natgillin/translations-raw huggingface dataset:
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
EUR 480 million of well-defined separation costs;
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
EUR 90 million to set up a money market desk; and
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
EUR 500 million to provide for a prudential margin.
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 — 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 — 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 — 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 — 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 — 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 — 300] млн. EUR).
The Dutch State provided a further breakdown of the separation costs of EUR 480 million. They related to cross liabilities exposure (EUR [0 - 200] million), unwinding of risk allocation letters (EUR [0 - 200] million), repurchase of securitisation notes (EUR [0 - 200] million), the transfer from ABN AMRO R of trading-related market risk of ABN AMRO N customers (EUR [0 - 200] million), discontinuation of capital relief instruments (EUR [0 - 200] million) and sundry separation and unwinding costs (EUR [0 - 300] million).
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
After the separation from its parent company ABN AMRO Bank, ABN AMRO II needed to set up a money market desk on its own, which cost EUR 90 million.
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
Finally, the Dutch State injected another EUR 500 million in capital to ensure that ABN AMRO N could operate with some margin above the minimum regulatory requirements.
Задължителни конвертируеми облигации с фиксиран падеж за покриване на капиталовия недостиг в резултат на продажбата на New HBU (мярка Б4, 300 млн. EUR)
Mandatory Convertible Security to cover capital shortfall due to sale of New HBU (Measure B4, EUR 300 million)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане.
FBN and ABN AMRO N could only merge once the concentration issues identified in the Merger Decision were resolved.
Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank.
Therefore, the Dutch State decided to sell New HBU and IFN to Deutsche Bank.
Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно.
That transaction resulted however in an additional capital need of EUR 470 million, which ABN AMRO N could not deal with entirely on its own.
Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS [60].
The Dutch State decided to help and injected EUR 300 million in the form of MCS [60].
Задължителни конвертируеми облигации с фиксиран падеж за покриване на разходите за интегриране (мярка Б5, 1,2 млрд. EUR)
Mandatory Convertible Security to cover integration costs (Measure B5, EUR 1,2 billion)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането — група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа.
To implement the merger, ABN AMRO N and FBN (and after the merger ABN AMRO Group) had to pay for upfront integration costs of EUR 1,2 billion (after tax), related to redundancy costs, the integration of ICT platforms and the restructuring of the branch network.
Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS [61].
Since ABN AMRO N and FBN were not able to finance those costs themselves, the Dutch State decided to inject capital in the form of MCS [61].
Конвертиране на хибриден капитал от втори ред на FBN в основен капитал от първи ред (мярка В, 1,35 млрд. EUR)
Conversion of FBN Tier 2 hybrid capital into core Tier 1 capital (Measure C, EUR 1,35 billion)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB [62] беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
FBN was obliged to increase its Tier 1 capital after the DNB [62] had indicated that there was a Tier 1 capital shortage of approximately EUR 1,26 billion. After the separation from its parent company Fortis SA/NV, FBN also had to spend EUR 90 million to cover costs related to the set up of a treasury desk, Basel-related models, licenses and consultancy services.
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой [63].
The Dutch State provided that extra capital by converting Tier 2 debt with a nominal value of EUR 1,35 billion into Tier 1 capital. Consequently, the transaction did not involve any new cash [63].
Задължения за плащане спрямо други участници в консорциума (мярка Г, 740 млн. EUR)
Payment obligations towards other consortium members (Measure D, EUR 740 million)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни.
When the consortium members negotiated the acquisition of ABN AMRO Holding in 2007, they realised that not all facts were already known at the time.
Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне.
Therefore, the CSA contained a number of general principles to settle certain payment obligations, which would only become apparent during the separation process.
Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея – Fortis SA/NV).
The exact amounts result from a negotiating process in which the Dutch State (and Fortis SA/NV before it) participated.
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
The total amount of EUR 740 million relates to:
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
Those cash outflows are partly compensated by the fact that the Dutch State received […] from the other consortium members related to stranded costs.
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
The balance of the payment obligations in respect of other consortium members (namely EUR 740 million) was paid in cash, in part directly to the other consortium members and in part to ABN AMRO Bank (now RBS NV).
