natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Срв. съображенията на френските власти, предоставени на 27 октомври 2009 г. в рамките на решение C 56/2007.
See the observations submitted by the French authorities on 27 October 2009 in connection with decision C 56/2007.
Напротив, френските власти подчертават, че гаранция по подразбиране е трябвало да бъде отпусната по време на преобразуването на администрацията на пощите и далекосъобщенията в самостоятелно юридическо лице през 1991 г., докато това нямаше да е нужно, ако La Poste, считана за EPIC, е получавала държавна гаранция поради своя статут.
The French authorities emphasise that an express guarantee had to be granted when the Administration of Posts and Telecommunications was converted into an independent legal person in 1991, whereas that would not have been necessary if the new La Poste, as an establishment equivalent to an EPIC, had enjoyed a State guarantee by virtue of its legal form.
По същия начин гаранции по подразбиране бяха отпуснати на ERAP и на Френската агенция за развитие, и двете EPIC.
Likewise, express guarantees have been granted to ERAP and the French Development Agency (Agence Française du Développement), which are both EPICs.
Отговорността на AAI като юридическо лице: разделяне с идеята за „държавна гаранция“ (La responsabilité des AAI dotées de la personnalité morale: coup d'arrêt à l'idée de „garantie de l'État“); D. Labetoulle; RJEP/CJEG № 635, октомври 2006 г.
Labetoulle, ‘La responsabilité des AAI dotées de la personnalité morale: coup d’arrêt à l’idée de “garantie de l’État” ’, RJEP/CJEG No 635, October 2006.
Срв. съображенията на френските власти от 23 януари 2008 г. в рамките на пощенското дело.
See the observations submitted by the French authorities in the postal case on 23 January 2008.
Държавен съвет, 10 ноември 1999 г., Société de gestion du port de Campoloro, Сборник, стp. 3409
Council of State, Société de gestion du port de Campoloro, 10 November 1999, reported in Recueil p. 3409
Държавен съвет, 18 ноември 2005 г., Société de gestion du port de Campoloro.
Council of State, Société de gestion du port de Campoloro, 18 November 2005.
Ролята на префекта при неизпълнение от страна на орган на местната власт на решение, с което е осъден да заплати парична санкция (Le Préfet face à l'inexécution par une collectivité territoriale d'un jugement la condamnant pécuniairement); P. Bon, RFDA — март—април 2006 г., стр. 341.
Bon, ‘Le Préfet face à l’inexécution par une collectivité territoriale d’un jugement la condamnant pécuniairement’, RFDA, March-April 2006, p. 341.
Заместващите правомощия на префекта, в случай че органите на местните власти не изпълнят отсъденото (Le pouvoir de substitution du préfet en cas d'inexécution de la chose jugée par les collectivités territoriales); C. Landais и F. Lenica, AJDA, 23 януари 2006 г., стр. 137.
Landais & F. Lenica, ‘Le pouvoir de substitution du préfet en cas d’inexécution de la chose jugée par les collectivités territoriales’, AJDA, 23 January 2006, p. 137.
Известие на Комисията за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции, ОВ C 71, 11.3.2000 г., стр. 14.
Commission Notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees, OJ C 71, 11.3.2000, p. 14.
Процедурата за неплатежоспособност на публичноправната организация ФИП следва да бъде определена и публично оповестена.
The procedure which would be followed in the event of the insolvency of IFP should be defined and publicised.
Тази процедура следва да бъде процедура по частното право или процедура, която предоставя на кредиторите на ФИП права, които не превишават тези, които биха били приложими съгласно търговското право.
This procedure should be either the private-law procedure or a procedure which confers on the creditors of the publicly owned establishment IFP rights no greater than those they would have had under commercial law.
Според френските власти спазването на тези критерии е достатъчно, за да се опровергае предположението за наличие на някакво предимство, но това не е необходимо.
According to the French authorities, compliance with these criteria is sufficient, albeit not necessary, to rule out the existence of any advantage.
По-специално би било нелогично да се счита, че предполагаемото наличие на съмнение относно приложимата процедура при неплатежоспособност може да се изразява в по-добри условия за финансиране.
In their opinion, it would be counter-intuitive to regard the alleged existence of a doubt about the procedure applicable in the event of insolvency to be reflected in more favourable funding terms.
