natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В административен коментар № 70/67 е предвидено, че тази разпоредба се прилага, когато данъчнозадълженото лице продава без фактура на клиент, който действа като частно лице, при условие че данъчнозадълженото лице няма сериозна причина да се съмнява, че съдоговорителите му не са данъчнозадължени.
Administrative comment No 70/67 stipulates that this provision applies when the taxable person sells without an invoice to a customer who presents himself as a private individual provided that the taxable person has no serious reason to doubt that the other parties are not taxable.
Вж. таблица В.
See Table C.
Решение на Арбитражния съд от 24 февруари 1999 г. по дело № 22/99.
Judgment of the Court of Arbitration of 24 February 1999 in Case No 22/99.
Междувременно станал Конституционен съд.
Now the Constitutional Court.
Касационно решение, 12 февруари 2009 г., RG C.07.0507.N, непубликувано; Касационно решение, 13 февруари 2009 г., RG F.06.0107.N, непубликувано и Касационно решение, 12 февруари 2009 г., RG F.06.0108.N.
Cassation, 12 February 2009, RG C.07.0507.N, not reported; Cassation, 13 February 2009, RG F.06.0107.N, not reported and Cassation, 12 February 2009, RG F.06.0108.N.
Вж. предишен член 84 от КДДС.
See former Article 84 of the VAT Code.
В член 9 от Регентския указ е предвидено министърът на финансите да се произнася по жалби, които имат за предмет опрощаването на глобите и увеличаването на данъците като глоби, различни от постановените от съда.
Article 9 of the Regent’s Decree states that the Minister for Finance shall rule on claims for the remission of fines and increases in duties in the form of fines not settled in court.
Регионалните директори на ISI разполагат със същите правомощия съгласно член 95 от Закона от 15 март 1999 г., който заменя член 87 от Закона от 8 август 1980 г.
Regional Directors of the Special Tax Inspectorate have the same powers by virtue of Article 95 of the Law of 15 March 1999 replacing Article 87 of the Law of 8 August 1980.
Вж. Коментар за ДДС № 84/59.
See VAT comment No 84/59.
Вж. Коментар за ДДС № 84а/4 и следващи.
See VAT comment No 84 bis/4 et seq.
Циркулярно писмо относно ДДС № 78 от 15 декември 1970 г., точка 9.
VAT Circular No 78 of 15 December 1970, point 9.
Вж. Ръководство в областта на ДДС, публикувано от администрацията в областта на ДДС, стр. 1116, точка 530.
See the VAT handbook published by the VAT authorities, p. 1116, point 530.
Ако дадено данъчнозадължено лице първоначално фактурира сума 100, плюс ДДС 21, тоест обща сума 121, и купувачът плати само 100, евентуалното възстановяване няма да се приложи върху сумата от 21, а върху сумата от 21 x (21/121) = 3,64.
If a taxable person initially invoices an amount of 100 plus VAT of 21, giving a total of 121, and the person acquiring the goods pays only 100, the possible refund will not cover an amount of 21, but 21 × (21/121) = 3,64.
Няма точни указания за начина на изчисляване на възстановяването при частична загуба от цената.
There are no precise instructions on how to calculate the refund in the case of partial loss on the purchase price.
При все това нищо не пречи подобно възстановяване да може да бъде приложено в случаите, в които сумата на ДДС е фактурирана на по-късен етап от данъчнозадълженото лице (включително няколко години след пораждащия данъка факт).
However, there is nothing to stop a refund being applied in cases where the VAT is invoiced subsequently by the taxable person (even several years after the event giving rise to the tax).
Вж. Коментар за подоходното облагане № 53/88.
See income tax comment No 53/88.
Вж. Коментар за подоходното облагане № 53/97 и № 53/97.1.
See income tax comments Nos 53/97 and 53/97.1.
