natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ето защо според Комисията не е доказано, че CELF действително е било натоварено с официален акт за всяка от въпросните години с управлението на въпросната обществена услуга.
Consequently, the Commission considers that it has not been demonstrated that CELF was actually entrusted with the public service in question by means of an official act for each of the years in question.
Накрая, и без да е необходимо да се прави заключение относно условието за необходимост, тъй като условията са кумулативни, Комисията счита, че условието за пропорционалност също не е изпълнено.
Finally, and without it being necessary to conclude as to the condition of necessity, since the conditions are cumulative, the Commission considers that the condition of proportionality has not been met.
В споразуменията, с които разполага Комисията, няма обяснение относно начина, по който е изчислен размерът на помощта.
In the agreements available to the Commission, there is no explanation of the way in which the amount of aid was calculated.
От друга страна, наложеното на CELF задължение да предоставя отчети за използване на субсидията не е придружено с точно определение на параметрите за изчисление и контрол върху разходите във връзка с дейността за обществената услуга, така че да може да се провери дали няма свръхкомпенсация.
Moreover, CELF’s obligation to provide grant utilisation statements for the aid was not accompanied by a clear definition of the parameters of the calculation or monitoring of the cost of the public service activity, which would enable verification that there was no overcompensation.
Освен това, въпреки че в споразуменията наистина е било предвидено при неизползване на една част от субсидията тя да бъде прехвърлена от една година към друга, те не съдържат никакво уточнение за функционирането на този механизъм, който впрочем не изглежда да е бил приложен.
In addition, while the agreements did anticipate a carry forward from 1 year to another if part of the grant was not used, they contained no clarity as to how this mechanism would operate. It would seem, moreover, that this mechanism was not applied.
Накрая, в по-общ план и както е посочено в анализа на критерия за пропорционалност по смисъла на член 107, параграф 3 от ДФЕС, френските органи не предоставиха данни, които да докажат пропорционалността на помощите с оглед на различни точки от решението на Общия съд.
Finally, in more general terms and in the context of analysing the proportionality criterion with regard to Article 107(3) TFEU, the French authorities did not provide any new information demonstrating the proportionality of the aid with regard to the different points of the Court’s judgment.
Следователно френските органи не са предоставили на Комисията данни, последно изискани от нея в решението ѝ за разпореждане от 20 ноември 2009 г., които да доказват пропорционалността на помощите по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
The French authorities thus did not provide the Commission with the information that would enable the proportionality of the aid in the context of Article 106(2) TFEU to be demonstrated, and this was last requested of them in its injunction decision of 20 November 2009.
Поради това, въз основа на същите причини като посочените в анализа на пропорционалността на помощта по смисъла на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС, Комисията счита, че не е доказано, че платените помощи отговарят на критерия за пропорционалност.
For the same reasons as those mentioned in the context of the analysis of the proportionality of the aid pursuant to Article 107(3)(d) TFEU, the Commission therefore considers that it has not been demonstrated that the aid paid was in line with the criterion of proportionality.
Следователно Комисията счита, че условията за прилагане на член 106, параграф 2 от ДФЕС не са изпълнени.
The Commission therefore considers that the conditions for application of Article 106(2) TFEU are not met.
В заключение Комисията счита, че механизмът за помощ, наречена програма „Малки поръчки“, приведен в действие от Франция в полза на CELF между 1980 г. и края на 2001 г., представлява помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар.
In conclusion, the Commission therefore considers that the aid mechanism known as the Small Orders Programme, implemented by France in favour of CELF between 1980 and the end of 2001, constitutes aid incompatible with the internal market.
ДАВНОСТЕН СРОК, ИЗКЛЮЧИТЕЛНО ОБСТОЯТЕЛСТВО, ОПРАВДАНИ ПРАВНИ ОЧАКВАНИЯ, ПРИНЦИП НА ПРАВНА СИГУРНОСТ, ПРИНЦИП НА ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ
LIMITATION PERIOD, EXCEPTIONAL CIRCUMSTANCE, LEGITIMATE EXPECTATION, PRINCIPLE OF LEGAL CERTAINTY, PRINCIPLE OF PROPORTIONALITY
В случай на неправомерна и несъвместима държавна помощ Комисията по принцип следва да разпореди на съответната държавна-членка да предприеме всички необходими мерки, за да възстанови помощта от нейния получател.
