natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ето защо доводите на тридесетте заинтересовани страни ще бъдат представени заедно с позицията на испанските органи, а доводите на двете страни ще бъдат описани отделно.
Hence the arguments of the 30 interested parties will be presented together with the position of the Spanish authorities, while the arguments of the two parties will be described separately.
Мнения на испанските органи и тридесетте заинтересовани страни
Comments from the Spanish authorities and the 30 interested parties
Като встъпително мнение испанските органи подчертават, че прякото облагане с данъци е от компетентността на държавите-членки.
As an opening comment, the Spanish authorities stress that direct taxation falls within the competence of the Member States.
Следователно действията на Комисията в тази област следва да са в съответствие с принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора.
Therefore, the Commission’s action in this field should comply with the subsidiarity principle in Article 5 of the Treaty.
Освен това испанските органи припомнят, че съгласно член 3 и член 58, параграф 1, буква а) от Договора на държавите-членки се разрешава да установяват различни данъчни системи според местоположението на инвестицията или мястото на установяване за данъчни цели на данъкоплатеца, без това да се разглежда като ограничаване на свободното движение на капитал.
Moreover, the Spanish authorities recall that Articles 3 and 58(1)(a) of the Treaty allow Member States to establish different tax systems according to the location of the investment or the tax residence of the taxpayer, without this being considered a restriction on the free movement of capital.
Тридесетте заинтересовани страни също поддържат становището, че отрицателно решение на Комисията би нарушило принципа на национална данъчна автономия, предвиден в Договора, както и член 56 от Договора, с които се забраняват ограничения върху свободното движение на капитал.
The 30 interested parties also maintain that a negative Commission decision would breach the principle of national fiscal autonomy laid down in the Treaty, as well as Article 56 of the Treaty, which prohibits restrictions on the free movement of capital.
Въпросната мярка не представлява държавна помощ
The measure at issue does not constitute State aid
Испанските органи и тридесетте заинтересовани страни считат, че въпросната мярка не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора, тъй като: i) не предоставя икономическо предимство; ii) не поставя в по-благоприятно положение определени предприятия; и iii) не нарушава или не заплашва да наруши конкуренцията между държавите-членки.
The Spanish authorities and the 30 interested parties consider that the measure at issue does not to constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty since: (i) it does not confer an economic advantage; (ii) it does not favour certain undertakings; and (iii) it does not distort or threaten to distort competition between Member States.
В съответствие с логиката на испанската данъчна система, те поддържат становището, че въпросната мярка следва да бъде разглеждана като обща мярка, която се прилага без дискриминация по отношение на всеки вид дружество и дейност.
In line with the logic of the Spanish tax system, they maintain that the measure at issue should be considered a general measure that applies indiscriminately to any type of company and activity.
Въпросната мярка не предоставя икономическо предимство
The measure at issue does not confer an economic advantage
Противно на позицията на Комисията, както е изложено в решението за откриване, испанските органи поддържат становището, че член 12, параграф 5 от TRLIS не представлява изключение от системата за корпоративно данъчно облагане на Испания, тъй като: i) испанската счетоводна система не е подходяща отправна точка за обосноваване на съществуването на изключение от данъчната система; и ii) дори и да беше, характеризирането на финансовата репутация като амортизируем актив с течение на времето, от историческа гледна точка е обща особеност на испанската счетоводна система и системата за корпоративно данъчно облагане.
Contrary to the Commission’s position as expressed in the initiating Decision, the Spanish authorities maintain that Article 12(5) TRLIS does not constitute an exception to the Spanish corporate tax system since: (i) the Spanish accounting system is not an appropriate point of reference to substantiate the existence of an exception to the tax system; and (ii) even if it were, the characterisation of financial goodwill as a depreciable asset over time has historically been a general feature of the Spanish accounting and corporate tax systems.
На първо място, поради липса на хармонизирани счетоводни правила счетоводният резултат не може да служи като отправна точка за установяването на изключителния характер на въпросната мярка.