Според Франция при подобни обстоятелства предприятието на първо време е щяло да води преговори с кредиторите си с цел да се състави план за изчистване на пасивите.
According to France, in such circumstances, the undertaking would initially be required to open negotiations with its creditors in order to establish a plan for rescheduling liabilities.
След това, ако планът не е бил счетен за задоволителен или ако не е водел до излизането от финансовото затруднение, и при липсата на ново споразумение с кредиторите, същите — или някои от тях — биха могли да сезират компетентния съдия с цел да осъдят длъжника и вземането им да бъде признато.
Next, if the plan were judged unsatisfactory or if it did not bring the financial difficulties to an end, and in the absence of a new agreement with creditors, the creditors – or some of them – could refer the case to the competent court to obtain a judgment against the debtor and therefore have their claim recognised.
Тогава би се задействала процедурата, установена със закона от 16 юли 1980 г. При необходимост тя би могла да доведе до това надзорният орган да замести изпълнителния орган на публичноправната организация ФИП, за да вземе необходимите решения за погасяване на дълговете на организацията чрез нейните ресурси.
The procedure introduced by the Law of 16 July 1980 would then be implemented. Where necessary, the procedure could result in the supervising authority stepping into the shoes of the executive of IFP to take the decisions needed for the payment of its debts using IFP’s resources.
Според френските власти, ако прилагането на създадената със закона от 16 юли 1980 г. процедура е било възпрепятствано от недостиг на активи на публичноправната организация ФИП и ако надзорният орган действително се е оказал в материална невъзможност, без да са останали активи за преотстъпване, да ангажира необходимите ресурси за плащането на дължимата сума, предвидената в закона от 16 юли 1980 г. процедура би била прекратена.
According to the French authorities, if the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 were to founder for lack of assets at IFP, and if the supervising authority were therefore faced with an impossible task, not having any more assets to sell in order to generate the resources needed to pay the amount due, the procedure provided for by the Law of 16 July 1980 would be terminated.
По силата на член L. 225-258 от Търговския кодекс, когато собствените капитали на дадено дружество се понижат с повече от 50 % от неговия капитал, общото събрание трябва да установи това и да реши дали дружеството може да се закрие преждевременно.
Pursuant to Article L. 225-248 of the Commercial Code, if a company’s equity capital falls below half of its share capital, the general meeting must record this and decide whether the company should be prematurely dissolved.
Ако бъде решено дружеството да продължи да извършва дейността си, то е длъжно най-късно до приключването на втората финансова година след годината на установяване на загубите да възстанови своя капитал до стойност, равна поне на половината от дружествения капитал, като следва да го намали, ако капиталите не бъдат възстановени
If it is decided to continue the activity of the company, the company must, no later than the end of the second financial year after that in which the losses were recorded, reconstitute its equity to a value at least equivalent to half the share capital, and reduce the share capital if the equity has not been reconstituted otherwise.
Съд на Европейските общности — решение от 21 март 1991 г. по дело Италия/Комисия, C-303/88, Сборник, стр. I-1433, точка 21.
Court of Justice in Case C-303/88 Italy v Commission [1991] ECR I-1433, paragraph 21.
Вж. по-специално Съд на Европейските общности — решение от 16 май 2002 г. по дело Франция/ Комисия (дело Stardust Marine), д. C-482/99, Сборник, стр. I-4397, точки 68—83.
See in particular Court of Justice in Case C-482/99 France v Commission (Stardust Marine) [2002] ECR I-4397, paragraphs 68 to 83.
Европейска комисия, 21 декември 2005 г., държавна помощ N 531/2005 — Франция — Мерки, свързани със създаването и функционирането на Banque Postale.
European Commission, 21 December 2005, State aid measure No N 531/2005 – France – Measures relating to the creation and operation of Banque Postale.
Първоинстанционен съд на Европейските общности, решение от 12 септември 2007 г. по дело Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE/Комисия, д. T-68/03, все още непубликувано в Сборника; вж. по същия въпрос Първоинстанционен съд на Европейските общности, решение от 1 юли 2008 г. по дело Deutsche Post AG/Комисия, д. T-266/02, все още непубликувано в Сборника, точка 92: „Освен това Комисията е длъжна да провери наличието на реално предимство за бенефициера на дадена помощ“.