Вж. по-конкретно решение на Съда на ЕС от 26 септември 1996 г. по дело C-241/94, Франция/Комисията, Rec. 1996 г., стр. I-4551; решение на Общия съд от 6 март 2002 г. в обединени дела T-127/99, Diputación Foral de Álava, T-129/99, Comunidad Autónoma del País Vasco et Gasteizko Industria Lurra и T-148/99, Daewoo Electronics Manufacturing España, Rec. 2002 стр. II-1275, точки 151 и 154.
See judgment of the Court of Justice in Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551; judgment of the Court of First Instance in Joined Cases T-127/99 Diputación Foral de Álava, T-128/99 Comunidad Autónoma del País Vasco and Gasteizko Industria Lurra and T-148/99 Daewoo Electronics Manufacturing España [2002] ECR II-1275, paragraphs 151 and 154.
Член 85 от КДДС
Article 85, VAT Code.
В това писмо (SG(99) 3364) от 10.5.1999 г. Комисията пояснява, че макар и белгийските разпоредби да изглеждат разумни и пропорционални, Комисията е получила голям брой жалби, от които е видно, че особено когато самият купувач превозва получената стока, администрацията изисква документи, които продавачът не може да представи, а именно документите за превоза.
In its letter (SG(99) 3364) of 10 May 1999, the Commission indicated that, although the Belgian provisions appear reasonable and proportionate, the Commission had received a number of complaints from which it was apparent, in particular, that if the purchaser transports the goods acquired itself, the authorities require documents that the vendor cannot provide, inter alia, the freight papers.
В този смисъл Белгия припомня белгийската съдебна практика, според която данъкът следва да се основава на действителното положение, както и на принципа за добро администриране.
In this respect, Belgium refers to Belgian case law according to which taxation must be based on the facts of the case and the principle of sound administration.
Въз основа на тези принципи администрацията счита, че тя е задължена да вземе предвид доказателствени данни, предоставени от органите на друга държава за евентуалното предоставяне на освобождаването от ДДС за вътреобщностните доставки.
On the basis of these principles, the tax authorities believe that they must take account of evidence furnished by the authorities of other countries in granting any exemption from VAT for intra-Community supplies.
В конкретния случай швейцарското дружество, което е получило стоките, е акредитирало отговорен представител от Обединеното кралство, регистриран по ДДС и изпълняващ данъчните си задължения в тази държава.
In this instance, the Swiss company which purchased the goods had appointed a representative in the United Kingdom, who was registered for VAT and discharged his tax obligations in the United Kingdom.
В член 2 от КДДС е предвидено доставките на стоки и предоставянето на услуги срещу възнаграждение да се облагат с данъка, когато са осъществени в Белгия.
Article 2 of the VAT Code stipulates that the supply of goods or services effected for consideration is subject to VAT if it takes place within Belgium. And Article 53(2) of the VAT Code makes it compulsory to issue an invoice for the supply of any goods or services, irrespective of whether or not it is actually taxed in Belgium.
В член 53, точка 2 от КДДС се изисква издаването на фактура за всички доставки или предоставяне на услуги, независимо дали действително са обложени с данък в Белгия. [36] Всъщност член 70, параграф 2 от КДДС би бил приложим, когато фактурите, чието издаване е предвидено в членове 53, 53ж и 54 от КДДС, не са били изготвени правилно.
Article 70(2) of the VAT Code would thus apply when invoices which are required to be issued under Articles 53, 53 octies and 54 of the Code, have not been drawn up or have not been drawn up correctly.
Вж. Коментар да ДДС № 70/60—70/62.
See VAT comment No 70/60 to 70/62.
Вж. прессъобщение от 9 юли 2004 г., IP/04/882.
See press release of 9 July 2004, IP/04/882.
Вж. съображение 55 от решението за откриване.
See paragraph 55 of the opening decision.
Вж. Заключенията на Генералния адвокат по дело C-353/95 P, Rec., 1997 г., стр. I-7007, точка 30.
See the Opinion of the Advocate-General in Case C-353/95 Schmid [1997] ECR I-7007, paragraph 30.
