natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Въпреки това, дори и доводите, представени от испанските органи, да са били допълнени от допълнителни доказателства, това не би премахнало избирателния характер на оспорваната мярка, тъй като само определени предприятия се възползват от оспорваната мярка също така в съответствие с решение на Съда по дело C-501/00 Испания срещу Комисията [115].
Nonetheless, even if the arguments presented by the Spanish authorities had been complemented by additional evidence, this would not remove the selective nature of the contested measure as only certain undertakings benefit from the measure, also in line with the judgment of the Court of Justice in Case C-501/00 Spain v Commission [115].
В действителност, що се отнася до квалифицирането на мярката като обща мярка [116] от страна на испанските органи, поради това, че тя е отворена към всяко едно предприятие, чието седалище е в Испания, следва да се припомни това решение на Съда.
Indeed, as regards the Spanish authorities’ classification of the measure as a general measure [116] because it is open to any undertakings resident in Spain, it is worth recalling this judgment of the Court.
Испанските органи поддържат пред Съда, че схемата е отворена към всяко едно предприятие, което има регистрация за данъчни цели в Испания.
The Spanish authorities contended before the Court that the scheme was open to any undertaking resident in Spain for tax purposes.
При все това Съдът счете, че от данъчното приспадане може да се „възползва само една категория предприятия, а именно предприятия, които осъществяват дейности по износ и правят определени инвестиции, попадащи в обхвата на оспорваната мярка“ [117].
However, the Court considered that the tax deduction could ‘benefit only one category of undertaking, namely undertakings which have export activities and make certain investments referred to by the contested measures’ [117].
По отношение на настоящия случай Комисията счита също така и че оспорваната мярка има за цел да насърчава износа на капитал извън територията на Испания, за да укрепи положението на испанските дружества в чужбина, като по този начин подобри конкурентоспособността на бенефициерите на схемата.
The Commission considers that also in the present case, the contested measure is intended to promote the export of capital out of Spain in order to strengthen the position of Spanish companies abroad, thereby improving the competitiveness of the beneficiaries of the scheme.
В тази връзка е важно да се отбележи, че според Съда „за да се обосноват оспорваните мерки по отношение на естеството или структурата на данъчната система, съставлявана от тези мерки, не е достатъчно да се посочва, че те са предназначени за насърчаване на международната търговия.
In this respect it is noteworthy that, according to the Court of Justice, ‘in order to justify the contested measures with respect to the nature or the structure of the tax system of which those measures form part, it is not sufficient to state that they are intended to promote international trade.
…Фактът, че оспорваните мерки преследват цел на търговска или промишлена политика, каквато е насърчаването на международната търговия чрез подкрепа на чуждестранните инвестиции, не е достатъчно основание за това те да не бъдат квалифицирани като „помощ“ по смисъла на член 4, буква в) ВС“ [118].
The fact that the contested measures pursue a commercial or industry policy objective, such as the promotion of international trade by supporting foreign investment, is thus not sufficient to take them outside the classification of “aid” within the meaning of Article 4(c) CS.’ [118].
В настоящия случай испанските органи просто са обявили, че оспорваната мярка има за цел насърчаването на международната търговия и консолидирането на дружества, без да са доказали, че тази мярка е обоснована чрез логиката на системата.
In the present case, the Spanish authorities have simply declared that the contested measure is intended to promote international trade and the consolidation of companies, without proving that such a measure is justified by the logic of the system.
С оглед на горното Комисията потвърждава своя анализ, че оспорваната мярка е избирателна.
In the light of the above, the Commission confirms its analysis that the contested measure is selective.
По отношение на позоваването на отстояваното съвременно тълкуване на понятието за избирателност в настоящия случай, на първо място следва да се подчертае, че този подход съответства напълно на практиката на Комисията за взимане на решения и на съдебната практика на съдилищата съгласно описаното в параграф 109.
As regards the reference made to the alleged innovative interpretation of the concept of selectivity in the present case, it should first be underlined that this approach is fully in line with the Commission’s decision-making practice and the case law of the Court as described in paragraph 109.
