natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Практиката, която цели да се вземе предвид административна глоба, която по принцип може да бъде приспадната (от облагаемата основа) от корпоративния данък и след това да се намали размерът на тази глоба, за да се вземе предвид това, че не може да бъде приспадната (компенсация или „netting“), не съответства както на нормативните разпоредби, така и на административната практика в тази област [61].
The practice of considering an administrative fine, which is in principle deductible (from the tax base) for corporate tax, as non-deductible and of then reducing the amount of this fine to take account of its non-deductibility (compensation or netting) is not in keeping with administrative rules or practice in this area [61].
Поради това следва да се вземе предвид предимството и недостатъкът, които произтичат от тази практика спрямо случай, в който подобна компенсация не би била приложена от администрацията.
As a result, the advantage and disadvantage resulting from this practice must be looked at compared with a situation in which such compensation has not been applied by the authorities.
Същата логика може да се приложи към сумите на ДДС, които по принцип се приспадат от корпоративния данък и към които би могло да се приложи тази компенсация.
The same reasoning can be applied to the amounts of VAT which are in principle deductible from corporate tax and which would have benefited from this compensation.
Наред със сумите, определени в предходните съображения, следните суми следва да се считат като възможни за приспадане:
Of the amounts established in the previous recitals, the following must be regarded as deductible:
33238698 + 312608393 + 31260839 + 63216555 + 6321655 = 446646140 BEF.
BEF 33238698 + 312608393 + 31260839 + 63216555 + 6321655 = BEF 446646140.
Отрицателната последица за Umicore от невъзможността за приспадане на тези суми може да се изчисли по принцип на:
The negative impact for Umicore of not being able to deduct these amounts can, in principle, be estimated at:
446646140 × 40,17 % [62] = 179417754 BEF
BEF 446646140 × 40,17 % [62] = BEF 179417754.
Независимо от това, предвид факта, че Umicore е имало данъчна загуба за облагаемите доходи за 2000 г., невъзможността да се приспаднат въпросните суми всъщност е довела до отрицателното въздействие само за следващия облагаем период (доходи за 2001 г.), в който дружеството Umicore действително е прехвърлило цялата си прехвърлима данъчна загуба.
However, given that Umicore showed a tax loss in terms of taxable income for 2000, the non-deductibility of the amounts concerned actually only had a negative impact the following tax year (2001 earnings) when Umicore in fact credited the entire tax loss that could be carried over against its earnings.
Следователно механизмът за компенсация по начина, по който е приложен от белгийската администрация, е имал за цел да отсрочи плащането на данъка или на глобата за следващия облагаем период.
The compensation mechanism as applied by the Belgian authorities therefore had the effect of deferring payment of the tax and fine until the following tax year.
От друга страна, доколкото корпоративният данък в Белгия по принцип се събира чрез предварителни вноски от данъкоплатеца през облагаемата година с цел да се избегнат данъчни увеличения [63], логично може да се счете, че при липсата на компенсация дружеството Umicore е трябвало за извърши въпросните плащания по средата на 2001 г., което на практика означава, че Umicore се е възползвало от отсрочване на плащането на сумата от 179417754 BEF с 6 месеца.
In addition, since Belgian corporate tax is in general collected by means of advance payments made by the taxpayer during the tax year in order to avoid increases in the amount of tax to be paid [63], it is reasonable to consider that without compensation, Umicore would have had to make the payments in question in mid-2001, which means that in practice Umicore’s obligation to pay BEF 179417754 was postponed for 6 months.
Положителното въздействие на невъзможността за приспадане за Umicore може да се оцени на следната сума:
The positive impact for Umicore of non-deductibility can therefore be estimated as follows:
179417754 BEF × 0,8 % [64] × 6 месеца = 8612052 BEF
BEF 179417754 × 0,8 % [64] × 6 months = BEF 8612052.
Лихви за забава
Interest on late payments
Дължимите лихви за забава по принцип следва да се начисляват върху размера на посочения по-горе начислен ДДС при месечна ставка от 0,8 % от 21 януари 1997 г. [65] и до действителното плащане, извършено в края на месец декември 2000 г.:
The interest on late payments owed on the VAT amounts calculated above must be calculated at a monthly rate of 0,8 % from 21 January 1997 [65] up until the payment was actually made at the end of December 2000:
37,6 % [66] × (312608393 + 63216555) = 141310180 BEF
37,6 % [66] × (312608393 + 63216555) = BEF 141310180.
