natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Едва през 2002 г. регулаторния орган в пощенския сектор издава първото си решение относно прага на цените за услугите за писмовни пратки с регулирани цени за периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2007 г. (наричано по-нататък „решението за прагове на цените от 2002 г.“).
It was only in 2002 that the Postal regulator took its first decision concerning the price cap for the period starting on 1 January 2003 until 31 December 2007 (hereafter 2002 price cap decision).
Регулирането чрез ценови прагове представлява система за регулиране на цените на пакет услуги, посредством която не се контролира отделната цена за всяка услуга, а съществува таван за претеглената средна стойност на всички цени в пакета.
Price cap regulation means a system of regulating the prices of a bundle of services under which the individual price for each service is not controlled but there is a ceiling on the weighted average of all the prices in the bundle.
Съгласно член 19 от PostG от 1997 г. регулирането чрез предварително определен ценови праг включва всички пощенски услуги, по отношение на които Deutsche Post се е намирало в господстващо положение.
Pursuant to Article 19 PostG 1997 ex ante price cap regulation covered all postal services for which Deutsche Post held a dominant position.
За целите на решението за прагове на цените от 2002 г. Deutsche Post за първи път представя на регулаторния орган в пощенския сектор предназначени за регулаторите счетоводни данни за приходите и разходите (по-нататък наричани „счетоводни данни за регулаторите от 2002 г.“), които обхващат периода 1998—2006 г. Счетоводните данни за регулаторите се основават на резултатите до 2001 г. и на прогнози за следващите години.
For the 2002 price cap decision, Deutsche Post submitted accounts to the Postal regulator (hereafter 2002 regulatory accounts) for the first time that covered the period 1998-2006. The regulatory accounts were based on realised results up to 2001 and on projections for the later years.
През 2002 г. Deutsche Post декларира „финансови тежести“ по отношение на предоставянето на универсалната услуга и във връзка с назначаването на държавни и частни служители, които са били прехвърлени от Postdienst.
Deutsche Post claimed in 2002 so-called ‘burdens’ for the provision of universal service as well as for the employment of civil servants and private employees who had been taken over from POSTDIENST.
Според твърдението от Deutsche Post тези тежести представляват разходите, които не биха възникнали без задължението за универсална пощенска услуга и без прехвърлянето на персонал и инфраструктура от Postdienst (за подробен списък вж. таблица 1).
Those burdens show the alleged costs that Deutsche Post would not have assumed without the universal service obligation and without the take-over of the POSTDIENST personnel and infrastructure (see Table 1 for a detailed list).
Тежести, одобрени с решението за определяне на прагове на цените от 2002 г. (в млн. EUR, номинални стойности)
Burdens as approved by 2002 Price cap decision (million EUR, nominal values)
Тежести от решението за определяне на прагове на цените от 2002 г.
Burdens from 2002 Price cap decision
Среден размер на тежестта (1998—2006 г.) в млн. EUR
Average burden (1998-2006) million EUR
Допълнителни разходи за заплати
Excess wage costs
Допълнителни разходи за социално осигуряване
Excess social costs
Инфраструктурна тежест на пощенските клонове
Infrastructural burden post shops
Допълнително пенсионно осигуряване на служителите (VAP)
Supplementary pension insurance for employees (VAP)
Тежест на транспортната инфраструктура
Infrastructural burden freight
Социални и здравни разходи (BAnstPT)
Social and health cost (BAnstPT)
Преструктуриране на персонала
Personnel restructuring
Покриване на дефицита по здравното осигуряване на държавните служители
Deficit coverage for civil servants' health insurance
Общ среден размер на тежестта
Total average burden
В крайна сметка регулаторният орган в пощенския сектор приема аргумента на Deutsche Post, че дружеството не би понесло тези тежести, ако не е било натоварено със задължението за универсална услуга (за тежести № 3 и № 5 по разходи за универсална услуга) и със задължението за приемане на държавните и частните служители от Postdienst (тежести с номера 1, 2, 4, 6, 7 и 8).
The Postal regulator eventually accepted Deutsche Post's reasoning that it would not have incurred those burdens, had it not been subject to the universal service obligation (for burdens #3 and 5 on universal service costs) respectively to the obligation to take over the civil servants and private employees from POSTDIENST (burdens #1, 2, 4, 6, 7, and 8).
Ето защо регулаторният орган в пощенския сектор одобрява увеличени регулирани цени за писмовни пратки с оглед финансирането на декларираните средногодишни тежести в размер на […] млрд. EUR за периода 2002—2006 г. от приходите от услуги за писмовни пратки с регулирани цени.