When a State aid is unlawful and incompatible, the Commission must first order the Member State in question to take all necessary measures to recover the aid from its recipient.
В член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 е предвидено, че: „Когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“
Article 14 of Regulation (EC) No 659/1999 states that, ‘Where negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary.’
Независимо от това Комисията трябва да вземе предвид следните елементи.
The Commission must, nevertheless, take the following elements into account.
На първо място, в член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999 е предвидено, че правомощията на Комисията за възстановяване на помощ са предмет на давностен срок от десет години.
Firstly, Article 15 of Regulation (EC) No 659/1999 stipulates that the powers of the Commission to recover aid are subject to a limitation period of 10 years.
Давностният срок започва да тече в деня, в който неправомерната помощ е предоставена на получателя и всяко действие, предприето от Комисията или от дадена държава-членка, която действа по искане на Комисията, по отношение на неправомерната помощ, прекъсва давностния срок.
The limitation period commences on the day when the unlawful aid is granted to the beneficiary, and any measure taken by the Commission, or a Member State acting at the request of the Commission, with regard to the unlawful aid suspends the limitation period.
Както вече беше посочено в решението ѝ за разширяване на процедурата, без да е получила коментари по тази точка от страна на заинтересованите страни, Комисията счита, че посоченото в предходното съображение правило за давност е приложимо в настоящия случай.
As already stated in its decision extending the procedure, without receiving specific comments on this point from the interested parties, the Commission considers that the limitation rule mentioned in the previous recital is applicable in this particular case.
В решението си от 5 октомври 2006 г. по дело Transalpine [21] Съдът на ЕС счете, че доколкото Регламент (ЕО) № 659/1999 съдържа правила от процедурен характер, те се прилагат за всички административни процедури в областта на държавните помощи, които Комисията разглежда към момента на влизане в сила на Регламент (ЕО) № 659/1999, т.е. 16 април 1999 г. Настоящото дело се вписва в рамките на официалната процедура по разследване, открита на 30 юни 1996 г.
In its judgment of 5 October 2006 in the Transalpine case [21], the Court of Justice held that, in so far as Regulation (EC) No 659/1999 contains rules of a procedural nature, these are applicable to all administrative procedures in relation to State aid pending before the Commission at the time when Regulation (EC) No 659/1999 entered into force, namely on 16 April 1999. This case falls within the context of the formal investigation procedure opened on 30 June 1996.
В настоящия случай, тъй като помощите са плащани ежегодно от 1980 г., а Комисията е изискала информация от френските органи през април 1992 г., платените на CELF помощи през 1980 и 1981 г. очевидно не могат да бъдат възстановени предвид изтичането на давностния срок.
In this particular case, the aid having been paid each year since 1980 and the Commission having asked for information from the French authorities in April 1992, the aid paid to CELF in 1980 and 1981 cannot be recovered because it is time barred.
На второ място, Комисията не изисква възстановяването на помощта, ако това води до противоречие с общ принцип от правото на Европейския съюз.
Secondly, the Commission is not calling for recovery of the aid if, by so doing, it would run counter to a general principle of EU law.
Съгласно съдебната практика на Европейския съюз Комисията е длъжна да вземе предвид изключителните обстоятелства, които оправдават нейното решение да не разпореди възстановяване на неправомерно предоставените помощи, когато това възстановяване е в противоречие с общ принцип от правото на Европейския съюз.
According to European Union case law, the Commission is required to take exceptional circumstances into consideration that might justify its waiving the order for recovery of the aid unlawfully granted when the said recovery runs counter to a general principle of EU law.
В този контекст, в решението си за разширяване на процедурата, Комисията прикани френските органи, получателя на помощта и всяка друга заинтересована страна да представят мнението си относно прилагането в настоящия случай на принципа за оправдани правни очаквания, принципа на правната сигурност или на всеки друг принцип, който би могъл да накара Комисията да не изисква възстановяването на помощта.