Umicore цитира статистиката на ISI, според която 22 % от добавките в областта на ДДС, дължими при увеличение на оборота за периода 2000—2002 г., са били установени след споразумение с длъжника.
Umicore mentions statistical data from the Special Tax Inspectorate according to which 22 % of the additional VAT charged for increases in turnover in the period 2000-02 was determined pursuant to an agreement concluded with the taxable person.
Trib. Namur, 10.1.91 г., FJ.F, 91/204: „Данъчната администрация и данъкоплатецът могат законно да направят компромис по отношение на данъчната основа за облагане с ДДС.
In its judgment of 10 January 1991, in case FJ.F 91/204, the Namur General Court stated that ‘tax authorities and the taxpayer may validly compromise on the VAT taxable base.
Приложимите законови и нормативни разпоредби предвиждат, че като отбелязва своето съгласие със споразумението, свързано с данъчната основа, данъкоплатецът също така иска да се възползва от намаляване на глобите.
Under the applicable legal and regulatory provisions, by accepting the transaction concerning the taxable base, the taxpayer also requests the benefit of a reduction in fines.
По този начин операцията по своето естество отговаря на определението от споразумението, чиято главна характеристика е наличието на взаимни отстъпки между страните.
The operation thus corresponds, by its very nature, to the definition of a transaction whose main feature is the existence of mutual concessions between the parties.
В конкретния случай отстъпката на данъкоплатеца се състои в съгласието, което той дава за данъчната основа в резултат на акта за изменение на данъчно задължение след проверка.
In the case in question, the concession made by the taxpayer is the acceptance of the taxable base resulting from the adjustment notice following the check.
Отстъпката на данъчната администрация се изразява в намалението на законните глоби, свързани със съгласието за определянето на данъчната основа“.
The concession made by the tax authorities is the reduction in the legal fines linked to the agreement on the taxable base.’
Решение от 29.6.1999 г., DM Transport, C-256/97, Rec.1999 г., стр. I - 3913. дружеството DM Transport е дължало 18,1 млн. BEF на Office national de sécurité sociale belge („ONSS“) за удръжки от заплатите и вноски от работодателя.
Case C-256/97 DM Transport [1999] ECR I-3913. DM Transport was liable to pay BEF 18,1 million to the Belgian National Office for Social Security (NOSS) as amounts withheld from salaries and as employer’s contributions.
Съгласно белгийското право, работодателят, който не плаща навреме вноските, подлежи inter alia на увеличение на сумите и на наказателни санкции.
Under Belgian law, an employer that does not pay the contributions in time is subject, among other things, to surcharges and criminal penalties.
Все пак се допуска, че ONSS може да предоставя гратисни периоди.
It is recognised, however, that the NOSS may grant grace periods.
Като счита, че платежните инструменти са позволили на неплатежоспособното предприятие да оцелее по изкуствен начин, Търговският съд в Брюксел е сезирал Съда на ЕС с преюдициално запитване, за да може да определи дали такива платежни инструменти са могли да представляват държавни помощи.
Considering that the payment facilities enabled the insolvent company to survive in an artificial manner, the Brussels Commercial Court made a referral for a preliminary ruling to the Court with a view to establishing whether such payment facilities could constitute State aid.
Office national de sécurité social en Belgique (Национална социалноосигурителна служба в Белгия).
National Office for Social Security in Belgium.
Решение от 6.3.2002 г., Diputación Forai de Álava e.a., T-127/99, Rec. 2002 г., стр. II - 1275, точки 164-166.
Judgment in Case T-127/99 Diputación Foral de Álava and Others v Commission of the European Communities [2002] ECR II-1275, paragraphs 164-166.
В този смисъл Umicore се позовава на точка 26 от известието на Комисията за прилагане на правилата за държавна помощ по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (ОВ C 384, 10.12.1998 г., стр. 3) според което целта на данъчната система е „да събира приходи, за да се финансират разходите на държавата“.