Обобщение на дължимите суми за периода 1995—1996 г.
List of amounts owed for the period 1995-96
Минималните дължими суми от Umicore за периода 1995—1996 г. са обобщени в таблицата по-долу:
The minimum amounts owed by Umicore for the period 1995-96 are listed in the table below:
(в BEF)
(BEF)
ДЪЛЖИМИ СУМИ
AMOUNTS OWED
Първи вид сделки
First type of transaction
Административна глоба
Administrative fine
Втори вид сделки
Second type of transaction
Дължим ДДС
VAT owed
Административна глоба (10 %)
Administrative fine (10 %)
Трети вид сделки
Third type of transaction
446646140 BEF
BEF 446646140
Общо дължима сума (ДДС + лихви)
Total owed in principle (VAT + interest)
587956320 BEF
BEF 587956320
Въздействие на невъзможността за приспадане:
Impact of non-deductibility:
отрицателно въздействие на невъзможността за приспадане
negative impact of non-deductibility
+ положително въздействие на отсроченото плащане
+ positive impact of deferred payment
417150618 BEF
BEF 417150618
Въз основа на горното изчисление следва да се отчете, че минималната сума, която дружеството Umicore е дължало за периода 1995—1996 г. в рамките на сключването на споразумението с данъчната администрация, възлиза на BEF 587956320 (14575056,46 EUR).
On the basis of the above calculation, it must be considered that the minimum amount for which Umicore was liable for 1995 and 1996 in the context of a settlement agreement with the tax authorities was BEF 587956320 (EUR 14575056,46).
Преди да се сравни обаче тази сума със сумата от споразумението, следва да се вземе предвид въздействието от невъзможността за приспадане, което води до сума BEF 417150618 (10340893,71 EUR).
However, before comparing this amount with the amount in the agreement, the impact of non-deductibility must be taken into account, which reduces the amount to BEF 417150618 (EUR 10340893,71).
Период 1997—1998 г.
Years 1997-98
Що се отнася до периода 1997—1998 г., въпросните сделки от акта за изменение на данъчно задължение от 30 април 1999 г. са следвали следната схема:
For 1997 and 1998, the transactions questioned in the adjustment notice of 30 April 1999 were as follows:
Превоз от транспортно дружество
Transport by transport company
При този последен сценарий клиентът на Umicore е установен в Обединеното кралство клон „Б“ на швейцарско дружество с номер по ДДС в Обединеното кралство.
In this last scenario, Umicore’s customer is a subsidiary (B), established in the United Kingdom, of a Swiss company registered for VAT in the UK.
Следващият клиент е данъчнозадължено лице „В“, установено в Италия.
The subsequent customer is taxable person C, established in Italy.
Накрая, плащането по фактурите за продажба, изготвени от Umicore, е извършено от данъчнозадължено лице „Б“.
Finally, the invoices drawn up by Umicore were paid by taxable person B.
В акта си за изменение на данъчно задължение от 30 април 1999 г. данъчната администрация е била на мнение, че данъчнозадълженото лице „Б“ не е имало право да изисква освобождаването от ДДС, предвидено в член 39а от КДДС, с довода, че не е имало валиден номер по ДДС в Италия.
In their adjustment notice of 30 April 1999, the tax authorities considered that taxable person B was not entitled to claim the VAT exemption provided for in Article 39 bis of the VAT Code because it did not have a valid VAT number in Italy.
Освен това тя е счела, че дори да може да се допусне, че данъчнозадълженото лице „Б“ е извършвало действителна стопанска дейност, въз основа на която притежава качеството на данъчнозадължено по ДДС лице, въпросните продажби е трябвало да бъдат анализирани като вътреобщностни тристранни сделки.
In the alternative, it considered that, even if it was accepted that taxable person B had a real economic activity granting it status as an entity liable for VAT, the sales in question should be looked upon as triangular intra-Community transactions.
При този сценарий първата продажба между Umicore и данъчнозадълженото лице „Б“ е трябвало да бъде анализирана като национална продажба без превоз, върху която се начислява ДДС в Белгия, без възможност за освобождаване, тъй като превозът би бил извършен за сметка на италианските клиенти.
In this case, the first sale between Umicore and taxable person B should be regarded as a national sale without transport subject to Belgian VAT without any possibility of exemption since the transport had seemingly been carried out on behalf of Italian customers.
