natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Критерии за приемане на изпитването
Study Acceptance Criteria
Възможно е едно или няколко изпитвания, свързани с един или повече изпитвани химикала, да не отговаря(т) на критериите за приемане на изпитването за изпитваните и контролните химикали или да не е/са приемливо(и) по други причини.
It is possible that one or several tests pertaining to one or more test chemicals does/do not meet the test acceptance criteria for the test and control chemicals or is/are not acceptable for other reasons.
За допълване на липсващите данни е допустимо извършването на максимум две допълнителни изпитвания за всеки изпитван химикал („повторно изпитване“).
To complement missing data, for each test chemical a maximum number of two additional tests is admissible (“retesting”).
По-точно, тъй като в случая на повторно изпитване трябва да бъдат едновременно изпитвани и ПК, и ОК, за всеки изпитван химикал могат да бъдат извършени максимум две допълнителни изпитвания.
More precisely, since in case of retesting also PC and NC have to be concurrently tested, a maximum number of two additional runs may be conducted for each test chemical.
Възможно е дори след повторно изпитване минималният брой от три валидни изпитвания, изискван за всеки изпитван химикал, да не бъде получен за всеки референтен химикал във всяка участваща лаборатория, което води до матрица с непълни данни.
It is conceivable that even after retesting, the minimum number of three valid runs required for each tested chemical is not obtained for every Reference Chemical in every participating laboratory, leading to an incomplete data matrix.
В такива случаи следва да бъдат изпълнени едновременно следните три критерия, за да бъдат счетени наборите от данни за приемливи:
In such cases the following three criteria should all be met in order to consider the datasets acceptable:
Всички 20 референтни химикала следва да преминат през поне един пълен цикъл от изпитвания.
All 20 Reference Chemicals should have at least one complete run sequence.
Във всяка от поне три участващи лаборатории е необходимо минимум 85 % от циклите от изпитвания да бъдат пълни (за 20 химикала; т.е. позволени са 3 невалидни цикъла от изпитвания в една лаборатория).
In each of at least three participating laboratories, a minimum of 85 % of the run sequences need to be complete (for 20 chemicals; i.e. 3 invalid run sequences are allowed in a single laboratory).
Минимум 90 % от всички възможни цикли от изпитвания от поне три лаборатории е необходимо да бъдат пълни (за 20 химикала, изпитвани в три лаборатории; т.е. позволени са общо 6 невалидни цикъла от изпитвания).
A minimum of 90 % of all possible run sequences from at least three laboratories need to be complete (for 20 chemicals tested in 3 laboratories; i.e. 6 invalid run sequences are allowed in total).
ОВ L 225, 21.8.2001 г., стр. 1.
OJ L 225, 21.8.2001, p. 1.
Изборът на химикалите се основава на следните критерии: i) химикалите се предлагат на пазара; ii) представителни са за пълната скала на Draize за силата на дразнене (от недразнител до силен дразнител); iii) имат ясно определена химична структура; iv) представителни са за химичната функционалност, използвана в процеса на валидиране; и v) нямат прекомерно токсичен профил (например канцерогенен или токсичен по отношение на репродуктивната система) и разходите за обезвреждането им не са прекалено високи.
The chemical selection is based on the following criteria: (i) the chemicals are commercially available; (ii) they are representative of the full range of Draize irritancy scores (from non-irritant to strong irritant); (iii) they have a well-defined chemical structure; (iv) they are representative of the chemical functionality used in the validation process; and (v) they are not associated with an extremely toxic profile (e.g. carcinogenic or toxic to the reproductive system) and they are not associated with prohibitive disposal costs.
Химикали, които са дразнители при зайците, но за които има надеждни доказателства, че не предизвикват дразнене при хората (31) (32) (33).
Chemicals that are irritant in the rabbit but for which there is reliable evidence that they are non-irritant in humans (31) (32) (33).
По GHS на ООН, не присъства в Регламент CLP на ЕС.
Under the UN GHS, not in the EU CLP
Добавят се следните глави:
The following Chapters are added:
ИЗПИТВАНЕ IN VITRO ЗА МИКРОЯДРА НА КЛЕТКИ ОТ БОЗАЙНИЦИ
IN VITRO MAMMALIAN CELL MICRONUCLEUS TEST
Изпитването in vitro за микроядра (MNvit) представлява изпитване за генотоксичност за откриване на микроядра (МЯ) в цитоплазмата на интерфазни клетки.