The Postal regulator approved increased regulated letter prices to finance the claimed average annual burdens of EUR […] million for the period 2002-2006 out of the revenues of the regulated letter services.
Съгласно решението за прагове на цените от 2002 г. 100 % от тежестите се разпределят към цените, които подлежат на предварително определен ценови праг.
Under the 2002 price cap decision, 100 % of the burdens are imputed to the prices which are subject to the ex ante price cap.
Допълнителни възнаграждения (тежест № 1)
Excess wages (burden #1)
Тежест № 1 показва декларираните допълнителни разходи за възнаграждения на пощенски служители над средната стойност за отрасъла.
Burden #1 shows the claimed excess of the wage costs for postal workers over the industry average.
Deutsche Post използва като „конкурентно“ референтно възнаграждение възнаграждението на новонаетия след 2002 г. персонал, което е определено в колективен трудов договор (Entgelttarifvertrag) с профсъюзите (наричано по-нататък „ETV възнаграждение“).
Deutsche Post used as a ‘competitive’ wage benchmark the wages that had been stipulated in a collective labour agreement (‘Entgelttarifvertrag’) with the trade unions for newly hired personnel after 2002 (hereafter ETV wages).
За изчисляването на тежест № 1 обаче този референтен показател се прилага към целия персонал.
For the calculation of burden #1, that benchmark is, however, applied for all personnel.
Той също така се прилага с обратно действие до 1998 г. в предоставените счетоводни данни.
It is also retroactively applied in the submitted accounts back to 1998.
Допълнителни социалноосигурителни вноски (тежест № 2)
Excess social contributions (burden #2)
Регулаторният орган в пощенския сектор също така приема аргумента на Deutsche Post, че е трябвало да плаща по-високи социалноосигурителни вноски за своите частни и държавни служители, отколкото частните конкуренти обикновено трябва да плащат за своите частни служители.
The Postal regulator also approved Deutsche Post's claim that it had to bear higher social contributions for its private employees and civil servants than private competitors would normally have to assume for their private employees.
Deutsche Post основава изчисленията си на ставката на социалноосигурителната вноска, която определя като „конкурентна“ (наричана по-нататък „нормативно определена ставка на вноската“) едновременно за държавните и за частните служители.
Deutsche Post starts its calculations from a social contribution rate that it deems as ‘competitive’ (hereafter ‘regulatory contribution rate’) for both civil servants and private employees.
Тази нормативно определена ставка се определя като сумата от:
That regulatory rate is defined as the sum of
дела на работодателя от социалноосигурителни вноски за частен служител (приблизително 19—21 %, което е около половината от общата ставка на социалноосигурителната вноска, както е посочено във Фигура 2),
Employer’s share of social contributions for a private employee (about 19 % to 21 % which equals roughly half of the total social contribution rate as shown in Figure 2),
вноската по схема за осигуряване за злополука (в диапазона [0—5 %]; Deutsche Post е добавило тази вноска към нормативно определената ставка на вноската от 2001 г. нататък),
Contribution to the accident insurance (in the range of [0 to 5 %]; Deutsche Post has added that contribution to the regulatory contribution rate since 2001),
вноската по схема за допълнително пенсионно осигуряване (в диапазона [0—5 %]; Deutsche Post е добавило тази вноска към нормативно определената ставка на вноската от 1997 г. нататък, тъй като вноска по схема за допълнително пенсионно осигуряване с такава величина се счита за „конкурентна“. Ставката се основава на допълнителното пенсионно осигуряване, което Deutsche Post е предлагало от 1997 г. нататък на новоназначените частни служители).
Contribution to supplementary pension (in the range of [0 to 5 %]; Deutsche Post has added that contribution to the regulatory contribution rate since 1997 because a contribution to the supplementary pension insurance of that magnitude is considered as ‘competitive’. The rate is based on the supplementary pension insurance that Deutsche Post has offered since 1997 to newly hired private employees).
С приходите от услуги с регулирани цени се финансират всички социалноосигурителни вноски, които надхвърлят нормативно определената ставка на вноската (наричани по-нататък „допълнителни вноски“).
The regulated revenues finance all social contributions that are in excess of the regulatory contribution rate (hereafter ‘excess social contributions’).
Като се използват за пример изчисленията на допълнителните социалноосигурителни вноски за държавните служители през 2001 г., в таблица 2 е показано, че действителните социалноосигурителни вноски за държавните служители са с почти двоен размер в сравнение с „конкурентните“ социалноосигурителни вноски, основани на нормативно определената ставка на вноската.