Firstly, because of the lack of harmonisation of accounting rules, the accounting result cannot serve as a reference point for establishing the exceptional nature of the measure at issue.
В действителност в Испания данъчната основа се изчислява въз основа на счетоводния резултат, коригиран спрямо правилата за данъчно облагане.
Indeed, in Spain, the tax base is calculated on the basis of the accounting result, adjusted according to tax rules.
Следователно в разглеждания случай счетоводни съображения не могат, според становището на Испания, да служат като отправна точка за данъчна мярка.
Therefore, in the case at hand, accounting considerations cannot, in Spain’s view, serve as a reference point for a tax measure.
На второ място, не е правилно да се счита, че амортизацията на репутацията не е присъща на логиката на испанската счетоводна система, тъй като както репутацията [18], така и финансовата репутация [19] могат да се амортизират за период до 20 години.
Secondly, it is incorrect to consider goodwill amortisation not to be within the logic of the Spanish accounting system since both goodwill [18] and financial goodwill [19] can be amortised over periods of up to 20 years.
Тези емпирични правила отразяват обезценката на съответните активи, били те материални или не.
These empirical rules reflect the loss of value of the underlying assets, whether or not tangible.
Следователно член 12, параграф 5 от TRLIS не представлява изключение и не се отклонява от правилата за амортизация на репутацията, установени в счетоводната и данъчната системи на Испания.
Therefore, Article 12(5) TRLIS does not constitute an exception as it does not depart from the rules on amortisation of goodwill established in the Spanish accounting and tax systems.
На трето място, испанските органи подчертават, че въпросната мярка не представлява действително икономическо предимство, тъй като в случай на продажба на придобитото дялово участие приспадната сума се възстановява чрез облагане на данъка върху дохода, като по този начин данъкоплатецът е поставен в положение, в което би бил, ако не е приложен член 12, параграф 5 от TRLIS.
Thirdly, the Spanish authorities point out that the measure at issue does not constitute a true economic advantage since, in the case of sale of the acquired shareholding, the amount deducted is recovered by taxation of the capital gain, thus placing the taxpayer in the same situation as if Article 12(5) TRLIS had not been applied.
На четвърто място, Комисията неправилно се позовава на член 11, параграф 4 и член 89, параграф 3 от TRLIS, за да установи наличието на предимство.
Fourthly, the Commission incorrectly refers to Articles 11(4) and 89(3) TRLIS to establish the existence of an advantage.
В решението за откриване Комисията посочва, че от член 12, параграф 5 от TRLIS не е необходимо да се възползва нито обединяване на търговската дейност, нито поглъщане на целевото дружество.
In the initiating Decision, the Commission states that neither a business combination nor takeover of the target company is necessary to benefit from Article 12(5) TRLIS.
Това изявление произтича от неразбиране на испанската данъчна система, тъй като тези два члена не възпрепятстват група дружества, които съвместно придобиват контрол върху целевото дружество, да приспаднат съответната част от репутацията, произтичаща от операцията.
This statement reflects a misunderstanding of the Spanish tax system since these two Articles do not prevent a group of companies that jointly acquires control of a target company from deducting a corresponding fraction of the goodwill resulting from the operation.
Следователно, прилагането на тези два члена не изисква индивидуален контрол върху целевото дружество, за да бъде извлечена полза от въпросната мярка.
Hence, application of these two Articles does not require individual control of the target company in order to benefit from the measure at issue.
В този контекст би било неправилно да се счита, че член 12, параграф 5 от TRLIS предлага по-благоприятно третиране, отколкото член 11, параграф 4 или член 89, параграф 3 от TRLIS по отношение на контролното положение на бенефициерите. В заключение следва да се отбележи, че критерият за дялово участие от 5 % е несъвместим с условията, предвидени в член 89, параграф 3 от TRLIS, а също и с насоките и практиките на Комисията.
In this context, it would be inappropriate to consider that Article 12(5) TRLIS offers more favourable treatment than Articles 11(4) or 89(3) TRLIS as regards the controlling position of the beneficiaries.