Court of First Instance in Case T-68/03 Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE v Commission, not yet reported in the ECR; to the same effect see also Court of First Instance in Case T-266/02 Deutsche Post AG v. Commission, not yet reported in the ECR, paragraph 92: ‘Moreover, the Commission must check whether the beneficiary of aid has received an actual advantage’.
Декрет № 81-501 — Към момента на представяне на предложението на френските власти декретът за прилагане е декретът от 12 май 1981 г., приет в изпълнение на закона от 16 юли 1980 г. относно постановените глоби за забава с административен характер, изпълнението на съдебните решения от юридическите лица на публичното право и свързан с „отдела за докладване и проучвания“ на Държавния съвет.
Decree No 81-501. When the French authorities made their proposal, the implementing decree was Decree No 81-501 of 12 May 1981 implementing the Law of 16 July 1980 on penalties imposed in administrative cases and compliance with judgments by legal persons governed by public law and on the Reports and Studies Section of the Council of State.
Изменена по този начин, разпоредбата на декрета следва да се чете:„Когато поканата за доброволно изпълнение не бъде изпълнена до изтичането на тези срокове, представителят на държавата или надзорния орган вписва разхода в бюджета на неизрядната местна власт или публичноправна организация. При необходимост той ангажира нужните ресурси от бюджета на местната власт или организацията чрез намаляване на бюджетните кредити, определени за други разходи, които все още не са изразходвани, или чрез увеличаване на ресурсите“ (измененията са подчертани).
As amended, the provision in the Decree would read:‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment. The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources from the budget of the defaulting authority or establishment, either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources’ (the amendment is shown in italic).
Френските власти препращат към съображение 68 от решението за откриване на процедурата, в което Комисията счита, че предложението на френските власти за изменение на декрета за прилагане на закона от 16 юли 1980 г.„не позволява да се изключи възможността, че в случай на изчерпване на ресурсите на ФИП кредиторът, който не е получил вземането си в рамките на прилагането на закона от 1980 г., може да се обърне към правосъдието, за да подведе под отговорност държавата на основание нарушаване на принципа на равенство пред публичните дългове“.
The French authorities refer to recital 68 of the opening decision, in which the Commission takes the view that the proposal by the French authorities to amend the Decree implementing the Law of 16 July 1980‘does not exclude the possibility that, where the resources of the publicly owned establishment IFP are exhausted, the creditor who has not obtained repayment of his claim under application of the Law of 16 July 1980 could bring legal action to render the State liable on the basis of a breach of the principle of equality before public burdens’.
Държавен съвет, 16 ноември 1998 г., Sille: „Като счита, на първо място, че както се произнася Първоинстанционният съд, въпреки че може да се търси отговорност от публичната власт, дори и при безвиновно поведение, въз основа на принципа на равенство пред публичните задължения, в случай че законосъобразно взета мярка води до конкретна вреда и някаква тежест във вреда на физическо или юридическо лице, това не важи в разглеждания случай, тъй като г-н Sille в качеството си на професионалист в областта на недвижимите имоти, не е могъл да пренебрегне рисковете, които няма как да не утежняват осъществяването на програма за недвижими имоти като планираната в случая, за осъществяването на която е трябвало по-специално да се изменят разпоредбите на плана за земеползване и да се получи съгласието на общинския съвет, като по принцип г-н Sille е трябвало да предвиди, че при отрицателен резултат от общественото проучване и при оспорване на проекта общината няма да подкрепи последния; че, след като е приел този риск напълно съзнателно, не е уместно да се твърди, че е понесъл необичайна вреда и че общината трябва да понесе паричните последствия за него поради отказването от проекта“.
Council of State, Sille, 16 November 1998: ‘First, as the judges in the court of first instance decided, while the public authorities can be held liable, even without fault, on the grounds of the principle of the equality of citizens before public burdens, where a measure lawfully adopted has the effect of causing a special loss of a certain degree of gravity to a natural or legal person, that does not hold true in this case, because Mr Sille, in his capacity as a real-estate professional, could not be unaware of the risks necessarily involved in the execution of a building project such as that projected, in respect of which it was necessary, in particular, to amend the provisions of the land-use plan and obtain the agreement of the local council. Mr Sille should have contemplated the possibility that if the findings of the public enquiry were negative or if the project encountered hostility it might be abandoned by the local authority. Having taken the risk in full knowledge of the facts, he cannot to any purpose maintain that he has suffered an abnormal loss and that the local authority must bear the substantial consequences for him arising from the shelving of the project’.