Кръстосани задължения (мярка Д, 950 млн. EUR)
Cross liabilities (Measure E, EUR 950 million)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори.
Even after the divestment of New HBU, ABN AMRO Bank (now RBS NV) and ABN AMRO II (or its legal successors) will remain liable towards creditors of New HBU if New HBU is unable to meet its obligations towards its own creditors.
По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II.
Likewise New HBU will face cross liabilities towards creditors of ABN AMRO Bank and ABN AMRO II.
Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение.
Since the cross liabilities were rooted in the sale of New HBU which resulted from a decision of ABN AMRO II and its shareholders, it was also their responsibility to find a solution.
Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %.
The proposed solution implied that the Dutch State and Deutsche Bank (namely the purchaser of New HBU) agreed that new HBU and ABN AMRO II would indemnify each other for those cross liabilities by providing each other collateral, so as to reduce the induced regulatory capital requirements to a desired 20 %.
В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
As a result of that agreement, ABN AMRO II had to provide collateral to New HBU for an amount up to EUR 950 million (declining over time as underlying liabilities mature) for the liabilities of New HBU towards ABN AMRO II and towards ABN AMRO Bank (now RBS NV).
Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
Since ABN AMRO II did not have the means to provide the collateral needed in respect of the liability towards ABN AMRO Bank (now RBS NV), the State provided a counter-indemnity in the form of a guarantee on the debt of ABN AMRO Bank (now RBS NV).
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
The Dutch State priced that risk as if it was a State guarantee on ABN AMRO Bank (now RBS NV) subordinated debt.
Ценообразуването – основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация [64] — беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS [65].
The pricing – based on the European Central Bank (‘ECB’) Recapitalisation Recommendation [64]– was set at 200 basis points plus the median CDS-spread [65].
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение.
Table 4 summarises the measures assessed in this Decision.
Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени.
The column ‘Reason’ is the same as that in Table 1 at point (57) of the Decision of 5 February 2010. As indicated in recital 110, following the separation of ABN AMRO N with ABN AMRO Bank on 6 February 2010, the measures and the objectives of the measures were reshuffled.
По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
More specifically, Measure A was used from that date on for the objectives of Measure B3 (insofar as it concerns the prudential margin) and Measure B5 and vice versa.
Мерки за държавна подкрепа
State support measures
(в млрд. EUR)
(in EUR billion)
Правен субект, на който се предоставя мярката
Legal entity to which the measure is granted
Краткосрочно финансиране
ST funding
Дългосрочно финансиране
LT funding
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
FBN (to allow repayment to Fortis Bank SA/NV)
Придобиване на ABN AMRO N
Acquisition of ABN AMRO N
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
FBN (purchase price paid by waiving debt)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Capital measures notified in July 2009 and implemented in July/August 2009
Мярка A
Measure A
Инструмент за освобождаване на капитал
Capital relief instrument
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
CDS-protection on a EUR 34,5 billion portfolio (having a capital relief effect of EUR 1,7 billion)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
Filling the capital shortage of ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
ABN AMRO Bank (now RBS NV) and moved to ABN AMRO II (now ABN AMRO Bank) on separation date
Мярка Б1
Measure B1
Мярка Б2
Measure B2
Първи транш разходи за разделяне
First tranche of separation costs
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
ABN AMRO Bank NV (now RBS NV) and moved to ABN AMRO II (now ABN AMRO Bank on separation)
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Additional capital measures notified in January 2010
Мярка Б3
Measure B3
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
Second tranche of separation costs and prudential margin of EUR 0,5 billion
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
EUR 967 million paid to ABN AMRO Bank (now RBS NV) and then moved to ABN AMRO II (now ABN AMRO Bank) on separation, the remainder directly paid to ABN AMRO II
Мярка Б4
Measure B4
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Capital impact from sale of new HBU
Мярка Б5
Measure B5
Разходи за интегриране
Integration costs
Мярка В
Measure C
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
Exchange Tier 2 into common equity
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
Tier 1 shortage at the level of FBN
Мярка Г
Measure D
Плащане в брой на партньорите в консорциума
Cash payment to consortium partners
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Payment obligations resulting from the CSA
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Other consortium partners/ABN AMRO Bank (now RBS NV)
Мярка Д
Measure E
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
Guarantee on liabilities of EUR 950 million
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
Cross liabilities resulting from sale of new HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
ABN AMRO II (now ABN AMRO Bank)
ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
GROUNDS TO OPEN
Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
Grounds to open in the Decision of 8 April 2009
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z [66] представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност.