Taking e.g. the calculations of the excess social contributions in 2001 for civil servants, Table 2 shows that the incurred social contributions for civil servants are almost double those of the allegedly ‘competitive’ social contributions based on the regulatory contribution rate.
Изчисляване на допълнителните разходи за социално осигуряване за държавните служители през 2001 г. въз основа на счетоводни данни, предназначени за регулаторите, за 2002 г. (в млн. EUR)
Calculation of excess social costs for civil servants in 2001 according to 2002 regulatory accounts (million EUR)
% от действителните възнаграждения
% of incurred wages
Ставка на вноската в пенсионен фонд
Contribution rate for pension fund
Общ размер на възнагражденията на държавните служители
Civil servants' wage sum
Ставка на вноската в пенсионен фонд
Contribution to pension fund
Разходи за здравно осигуряване
Health care expenses
Действителни социалноосигурителни вноски
Incurred social contributions
Дял на работодателя от социалноосигурителните вноски
Employer's share of social contributions
Осигуряване за злополука
Accident insurance
Допълнително пенсионно осигуряване
Supplementary pension insurance
Нормативно определена ставка на вноската
Regulatory contribution rate
Референтни разходи на регулаторите за социално осигуряване
Regulatory benchmark social cost
Допълнителни социалноосигурителни вноски
Excess social contributions
Действителните социалноосигурителнш вноски включват плащането от Deutsche Post на 33 % от действителните възнаграждения на държавните служители в пенсионния фонд (годишно еднократно плащане в размер на 2,045 млрд. EUR в периода 1995—1999 г.), както и вноски за разходите за здравно осигуряване на държавните служители.
The incurred social contributions include Deutsche Post's payment of 33 % of the incurred civil servant wages to the pension fund (respectively an annual lump-sum payment of EUR 2045 million in the period 1995-1999) as well as the contributions to the civil servants' health care expenses.
Сумата на действителните социалноосигурителнш вноски достига [40—45 %] от действителните възнаграждения на държавните служители през 2001 г.
In total, the incurred social contributions amount to [40 to 45 %] of the incurred civil servants' wages in 2001.
Въпреки че ставката на социалноосигурителната вноска се определя като процент от брутното възнаграждение на частните служители (нетно възнаграждение + дела на служителя от социалноосигурителната вноска), за да изчисли референтния показател за регулаторите Deutsche Post умножава нормативно определената ставка на вноската от [20—25 %] по действителното възнаграждение на държавните служители.
Although the social contribution rate is defined in percentage of the private employee's gross wage (net wage + employee's share of social contribution), Deutsche Post multiplies the regulatory contribution rate of [20 to 25 %] by the incurred civil servant wage to calculate the regulatory benchmark.
Допълнително пенсионно осигуряване за частните служители (тежест № 4)
Supplementary pension insurance for private employees (burden #4)
Предназначението на тежест № 4 е да компенсира формирането на провизия за задълженията отпреди 1997 г. от схемата за допълнително пенсионно осигуряване VAP за частните служители на Deutsche Post.
Burden #4 is to compensate for the build-up of the provision for the pre-1997 liabilities from the supplementary pension insurance scheme VAP for Deutsche Post's private employee.
Както е обяснено в раздел II.1.4, на частните служители на Deutsche Post, наети преди 1997 г., е било предложено допълнително пенсионно осигуряване, за да им се гарантира пенсия, близка до тази на държавните служители.
As explained in Section II.1.4, Deutsche Post's private employees — who had been hired before 1997 — were offered supplementary pension insurance to guarantee them a pension similar to civil servants.
Postdienst обаче не е формирало съответната провизия за бъдещи пенсионни плащания.
However, POSTDIENST did not build up a corresponding provision for the future pension payments.
Едва след учредяването на DPAG в счетоводния баланс са включени провизии в размер на 8,153 млрд. EUR.
It was only after the incorporation of DPAG that provisions of EUR 8153 million were made in the balance sheet.
Разни допълнителни разходи за социално осигуряване (тежести № 6, 7 и 8)
Miscellaneous excess social costs (burdens #6, 7, 8)
Тежест № 6 включва вноската на Deutsche Post във Федералния институт за пощите и далекосъобщенията (Bundesanstalt für Post und Telekommunikation — BanstPT), който осигурява някои социални придобивки (например социални жилища) за държавни и частни служители, които са били прехвърлени от Postdienst.