The in vitro micronucleus (MNvit) assay is a genotoxicity test for the detection of micronuclei (MN) in the cytoplasm of interphase cells.
Микроядрата могат да произлизат от ацентрични хромозомни фрагменти (т.е. с липсващ центромер) или от цели хромозоми, които не са в състояние да се придвижат към полюсите по време на анафазния стадий на клетъчно делене.
Micronuclei may originate from acentric chromosome fragments (i.e. lacking a centromere), or whole chromosomes that are unable to migrate to the poles during the anaphase stage of cell division.
Изпитването открива активността на кластогенните и анеугенните химикали (вещества и смеси) (1) (2) в клетки, които са преминали през клетъчно делене по време на и след експозиция на изпитваното вещество.
The assay detects the activity of clastogenic and aneugenic chemicals (substances and mixtures) (1) (2) in cells that have undergone cell division during or after exposure to the test substance.
Настоящият метод за изпитване (МИ) позволява използването на протоколи със и без инхибитор на полимеризацията на актина — цитохалазин Б (цитоБ).
This Test Method (TM) allows the use of protocols with and without the actin polymerisation inhibitor cytochalasin B (cytoB).
Добавянето на цитоБ преди целевата митоза дава възможност за идентификация и селективен анализ на честотата на микроядра в клетките, които са преминали през една митоза, тъй като тези клетки са двуядрени (3) (4).
The addition of cytoB prior to the targeted mitosis allows for the identification and selective analysis of micronucleus frequency in cells that have completed one mitosis because such cells are binucleate (3) (4).
Настоящият МИ позволява използването на протоколи без блокиране на цитокинезата, при условие че са налице доказателства за това, че анализираната популация на клетки е преминала през митоза.
This TM also allows the use of protocols without cytokinesis block, provided there is evidence that the cell population analysed has undergone mitosis.
В допълнение към използването на изпитването MNvit за идентифициране на химикали (вещества и смеси), които индуцират микроядра, използването на блокиране на цитокинезата, имунохимично маркиране на кинетохорите или хибридизация с центромерни/теломерни проби (флуоресцентна in situ хибридизация (FISH) също може да предостави информация относно механизмите на увреждане на хромозомите и образуване на микроядра (5) (6) (7) (8) (9) (10) (11) (12) (13) (14) (15) (16). Процедурите на маркиране и хибридизация могат да бъдат използвани, когато е налице увеличено образуване на микроядра и изследователят пожелае да определи дали увеличението е резултат от кластогенни и/или анеугенни ефекти.
In addition to using the MNvit assay to identify chemicals (substances and mixtures) that induce micronuclei, the use of a cytokinesis block, immunochemical labelling of kinetochores, or hybridisation with centromeric/telomeric probes (fluorescence in situ hybridisation (FISH)), also can provide information on the mechanisms of chromosome damage and micronucleus formation (5) (6) (7) (8) (9) (10) (11) (12) (13) (14) (15) (16). The labelling and hybridisation procedures can be used when there is an increase in micronucleus formation and the investigator wishes to determine if the increase was the result of clastogenic and/or aneugenic events.
Микроядрата представляват увреждане, което е било предадено на дъщерните клетки, докато хромозомните аберации, отчетени в метафазните клетки, могат да не бъдат предадени.
Micronuclei represent damage that has been transmitted to daughter cells, whereas chromosome aberrations scored in metaphase cells may not be transmitted.
Тъй като микроядрата в интерфазните клетки могат да бъдат оценени относително обективно, лабораторният персонал трябва единствено да определи дали клетките са преминали през делене и колко клетки съдържат микроядро.
Because micronuclei in interphase cells can be assessed relatively objectively, laboratory personnel need only determine whether or not the cells have undergone division and how many cells contain a micronucleus.
В резултат на това препаратите могат да бъдат оценени относително бързо, а анализът може да бъде автоматизиран.
As a result, the preparations can be scored relatively quickly and analysis can be automated.
Поради това е практично да се оценят хиляди вместо стотици клетки в рамките на едно третиране, с което се увеличава статистическата достоверност на изпитването.
This makes it practical to score thousands instead of hundreds of cells per treatment, increasing the power of the assay.
Накрая, тъй като микроядрата могат да се породят от изоставащи хромозоми, налице е потенциал за откриване на агенти, индуциращи анеуплоидия, които се изследват трудно в рамките на конвенционални изпитвания за хромозомни аберации, напр. Указание за изпитване 473 на ОИСР (глава Б.10 от настоящото приложение) (17).
