natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Според белгийските власти подобна повишена производствена ефективност би трябвало да се вземе предвид при определянето на равнището на разумна възвръщаемост по отношение на DPLP.
According to the Belgian authorities such efficiency gains should be taken into account in determining the reasonable rate of return that can be granted to DPLP.
Проучване на Charles River Associates
The Charles River Associates study
На 1 март 2011 г. белгийските власти изпратиха на Комисията доклад, изготвен от Charles River Associates (CRA), в който се отправят критични забележки към проучването на WIK и се предлага друг метод за оценяване на разумната печалба на DPLP.
On 1 March 2011, the Belgian authorities sent the Commission a report prepared by Charles River Associates (CRA), which critically evaluates the WIK study and proposes an alternative method for benchmarking the reasonable profit of DPLP.
По отношение на състава на съдържанието CRA изтъква, че трите извадки на WIK включват много на брой, но малки по размер дружества, чийто рисков профил не е сравним с този на пощенски оператор от голям мащаб.
Regarding the sample composition, CRA argues that all three WIK samples include many small firms whose risk profiles are not comparable to the risk profile of a large postal operator.
CRA оспорва заключенията на WIK, че предоставянето на услуги за писмовни пратки от въпросния заварен пощенски оператор съдържа нисък риск, както и че включените в референтните групи дружества дават възможност за подходящи сравнения.
Thus, CRA criticises WIK’s conclusions that the provision of letter services by the incumbent postal operator in question is low risk and that the companies included in the benchmark groups are good comparators.
CRA привлича вниманието именно върху взаимовръзката между структурата на разходите на едно предприятие (по отношение на дела на фиксираните и променливите разходи) и поетия търговски риск.
In particular, CRA points to the relationship between a firm’s cost structure (in terms of the proportion of fixed and variable costs) and the business risk it faces.
CRA изтъква, че един пощенски оператор със задължение за универсална услуга е изправен пред по-големи фиксирани разходи и следователно в по-голяма степен е изложен на намаляване на търсенето в сравнение с дружество с по-ниски фиксирани разходи.
CRA argues that a postal operator entrusted with a USO has larger fixed costs and, therefore, faces a relatively higher risk of a downturn in demand compared with a company with lower fixed costs.
Освен това CRA подчертава разликата между възвръщаемостта на продажбите на малките и големите предприятия от групите на WIK [79], от което се подразбира, според него, за съществуването на системни разлики между малките дружества за куриерски услуги и по-големите предприятия като UPS и FedEX, които би могло да се обяснят с различната структура на разходите.
In addition, CRA points to the difference in the ROS between the small and big companies in the WIK groups [79], which suggests, in CRA’s view, the existence of systematic differences between the small parcel firms and the larger firms, such as UPS and FedEx, which might be explained by the different cost structure.
CRA също така анализира по-подробно характеристиките на някои малки дружества за куриерски услуги в извадката на референтна група I на WIK и заключава, че рисковият им профил не е сравним с този на пощенски оператор от голям мащаб.
CRA also analyses in more detail the characteristics of some of the small parcel firms included in the WIK Benchmark I sample and concludes that their risk profile is not comparable to that of a large postal operator.
CRA също така счита за неподходящо да се увеличава размерът на тази вече трудно сравнима извадка с добавянето на още по-малко сравними предприятия.
CRA also considers that increasing the size of this already barely comparable sample by adding even less comparable companies is not appropriate.
CRA отхвърля аргумента на WIK, според който заварените европейски пощенски оператори не би следвало да бъдат включени в извадката, тъй като печалбите им са се определяли не на конкурентна основа, а от ценовото регулиране, като рискът е, че тези заварени пощенски оператори в резултат на ценовото регулиране са могли да генерират прекомерни печалби.
CRA dismisses WIK’s argument that European postal incumbents should not be included in the sample because their profits have been constrained by price regulation, rather than by competition, leading to the risk that price regulation has allowed these incumbents to earn excessive profits.
CRA изтъква, че след като за целите на сравнението отхвърля другите заварени пощенски оператори, WIK се основава на теоретичната хипотеза, според която на тези заварени оператори би могло да се наложи да прилагат прекомерно високи цени, но без да представи емпирични доказателства в подкрепа на твърдението си.
