natgillin/translations-raw huggingface dataset:
и се класифицира в съответствие с най-строгите изисквания.
and classify according to the most stringent outcome
Съществуват ли налични подходящи данни за остра токсичност?
Are there adequate acute toxicity data available?
Класифицира се в съответствие с критериите в таблица 4.1.0, б), iii).
Classify according to the criteria given in Table 4.1.0(b) (iii)
Системата въвежда също и класифициране под формата на „предпазна мрежа“ (посочена като хронична опасност, категория 4), предназначена за употреба в случаите, в които наличните данни не позволяват класифициране въз основа на официалните критерии за остра опасност, категория 1 или хронична опасност, категории 1—3, но при все това има известни основания за безпокойство (вж. примера в таблица 4.1.0).
The system also introduces a “safety net” classification (referred to as category Chronic 4) for use when the data available do not allow classification under the formal criteria for acute 1 or chronic 1 to 3 but there are nevertheless some grounds for concern (see example in Table 4.1.0).
Веществата с остра токсичност под 1 mg/l или хронична токсичност под 0,1 mg/l (ако не са бързо разградими) и 0,01 mg/l (ако са бързо разградими) допринасят за токсичността на сместа като съставки на сместа даже при ниска концентрация и обикновено им се придава по-голяма тежест при прилагане на подхода за сумиране с оглед на класифицирането (вж. забележка 1 към таблица 4.1.0 и раздел 4.1.3.5.5).
Substances with acute toxicities below 1 mg/l or chronic toxicities below 0,1 mg/l (if non-rapidly degradable) and 0,01 mg/l (if rapidly degradable) contribute as components of a mixture to the toxicity of the mixture even at a low concentration and shall normally be given increased weight in applying the summation of classification approach (see note 1 of Table 4.1.0 and section 4.1.3.5.5).
Критериите за класифициране и категоризиране на веществата като „опасни за водната среда“ са обобщени в таблица 4.1.0.
The criteria for classifying and categorising substances as “hazardous to the aquatic environment” are summarised in Table 4.1.0.
Таблица 4.1.0
Table 4.1.0
Категории за класифициране на веществата като опасни за водната среда
Classification categories for hazardous to the aquatic environment
Остра (краткосрочна) опасност за водната среда
Acute (short-term) aquatic hazard
Остра опасност, категория 1: (забележка 1)
Category Acute 1: (Note 1)
96 часа LC50 (за риби)
96 hr LC50 (for fish)
≤ 1 mg/l и/или
≤ 1 mg/l and/or
48 часа ЕC50 (за ракообразни)
48 hr EC50 (for crustacea)
72 или 96 часа ErC50 (за водорасли или други водни растения)
72 or 96 hr ErC50 (for algae or other aquatic plants)
≤ 1 mg/l (забележка 2)
≤ 1 mg/l.
Дългосрочна опасност за водната среда
(Note 2) (b) Long-term aquatic hazard
Вещества, които не са бързо разградими (забележка 3) и за които са налице подходящи данни за хронична токсичност
Non-rapidly degradable substances (Note 3) for which there are adequate chronic toxicity data available
Хронична опасност, категория 1: (забележка 1)
Category Chronic 1: (Note 1)
Стойности на NOEC или ECx за хронична опасност (за риби)
Chronic NOEC or ECx (for fish)
≤ 0,1 mg/l и/или
≤ 0,1 mg/l and/or
Стойности на NOEC или ECx за хронична опасност (за ракообразни)
Chronic NOEC or ECx (for crustacea)
Стойности на NOEC или ECx за хронична опасност (за водорасли или други водни растения)
Chronic NOEC or ECx (for algae or other aquatic plants)
≤ 0,1 mg/l
≤0,1 mg/l.
Хронична опасност, категория 2:
Category Chronic 2:
> 0,1 до ≤ 1 mg/l и/или
> 0,1 to ≤ 1 mg/l and/or
> 0,1 до ≤ 1 mg/l.
> 0,1 to ≤ 1 mg/l.
Вещества, които са бързо разградими (забележка 3) и за които са налице подходящи данни за хронична токсичност
Rapidly degradable substances (Note 3) for which there are adequate chronic toxicity data available
≤ 0,01 mg/l и/или
≤ 0,01 mg/l and/or
≤ 0,01 mg/l.
≤ 0,01 mg/l.
> 0,01 до ≤ 0,1 mg/l и/или
> 0,01 to ≤ 0,1 mg/l and/or
> 0,01 до ≤ 0,1 mg/l.
> 0,01 to ≤ 0,1 mg/l.