Освен това подходът в този конкретен случай не се отклонява и от разпоредбите на Решение № 480/2007 на Комисията [119], на което се позовават испанските органи.
Nor does the approach in this particular case depart from Commission Decision N 480/07 [119] to which the Spanish authorities refer.
В действителност в това решение е взет предвид специфичният характер на преследваната цел чрез позоваване [120] на Съобщение на Комисията до Съвета, Европейския парламент и Европейския икономически и социален комитет — „Към по-ефективно използване на данъчните стимули за научноизследователска и развойна дейност“ [121].
In fact, this Decision took into account the specific nature of the objective pursued by referring [120] to the Communication from the Commission to the Council, the European Parliament and the European Economic and Social Committee Towards a more effective use of tax incentives in favour of R & D [121].
В разглеждания случай с оспорваната мярка не се преследва подобна цел.
In the case at hand, the objective pursued by the contested measure does not have a similar objective.
Освен това, за разлика от настоящия случай, в испанската мярка, посочена в Решение на Комисията № 480/2007, не се прави каквото и да било разграничение между национални и международни трансакции.
Moreover, unlike the present case, the Spanish measure covered by Commission Decision N 480/07 did not make any distinction between national and international transactions.
На последно място, по отношение на дерогацията от системата за корпоративно данъчно облагане, произтичаща от прилагането на директивите [122] като директивата „дружества майки — дъщерни дружества“ или директивата за трансграничните плащания на лихви и възнаграждение, Комисията счита, че ситуацията, произтичаща от прилагането на тези директиви, съответства изцяло на обосновката, развита в настоящото решение.
Finally, as regards the derogation from the corporate tax system resulting from the implementation of Directives [122] such as the Parent-Subsidiary Directive or the Cross-border Interest and Royalty Payments Directive, the Commission considers that the situation resulting from implementation of these Directives is fully consistent with the reasoning developed in this Decision.
След хармонизирането в рамките на Европейския съюз следва да бъде считано, че трансграничните операции в рамките на Европейския съюз и във всяка една държава-членка се намират в сходно правно и фактическо положение.
Following harmonisation within the European Union, cross-border operations within the European Union and within each Member State should be considered to be in a comparable legal and factual situation.
В допълнение Комисията би искала да подчертае, че Първоинстанционният съд е посочил следното [123]: „при настоящото състояние на общностното право, прякото данъчно облагане е от компетентността на държавите-членки, въпреки, че съгласно установената съдебна практика те трябва да упражняват тази компетентност при спазване на общностното право (вж. по-специално дело C-391/97 Gschwind [1999] ECR I-5451, параграф 20) и по тази причина, в този контекст, се избягва предприемането на каквито и да било мерки, които могат да представляват държавна помощ, несъвместима с общия пазар.“
In addition, the Commission would like to underline the fact that the Court of Justice stated that [123]: ‘as Community law stands at present, direct taxation falls within the competence of the Member States, although it is settled case law that they must exercise that competence consistently with Community law (see, in particular, Case C-391/97 Gschwind [1999] ECR I-5451, paragraph 20) and therefore avoid taking, in that context, any measures capable of constituting State aid incompatible with the common market.’
Реакция на мненията относно член 65, параграф 1, буква а) от ДФЕС
Reaction to the comments on Article 65(1)(a) TFEU
Както вече беше посочено по-горе, трябва да се припомни, че въпреки че прякото данъчно облагане е от компетентността на държавите-членки, те във всички случаи трябва да го упражняват, като спазват правото на ЕС [124], включително и разпоредбите на ДФЕС по отношение на държавните помощи.
As already pointed out before, it must be borne in mind that, although direct taxation falls within the competence of Member States, they must nonetheless exercise that competence consistently with EU law [124], including the provisions of the TFEU on State aid.