CRA argues that in dismissing other postal incumbents as good comparators, WIK relies on the theoretical possibility that these incumbents might have been allowed to charge excessive prices without, however, supporting its argument with empirical evidence.
В това отношение CRA подчертава, че предвид прилаганите в повечето държави членки механизми за ценово регулиране, като например ценовите прагове [80], най-големите наблюдавани печалби биха били в резултат по-скоро на повишаването на производителността, отколкото на високите цени.
In this regard, CRA points out that the type of price regulation mechanisms applied in a number of Member States, such as price caps [80], would suggest that the high profits observed are the result of productivity gains rather than high prices.
CRA изтъква, че естественият метод на изчисление на разумен марж на печалбата на DPLP за задълженията му за обществена услуга би следвало да се основава на наличните данни за маржовете на печалбата, реализирани от куриерските дейности на другите пощенски оператори от Западна Европа.
CRA argues that the natural method for calculating a reasonable profit margin for DPLP from its public service obligations would be based on the available data on profit margins for the letter operations of other western European postal operators.
Това е много по-естествено, тъй като въпросните обществени услуги са преди всичко услуги за писмовни пратки и данните за маржовете на печалбата, реализирани от свързаните с пощенските пратки операции на другите пощенски оператори от Западна Европа, са пряко достъпни и не разкриват каквото и да било прекалено благоприятно ценово регулиране.
This method is all the more natural because the public services at issue are primarily letter services and the data on profit margins from the letter-related operations of other western European postal operators are readily available and do not suggest too lenient price regulation.
CRA изтъква по-специално, че анализът би следвало да се основава на маржовете EBIT (ROS), реализирани от куриерските дейности на пощенските оператори от Западна Европа, които предоставят секторни сведения за маржовете EBIT от куриерските си дейности (ако секторните сведения за маржовете EBIT не са предоставени) или за общите маржове EBIT на пощенските оператори от Западна Европа, над 75 % от приходите на които са от куриерски услуги.
Specifically, CRA argues that the analysis should be based on the EBIT margins (ROS) realised on letter operations by western European postal operators that report segment data showing EBIT margins for their letter operations or (if segment data on EBIT margins are not reported) the company-wide EBIT margins of western European postal operators that derive more than 75 % of their revenue from letter services.
CRA изключва извадката на операторите от Източна Европа поради относителната им неефективност в сравнение с пощенските оператори от Западна Европа.
CRA excludes from its sample eastern European operators on the basis of their relative inefficiency compared with postal operators in western Europe.
Следователно анализът на CRA се основава на извадка от 11 пощенски оператори от Западна Европа за периода 2002—2009 г. (общо 73 наблюдения).
As a result, CRA bases its analysis on a sample of 11 western European postal operators during the period 2002-2009 (73 observations in total).
Средната възвръщаемост на продажбите от тази извадка е […] %, медианата — […] %, 75-ият процентил е равен на […] % [81].
The mean ROS in this sample is […] %, the median is […] % and the 75th percentile is […] % [81].
CRA изчислява както пресечената средна стойност ([…] %), така и средната стойност по метода на Winsor ([…] %), които, подобно на медианата, не са засегнати от крайните стойности [82].
CRA also calculates the trimmed mean ([…] %) and the Winsorised mean ([…] %), which, like the median, are not affected by extreme values [82].
По отношение на определението за референтна стойност на разумен марж на печалбата CRA изтъква, че използването на средни стойности поражда методологични проблеми.
As regards establishing a benchmark for the reasonable profit margin, CRA argues that there are methodological problems with relying on average values.
CRA обяснява, че поради промените в наблюдаваните маржове на печалбата в извадката, критичният праг за определяне на прекомерна рентабилност би трябвало да е по-висок от средната стойност или всяка друга централна средна величина и би трябвало например да е равен на 75-ия процентил.
CRA explains that because of variations in observed profit margins in the sample, the critical threshold for establishing excessive profitability should be higher than the mean or any other measure of central tendency and could, for example, equal the 75th percentile.