It was in this context that, in its decision extending the procedure, the Commission called on the French authorities, the beneficiary of the aid and any other interested parties to submit their comments on the application, in this case, of the principle of legitimate expectation, the principle of legal certainty, or any other principles which might lead the Commission not to require the recovery of the aid.
Комисията отбелязва, че в мнението си френските органи счетоха, че са налице изключителни обстоятелства, които дават възможност за ограничаване на задължението за връщане на помощите.
The Commission notes that, in their comments, the French authorities considered that exceptional circumstances did exist that would enable the obligation to recover the aid to be limited.
SIDE обаче бе на мнение, че няма такива изключителни обстоятелства.
In contrast, SIDE considered that such exceptional circumstances were not present.
В тази връзка Комисията припомня, че в рамките на преюдициалните запитвания, отправени към Съда на ЕС по посоченото по-горе дело CELF, запитващата юрисдикция попита по същество дали приемането на три последователни решения, с които помощта е обявена за съвместима с вътрешния пазар, впоследствие отменени от общностния съд, само по себе си може да представлява изключително обстоятелство, което да оправдае ограничаване на задължението на получателя да върне помощта.
In this regard, the Commission recalls that, in the context of the preliminary questions raised in the Court of Justice in the above-cited CELF case, the court that referred the case had asked, in essence, whether the Commission’s adoption of three successive decisions declaring aid compatible, which were then annulled by the Community judicature, was not in itself likely to form an exceptional circumstance that might justify a limitation of the beneficiary’s obligation to return this aid.
В посоченото по-горе решение от 11 март 2010 г. Съдът на ЕС най-напред препрати към решението си от 12 февруари 2008 г., където в точка 65 и следващи посочва, че след отмяната на положително решение на Комисията получателят на неправомерно предоставените помощи може да се позове на изключителни обстоятелства, които са могли да създадат у него оправдани правни очаквания относно правомерния характер на помощите, и следователно да се противопостави на тяхното възстановяване [22].
In its above-cited judgment of 11 March 2010, the Court of Justice first referred to its judgment of 12 February 2008, in which it indicated in paragraphs 65 et seq. that, after the annulment of a positive decision of the Commission, the recipient of unlawfully implemented aid is not precluded from relying on exceptional circumstances on the basis of which it had legitimately assumed the aid to be lawful and thus from declining to refund that aid [22].
При все това Съдът на ЕС също така посочи, че оправдани правни очаквания у получателя на помощта не могат да се породят от положително решение на Комисията, от една страна, когато това решение е оспорено в надлежния срок и впоследствие е отменено от общностния съд, и от друга страна, докато срокът за обжалване не е изтекъл или, в случай на жалба за отмяна, докато общностният съд не се е произнесъл с окончателно решение [23].
Nevertheless, the Court of Justice also stated that a legitimate expectation on the part of an aid recipient could not arise from a positive decision of the Commission either when that decision was challenged within the deadlines for judicial appeal then annulled by the EU Courts, or when the deadline for appeal had not passed or, in the case of an appeal, so long as the EU Courts have not delivered a definitive ruling [23].
В настоящия случай в решението си от 11 март 2010 г. Съдът на ЕС посочи, че отмяната на третото положително решение на Комисията с решението на Общия съд от 15 април 2008 г. само по себе си не може да породи оправдани правни очаквания и не може да представлява изключително обстоятелство [24].
In this particular case, in its judgment of 11 March 2010, the Court of Justice indicated that the annulment of the Commission’s third positive decision by judgment of the Court of First Instance on 15 April 2008 was not, in itself, liable to give rise to a legitimate expectation or to constitute an exceptional circumstance [24].
Съдът на ЕС добави, че рядко срещаният факт на последователна отмяна на три решения разкрива a priori трудността на делото, като съвсем не поражда оправдани правни очаквания, а по-скоро може да подсили съмненията на получателя относно съвместимостта на спорната помощ.
The Court of Justice added that the unusual succession of three annulments demonstrated, a priori, the complexity of the case and, far from giving rise to a legitimate expectation, was more likely to increase the beneficiary’s doubts as to the compatibility of the aid in question.