Хронична опасност, категория 3:
Category Chronic 3:
Вещества, за които не са налице подходящи данни за хронична токсичност
Substances for which adequate chronic toxicity data are not available
(забележка 2)
(Note 2)
и веществото не е бързо разградимо и/или експериментално определеният BCF е ≥ 500 (или, ако липсва, log Kow ≥ 4) (забележка 3).
and the substance is not rapidly degradable and/or the experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, the log Kow≥ 4). (Note 3).
> 1 до ≤ 10 mg/l и/или
> 1 to ≤10 mg/l and/or
> 1 до ≤ 10 mg/l (забележка 2)
> 1 to ≤10 mg/l (Note 2)
> 10 до ≤ 100 mg/l и/или
> 10 to ≤ 100 mg/l and/or
> 10 до ≤ 100 mg/l.
> 10 to ≤ 100 mg/l.
Класифициране „предпазна мрежа“
“Safety net” classification
Хронична опасност, категория 4:
Category Chronic 4
Случаи, когато данните не позволяват класифициране по горепосочените критерии, но въпреки това съществуват известни основания за загриженост.
Cases when data do not allow classification under the above criteria but there are nevertheless some grounds for concern.
Това включва например: слабо разтворими вещества, за които не е регистрирана остра токсичност при нива, по-високи от стойността на разтворимост във вода (забележка 4), които не са бързо разградими в съответствие с раздел 4.1.2.9.5 и за които експериментално определеният BCF е ≥ 500 (или, ако липсва, log Kow ≥ 4), показващи потенциал за биоакумулиране, се класифицират в тази категория, освен ако има други научни доказателства, които сочат, че не е необходимо класифициране.
This includes, for example, poorly soluble substances for which no acute toxicity is recorded at levels up to the water solubility (note 4), and which are not rapidly degradable in accordance with section 4.1.2.9.5 and have an experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, a log Kow ≥ 4), indicating a potential to bioaccumulate, which will be classified in this category unless other scientific evidence exists showing classification to be unnecessary.
Такива доказателства включват NOEC за хронична токсичност > разтворимост във вода > 1 mg/l, или други доказателства за бързо разграждане в околната среда, различни от доказателствата, предоставени чрез който и да било от методите, изброени в раздел 4.1.2.9.5.
Such evidence includes chronic toxicity NOECs > water solubility or > 1 mg/l, or other evidence of rapid degradation in the environment than the ones provided by any of the methods listed in section 4.1.2.9.5.
Когато се класифицират вещества като остра опасност, категория 1 и/или хронична опасност, категория 1, е необходимо едновременно да се посочи и подходящият M-коефициент (вж. таблица 4.1.3).
When classifying substances as Acute Category 1 and/or Chronic Category 1 it is necessary at the same time to indicate the appropriate M-factor(s) (see Table 4.1.3).
Класифицирането се основава на ErC50 [= EC50 (скорост на растежа)].
Classification shall be based on the ErC50 [= EC50 (growth rate)].
При обстоятелства, при които основанието за EC50 не е посочено или няма регистриран ErC50, класифицирането се основава на най-ниската налична стойност за EC50.
In circumstances where the basis of the EC50 is not specified or no ErC50 is recorded, classification shall be based on the lowest EC50 available.
Когато не са налице полезни данни за разградимостта, независимо дали експериментално определени или приблизителни данни, веществото трябва да се разглежда като вещество, което не е бързо разградимо.
When no useful data on degradability are available, either experimentally determined or estimated data, the substance should be regarded as not rapidly degradable.
„Няма остра токсичност“ означава, че стойността/стойностите L(E)C50 е/са по-висока/и от разтворимостта във вода.
“No acute toxicity” is taken to mean that the L(E)C50(s) is/are above the water solubility.
Това се отнася и за слабо разтворимите вещества (разтворимост във вода < 1 mg/l), когато съществуват доказателства, че изпитването за остра токсичност не осигурява реално измерване на действителната токсичност.
Also for poorly soluble substances, (water solubility < 1 mg/l), where there is evidence that the acute test does not provide a true measure of the intrinsic toxicity.
Обикновено острата водна токсичност се определя, като се използва 96 часа LC50 за риби, 48 часа EC50 за ракообразни и/или 72 или 96 часа EC50 за водорасли.
Acute aquatic toxicity is normally determined using a fish 96-hour LC50, a crustacea species 48-hour EC50 and/or an algal species 72- or 96-hour EC50.
Тези видове обхващат широк кръг трофични нива и таксони и се считат за заместители за всички водни организми.
These species cover a range of trophic levels and taxa and are considered as surrogate for all aquatic organisms.
Данните за други видове (напр. Lemna spp.) също се вземат предвид, ако методологията на изпитване е подходяща.