Според CRA, един такъв подход би подхождал на използвания в разследванията метод за цените на трансфер, който се изразява в базиране на размах (например интерквартилен размах или други процентили).
Such an approach, according to CRA, would be consistent with the practice in transfer pricing investigations of relying on a range (for example, an interquartile range or other percentiles).
Документ, предоставен от белгийските власти на 14 декември 2011 г. — Доказване на правото на DPLP да получава рискова премия върху разумна печалба за периода 1992—2010 г.
Document presented by the Belgian authorities on 14 Dec 2011 — Demonstration of DPLP’s entitlement to a risk premium on reasonable profit for the period 1992-2010
На 14 декември 2011 г. белгийските власти представиха на Комисията документ, съдържащ становището на DPLP относно поеманите от пощенските оператори рискове, и предложиха методология за изготвяне на инструмент за измерване на рисковата премия, който, в допълнение към възвръщаемостта на безрисковите продажби, би дал разумно равнище на възвръщаемостта на продажбите.
On 14 Dec 2011, the Belgian authorities presented to the Commission a document summarising DPLP’s views on the risks faced by postal operators and proposing a methodology with a view to developing a tool to measure the risk premium which, together with the risk-free return on sales, would provide a reasonable ROS rate.
В документа не се обяснява как възвръщаемостта на безрисковите продажби (изразена спрямо ROS) би могла да се определи в случая, нито се изяснява точно какво би трябвало да представлява разумна възвръщаемост на продажбите според предложената методология.
The document does not explain how the risk-free return on sales (expressed in terms of ROS) could be determined in the present case and does not provide a clear view of what precisely the reasonable ROS should be on the basis of the proposed methodology.
В анализа се набляга по-скоро на оценката на различните рискове и изчисляването на рискова премия, която отразява всички видове рискове.
Instead, the analysis focuses on the assessment of the various risks and the calculation of a risk premium that reflects all types of risks.
Белгийските власти отдават най-голямо значение по-специално на три големи категории риск — секторният риск, свързаният с услугата риск и договорният риск — и обичайните видове рискове за всяка категория, на които са изложени пощенските оператори.
In particular, the Belgian authorities focus on three broad risk categories – sectoral risk, service-related risk and contractual risk – and on the typical types of risks in each category to which postal operators are exposed.
Методологията на оценяване на рисковата премия предвижда: i) определянето на „максимална рискова премия“ [83]; ii) разделянето на отчитания период на договорни периоди, за да се разграничат свързаните с всеки договор рискове; iii) използването на опростена скала за оценка на всеки договорен период (нисък, среден или висок); iv) преобразуването на дадените оценки на всеки риск в обща оценка за всяка от трите големи категории рискове, и v) преобразуването на общите оценки в рискови премии, сумата от които представлява общата рискова премия.
The methodology for the assessment of the risk premium provides for: (i) the definition of a ‘maximum risk premium’ [83]; (ii) the splitting of the relevant period into contract periods to capture the risks related to each contract; (iii) the use of a simple scale to grade each individual risk for each contract period (as low, medium or high); (iv) the conversion of the individual risk scores into an overall score for each of the three broad risk categories; and (v) the conversion of the overall scores into risk premiums, the sum of which gives the total risk premium.
Също така са посочени примери, които да докажат, че DPLP поема рискове, които надвишават средните.
Moreover, examples are provided to illustrate that DPLP faces above-average risks.
По този начин белгийските власти твърдят, че DPLP е изправено пред по-висок риск, свързан с обемите, тъй като получава значителна част от своите приходи от „куриерската“ си дейност, а тяхната разходна структура се характеризира със силна липса на гъвкавост поради по-високия дял на фиксираните разходи от средното равнище.
Thus, the Belgian authorities maintain that DPLP faces higher volume risk as it derives a higher proportion of its revenue from its mail segment and is characterised by higher cost rigidity on account of a higher-than-average proportion of fixed costs.
Други вид риск, считан за по-висок за DPLP, е рискът, свързан със сигурността.
Another type of risk which is considered higher for DPLP is security risk.
