, in this respect, that in line with the settled case law of the Court of Cassation in Belgium, tax must be based on actual facts [51].
Следователно белгийската данъчна администрация по принцип е длъжна да определи облагането не върху видимо представените сделки от данъчнозадълженото лице, за да оправдае евентуално освобождаване, а върху действителните сделки според истинските намерения на страните.
The Belgian tax authorities are therefore required in principle to base their taxation, not on apparent transactions presented by a taxable person to justify a potential exemption, but on actual transactions based on the real intentions of the parties.
Ако от информацията, с която разполагат белгийските данъчни власти, е било видно, че продажбата между „А“ и „Б“ представлява фиктивна продажба и че действителната продажба (включваща прехвърляне на правомощие за разпореждане със стока) всъщност се извършва във връзката между A и В, тези органи са били в правото си да преквалифицират доставката на стока между „А“ и „Б“ в доставка на стока между „A“ и „В“ и да приложат правилата в областта на ДДС към подобна преквалифицирана сделка.
If it emerged from the information available to the Belgian tax authorities that the sale between A and B was fictitious and that the real sale (involving transfer of the power to dispose of the goods) had in fact occurred between A and C, these authorities were therefore entitled to reclassify delivery of the goods between A and B as delivery of the goods between A and C, and to apply the VAT rules to this reclassified transaction.
Обстоятелството, че е извършена злоупотреба в Италия чрез посредничество на липсващ търговец не позволява да се постави под въпрос правото на освобождаване, от което е можело да се възползва Umicore, ако добросъвестността на последното не е била поставена под въпрос от белгийската администрация.
The fact that fraud had occurred in Italy through the intermediary of a missing trader does not mean that the right to exemption which Umicore could avail itself of should be called into question, since the good faith of the latter had not been disputed by the Belgian authorities.
От горепосоченото е видно, че белгийските данъчни органи са могли законно да преквалифицират въпросните сделки във вътреобщностни доставки между Umicore и дружеството В, без подобно преквалифициране да представлява непропорционална отстъпка или неправилно прилагане на правилата в областта на ДДС.
In the light of the above, the Belgian tax authorities could legitimately reclassify the transactions in question as intra-Community supplies between Umicore and company C, without this reclassification constituting a disproportionate concession or irregular application of VAT rules.
Те са могли освен това да предоставят освобождаване от ДДС върху така преквалифицираните операции, тъй като всички условия за освобождаване са били изпълнени (включително извършването на превоза от или за сметка на купувача).
They could also exempt the reclassified transactions from VAT since all the conditions for exemption had been met (including transport by or on behalf of the purchaser).