Испанските органи подчертават, че Комисията също така неправилно се позовава на член 12, параграф 3 от TRLIS, за да установи представеното предимство съгласно член 12, параграф 5 от TRLIS: Член 12, параграф 3 се прилага по отношение на случаи на амортизация, когато е налице обективна загуба, записана от целевото дружество, докато член 12, параграф 5 от TRLIS допълва тази разпоредба и отразява обезценката, отнасяща се до амортизацията на финансовата репутация.
The Spanish authorities point out that the Commission also incorrectly refers to Article 12(3) TRLIS to establish an alleged advantage under Article 12(5) TRLIS: Article 12(3) applies to situations of depreciation in case of an objective loss recorded by the target company, whereas Article 12(5) TRLIS complements this provision and reflects the loss of value attributable to depreciation of the financial goodwill.
На пето място, в Известието на Комисията за прилагане на правилата за държавна помощ по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества [21] (наричано по-долу „Известието на Комисията“) изрично се посочва, че правилата за амортизация не предполагат държавна помощ.
Fifthly, the Commission Notice on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation [21] (hereinafter the Commission Notice) explicitly states that amortisation rules do not imply State aid.
Тъй като настоящият амортизационен коефициент за финансова репутация за период от най-малко двадесет години е същият като коефициента за амортизация на репутация, правилото не представлява изключение от общата система за данъчно облагане.
Since the current amortisation coefficient for financial goodwill over a minimum of 20 years is the same as the amortisation coefficient for goodwill, the rule does not constitute an exception to the general tax system.
На последно място, тридесетте заинтересовани страни също считат, че ако въпросната мярка представлява предимство, крайните бенефициери биха били притежатели на дяловете в целевото дружество, тъй като те биха получили цената, заплатена от придобиващото дружество, което се възползва от въпросната мярка.
Finally, the 30 interested parties also consider that if the measure at issue constituted an advantage, the ultimate beneficiaries would be the target company’s shareholders since they would receive the price paid by the acquiring company benefitting from the measure at issue.
Въпросната мярка не поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производство
The measure at issue does not favour certain undertakings or production
На първо място, Испания поддържа становището, че член 12, параграф 5 от TRLIS е обща мярка, тъй като тя е отворена към всяко испанско дружество, независимо от неговата дейност, сектор, мащаб, форма или други характеристики.
Firstly, Spain maintains that Article 12(5) TRLIS is a general measure since it is open to any Spanish company whatever its activity, sector, size, form or other characteristics.
Единственото условие, за да може данъкоплатецът да се възползва от въпросната мярка, е да бъде установен за данъчни цели в Испания.
The only condition for the taxpayer to be able to benefit from the measure at issue is to be tax resident in Spain.
Фактът, че не всички данъкоплатци се възползват от въпросната мярка, не я прави избирателна.
The fact that not all taxpayers benefit from the measure in question does not make it selective.
Следователно член 12, параграф 5 от TRLIS не е нито de facto, нито de jure избирателен по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора.
Therefore, Article 12(5) TRLIS is neither de facto nor de jure selective within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Съответно с писмо от 14 юли 2008 г. [22] испанските органи предоставиха данни, получени от данъчните декларации за 2006 г., които показват, че всички видове дружества (МСП и големи предприятия), както и дружества, работещи в различни сектори на икономиката, са се възползвали от въпросната мярка.
Accordingly, by letter dated 14 July 2008 [22], the Spanish authorities provided data extracted from the 2006 Spanish tax returns which show that all types of companies (SMEs and large undertakings), as well as companies active in different economic sectors, had benefited from the measure at issue.
Испанските органи подчертават също така, че в неотдавнашно съдебно решение [23] Първоинстанционният съд е посочил, че ограничен брой бенефициери не е сам по себе си достатъчен, за да се установи избирателността на мярката, тъй като тази група всъщност може да представлява всички предприятия в определено правно или фактическо положение.