Той приема, че наличието на три последователни жалби, вследствие на които се достига до отмяната на трите акта, се среща много рядко, но счита, че такива обстоятелства са част от нормалната дейност на съдебната система, предоставяща възможност на правните субекти, които считат, че понасят последиците от неправомерността на дадена помощ, да предявят жалба за отмяна на последователните решения, които тези субекти разглеждат като причина за създалото се положение.
It acknowledged that a succession of three actions leading to three annulments amounted to a very unusual situation. Such circumstances, however, arose as part of the normal operation of the judicial system, which granted individuals who believed that they had suffered as a result of the unlawfulness of aid the possibility of bringing proceedings for the annulment of successive decisions which they considered to be the cause of that situation.
Освен това в настоящия случай Съдът счете, че не може да се приеме наличие на изключително обстоятелство и с оглед на принципа на правна сигурност [25].
The Court of Justice considered, moreover, that in this particular case the existence of an exceptional circumstance could not be upheld in the light of the principle of legal certainty [25].
В действителност до приемането от Комисията на решение за одобряване и до изтичането на срока за обжалване на такова решение получателят не може да бъде сигурен относно правомерността на помощта, поради което не може да се прави позоваване нито на принципа на оправданите правни очаквания, нито на принципа на правната сигурност.
So long as the Commission had not taken a decision of approval and so long as the period for bringing an action against such a decision had not expired, the recipient could not be certain as to the lawfulness of the aid, with the result that neither the principle of the protection of legitimate expectations nor that of legal certainty could be relied upon.
Освен това, както Съдът посочи в решението си от 11 март 2010 г. [26], в настоящия случай наличието на изключително обстоятелство не може да се приеме и с оглед на принципа на пропорционалност.
In addition, as the Court of Justice indicated in its judgment of 11 March 2010, [26] the existence of an exceptional circumstance could not be upheld in the case in point in the light of the principle of proportionality.
Всъщност премахването на неправомерна помощ посредством възстановяване е логичната последица от установяването на нейната неправомерност, поради което връщането на тази помощ с цел възстановяване на предишното положение по принцип не може да се приеме за мярка, несъразмерна с целите на разпоредбите на Договора в областта на държавните помощи.
Abolishing unlawful aid by means of recovery was the logical consequence of a finding that it was unlawful. Accordingly, the recovery of such aid, for the purpose of restoring the previously existing situation, could not in principle be regarded as disproportionate to the objectives of the provisions of the Treaty relating to State aid.
Поради това Съдът стигна до заключение, че приемането от Комисията на три последователни решения за обявяване на дадена помощ за съвместима, които впоследствие общностният съд отмени, само по себе си не представлява изключително обстоятелство, което може да обоснове ограничаване на задължението на получателя да върне тази неправомерна и несъвместима помощ.
Consequently, the Court of Justice concluded that the adoption by the Commission of three successive decisions declaring aid to be compatible, which were subsequently annulled by the Community judicature, was not in itself capable of constituting an exceptional circumstance such as to justify a limitation of the recipient’s obligation to repay that unlawful and incompatible aid.
Следователно, предвид горепосоченото и при липсата на всякакъв друг елемент, който може да представлява изключително обстоятелство, Комисията счита, че в настоящия случай не е налице изключително обстоятелство, което може да ограничи задължението на CELF да върне въпросните помощи (освен за сумите, платени през 1980 и 1981 г., както бе обяснено по-горе).
Given the above, and in the absence of any other fact capable of constituting an exceptional circumstance, the Commission therefore concludes that in this particular case there is no exceptional circumstance capable of limiting CELF’s obligation to repay the aid in question (apart from the sums paid in 1980 and 1981, as previously explained).
В съответствие с член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 френските органи следва да изискат от CELF да възстанови помощите, платени в рамките на програмата „Малки поръчки“ от 1982 до 2001 г.
In application of Article 14 of Regulation (EC) No 659/1999, the French authorities must therefore recover the amount of aid paid to CELF by way of the Small Orders Programme during the years 1982 to 2001.