Data on other species (e.g. Lemna spp.) shall also be considered if the test methodology is suitable.
Изпитванията за инхибиране на растежа на водните растения обикновено се считат за изпитвания от хроничен тип, но ЕС50 се разглеждат като стойности за остра токсичност за целите на класификацията (вж. забележка 2).
The aquatic plant growth inhibition tests are normally considered as chronic tests but the EC50s are treated as acute values for classification purposes (see note 2).
За определяне на хроничната водна токсичност за целите на класификацията се приемат данните, получени съгласно стандартизираните методи за изпитване, посочени в член 8, параграф 3, както и резултатите, получени от други валидирани и международно приети методи за изпитване.
For determining chronic aquatic toxicity for classification purposes data generated according to the standardised test methods referred to in Article 8(3) shall be accepted, as well as results obtained from other validated and internationally accepted test methods.
Използват се NOEC или други еквивалентни ECx (напр. EC10).
The NOECs or other equivalent ECx (e.g. EC10) shall be used.
Биоакумулацията на веществата във водните организми може да предизвиква токсични ефекти за продължителни периоди от време, дори когато действителните водни концентрации са ниски.
Bioaccumulation of substances within aquatic organisms can give rise to toxic effects over longer time scales even when actual water concentrations are low.
За органични вещества потенциалът на биоакумулация обикновено се определя посредством коефициента на разпределение между октанол и вода, обикновено отчитан като log Kow.
For organic substances the potential for bioaccumulation shall normally be determined by using the octanol/water partition coefficient, usually reported as a log Kow.
За връзката между log Kow на дадено органично вещество и неговата биоконцентрация, измервана чрез фактора на биоконцентрация (BCF) при риби, съществуват значителен брой подкрепящи данни в научната литература.
The relationship between the log Kow of an organic substance and its bioconcentration as measured by the bioconcentration factor (BCF) in fish has considerable scientific literature support.
Използването на гранична стойност log Kow ≥ 4 има за цел идентифицирането само на вещества с реален потенциал за биоконцентрация.
Using a cut-off value of log Kow ≥ 4 is intended to identify only those substances with a real potential to bioconcentrate.
Въпреки че по този начин може да се определи потенциал за биоакумулация, експериментално определеният BCF осигурява по-добра преценка и е за предпочитане да се използва, ако е наличен.
While this represents a potential to bioaccumulate, an experimentally determined BCF provides a better measure and shall be used in preference if available.
BCF ≥ 500 при риби е показател за потенциала за биоконцентриране за целите на класификацията.
A BCF in fish of ≥ 500 is indicative of the potential to bioconcentrate for classification purposes.
Може да се наблюдават известна зависимост между хроничната токсичност и потенциала за биоакумулация, тъй като токсичността е свързана с натрупването на отрови в организма като цяло.
Some relationships can be observed between chronic toxicity and bioaccumulation potential, as toxicity is related to the body burden.
Бърза разградимост на органични вещества
Rapid degradability of organic substances
Вещества, които се разграждат бързо, могат бързо да бъдат отстранявани от околната среда.
Substances that rapidly degrade can be quickly removed from the environment.
Въпреки че е възможно такива вещества да окажат ефекти, особено в случай на разлив или авария, те са локализирани и краткосрочни.
While effects of such substances can occur, particularly in the event of a spillage or accident, they are localised and of short duration.
Веществата, които не се разграждат бързо в околната среда, във водата имат потенциала да предизвикат токсични ефекти в широк времеви и пространствен мащаб.
In the absence of rapid degradation in the environment a substance in the water has the potential to exert toxicity over a wide temporal and spatial scale.
Един от начините за доказване на бързото разграждане се състои в провеждането на скрининг тестове за биоразграждане, предназначени за определяне на това дали дадено органично вещество е „лесно биоразградимо“.
One way of demonstrating rapid degradation utilises the biodegradation screening tests designed to determine whether an organic substance is “readily biodegradable”.
Когато такива данни липсват, съотношение BOD(5 дни)/COD ≥ 0,5 се счита като показателно за бързо разграждане.
Where such data are not available, a BOD(5 days)/COD ratio ≥ 0,5 is considered as indicative of rapid degradation.
По този начин за вещество, което премине такъв скрининг тест, се счита, че вероятно се биоразгражда „бързо“ във водна среда и поради това е малко вероятно да бъде устойчиво.
Thus, a substance which passes this screening test is considered likely to biodegrade “rapidly” in the aquatic environment, and is thus unlikely to be persistent.
Въпреки това отрицателен резултат от скрининг теста не означава непременно, че веществото няма да се разгради бързо в околната среда.