Според анализа това се дължи на факта, че DPLP е един от малкото европейски пощенски оператори, който разнася по домашен адрес пенсиите в брой.
According to the analysis, this is because DPLP is one of the few European postal operators to deliver cash payments of pensions to households.
Въз основа на оценката на отделните рискове белгийските власти заключават, че четвъртият договор за управление съдържа по-високо равнище от трите вида риск, докато първият, вторият и третият договор се характеризират със средно рисково равнище (единственото изключение е секторният риск, който се счита за нисък за първия договор).
On the basis of the assessment of the different risks, the Belgian authorities conclude that the fourth management contract shows a high level of all three risk types, while the first, second and third contracts are characterised by medium-level risk (the only exception being sectoral risk, which is considered low for the first contract).
Белгийските власти посочват други примери как да се преобразува в рискова премия горепосочената класация на отделните рискове, като се основават на различни стойности за „максималната рискова премия“.
The Belgian authorities provide further examples of how the above ranking of the different risks can be converted into a risk premium on the basis of different values for the ‘maximum risk premium’.
Проучване на Deloitte
The Deloitte study
Проучването Deloite, посочено по-горе в съображение 257, по много от точките се доближава до проучването на WIK:
The Deloitte study referred to in recital 257 above is consistent with the WIK study on several points:
и двете използват една и съща методология за проучване на сравними дружества по отношение на функциите и риска във финансовите бази данни;
both studies use the same methodology to search financial databases for comparable companies in terms of functions and risks;
и двете предлагат възвръщаемостта на продажбите за най-подходяща референтна рамка за определяне на референтната печалба (поради липса на данни има разлики в счетоводното третиране между отделните дружества);
both studies propose ROS as the most relevant benchmark for profit benchmarking (because of data limitations and differences in accounting treatment between different companies);
накрая, доставчиците на универсална пощенска услуга са изключени от групата на сравними предприятия, тъй като работят главно на регулирани пазари и се ползват с изключителни права.
finally, universal postal service providers are excluded from the set of comparable companies because they mainly operate on regulated markets and benefit from exclusive rights.
По отношение на групата сравними предприятия главната разлика между проучването на WIK и проучването Deloitte се отнася до размера на разглежданите дружества.
As regards the set of comparable companies, the main difference between the WIK and Deloitte studies is the size of the companies considered.
Deloitte включва в извадката си само дружества с годишни приходи над 100 млн. евро [84].
Deloitte only includes in its sample companies with annual revenue higher than EUR 100 million [84].
Това ограничение се обяснява с анализа му на спецификата на дейностите, свързани с предоставянето на универсална услуга, и съответните търговски и пазарни рискове [85].
This restriction is based on Deloitte’s analysis of the particular characteristics of the activities related to universal service provision and the associated business and market risks [85].
Deloitte счита по-специално, че дружествата от пощенския сектор и сектора на колетните пратки, които използват огромни и сложни мрежи за събиране и разпространение, логично могат да се сравняват с DP.
In particular, Deloitte considers that companies in the parcel and postal sector that operate large, complex collection and delivery networks can be reasonably compared to DP.
Като се имат предвид икономиите от мащаба, обхвата и гъстотата, които преобладават в пощенските мрежи, както и високият дял на оперативните разходи в сравнение с капиталовите, както и свързаните с тях рискове (като свързания с обемите риск, риска от заместване с електронната поща), големите предприятия, които предлагат разнообразни продукти в пощенския сектор и сектора на колетните пратки, са по-подходящи за сравнение, отколкото малките предприятия за куриерски услуги.
The economies of scale, scope and density prevalent in postal networks and the high proportion of operating costs relative to capital costs, as well as the associated risks (for example, volume risk, risk of e-substitution), mean that large multi-product businesses in the postal and parcel sector are more relevant comparators than small mail businesses.
Дружества за транспортиране на стоки и логистика също биха могли — в по-малка степен — да послужат за сравнение, тъй като те използват същите активи.
Freight transport and logistics companies would also be – to a more limited degree – suitable comparators because they employ similar assets.
За да илюстрира важността на размера на дружествата, Deloitte сравнява своята извадка с извадката на референтна група II на WIK.