Burden #6 contains the contribution of Deutsche Post to the Bundesanstalt für Post und Telekommunikation (BAnstPT) that provides certain social benefits (e.g. social housing) to civil servants and private employees who were taken over from POSTDIENST.
Тежест № 7 включва вноските от Deutsche Post за покриване на дефицита по схемата за здравно осигуряване на държавни служители.
Burden #7 includes the contributions by Deutsche Post to the deficit of the civil servant's health insurance.
Тежест № 8 за преструктуриране на персонала се отнася както за държавни, така и за частни служители.
Burden #8 on personnel restructuring concerns both civil servants and private employees.
Тежести на универсалната услуга (№ 3 и № 5)
Universal service burdens (#3 and 5)
Тези тежести показват икономиите на разходи, които Deutsche Post би могло да постигне, ако можеше да планира пощенските си клонове и мрежата за колетни пратки въз основа единствено на търговски съображения.
Those burdens shall show the cost savings that Deutsche Post could have achieved if it had been able to design its shop and parcel network only based on commercial considerations.
Икономиите на разходи се изчисляват въз основа например на хипотетичния брой пощенски клонове, които Deutsche Post би използвало без задължението за универсална услуга.
The cost savings are calculated based on e.g. the counterfactual number of post shops that Deutsche Post would run without the universal service obligation.
Решения за прагове на цените от 2007 и 2011 г.
2007 and 2011 Price cap decisions
На 7 ноември 2007 г. регулаторният орган в пощенския сектор одобрява прага на цените за периода от 1 януари 2008 г. до 31 декември 2011 г. (наричано по-нататък „решението за прагове на цените от 2007 г.“).
On 7 November 2007, the Postal regulator approved the price cap for the period from 1 January 2008 until 31 December 2011 (hereinafter referred to as 2007 Price cap decision).
На 14 ноември 2011 г. регулаторният орган в пощенския сектор одобрява прага на цените за периода от 1 януари 2012 г. до 31 декември 2013 г. (наричано по-нататък „решението за прагове на цените от 2011 г.“).
On 14 November 2011, the Postal regulator approved the price cap for the period from 1 January 2012 until 31 December 2013 (hereinafter referred to as 2011 Price cap decision).
След решението за прагове на цените от 2007 г. цените за изпращане на над 50 писмовни пратки вече не се контролират предварително, а подлежат на последващ ценови контрол съгласно член 25 от PostG от 1997 г. [37].
Since the 2007 Price cap decision, the prices for the posting of more than 50 letters are no longer controlled ex ante but are subject to an ex post price control pursuant to Article 25 PostG 1997 [37].
Цените за всички останали пощенски услуги, по отношение на които Deutsche Post заема господстващо положение, продължават да подлежат на предварителен контрол съгласно член 19 от PostG от 1997 г.
The prices for all other postal services for which Deutsche Post holds a dominant position continue to be approved ex ante in line with Article 19 PostG 1997.
Навсякъде в настоящото решение с понятието „услуги с регулирани цени“ Комисията ще обозначава онези услуги, по отношение на които Deutsche Post заема господстващо положение и които подлежат на предварителен ценови контрол съгласно член 19 от PostG от 1997 г. или на последващ ценови контрол съгласно член 25 от PostG от 1997 г. Всички останали услуги, по отношение на които Deutsche Post не заема господстващо положение и които не подлежат на ценови контрол, ще бъдат наричани „услуги с нерегулирани цени“.
The Commission will refer throughout this Decision to ‘price-regulated services’ when dealing with those services for which Deutsche Post holds a dominant position and which are subject to either ex-ante price control pursuant to Article 19 PostG 1997 or ex-post price control pursuant to Article 25 PostG 1997. All other services for which Deutsche Post does not hold a dominant position and which are not subject to price control will be referred to as ‘non-price regulated services’.
Deutsche Post продължава да декларира тежестите за допълнителни възнаграждения и разходите за социално осигуряване от прехвърлянето на персонал от Postdienst (например усреднения размер на тежест № 2 за допълнителни разходи за социално осигуряване на стойност […] млн. EUR от 2008 г. нататък), както и тежестите от задължението за универсална услуга.
Deutsche Post continued to claim the burdens for excess wages and social costs from the takeover of personnel from POSTDIENST (e.g. average burden #2 on excess social costs of EUR […] million from 2008 onwards) as well burdens from the universal service obligation.