However, a fail in the screening test does not necessarily mean that the substance will not degrade rapidly in the environment.
Поради това могат да бъдат отчетени и други доказателства за бързо разграждане в околната среда и те могат да бъдат от особено значение в случаите, когато веществата са инхибитори на микробиологичната активност при нивата на концентрация, използвани при стандартното изпитване.
Other evidence of rapid degradation in the environment may therefore also be considered and are of particular importance where the substances are inhibitory to microbial activity at the concentration levels used in standard testing.
Затова е добавен допълнителен критерий за класифициране, който позволява използването на данни, които показват, че веществото действително се разгражда биотично или абиотично във водна среда до ниво > 70 % в рамките на 28 дни.
Thus, a further classification criterion is included which allows the use of data to show that the substance did actually degrade biotically or abiotically in the aquatic environment by > 70 % in 28 days.
Съответно, ако разграждането е проведено в условия, близки до условията на околната среда, тогава критерият за „бърза разградимост“ е спазен.
Thus, if degradation is demonstrated under environmentally realistic conditions, then the criterion of “rapid degradability” is met.
Много данни за разграждане са налични под формата на данни за полуразграждане и могат да се използват при определянето на бързо разграждане, при условие че се постигне пълно биоразграждане на веществото, т.е. пълна минерализация.
Many degradation data are available in the form of degradation half-lives and these can be used in defining rapid degradation provided that ultimate biodegradation of the substance, i.e. full mineralisation, is achieved.
Обикновено първичното биоразграждане не е достатъчно при оценката на бързото разграждане, освен ако може да се докаже, че продуктите на разграждането не отговарят на критериите за класифициране като опасни за водната среда.
Primary biodegradation does not normally suffice in the assessment of rapid degradability unless it can be demonstrated that the degradation products do not fulfil the criteria for classification as hazardous to the aquatic environment.
Използваните критерии отразяват факта, че разграждането в околната среда може да бъде биотично или абиотично.
The criteria used reflect the fact that environmental degradation may be biotic or abiotic.
Хидролизата може да бъде взета предвид, ако продуктите на хидролизата не отговарят на критериите за класифицирането им като опасни за водната среда.
Hydrolysis can be considered if the hydrolysis products do not fulfil the criteria for classification as hazardous to the aquatic environment.
Веществата се считат за бързо разградими в околната среда, ако е удовлетворен един от следните критерии:
Substances are considered rapidly degradable in the environment if one of the following criteria holds true:
ако по време на 28-дневно проучване на лесното биоразграждане се достигнат поне следните нива на разграждане:
if, in 28-day ready biodegradation studies, at least the following levels of degradation are achieved:
изпитвания, основаващи се на разтворен органичен въглерод: 70 %;
tests based on dissolved organic carbon: 70 %;
изпитвания, основаващи се на изчерпване на кислорода или образуване на въглероден диоксид: 60 % от теоретичния максимум.
tests based on oxygen depletion or carbon dioxide generation: 60 % of theoretical maximum.
Тези нива на биоразграждане трябва да бъдат достигнати в течение на 10 дни от началото на разграждането, като за начало на разграждането се приема моментът, в който са се разградили 10 % от веществото, освен ако веществото не е определено като UVCB или като сложно, многосъставно вещество със съставки със сходна структура.
These levels of biodegradation must be achieved within 10 days of the start of degradation which point is taken as the time when 10 % of the substance has been degraded, unless the substance is identified as an UVCB or as a complex, multi-constituent substance with structurally similar constituents.
В този случай, и ако е надлежно обосновано, условието за 10-дневен период може да бъде отменено и да се приложи срокът от 28 дни, или
In this case, and where there is sufficient justification, the 10-day window condition may be waived and the pass level applied at 28 days; or
в случаите, когато са налице данни само за BOD и COD, когато съотношението BOD5/COD е ≥ 0,5; или
if, in those cases where only BOD and COD data are available, when the ratio of BOD5/COD is ≥ 0,5; or
ако са налице други убедителни научни доказателства, които да покажат, че веществото може да бъде разградено (биотично или абиотично) във водната среда до ниво > 70 % в рамките на 28-дневен период.
if other convincing scientific evidence is available to demonstrate that the substance can be degraded (biotically and/or abiotically) in the aquatic environment to a level > 70 % within a 28-day period.
Неорганични съединения и метали
Inorganic compounds and metals
За неорганичните съединения и метали понятието разградимост, прилагано към органичните съединения, има ограничено значение или изобщо няма значение.
For inorganic compounds and metals, the concept of degradability as applied to organic compounds has limited or no meaning.