The Spanish authorities also stress that in a recent judgment [23], the Court of First Instance indicated that a limited number of beneficiaries is not sufficient in itself to establish the selectivity of the measure since that group can actually represent all of the undertakings in a particular legal and factual situation.
По-специално испанските органи подчертават, че въпросната мярка има сходства с неотдавнашно дело [24], при което Комисията е счела, че това е обща мярка и следователно те могат да поискат същото третиране.
In particular, the Spanish authorities stress that the measure at issue bears similarities with a recent case [24] that the Commission considered to be a general measure and they therefore request the same treatment.
На второ място, според испанските органи и тридесетте заинтересовани страни в своето решение за откриване Комисията смесва понятието за избирателност и обективните условия на въпросната мярка, които се отнасят само до определени транзакции (т.е. дялово участие в чуждестранно целево дружество).
Secondly, according to the Spanish authorities and the 30 interested parties, in its initiating Decision the Commission mixed up the concept of selectivity and the objective conditions of the measure at issue which refer only to certain transactions (i.e. shareholding in a foreign target company).
В действителност Комисията твърди, че член 12, параграф 5 от TRLIS е избирателен, тъй като не се предоставя еднакво третиране на подобни инвестиции в испански дружества.
Indeed, the Commission alleges that Article 12(5) TRLIS is selective since the same treatment is not granted to comparable investments in Spanish companies.
Комисията обаче не отчита, че критерият за избирателност не се определя от факта, че бенефициерът на въпросната мярка е група от дружества или многонационално дружество, което притежава дял в целево дружество.
However, the Commission fails to recognise that the selectivity criterion is not determined by the fact that the beneficiary of the measure at issue is a group of companies or a multinational company that has a share in a target company.
Фактът, че от мярката се възползват само дружества, които отговарят на обективния критерий, предвиден във въпросната мярка, не я прави сам по себе си избирателна.
The fact that a measure benefits only companies that comply with the objective criterion laid down in the measure at issue does not in itself make it selective.
Критерият за избирателност предполага, че на бенефициерите от мярката следва да бъдат наложени субективни ограничения.
The selectivity criterion implies that subjective restrictions should be imposed on the beneficiary of the measure at issue.
Критерият за избирателност, създаден за тази процедура, е несъвместим с предишна практика на Комисията и е твърде неясен и широк.
The selectivity criterion created for this procedure is inconsistent with previous Commission practice and too vague and broad.
По-нататъшното развиване на тази концепция би било довело до погрешното заключение, че повечето подлежащи на приспадане данъчни разходи попадат в обхвата на член 87, параграф 1 от Договора.
Taking this concept further would lead to the erroneous conclusion that most tax deductible expenses fall within the scope of Article 87(1) of the Treaty.
Испанските органи добавят, че фактът на ограничаване на амортизацията на финансова репутация до тази, която произтича от придобиването на значително дялово участие в целевото дружество, не е достатъчен, за да се премахне общият характер на въпросната мярка, тъй като тя се прилага без дискриминация по отношение на всяко дружество, което е установено за данъчни цели в Испания, без да има допълнителни изисквания.
The Spanish authorities add that the fact of limiting the amortisation of financial goodwill to that resulting from the acquisition of a significant shareholding in a target company is not sufficient to remove the general character of the measure at issue, since it applies indiscriminately to any company that is tax resident in Spain with no further requirements.
В съответствие с практиката на Съда на Европейските общности [25] мярка, от която се възползват без разграничение всички предприятия, които се намират на националната територия, не може да представлява държавна помощ.
In line with the case-law of the European Court of Justice [25], a measure which benefits all undertakings in national territory, without distinction, cannot therefore constitute State aid.
На трето място, по отношение на прага от 5 % това равнище не поставя минимален размер на инвестицията и следователно от въпросната мярка не се възползват само големи предприятия.
Thirdly, as regards the 5 % threshold, this level does not set a minimum amount to be invested and therefore the measure at issue does not benefit only large undertakings.