In order to illustrate the importance of company size, Deloitte compares its sample with that of WIK benchmark group II.
Deloitte отбелязва, че средната възвръщаемост на продажбите в извадката на WIK чувствително се различава между групите с дружества с различен размер (което става ясно от броя на служителите) [86].
Deloitte illustrates that the average ROS in the WIK sample differs significantly between groups of companies of different size (proxied by the number of employees) [86].
Deloitte изтъква, че в неговата извадка (основана на по-големите дружества), напротив, няма тясна връзка между мащаба и възвръщаемостта на продажбите.
Deloitte argues that in its own sample (based on larger firms) there is, on the contrary, no strong relationship between scale and ROS.
След приключване на подбора на извадката Deloitte основава анализа си на 7 пощенски дружества и дружества за колетни пратки, 18 логистични дружества и 19 дружества за транспортиране на стоки.
As a result of the sample selection process, Deloitte bases its analysis on seven postal and parcels companies, 18 logistics companies and 19 freight transport companies.
Що се отнася до пощенския сектор и сектора на колетните пратки, малката група от седем сравними дружества включва големи многонационални оператори за експресни пратки, като UPS, FedEx и TNT Express, както и няколко пощенски оператори, главно от САЩ и Обединеното кралство [87].
As regards the postal and parcel sector, the small set of seven comparable companies includes big multinational express parcel operators, such as UPS, FedEx, and TNT Express, as well as a few other postal operators, mostly from the United States and the United Kingdom [87].
По принцип всички данни обхващат периода 1990—2007 г., но данните за първите три години са все пак много ограничени и поради това Deloitte счита, че резултатите за тези години са с по-ниска степен на надеждност [88].
In principle the data set covers the period 1990-2007, however data for the early years is very limited and, therefore, Deloitte considers the results for these years less robust [88].
Deloitte разглежда освен това предимствата и недостатъците на много други инструменти за измерване на рентабилността.
Deloitte also examines the advantages and disadvantages of several alternative profitability measures.
В случая поради практически затруднения, свързани с получаването на подходящи данни за паричните потоци, се отхвърля използването на процента на възвръщаемост на капитала.
It dismisses the use of the IRR in the case in question because of the practical difficulties in obtaining adequate cash-flow data.
Отхвърля се и използването на възвръщаемостта на вложения капитал или на възвръщаемостта на собствения капитал, например поради разлики между дружествата в областта на осчетоводяването на разходите и капиталовата структура (последната има важно значение за възвръщаемостта на собствения капитал).
It also rejects the use of the ROCE or the ROE because of, for example, differences among companies in the accounting treatment of costs and in the capital structure (the latter being important for the ROE).
Възвръщаемостта на активите също се счита за неподходяща, тъй като е насочена към всички активи.
ROA is also deemed inappropriate because it focuses on total assets.
Ето защо Deloitte предлага да се избере възвръщаемостта на продажбите, но подчертава, че като се има предвид, че последната не измерва пряко възвръщаемостта на капитала, може да се използва за сравнителни изследвания само ако сравняваните предприятия имат близка капиталоемкост.
Thus, Deloitte proposes to use the ROS but emphasises that, as the ROS is not a direct measure of return on capital, it can be relied upon for benchmarking purposes as long as the companies compared have similar capital intensity.
При все това Deloitte изчислява възвръщаемостта на собствения капитал (както и възвръщаемостта на собствения капитал при пазарна стойност и възвръщаемостта на активите) за малка подизвадка от шест дружества, но заключава, че диапазонът и варирането на възвръщаемостта на собствения капитал може да отразяват различни фактори, което изисква предпазливо тълкуване, и вредѝ на уместността ѝ като референтен показател.
Deloitte nevertheless calculates the ROCE (as well as the market-value ROCE and the ROA) for a small subsample of six companies, but concludes that the range and variation of the ROCE might reflect a number of factors, which requires cautious interpretation and undermines its usefulness as a benchmark.
Сред тези фактори Deloitte подчертава значението на капиталоемкостта.
Among these factors Deloitte emphasises the importance of capital intensity.