Най-напред следва предварително да се отбележи, че за разлика от периода 1995—1996 г. самите инспектори от ISI на по-късен етап са счели, че не е имало достатъчно данни, за да откажат освобождаването.
It must be noted first of all that, contrary to the period 1995-96, the Special Tax Inspectorate inspectors themselves considered subsequently that there was insufficient evidence to refuse exemption.
В действителност това положение е ясно показано във вътрешноведомствените справки, изпратени от инспекторите до техния директор преди и след сключването на споразумението.
This is clear from internal memos sent by the inspectors to their director before and after the conclusion of the agreement.
Второ, от документите, предоставени от Белгия на Комисията с писмо от 6 август 2009 г., е видно, че превозът е извършен за сметка на данъчнозадълженото лице „Б“ (а не за сметка на евентуален следващ клиент).
Second, it emerges from the documents which Belgium sent to the Commission with its letter of 6 August 2009 that the transport had indeed been carried out on behalf of taxable person B (and not on behalf of a possible subsequent customer).
Това също така изглежда е възможно да бъде потвърдено от копията на документите, предоставени от Umicore на ISI в писмото му от 11 юни 1999 г., които доказват, че за всяка продажба е изпращан факс от данъчнозадълженото лице „Б“ на Umicore, за да го информира за идентификацията на транспортното дружество, името на шофьора и регистрационния номер на камиона.
Moreover, it appears to be possible to confirm this on the basis of copies of documents sent by Umicore to the Special Tax Inspectorate with its letter of 11 June 1999 which indicate that, for each sale, a fax was sent by taxable person B to Umicore to inform it of the identification of the transporter, the driver’s name and the lorry’s registration number.
Освен това обстоятелството, според което данъчнозадълженото лице „Б“ не е имало валиден номер по ДДС в Италия по начина, по който е представено от белгийската администрация в акта ѝ за изменение на данъчно задължение от 30 април 1999 г., не изглежда уместно при липсата на каквото и да било задължение за едно данъчнозадължено лице да бъде регистрирано по ДДС в държавата-членка на изпращане на стоките.
The fact that taxable person B did not have a valid VAT number in Italy, as stated by the Belgian authorities in their adjustment notice of 30 April 1999, does not appear to be relevant since taxable persons need not be registered for VAT in the Member State to which the goods are being sent.
От друга страна, следва да се посочи, че данъчната администрация на Великобритания, която е предоставила информацията на белгийската администрация по искане на последната, въобще не е поставила под въпрос действителността на дейностите на данъчнозадълженото лице „Б“ в Обединеното кралство.
It must also be noted that the British tax authorities, which had communicated information to the Belgian authorities at their request, did not at any time dispute the reality of taxable person B’s activities in the UK.
Накрая, следва да се отбележи, че белгийската данъчна администрация не е поставила под въпрос обстоятелството, че стоките действително са напуснали белгийската територия, както и че са били превозени към друга държава-членка.
Lastly, the Belgian tax authorities did not dispute the fact that the goods had indeed left Belgian territory and had been transported to another Member State.
Тези съображения изглежда доказват в достатъчна степен, че службата ISI не е разполагала с данни, които да ѝ позволят да отхвърли освобождаването от ДДС по начина, по който е приложено от Umicore.
These considerations would seem to indicate clearly that the Special Tax Inspectorate did not have sufficient information to allow it to refuse the VAT exemption applied by Umicore.
Поради това следва да се заключи, че дружеството Umicore не е дължало допълнителен ДДС, глоба или лихва за периода 1997—1998 г.
It must therefore be concluded that Umicore was not liable for any additional VAT payments, fines or interest for the period 1997-98.
Заключение относно наличието на икономическо предимство
Conclusions concerning the existence of an economic advantage
Въз основа на горната оценка трябва да се има предвид, че минималната сума, която Umicore е дължало за периода 1995—1998 г. по силата на сключването на споразумение с данъчната администрация, възлиза на 417150618 BEF (1034089371 EUR).
On the strength of the above, it must be considered that the minimum amount for which Umicore was liable for 1995 to 1998 under a settlement agreement with the tax authorities was BEF 417150618 (EUR 10340893,71).