В съответствие с посоченото в таблицата [27] общата сума на помощта, която следва да бъде възстановена от CELF, получена между 1982 и 2001 г., възлиза на 4631401 EUR плюс лихвите.
As can be seen from Table [27], the total amount of aid to be recovered from CELF, received during the years 1982 to 2001, amounts to EUR 4631401, to which interest should be added.
В съответствие с член 14, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 помощта, която трябва да бъде възстановена, включва лихвата, дължима от датата, на която неправомерната помощ е била на разположение на получателя, до датата на действителното ѝ възстановяване.
In application of Article 14(2) of Regulation (EC) No 659/1999, the aid to be recovered must include compound interest from the date on which the unlawful aid was at the disposal of the beneficiary until the date of its effective recovery.
При все това от решението на Съда на ЕС от 12 октомври 2000 г. по дело Magefesa [28] е видно, че когато едно предприятие е в несъстоятелност и това е предвидено в националното законодателство, лихвите, дължими след обявяване на предприятието в несъстоятелност, начислени върху сумата на помощите, неправомерно получени преди обявяването в несъстоятелност, не са дължими.
Nevertheless, it follows from the judgment of the Court of Justice of 12 October 2000 in the Magefesa case [28] that, when a company is in liquidation, and the national legislation so provides, interest falling due after the company’s declaration of insolvency on the amount of aid unlawfully received before such declaration is not due.
В тази връзка следва да се отбележи, че в отговора си от 27 януари 2010 г. френските органи информираха Комисията за състоянието, в което понастоящем се намира CELF.
In this regard, it should be noted that, in their note sent on 27 January 2010, the French authorities informed the Commission of CELF’s current situation.
Предвид своето финансово състояние от 25 февруари 2009 г. CELF е в процедура за оздравяване.
Given CELF’s financial situation, the company was placed in a solvency safeguard procedure on 25 February 2009.
Назначен е синдик.
A receiver was appointed.
В рамките на спора относно държавните помощи френската държава предяви следните вземания: 11885785,02 ЕUR (за плащане на лихвите в съответствие с посоченото по-горе решение на Държавния съвет от 19 декември 2008 г.) и 4814339,9 ЕUR (за евентуално възстановяване на сумата на помощта, получена през периода 1980—2001 г.).
In the context of the dispute over State aid, the French State declared the following claims: EUR 11885785,02 (by way of interest payments, in accordance with the above-stated judgment of the Council of State of 19 December 2008) and EUR 4814339,9 (by way of possible reimbursement of the aid capital received over the period 1980-2001).
Френските органи посочиха, че от състоянието на вземанията е видно, че от обявен общ пасив в размер на 21254232,29 ЕUR оспорваните вземания възлизат на 17045039,50 ЕUR.
According to the French authorities, the debt statement showed that, out of total declared liabilities of EUR 21254232,29, the contested debts totalled EUR 17045039,50.
След като установи, че оздравяването очевидно е невъзможно, синдикът поиска процедурата за оздравяване да бъде преобразувана в съдебна ликвидация именно поради вземанията, предявени от държавата.
Noting that a recovery plan was clearly impossible, the insolvency administrator requested that the solvency safeguard procedure be replaced with an official ruling of bankruptcy, particularly in the light of the claims declared by the State.
След като с решение от 9 септември 2009 г. бе прието за установено, че наличието на пасив изключва възможността за приемане на план за оздравяване, Търговският съд на Париж постанови съдебна ликвидация на CELF и назначи ликвидатор.
By judgment of 9 September 2009 noting the existence of liabilities that ruled out the prospect of a continuation plan, the Paris Commercial Court ruled on the insolvency of CELF and appointed a receiver.
Този съд определи двегодишен срок за приключване на съдебната ликвидация.
The Court set a two-year period at the end of which the completion of the bankruptcy proceedings would be examined.
Френските органи посочиха, че висящи и/или предстоящи спорове все пак биха могли да оправдаят отлагането на датата за приключване на съдебната ликвидация.
The French authorities have indicated that disputes under way and/or to come could nonetheless justify delaying the date of completion of bankruptcy proceedings.