In this respect, Umicore refers to paragraph 26 of the Commission notice on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation (OJ C 384, 10.12.1998, p. 3), according to which the purpose of a tax system is ‘to collect revenue to finance State expenditure’.
Вж. по-специално решения на Съда на ЕС от 15 март 1994 г. по дело C-387/92, Banco Exterior de España, Rec. 1994 г. стр. I-877, точка 13; от 8 ноември 2001 г. по дело C-143/99, Adria Wien Pipeline GmbH, Rec. 2001 г., стр. I-8365, точка 38; от 22 ноември 2001 г. по дело C-53/00, Ferring, Rec. 2001 г., стр. I-9067, точка 15; от 3 март 2005 г. по дело C-172/03, Heiser, Rec. 2005 г., стр. I-1627, точка 36; от 22 юни 2006 г. по съединени дела C-182/03 и C-217/03, Forum 187 ASBL, Rec. 2003 г., стр. I-6887, точка 86.
See, for instance, judgment of the Court of Justice in Case C-387/92 Banco de Crédito Industrial, now Banco Exterior de España SA v Ayuntamiento de Valencia [1994] ECR I-877, paragraph 13; judgment in Case C-143/99 Adria Wien Pipeline GmbH and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH v Finanzlandesdirektion für Kärnten [2001] ECR I-8365, paragraph 38; judgment in Case C-53/00 Ferring SA v Agence centrale des organismes de sécurité sociale (ACOSS) [2001] ECR I-9067, paragraph 15; judgment in Case C-172/03 Wolfgang Heiser v Finanzamt Innsbruck [2005] ECR I-1627, paragraph 36; judgment in Joined Cases C-182/03 and C-217/03 Kingdom of Belgium and Forum 187 ASBL v Commission of the European Communities [2003] ECR I-6887, paragraph 86.
Вж. точка 9 от посоченото по-горе известие от 1998 г. към бележка под линия на стр. 46.
See paragraph 9 of the 1998 notice cited in footnote 46.
В действителност „Б“ се отнася за две отделни италиански дружества.
‘Company B’ is actually a reference to two separate Italian companies.
Вж. раздел II.2.
See Section II.2.
Касиране, решения от 12.9.2009 г., цитирани по-горе.
Cassation, judgments of 12.9.2009, cited above.
Съдът е потвърдил, че глоба в размер на 200 % е била непропорционална предвид обстоятелствата по делото, както и че Апелативният съд правомерно е намалил размера на глобата на 50 %.
The Court confirmed that a fine of 200 % was disproportionate given the circumstances and that the Court of Appeal had quite rightly reduced it to 50 %.
В действителност „Б“ се отнася за две дружества, установени в Швейцария.
‘Company B’ actually refers to two companies established in Switzerland.
В действителност „В“ се отнася за същите дружества като „Б“ в третия сценарий, описан в следващата точка.
‘C’ in fact refers to the same companies as ‘B’ in the third example described in the next recital.
BEF 1488611396 x 21 % = BEF 312608393
21 % of BEF 1488611396 = BEF 312608393.
В случая на прилагане на член 70, параграф 1 размерът от 10 % би представлявал минимумът, прилаган от данъчните органи.
In the cases to which Article 70(1) applies, the 10 % rate is the minimum applied by the tax authorities.
В действителност „В“ се отнася до същите швейцарски дружества, които са участвали във втория сценарий.
Company C in fact refers to the same Swiss companies as were involved in the second example.
В проформа фактурите, изготвени от Umicore, в описанието на стоките е посочено името на дружеството „В“ като „собственик“.
On the pro forma invoices drawn up by Umicore, company C is given as the ‘owner’ in the description of the goods.
По отношение на документите за превоза, те първоначално са изпратени на швейцарското дружество „В“ и като цяло в тях се указва, че стоките са предназначени за Италия за сметка на швейцарското дружество „В“.
The waybills were initially addressed to Swiss company C and generally state that the goods were being transported to Italy on behalf of Swiss company C.