In the Decision of 8 April 2009, the Commission opened proceedings because it had grounds to believe that Measures Y1, Y2 and Z [66] represented State aid in favour of FBN and ABN AMRO N. The Commission believed that those measures allowed FBN and ABN AMRO N to stay on the market and pursue their activities.
Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
It had reasons to believe that those measures were selectively advantageous to FBN and ABN AMRO N.
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV.
In recitals 29 and 30 of the Decision of 8 April 2009, the Commission noted that Measures X, Y1 and Y2 were part of the same sale contract, which aimed at separating FBN from the rest of the Fortis SA/NV.
В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
The Decision of 3 December 2008 already concluded that by entering in that contract on 3 October 2008, the Dutch State had not acted as a normal investor in a market economy.
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък.
In recital 33 of the Decision of 8 April 2009, the Commission argued that Measure Y1 was apparently advantageous to FBN as it had received an amount of funding, which it could not have found on the markets, the markets being at the time in complete disarray.
Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор.
Keeping in mind those extreme market circumstances, the Commission also doubted that the interest rates required by the Dutch State would have been acceptable to a private investor.
Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството.
The Commission also noted that the solidity of its new funding provider seemed advantageous to FBN.
FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
FBN was no longer dependent on a liquidity-constrained company in distress like Fortis SA/NV but received its funding from the Dutch State.
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) [67], тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум.
The Commission doubted that Measure Y1 was compatible with the Communication from the Commission – The application of State aid rules to measures taken in relation to financial institutions in the context of the current global financial crisis (the ‘Banking Communication’) [67] as it was neither proportional nor limited to the minimum necessary.
По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
More specific concerns were raised in recital 52 of the Decision of 8 April 2009 on the compatibility of the following elements: (1) the remuneration that FBN paid, (2) the maximum period during which FBN could benefit from funding, (3) the maximum maturity of instruments concerned and (4) the volume of the liquidity facility.
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени.
The Commission also indicated that Measure Y2 could contain elements of State aid if Fortis Bank SA/NV was at the time of the acquisition in a position to request the immediate redemption of the long-term loans should the ownership of FBN change.
Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти.
If there was indeed an ownership-related redemption clause, Measure Y2 allowed FBN to benefit from long-term loans at pre-crisis interest rates.
Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент.
Measure Y2 implied that FBN was not obliged to find alternative funding at the prevailing market conditions at that time.
Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос.
Moreover, since Fortis Bank SA/NV had the right to ask for redemption, the Dutch State choice to provide of long-term loans rather than short-term loans could be questioned.
По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим.
Therefore, in the Decision of 8 April 2009, the Commission voiced concerns that Measure Y2 contained State aid for a longer-term period than was strictly necessary.
С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
To be in a position to evaluate the State aid implications of Measure Y2, the Commission requested the Dutch State to provide more information on the contractual early redemption terms of the long-term loan contracts.
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
In recital 54 of the Decision of 8 April 2009, the Commission also doubted whether the Dutch State had taken sufficient measures to limit undue distortions of competition, in line with point (27) of the Banking Communication.
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N — евентуално непряко — се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност.
The Commission was also concerned that ABN AMRO N had – potentially indirectly – benefited from the liquidity measures provided to FBN.
Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
Therefore, it asked the Dutch State to provide more information on ABN AMRO N’s funding position and funding strategy.
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2.
With respect to Measure Z, the Commission doubted that the Dutch State paid FBN the market price for the acquisition of ABN AMRO N. The Commission observed that the Dutch State paid more than the 3 October 2008‘current market conditions’ valuation of the Dutch State’s own valuation expert […] in its report which was mentioned in recital 2.
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции.
Moreover, the Commission observed that the Dutch State had not applied a correction factor to reflect the stock market decline that occurred between October and December 2008 and which was especially pronounced for bank stocks.