Както в случая с решението за прагове на цените от 2002 г., регулаторният орган в пощенския сектор одобрява финансирането на тези тежести от приходите от услуги с регулирани цени и определя прагове на цените на съответно завишено ниво.
As with the 2002 Price cap decision, the Postal regulator approved the financing of those burdens out of the price-regulated revenues and set the price cap at an accordingly higher level.
Следователно по отношение на услугите с нерегулирани цени признаването на тези тежести от страна на регулаторният орган в пощенския сектор в решенията за прагове на цените от 2002, 2007 и 2009 г. се запазва непроменено.
The Postal regulator's recognition of those burdens in the 2002, 2007, and 2009 Price cap decisions has therefore remained unchanged with regard to the non-price regulated services.
Финансови резултати на DPAG
Financial results of DPAG
Финансовите резултати на DPAG за периода 1995—2006 г. са представени на фигура 2 от решението за разширяване от 2007 г. Резултатите от 1995 до 1999 г. са разнородни (през някои години са отчетени загуби, а през други — печалби), докато в периода 2000—2006 г. DPAG постоянно реализира печалба преди данъчно облагане в размер на 1—2 млрд. EUR.
The financial results of DPAG for the years 1995 to 2006 are shown in Figure 2 of the 2007 Extension Decision. Whereas they were mixed, some years with losses and some with profits, in the years 1995 to 1999, DPAG constantly made profits of between EUR 1 and 2 billion before taxes for the years 2000 until 2006.
Между 2007 и 2010 г. DPAG е реализирало следните нетни печалби: 1,8 млрд. EUR (2007 г.); - 2,0 млрд EUR (2008 г.); 0,7 млрд. EUR (2009 г.); 2,6 млрд. EUR (2010 г.).
For the years 2007 until 2010, DPAG has realised the following net profits: EUR 1,8 billion (2007); – EUR 2,0 billion (2008); EUR 0,7 billion (2009); EUR 2,6 billion (2010).
Публикуваните счетоводни отчети на DPAG не дават възможност печалбите да бъдат разпределени към различните услуги.
The published accounts of DPAG do not allow for an allocation of the profits to the different services.
Ето защо не е възможно с помощта на публикуваните счетоводни отчети да се установи дали универсалните услуги с регулирани цени като цяло са били на загуба или на печалба.
Therefore, it is not possible on the basis of the published accounts to see whether the price-regulated universal services were loss- or profit-making overall.
ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
GROUNDS FOR INITIATION OF PROCEDURE
Както потвърждава Общият съд в решението си по дело T-421/07 [38], от решението за откриване от 1999 г. нататък всички мерки, предмет на разследването, са били част от процедурата, която е продължена с решението за разширяване от 2007 г.
As the General Court confirmed in its ruling in Case T-421/07 [38], all measures under investigation have been part of the proceedings since the 1999 Opening decision, which has been continued by the 2007 Extension decision.
Пенсионна субсидия
Pension subsidy
В решението за разширяване от 2011 г. се установява, че пенсионната субсидия представлява нова мярка за помощ, тъй като преди пенсионната реформа от 1995 г. Deutsche Post е било задължено да финансира в пълна степен разходите за пенсии от собствени ресурси.
The 2011 Extension decision considered that the pension subsidy constituted a new aid measure because Deutsche Post had, before the 1995 pension reform, been fully liable to finance the pensions costs out of own resources.
Освен това в решението за разширяване от 2011 г. се отхвърля твърдението на Германия, основано на решението по делото Combus [39], че пенсионната субсидия не представлява помощ.
Furthermore, the 2011 Extension decision rejected Germany's claim based on the Combus judgment [39] that the pension subsidy did not constitute aid.
За целите на оценката за съвместимост на пенсионната субсидия като компенсация за „предшестващи“ разходи за пенсии (например в съответствие с решението на Комисията относно френското дружество La Poste (наричано по-нататък „решението относно La Poste“) [40], в решението за разширяване от 2011 г. е бил отчетен фактът, че декларираните допълнителни разходи за социално осигуряване са били компенсирани не само с пенсионната субсидия, а също и с приходите от услуги с регулирани цени (например тежест № 2 за допълнителни социалноосигурителни вноски).
For the compatibility assessment of the pension subsidy as compensation for ‘legacy’ pension costs (e.g. following the Commission decision on French La Poste (hereafter La Poste decision) [40], the 2011 Extension decision took into account that the claimed excess social costs have not only been compensated by the pension subsidy but also from the price-regulated revenues (e.g. burden #2 on excess social contributions).