21 % от фактурираните суми: (29595944 + 34744972 + 32355113 + 73803950 + 130531237) × 21 % = 63216555 BEF
21 % of the amounts invoiced: (29595944 + 34744972 + 32355113 + 73803950 + 130531237) × 21 % = BEF 63216555.
Ставка на корпоративния данък, приложима към момента на сключване на споразумението.
Rate of corporate tax applicable when the agreement was concluded.
Вж. член 218 от CIR92 във връзка с членове 157—168 от CIR92.
See Article 218 CIR92 in conjunction with Articles 157 to 168 CIR92.
Приложената от белгийската данъчна администрация ставка за изчисляването на лихвите за закъснение.
Rate applied by the Belgian tax authorities to calculate interest on late payments.
Дата, определена в акта за изменение на данъчно задължение според обичайната практика на данъчната администрация.
Date set down in the adjustment notice in accordance with the tax authorities’ usual practice.
(3 × 12 месеца) + 11 месеца = 47 месеца × 0,8 % = 37,6 %
(3 × 12 months) + 11 months = 47 months × 0,8 % = 37,6 %.
за изменение на приложение II към Решение 93/52/ЕИО по отношение на признаването на някои региони в Италия като официално свободни от бруцелоза (B. melitensis) и за изменение на приложенията към Решение 2003/467/ЕО по отношение на обявяването, че някои региони в Италия, Полша и в Обединеното кралство са официално свободни от туберкулоза по говедата, бруцелоза по говедата и ензоотична левкоза по говедата
amending Annex II to Decision 93/52/EEC as regards the recognition of certain regions in Italy as officially free of brucellosis (B. melitensis) and amending the Annexes to Decision 2003/467/EC as regards the declaration that certain regions of Italy, Poland and the United Kingdom are officially free of bovine tuberculosis, bovine brucellosis and enzootic bovine leukosis
като взе предвид Директива 64/432/ЕИО на Съвета от 26 юни 1964 година относно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине [1], и по-специално глава I, точка 4 от приложение А, глава II, точка 7 от приложение А и глава I, буква Д от приложение Г към нея,
Having regard to Council Directive 64/432/EEC of 26 June 1964 on animal health problems affecting intra-Community trade in bovine animals and swine [1], and in particular Annex A(I)(4), Annex A(II)(7) and Annex D(I)(E) thereto,
като взе предвид Директива 91/68/ЕИО на Съвета от 28 януари 1991 година относно ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията с овце и кози в рамките на Общността [2], и по-специално глава 1, раздел II от приложение А към нея,
Having regard to Council Directive 91/68/EEC of 28 January 1991 on animal health conditions governing intra-Community trade in ovine and caprine animals [2], and in particular Section II of Chapter 1 of Annex A thereto,
С нея се установяват изискванията, според които държавите-членки или региони от тях могат да бъдат признати като официално свободни от бруцелоза.
It lays down the conditions whereby Member States or regions thereof may be recognised as being officially brucellosis-free.
В приложение II към Решение 93/52/ЕИО на Комисията от 21 декември 1992 г. за установяване на спазването от някои държави-членки или региони на изискванията относно бруцелозата (B. melitensis) и признаването им на статут на държава-членка или на регион, официално свободни от тази болест [3] се изброяват регионите на държавите-членки, които са признати като официално свободни от бруцелоза (B. melitensis) в съответствие с Директива 91/68/ЕИО.
Commission Decision 93/52/EEC of 21 December 1992 recording the compliance by certain Member States or regions with the requirements relating to brucellosis (B. melitensis) and according them the status of a Member State or region officially free of the disease [3] lists, in Annex II thereto, the regions of the Member States which are recognised as officially free of brucellosis (B. melitensis) in accordance with Directive 91/68/EEC.
Италия представи на Комисията документация, доказваща, че за регионите Emilia-Romagna и Valle d’Aosta са спазени изискванията, установени в Директива 91/68/ЕИО, за да може тези региони в Италия да бъдат признати като официално свободни от бруцелоза (B. melitensis).