Доколкото тази сума е по-малка от сумата, платена от Umicore въз основа на споразумението от 21 декември 2000 г., не може да се заключи, че са съществували непропорционални отстъпки от страна на белгийските данъчни органи.
In as much as this amount is lower than the amount paid by Umicore under the agreement of 21 December 2000, it cannot be concluded that the Belgian tax authorities made disproportionate concessions.
Единственият аспект на споразумението, който е изключение от нормативната уредба, както и от административната практика, се отнася за механизма на компенсация, чрез който дължимата сума е била намалена, за да се вземе предвид невъзможността за приспадане на корпоративния данък.
The only aspect of the agreement which departs from administrative practice and rules concerns the compensation mechanism by which the amount due was reduced to take account of the non-deductibility from corporate tax.
При все това икономическото въздействие, което произтича от тази практика, е било надлежно взето предвид при въпросната оценка.
However, the economic impact of this practice was duly taken into account in the evaluation concerned.
Поради това Комисията счита, че белгийските данъчни органи не са предоставили икономическо или финансово предимство на дружеството Umicore в рамките на сключването на споразумение от 21 декември 2000 г.
The Commission therefore considers that the Belgian tax authorities did not grant an economic or financial advantage to Umicore in the settlement agreement of 21 December 2000.
Комисията констатира, че споразумението, сключено на 21 декември 2000 г. между белгийските данъчни органи и дружеството Umicore, не е предоставило предимство на последното и следователно не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
The Commission finds that the settlement agreement concluded on 21 December 2000 between the Belgian tax authorities and Umicore did not involve an advantage for the latter and does not therefore constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty,
Данъчното споразумение, сключено на 21 декември 2000 г. между белгийската държава и дружество Umicore S.A. (предишно Union Minière S.A.), за сума в размер на 423 млн. BEF, не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
The settlement agreement concluded on 21 December 2000 between the Belgian Government and Umicore SA (formerly Union Minière SA) concerning an amount of BEF 423 million does not constitute aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union.
ОВ C 280, 17.11.2004 г., стр. 10.
OJ C 280, 17.11.2004, p. 10.
Считано от 1 декември 2009 г., членове 87 и 88 от Договора за ЕО станаха съответно членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“).
From 1 December 2009, Articles 87 and 88 of the EC Treaty have become Articles 107 and 108, respectively, of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU).
За целите на настоящото решение позоваванията на членове 107 и 108 от ДФЕС следва да се разбират като позовавания съответно на членове 87 и 88 от Договора за ЕО, когато е уместно.
For the purposes of this Decision, references to Articles 107 and 108 TFEU should be understood as references to Articles 87 and 88 of the EC Treaty where appropriate.
С ДФЕС също бяха въведени някои терминологични промени, като замяната на „Общност“ със „Съюз“ и на „общ пазар“ с „вътрешен пазар“.
Various terminological changes have also been introduced by the TFEU, such as the change from ‘Community’ to ‘Union’ and from ‘common market’ to ‘internal market’.
ОВ C 223, 7.9.2004 г., стр. 2.
OJ C 223, 7.9.2004, p. 2.
Вж. бележка под линия на стр. 1.
See footnote 1.
ОВ L 376, 31.12.1991 г., стр. 1.
OJ L 376, 31.12.1991, p. 1.
Директива 77/388/ЕИО („Шеста директива за ДДС“) на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност:единна данъчна основа, ОВ L 145, 13.6.1977 г., стр. 1.
Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes – Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ L 145, 13.6.1977, p. 1).
Член 5, параграф 2 от Кралски указ № 18 гласи, че „купувачът, който не е установен в Белгия и който закупува стоки в Белгия, при придобиването им трябва да издаде на установения в Белгия продавач уведомление за получаване.
Article 5(2) of Royal Decree No 18 provides that ‘a buyer not established in Belgium who takes possession of goods in Belgium must, on taking possession of the goods, provide an acknowledgment of receipt to the vendor established in Belgium.
В потвърждението за получаване, което трябва да бъде издадено на продавача, трябва да бъде посочена датата на предаването на стоките, описанието им и държавата на местоназначение.
This acknowledgment of receipt must contain the date of the transfer of the goods, a description of the goods and details of the country of destination.
Същият документ трябва да бъде издаден на продавача, когато приемането на стоките в Белгия е осъществено от трето лице, което действа за сметка на купувача, който не е установен в Белгия.