Finally, as micronuclei may arise from lagging chromosomes, there is the potential to detect aneuploidy-inducing agents that are difficult to study in conventional chromosomal aberration tests, e.g. OECD Test Guideline 473 (Chapter B.10 of this Annex) (17).
При все това изпитването MNvit не дава възможност за разграничаване на химикалите, индуциращи полиплоидия, от химикалите, индуциращи кластогенност, без специални техники, каквато е техниката FISH, описана в точка 2.
However, the MNvit assay does not allow for the differentiation of chemicals inducing polyploidy from those inducing clastogenicity without special techniques such as FISH described under paragraph 2.
Изпитването MNvit представлява метод in vitro, при който обичайно се използват култивирани човешки клетки или клетки на гризачи.
The MNvit assay is an in vitro method that typically uses cultured human or rodent cells.
Той осигурява изчерпателна основа за изследване на възможността за увреждане на хромозомите in vitro, тъй като могат да бъдат открити както анеугени, така и кластогени.
It provides a comprehensive basis for investigating chromosome damaging potential in vitro because both aneugens and clastogens can be detected.
Изпитването MNvit е устойчиво и ефективно при разнообразни типове клетки и при наличието или липсата на цитоБ.
The MNvit assay is robust and effective in a variety of cell types, and in the presence or absence of cytoB.
Налице са изчерпателни данни в подкрепа на валидността на изпитването MNvit, за което се използват клетъчни линии на гризачи (CHO, V79, CHL/IU и L5178Y) и човешки лимфоцити (18) (19) (20) (21) (22) (23) (24) (25) (26) (27) (28) (29) (30) (31).
There are extensive data to support the validity of the MNvit assay using various rodent cell lines (CHO, V79, CHL/IU, and L5178Y) and human lymphocytes (18) (19) (20) (21) (22) (23) (24) (25) (26) (27) (28) (29) (30) (31).
Те включват по-конкретно данни от международните изпитвания за валидиране, координирани от Société Française de Toxicologie Génétique (SFTG) (18) (19) (20) (21) (22) и от докладите от Международния семинар относно изпитването за генотоксичност (4) (16).
These include, in particular, the international validation studies coordinated by the Société Française de Toxicologie Génétique (SFTG) (18) (19) (20) (21) (22) and the reports of the International Workshop on Genotoxicity Testing (4) (16).
Наличните данни също така бяха повторно оценени в рамките на ретроспективно изследване за валидиране, основано на тежестта на доказателствата и извършено от Европейския център за валидиране на алтернативните методи (ECVAM) към Европейската комисия, и методът за изпитване беше одобрен като научно валиден от Научния консултативен комитет (НКК) на ECVAM (32) (33) (34).
The available data have also been re-evaluated in a weight-of-evidence retrospective validation study by the European Centre for the Validation of Alternative Methods (ECVAM) of the European Commission, and the test method has been endorsed as scientifically valid by the ECVAM Scientific Advisory Committee (ESAC) (32) (33) (34).
Беше описано използването на човешката лимфобластоидна клетъчна линия TK6 (35), клетките HepG2 (36) (37) и първичната култура на клетки от ембрион на сирийски хамстер (38), въпреки че те не са били използвани в изследвания за валидиране.
The use of the human TK6 lymphoblastoid cell line (35), HepG2 cells (36) (37) and primary Syrian Hamster Embryo cells (38) has been described, although they have not been used in validation studies.
ПЪРВОНАЧАЛНИ СЪОБРАЖЕНИЯ
INITIAL CONSIDERATIONS
Изпитванията, провеждани in vitro, по принцип изискват използването на екзогенен източник на метаболитно активиране, освен когато клетките са с адекватен метаболизиращ капацитет по отношение на изпитваните вещества.
Tests conducted in vitro generally require the use of an exogenous source of metabolic activation unless the cells are metabolically competent with respect to the substances being tested.
Екзогенната система на метаболитно активиране не възпроизвежда изцяло in vivo условия.
The exogenous metabolic activation system does not entirely mimic in vivo conditions.
Също така следва внимателно да се избягват условия, които биха довели до изкуствено предизвикани положителни резултати, които не отразяват присъща мутагенност и които биха могли да се породят от фактори като подчертани промени на рН или осмотичното налягане или от високи нива на цитотоксичност (39) (40) (41).
Care should also be taken to avoid conditions that would lead to artefactual positive results which do not reflect intrinsic mutagenicity, and may arise from such factors as marked changes in pH or osmolality, or by high levels of cytotoxicity (39) (40) (41).