Държавен съвет, 10 юли 1996 г., Meunier: „Като счита, че в резултат на избора за разполагане на търговския обект на подобно място и вследствие на писмо на кмета за възможност за свличане на терена, заинтересованото лице го е приело, като е било наясно с рисковете за устойчивостта, на които е бил изложен неговият обект, Апелативният административен съд е дал самостоятелна оценка. Като счита, че вредата вследствие на ситуация, в която заинтересованото лице съзнателно се е поставило, не му дава право на обезщетение, Апелативният съд не е пренебрегнал правилата, уреждащи отговорността на публичноправните юридически лица.“
Council of State, Meunier, 10 July 1996: ‘When it concluded from the choice of such a place for the location of the business and from a letter from the mayor concerning the possibility of land slip that the interested party had accepted in full knowledge of the facts the risks of instability to which his establishment was exposed, the Administrative Appeal Court made a final decision on the facts. When it took the view that the loss resulting from a situation to which the interested party had knowingly exposed himself did not give him grounds for compensation, the Court did not fail to apply the rules governing the liability of legal persons governed by public law’.
Първоинстанционен съд — решение от 21 май 2010 г. по дело Франция/Комисия, съединени дела T-425/04, T-444/04, T-450/04 и T-456/04, все още непубликувани в Сборника.
General Court in Joined Cases T-425/04, T-444/04, T-450/04 and T-456/04 France and Others v Commission, 21 May 2010, not yet reported in the ECR.
В това решение Първоинстанционият съд заключи, че Комисията не е доказала „евентуално подобряване на икономическото положение на FT, което може да произтече от това предложение [проектодоговорът за заем от акционер нито е подписан, нито е приведен в действие от FT] (…), в сравнение с положението, в което то се е намирало (…)“ (точка 254) и че „Комисията обаче не би трябвало да предполага единствено въз основа на едностранно предложение от държавата за предоставянето на кредитна линия в определен размер, че това предложение е свързано с благоприятни икономически последици за получателя, без да отчете условията за изпълнение на въпросния договор за кредит, и по-специално условията за предоставяне и връщане на кредита, и още по-малко когато получателят не е приел това предложение, а се е ограничил да се рефинансира при съществуващите пазарни условия“ (точка 255) (подчертаването е добавено от френските власти).
The Court found that the Commission had failed to show that a draft contract for a shareholders’ loan that had not been signed or put into effect by France Télécom might have produced an improvement in France Télécom’s economic position by comparison with the situation in which it found itself (paragraph 254), and that the Commission could not presume, on the sole basis of a unilateral offer by the State to grant a loan of a certain amount, that that offer would confer economic advantages on the beneficiary, without taking account of the conditions governing the performance of the loan contract, in particular those regarding the granting and the repayment of the loan, especially as the beneficiary had not accepted the offer but had confined itself to funding on the terms prevailing in the market (paragraph 255).
Съд на Европейските общности — решение от 7 март 1990 г. по дело Krantz.
Case C-69/88 [1990] ECR I-583.
Съд на Европейските общности — решение от 2 септември 2010 г. по дело Deutsche Post AG.
Case C-399/08, 2 September 2010, not yet reported in the ECR.
Френските власти препращат към писмата си от 7 май и 9 юни 2008 г.
The French authorities refer to their letters dated 7 May and 9 June 2008.
Френските власти препращат към своя отговор на писмото на Комисията от 3 август 2007 г.
The French authorities refer to their reply to the Commission letter dated 3 August 2007.
ОВ L 134 от 30 април 2004 г., стp. 114.
OJ L 134, 30.4.2004, p. 114.
Европейска комисия, 3 февруари 2004 г.„A report on the functioning of public procurement markets in the EU“ (Доклад за функционирането на пазарите за обществени поръчки в Европейския съюз) .
European Commission, A Report on the Functioning of Public Procurement Markets in the EU, 3 February 2004.