The same document must be supplied to the vendor when a third person takes possession of the goods in Belgium on behalf of a buyer who is not established in Belgium.
В случая документът трябва да бъде издаден от посоченото трето лице, което декларира в него, че действа за сметка на своя клиент“.
In this case, the document must be provided by the third person, who must declare that he is acting on behalf of the buyer’.
Член 6 от Кралски указ № 18 гласи, че „[д]оказателството за износ трябва да бъде предоставено от продавача (…) независимо от документа, предвиден в член 5, параграф 2“.
Article 6 of Royal Decree No 18 specifies that ‘Proof of export must be provided by the vendor … irrespective of the document required under Article 5(2)’.
В член 3 от Кралски указ № 18 след това се посочва, че „[п]родавачът трябва във всеки момент да носи в себе си всички документи, които доказват действителността на износа и да ги предоставя при всяко поискване от служителите, които отговарят за проверката.
Article 3 of Royal Decree No 18 states that ‘The vendor must at all times be in possession of all documents proving that the goods have been exported and must produce these documents whenever so requested by officials carrying out checks.
Тези документи включват по-специално документите за поръчка, превозен документ, платежните документи, както и декларацията за износ, посочена в член 2“, който гласи, че „[к]опие от фактурата за продажбата, или ако няма фактура за продажба, известие за изпращане, което съдържа всички данни, изисквани за фактура за продажба, трябва да бъде представено на митническото бюро, на което, в съответствие със законовата уредба в областта на митниците и износа, трябва да бъде подадена декларация за износ“.
These documents include, inter alia, order forms, transport documents, payment documents and the export declaration mentioned in Article 2’, which states: ‘A copy of the sales invoice or, failing that, of the dispatch note containing all the details required on a sales invoice must be handed over to the customs office to which, in line with the customs rules on exports, an export declaration must be submitted’.
Откъс от отговора на белгийския министър на финансите на парламентарен въпрос № 248 от 23 януари 1996 г. (Bull. Q.R., Ch.
An extract from the Belgian Minister for Finance’s response to Parliamentary question No 248 of 23 January 1996 (Bull. Q.R., Ch.
1995-1996, № 26, 18.3.1996 г.), в който се пояснява, че „[в]ътреобщностна доставка, която се изпраща от Белгия, е сделка, върху която по принцип трябва да се начисли ДДС в Белгия, когато е извършена от данъчнозадължено лице, действащо в това си качество.
1995-96, No 26, 18.3.1996) states that ‘An intra-Community supply from Belgium constitutes a transaction that in principle is liable to VAT in Belgium when it is carried out by a taxable person acting as such.
Правото на възползване от това освобождаване трябва, разбира се, да бъде доказано от доставчика, който се позовава на него.
The right to benefit from the exemption must of course be proved by the supplier claiming it.
Той е този, който трябва да докаже, че условията за прилагането на освобождаването са изпълнени“.
The burden of proving that the conditions for applying the exemption are fulfilled is therefore borne by the supplier’.
В член 16 се уточнява, че доставката се извършва в момента, в който стоката е предоставена на разположение от купувача, а в член 17 — че пораждащият данъка факт е налице и че данъкът става изискуем в момента, в който се извърши доставката на стоката.
Article 16 stipulates that supply takes place at the moment the goods are made available to the person acquiring them and Article 17 specifies that the event giving rise to the tax occurs and the tax becomes payable at the moment the supply of the goods takes place.
Вж. Решение на Касационния съд от 21.5.1982 г., Pas.
See judgment of the Court of Cassation of 21.5.1982, Pas.
I, 1982 г., стр. 1106.
I, 1982, p. 1.106.
Макар и тази процедура да не е изрично предвидена в Кодекса за ДДС, тя е обичайна практика на администрацията, за да бъдат спазени няколко основни принципа, сред които са правото на защита и принципа за добро администриране.
Although this procedure is not explicitly provided for by the VAT Code, it is normal practice for the authorities to follow it in order to respect several fundamental principles, including the rights of defence and the principle of sound administration.
Административен коментар на Кодекса за ДДС № 84/91.
Administrative comment No 84/91 on the VAT Code.
По-специално като се имат предвид броят и значението на неустановените чрез редовни документи операции, сравнени с броя и значението на операциите, които са били предмет на редовни документи.
Especially with regard to the number and size of the transactions for which the documents are not in order compared with the number and size of transactions for which the documents are in order.