Ако изпитваният химикал причини промяна в pH на средата към момента на добавянето, pH следва да бъде коригирано, за предпочитане чрез буфериране на изходния разтвор по такъв начин, че общият обем във всички изпитвани концентрации и за всички контроли да остане същият.
If the test chemical causes a change in the pH of the medium at the time of addition, the pH should be adjusted, preferably by buffering the stock solution so that all the volumes at all test concentrations, and for all controls, remain the same.
За целите на анализиране на индуцирането на микроядра от съществено значение е митозата да е настъпила както при третирани, така и при нетретирани култури.
To analyse the induction of micronuclei, it is essential that mitosis has occurred in both treated and untreated cultures.
Най-информативният стадий за отчитане на наличието на микроядра е в клетки, които са завършили една митоза по време на или след третиране с изпитваното вещество.
The most informative stage for scoring micronuclei is in cells that have completed one mitosis during or after treatment with the test substance.
Клетъчните култури с произход от хора или бозайници се подлагат на въздействието на изпитваното вещество със и без екзогенен източник на метаболитно активиране, освен когато се използват клетки с адекватен метаболизиращ капацитет.
Cell cultures of human or mammalian origin are exposed to the test substance both with and without an exogenous source of metabolic activation unless cells with an adequate metabolising capability are used.
Във всички изпитвания се включват паралелни контроли с разтворителя/носителя (КН) и положителни контролни химикали (ПК).
Concurrent solvent/vehicle (VC) and positive control chemicals (PC) are included in all tests.
По време на и след експозицията на изпитваното вещество клетките се отглеждат за период, който е достатъчен, за да позволи увреждането на хромозомите или делителното вретено да доведе до образуването на микроядра в интерфазните клетки.
During or after exposure to the test substance, the cells are grown for a period sufficient to allow chromosome or spindle damage to lead to the formation of micronuclei in interphase cells.
За индуциране на анеуплоидия изпитваното вещество обикновено следва да бъде налично по време на митозата.
For induction of aneuploidy, the test substance should ordinarily be present during mitosis.
Събраните и оцветените интерфазни клетки се анализират за наличието на микроядра.
Harvested and stained interphase cells are analysed for the presence of micronuclei.
В идеалния случай микроядрата следва да бъдат отчетени само в онези клетки, които са преминали през митоза по време на експозиция на изпитваното вещество или по време на периода след експозиция, ако се използва такъв.
Ideally, micronuclei should only be scored in those cells that have completed mitosis during exposure to the test substance or during the post-exposure period, if one is used.
При култури, които са били третирани с блокер на цитокинезата, това се постига с отчитане само на двуядрените клетки.
In cultures that have been treated with a cytokinesis blocker, this is achieved by scoring only binucleate cells.
При липсата на блокер на цитокинезата е важно да се докаже, че е вероятно анализираните клетки да са преминали през клетъчно делене по време на или след експозиция на изпитваното вещество.
In the absence of a cytokinesis blocker, it is important to demonstrate that the cells analysed are likely to have undergone cell division during or after exposure to the test substance.
За всички протоколи е важно да се докаже, че пролиферацията на клетки е настъпила както в контролните, така и в третираните култури, и степента на цитотоксичност или цитостаза, индуцирана от изпитваното вещество, следва да бъде оценена в културите (или в паралелните култури), които се оценяват за наличието на микроядра.
For all protocols, it is important to demonstrate that cell proliferation has occurred in both the control and treated cultures, and the extent of test substance-induced cytotoxicity or cytostasis should be assessed in the cultures (or in parallel cultures) that are scored for micronuclei.
Могат да бъдат използвани култивирани първични човешки лимфоцити от периферна кръв (5) (19) (42) (43) и редица клетъчни линии на гризачи, например клетките CHO, V79, CHL/IU и L5178Y (18) (19) (20) (21) (22) (25) (26) (27) (28) (30).
Cultured primary human peripheral blood lymphocytes (5) (19) (42) (43) and a number of rodent cell lines such as CHO, V79, CHL/IU, and L5178Y cells may be used (18) (19) (20) (21) (22) (25) (26) (27) (28) (30).
Използването на други клетъчни линии и типове следва да бъде обосновано въз основа на тяхната доказана ефективност в рамките на изпитването, както е описано в раздела „Критерии за приемливост“.
The use of other cell lines and types should be justified based on their demonstrated performance in the assay, as described in the Acceptability Criteria section.