Дружеството UOP Limited посочва, че извършва дейност на пазарите за доставка на продукти и услуги за рафиниращата нефтена промищленост, преработката на газ, нефтохимическото производство и за повечето производствени сектори.
UOP states that it operates in the markets for the supply of products and services to the petroleum refining, gas treatment and petrochemicals production industries and to most manufacturing industries.
По-конкретно то посочва, че проектира, въвежда и разрешава използването на лицензи и осигурява поддръжката на технологиите на процеси като преработка на нефт, производство на чисти горива, отделяне на сяра от горивата и нефтохимически технологии.
More specifically, it indicates that it designs, implements and authorises the exploitation of licences, and provides maintenance of process technologies for such things as oil conversion, clean fuel production, fuel desulphurisation and petrochemicals.
Освен това то посочва, че произвежда катализатори, молекулни сита, абсорбционно оборудване и друго специално оборудване.
It also states that it produces catalysts, molecular filters, adsorbents and other specialised equipment.
В допълнение то посочва, че извършва дейност в различни държави-членки на Европейския съюз (Австрия, Белгия, Чешката република, Дания, Франция, Германия, Унгария, Ирландия, Италия, Нидерландия, Португалия, Полша, Словашката република, Испания, Швеция и Обединеното кралство), разполага с представителства в Белгия, Франция, Германия и притежава два завода за производство: единият в Бримсдаун, Енфийлд, Великобритания, а другият в Реджо Калабрия, Италия.
It states that it is present in various European Union Member States (Austria, Belgium, the Czech Republic, Denmark, France, Germany, Hungry, Ireland, Italy, Netherlands, Portugal, Poland, Slovak Republic, Spain, Sweden and the United Kingdom), that it has representations in Belgium, France and Germany, and that it has two production plants, one in Brimsdown, Enfield, United Kingdom, and the other in Reggio Calabria, Italy.
Дружеството UOP Limited препраща към интернет страницата http://www.axens.net/about/history.html, актуална на 20 ноември 2008 г.
UOP refers to the web page http://www.axens.net/about/history.html, consulted on 20 November 2008.
Например за обема и чистотата на получените продукти или потреблението на суровини.
For example, regarding the volume and purity of the product flows, or the consumption of raw materials.
Френските власти препращат към горепосоченото решение N 531/2005, бележка под линия № 3.
The French authorities refer to footnote 3 to decision N 531/2005 cited above.
Това известие съществува от […] (*) насам и е било редовно актуализирано и утвърждавано от […] (*).
This memo has been in existence since […] (*), and has been updated and endorsed regularly by […] (*).
Френските власти предоставиха превода в допълнение към своето писмо […] (*).
The French authorities forwarded version […] (*) as an annex to their letter.
Френските власти препращат към писмото на дружество UOP Limited от 23 януари 2009 г., в което според тях отново се излагат развитите аргументи в точка 3, буква б) от писмото от 28 ноември 2008 г.
The French authorities refer to the letter from UOP dated 23 January 2009, which they say takes up the arguments developed under point 3(b) of the letter dated 28 November 2008.
По силата на тази рамкова лицензия Axens може да използва наличната и бъдещата интелектуална собственост на ФИП, особено що се отнася до процесите в неговата област на дейност, с цел предоставяне на инженерни услуги на клиенти във връзка с тези процеси и прехвърляне на правото на ползване на свързаните с тях технологии под формата на подконцесии на патенти.
Under this framework licensing system Axens may use IFP’s present and future intellectual property rights essentially in processes in its field of activity to provide engineering services to customers in connection with those processes and to transmit to them the right to use the related technologies in the form of patent licence sub-grants.
По силата на тази рамкова лицензия Axens може да ползва наличната и бъдеща технология на ФИП в областта му на дейност за производството и продажбата на клиентите му на катализатори, адсорбенти, маси на каптиране, оборудване, други продукти и софтуер, създадени от ФИП.
Under this product licensing system Axens may use IFP’s present and future technology in its field of activity to manufacture and sell to its customers catalysts, adsorbents, captation masses, equipment, and other products and software developed by IFP.
Писмо на френските власти от 13 октомври 2008 г., параграф 203.
Letter from the French authorities dated 13 October 2008, paragraph 203.