По отношение на факта, че няма изискване продавачът да заплати данък върху дохода, за да бъде приложена въпросната мярка, испанските органи считат, че това няма връзка, тъй като контролът върху доход, получен в чужбина от продавач, който не подлежи на данъчно облагане в Испания, е извън тяхната област на компетентност.
As for the fact that there is no requirement for the seller to pay capital gains in order for the measure at issue to apply, the Spanish authorities consider this to be irrelevant since control of income received abroad by a seller who is not liable for tax in Spain lies outside their field of competence.
На последно място, ограничаване на обхвата на мярката — поради фискални и технически съображения — до придобивания на дялови участия в целеви дружества е съвместимо с положението, което възниква в резултат на изпълнението на различни директиви на Общността.
Lastly, limiting the scope of a measure — for fiscal technical reasons — to shareholding acquisitions in target companies is consistent with the situation resulting from the implementation of various Community Directives.
Например в резултат на Директива 2003/49/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 г. относно общата система на данъчно облагане на лихви и възнаграждение между свързани дружества от различни държави-членки [26] (наричана по-долу „Директива за трансграничните плащания на лихви и възнаграждение“) и Директива 2003/123/ЕО на Съвета от 22 декември 2003 г. за изменение на Директива 90/435/ЕИО относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки [27] (наричана по-долу Директивата „дружества майки — дъщерни дружества“), данъчното третиране на дивиденти, лихви или възнаграждение може да е различно в зависимост от това дали плащането се извършва към вътрешно или чуждестранно дружество.
For example, as a result of Council Directive 2003/49/EC of 3 June 2003 on a common system of taxation applicable to interest and royalty payments made between associated companies of different Member States [26] (hereinafter the Cross-border Interest and Royalty Payments Directive) and Council Directive 2003/123/EC of 22 December 2003 amending Directive 90/435/EEC on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States [27] (hereinafter the Parents-Subsidiary Directive), the tax treatment of dividends, interests or royalties may differ according to whether the payment is made to a domestic or a foreign company.
На четвърто място, въвеждането на въпросната мярка във всеки случай е обосновано от принципа на неутралност, който е в основата на испанското данъчно законодателство.
Fourthly, the introduction of the measure at issue is in any case justified by the principle of neutrality, which underlies all Spanish tax legislation.
Този принцип предполага, че данъчното третиране на инвестиция следва да бъде неутрално, независимо от използваните инструменти, било то прехвърляне на активи, обединяване на търговската дейност или придобиване на дялове.
This principle implies that the tax treatment of an investment should be neutral irrespective of the instruments used, whether transfer of assets, business combination or share acquisition.
Следователно данъчната амортизация на инвестиция следва да бъде идентична, независимо от инструмента, използван за осъществяване на въпросното придобиване.
Therefore, the tax amortisation of an investment should be identical whatever the instrument used to carry out the acquisition in question.
Крайната цел на въпросната мярка, в тази по-широка перспектива, е да гарантира свободното движение на капитал, като не допуска дискриминационно данъчно третиране между транзакциите с целеви дружества и изцяло вътрешни транзакции.
The final aim of the measure at issue, in this broader perspective, is to ensure the free movement of capital by avoiding discriminatory tax treatment between transactions with target companies and purely domestic transactions.
Като се има предвид, че придобиванията на значителни дялови участия във вътрешни дружества би могло да доведе до обединяване на търговската дейност на придобиващото и придобитото дружества без правни или фискални ограничения, репутацията, която би произтекла за данъчни цели в резултат от обединяването, може да се амортизира.
Given that acquisitions of significant shareholdings in domestic companies could lead to a business combination of the acquiring and the acquired companies with no legal or fiscal barriers, the goodwill that would ensue for tax purposes as a result of the combination could be amortised [28].
При все това репутация на трансгранични операции не може да произтече, защото няма пълно хармонизиране на общностно равнище, или — дори по-лошо — защото няма хармонизиране извън границите на Общността.
However, goodwill of cross-border operations cannot arise because harmonisation at Community level is not complete or — even worse — because there is no harmonisation outside the Community.