Тъй като фоновата честота на микроядрата ще окаже влияние върху чувствителността на изпитването, препоръчва се използването на типове клетки с ниска, стабилна фонова честота на образуване на микроядра.
Because the background frequency of micronuclei will influence the sensitivity of the assay, it is recommended that cell types with a low, stable background frequency of micronucleus formation be used.
Човешките лимфоцити от периферна кръв следва да бъдат получени от млади (на приблизителна възраст 18—35 години), здрави индивиди, които не са пушачи и за които не е известно скорошно излагане на генотоксични химикали или радиация.
Human peripheral blood lymphocytes should be obtained from young (approximately 18-35 years of age), healthy, non-smoking individuals with no known recent exposures to genotoxic chemicals or radiation.
Броят на донорите следва да бъде посочен, ако се обединят клетките от повече от един донор в обща група за използване.
If cells from more than one donor are pooled for use, the number of donors should be specified.
Честотата на микроядрата нараства с възрастта и тази тенденция е по-изразена при индивидите от женски пол, отколкото при индивидите от мъжки пол (44), като това следва да бъде взето предвид при подбора на донорни клетки за обединяване в обща група.
The micronucleus frequency increases with age and this trend is more marked in females than in males (44) and this should be taken into account in the selection of donor cells for pooling.
Среди и условия за отглеждане на културата
Media and culture conditions
При отглеждането на културата следва да се използват подходяща хранителна среда и инкубационни условия (съдове за културата, концентрация на СО2, температура и влажност).
Appropriate culture medium and incubation conditions (culture vessels, CO2 concentration, temperature, and humidity) should be used for maintaining cultures.
Установените клетъчни линии и щамове следва да се проверяват рутинно за стабилност на модалния брой на хромозомите и отсъствие на микоплазмено замърсяване и не следва да се използват, ако са замърсени или има промени в модалния брой на хромозомите.
Established cell lines and strains should be checked routinely for the stability of the modal chromosome number and the absence of mycoplasma contamination, and should not be used if contaminated or if the modal chromosome number has changed.
Следва да се знае нормалното време на клетъчен цикъл при използваните условия за отглеждане на културата в лабораторията, провеждаща изпитването.
The normal cell cycle time for the culture conditions used in the testing laboratory should be known.
Ако се използва методът на блокиране на цитокинезата, тогава концентрацията на инхибитора на цитокинезата следва да бъде оптимизирана за конкретния тип клетки и следва да се докаже, че тя произвежда добра реколта от двуядрени клетки за отчитане.
If the cytokinesis-block method is used then the concentration of the cytokinesis inhibitor should be optimised for the particular cell type and should be shown to produce a good yield of binucleate cells for scoring.
Приготвяне на културите
Preparation of cultures
Установени клетъчни линии и щамове: размножават се клетки от изходни култури, посяват се в хранителна среда с такава гъстота, че културите да не достигат точката на сливане в монослоеве и суспензионните култури да не достигнат прекомерна гъстота преди времето на събиране, и се инкубират при 37 °C.
Established cell lines and strains: cells are propagated from stock cultures, seeded in culture medium at a density such that the cultures will not reach confluency in monolayers, and suspension cultures will not reach excessive density before the time of harvest, and incubated at 37 °C.
Лимфоцити: цялостна кръв, третирана с антикоагулант (напр. хепарин), или изолирани лимфоцити се култивират в присъствието на митоген, напр. фитохемаглутинин (ФХА), преди експозиция на изпитваното вещество и на цитоБ.
Lymphocytes: whole blood treated with an anti-coagulant (e.g. heparin), or separated lymphocytes, are cultured in the presence of a mitogen e.g. phytohaemagglutinin (PHA) prior to exposure to the test substance and cytoB.
Метаболитно активиране
Metabolic activation
Следва да се използват екзогенни метаболизиращи системи при използването на клетки с недостатъчен ендогенен метаболичен капацитет.
Exogenous metabolising systems should be used when using cells with inadequate endogenous metabolic capacity.
Най-често използваната система е постмитохондрична фракция (S9) с добавка на ко-фактор, приготвена от черните дробове на гризачи, третирани с ензимно индуциращи агенти като Ароклор 1254 (45) (46) или смес от фенобарбитон и β-нафтофлавон (46) (47) (48) (49).
The most commonly used system is a co-factor-supplemented post-mitochondrial fraction (S9) prepared from the livers of rodents treated with enzyme-inducing agents such as Aroclor 1254 (45) (46) or a combination of phenobarbitone and β-naphthoflavone (46) (47) (48) (49).