Такива вещества могат по-скоро да бъдат преобразувани посредством обичайните процеси в околната среда, които увеличават или намаляват бионаличността на токсичните форми на веществата.
Rather, such substances may be transformed by normal environmental processes to either increase or decrease the bioavailability of the toxic species.
По същия начин данните за биоакумулация трябва да се използват внимателно (*).
Equally the use of bioaccumulation data shall be treated with care.
Слабо разтворимите неорганични съединения и метали могат да имат остра или хронична токсичност във водната среда в зависимост от действителната токсичност на бионаличните неорганични форми на веществата и степента и количеството на тези форми на веществата, които са разтворени във водната среда.
Poorly soluble inorganic compounds and metals may be acutely or chronically toxic in the aquatic environment depending on the intrinsic toxicity of the bioavailable inorganic species and the rate and amount of this species which enter solution.
При вземане на решение относно класифицирането трябва да бъдат взети предвид всички доказателства.
All evidence must be weighed in a classification decision.
Това важи особено за металите, за които са отчетени гранични резултати при протокола за превръщане/разтваряне.
This would be especially true for metals showing borderline results in the Transformation/Dissolution Protocol.
Критерии за класифициране на смеси
Classification criteria for mixtures
Системата за класифициране на смеси обхваща всички категории за класифициране, използвани за веществата: остра опасност, категория 1 и хронична опасност, категории 1—4.
The classification system for mixtures covers all classification categories which are used for substances, i.e. categories Acute 1 and Chronic 1 to 4.
За да се използват всички налични данни за целите на класифицирането на опасностите за водната среда, свързани със сместа, следното се прилага, когато е подходящо:
In order to make use of all available data for purposes of classifying the aquatic environmental hazards of the mixture, the following is applied where appropriate:
„Съставки, които са от значение за класифицирането“ на сместа са тези съставки, които са класифицирани като „остра опасност, категория 1“ или „хронична опасност, категория 1“ и присъстват в концентрация, равна или по-висока от 0,1 % (тегло/тегло), и тези съставки, които са класифицирани като „хронична опасност, категория 2“, „хронична опасност, категория 3“ и „хронична опасност, категория 4“ и присъстват в концентрация, равна или по-висока от 1 % (тегло/тегло), освен когато има основание да се предположи (например в случая на силно токсични съставки (вж. раздел 4.1.3.5.5.5), че дадена съставка, присъстваща в по-ниска концентрация, може все пак да бъде от значение за класифицирането на сместа като опасна за водната среда.
The “relevant components” of a mixture are those which are classified “Acute 1”or “Chronic 1” and present in a concentration of 0,1 % (w/w) or greater, and those which are classified “Chronic 2”, “Chronic 3” or “Chronic 4” and present in a concentration of 1 % (w/w) or greater, unless there is a presumption (such as in the case of highly toxic components (see section 4.1.3.5.5.5)) that a component present in a lower concentration can still be relevant for classifying the mixture for aquatic environmental hazards.
Обикновено за веществата, класифицирани като „остра опасност, категория 1“ или „хронична опасност, категория 1“, концентрацията, която трябва да се вземе под внимание, е (0,1/М) %.
Generally, for substances classified as “Acute 1” or “Chronic 1” the concentration to be taken into account is (0,1/M) %.
(За пояснение относно М-коефицента вж. раздел 4.1.3.5.5.5).
(For explanation M-factor see section 4.1.3.5.5.5.)
Класифицирането на смесите като опасни за водната среда се основава на стъпаловиден подход и зависи от вида на наличната информация за сместа като цяло и за нейните съставки.
The approach for classification of aquatic environmental hazards is tiered, and is dependent upon the type of information available for the mixture itself and for its components.
Във фигура 4.1.2 е описана процедурата, която трябва да се следва.
Figure 4.1.2 outlines the process to be followed.
Стъпаловидният подход включва следните елементи:
Elements of the tiered approach include:
класифициране, основано на подложените на изпитване смеси;
classification based on tested mixtures,
класифициране, основано на свързващите принципи,
classification based on bridging principles,
използване на „сумиране на класифицираните съставки“ и/или „формула за адитивност“.
the use of “summation of classified components” and/or an “additivity formula”.
Фигура 4.1.2
Figure 4.1.2
Стъпаловиден подход за класифицирането на смеси за остра и дългосрочна опасност за водната среда
Tiered approach to classification of mixtures for acute and long-term aquatic environmental hazards
Налични данни от изпитвания за водната токсичност на сместа като цяло
Aquatic toxicity test data available on the mixture as a whole
ДА СЕ КЛАСИФИЦИРА
CLASSIFY