Italy has submitted to the Commission documentation demonstrating for the regions of Emilia-Romagna and Valle d’Aosta compliance with the conditions laid down in Directive 91/68/EEC in order for those regions in Italy to be recognised as officially free of brucellosis (B. melitensis).
След оценката на документацията, представена от Италия, регионите Emilia-Romagna и Valle d’Aosta следва да бъдат признати за официално свободни от посочената болест.
Following evaluation of the documentation submitted by Italy, the regions of Emilia-Romagna and Valle d’Aosta should be recognised as being officially free of that disease.
По тази причина текстът за Италия в приложение II към Решение 93/52/ЕО следва да бъде съответно изменен.
The entry for Italy in Annex II to Decision 93/52/EEC should therefore be amended accordingly.
С нея се установяват изискванията, на които трябва да отговаря дадена държава-членка или регион на държава-членка, за да бъде обявен за официално свободен от туберкулоза, бруцелоза и ензоотична левкоза по говедата по отношение на стадата говеда.
It lays down the conditions whereby a Member State or region of a Member State may be declared officially tuberculosis-free, brucellosis-free and enzootic-bovine-leukosis-free as regards bovine herds.
Въпреки че остров Ман като вътрешно самоуправляваща се територия, зависима от Британската корона, не е част от Съюза, той има специални отношения със Съюза, които са ограничени само до остров Ман.
Even though the Isle of Man, as an internally self-governing dependency of the British Crown, is not part of the Union, it has a special, limited relationship with the Union.
В резултат на това съгласно Регламент (ЕИО) № 706/73 на Съвета от 12 март 1973 година относно нормативната уредба на Общността, приложима за Англо-нормандските острови и остров Ман в областта на търговията със земеделски продукти [4] за целите на прилагането на правилата, отнасящи се включително, но не само до ветеринарно-санитарното законодателство, Обединеното кралство и остров Ман следва да се считат за една и съща държава-членка.
As a result, Regulation (EEC) No 706/73 of the Council of 12 March 1973 concerning the Community arrangements applicable to the Channel Islands and the Isle of Man for trade in agricultural products [4] provides that for the purpose of applying rules concerning, amongst others, animal health legislation, the United Kingdom and the Isle of Man are to be treated as a single Member State.
В приложенията към Решение 2003/467/ЕО на Комисията от 23 юни 2003 г. за установяване на статут на официално свободни от туберкулоза, бруцелоза и ензоотична левкоза по говедата на някои държави-членки и региони на държави-членки по отношение на стадата говеда [5] са изброени държавите-членки и регионите в тях, които са обявени съответно за официално свободни от туберкулоза, официално свободни от бруцелоза и официално свободни от ензоотична левкоза по говедата.
The Annexes to Commission Decision 2003/467/EC of 23 June 2003 establishing the official tuberculosis, brucellosis and enzootic-bovine-leukosis-free status of certain Member States and regions of Member States as regards bovine herds [5] list the Member States and regions thereof which are declared respectively officially tuberculosis-free, officially brucellosis-free and officially enzootic-bovine-leukosis-free.
Италия представи на Комисията документация, доказваща, че са спазени изискванията, установени в Директива 64/432/ЕИО, по отношение на провинциите Rieti и Viterbo в региона Lazio, за да може тези провинции да бъдат обявени официално за свободни от туберкулоза по говедата региони.
Italy has submitted to the Commission documentation demonstrating compliance with the conditions for the officially tuberculosis-free status laid down in Directive 64/432/EEC for the provinces of Rieti and Viterbo in the region of Lazio.
След оценка на представената от Италия документация провинциите Rieti и Viterbo в региона Lazio следва да бъдат обявени за региони в Италия, които са официално свободни от туберкулоза.
Following evaluation of the documentation submitted by Italy, the provinces of Rieti and Viterbo in the region of Lazio should be declared as officially tuberculosis-free regions of Italy.