Член 65, параграф 1, буква а) от ДФЕС само ограничава обхвата на член 63 от ДФЕС и не засяга по никакъв начин прилагането на правилата на Договора за държавните помощи, включително тези, с които се предоставят контролни правомощия на Комисията в тази област.
Article 65(1)(a) TFEU simply limits the scope of Article 63 TFEU and does not affect in any way the application of the Treaty rules on State aid, including those granting control powers to the Commission in that area.
Освен това член 65 от ДФЕС, на който испанските органи се позовават, трябва да бъде разглеждан във връзка с член 63 от ДФЕС, който забранява ограниченията върху движението на капитал между държавите-членки.
Moreover, Article 65 TFEU, as invoked by the Spanish authorities, must be read in conjunction with Article 63 TFEU, which prohibits restrictions on the movement of capital between Member States.
В действителност член 65, параграф 1 от ДФЕС предвижда, че „разпоредбите на член 63 не засягат правото на държавите-членки: а) да прилагат съответните разпоредби на тяхното данъчно законодателство, които провеждат разграничение между данъкоплатци, които не са в еднакво положение що се отнася до тяхното място на пребиваване или място на инвестиране на капитала“.
In fact, Article 65(1) TFEU provides that ‘the provisions of Article 63 shall be without prejudice to the right of Member States: (a) to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested’.
Възможността, предоставена на държавите-членки по силата на член 65, параграф 1, буква а) от ДФЕС, да прилагат съответните разпоредби на тяхното данъчно законодателство, в които се прави разграничение между данъкоплатци, които не са в еднакво положение що се отнася до тяхното място на пребиваване или място на инвестиране на капитала, вече е била одобрена от съда.
The possibility granted to Member States by Article 65(1)(a) TFEU of applying the relevant provisions of their tax legislation which distinguish between taxpayers according to their place of residence or the place where their capital is invested, has already been upheld by the Court.
От съдебната практика произтича, че преди влизането в сила на член 65, параграф 1, буква а) от Договора националните данъчни разпоредби, които установяват определени ДФЕС, основани по-специално на мястото на пребиваване на данъкоплатците, са могли бъдат съвместими с правото на ЕС, при условие че те се отнасяли до положения, които не са били обективно сходни [125], или са могли бъдат обосновани с императивни съображения от обществен интерес, по-специално във връзка със съгласуваността на данъчната система [126].
According to that case law, before the entry into force of Article 65(1)(a) TFEU, national tax provisions which established certain distinctions based, in particular, on the residence of taxpayers, could be compatible with EU law provided that they applied to situations which were not objectively comparable [125] or could be justified by overriding reasons in the general interest, in particular in relation to the cohesion of the tax system [126].
Във всеки случай целите от изцяло икономически характер не могат да представляват императивно съображение от обществен интерес, което обосновава ограничение на основната свобода, гарантирано от Договора [127].
In any case, objectives of a purely economic nature cannot constitute an overriding reason in the general interest justifying a restriction of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty [127].
Освен това по отношение на периода след влизането в сила на член 65, параграф 1, буква а) от ДФЕС Съдът е разгледал дали са налице обективно сходни положения, които могат да обосноват законодателство, ограничаващо свободното движение на капитал.
Also, as regards the period after the entry into force of Article 65(1)(a) TFEU, the Court has inquired into the possible presence of objectively comparable situations which could justify legislation restricting the free movement of capital.
Във връзка с конкретни данъчни закони, които имат за последица възпрепятстване на данъкоплатците, живеещи в една държава-членка, да инвестират своя капитал в дружества, установени в друга държава-членка, и които освен това пораждат ограничително действие по отношение на дружества, установени в други държави-членки, поради това, че представляват пречка пред привличането на капитал от тях в съответната държава-членка, Съдът многократно е приемал, че тези закони не могат да бъдат обосновани от обективна разлика в положение от вид, който обосновава различно данъчно третиране в съответствие с член 65, параграф 1, буква а) от ДФЕС [128].
With reference to certain tax laws which had the effect of deterring taxpayers living in a Member State from investing their capital in companies established in another Member State and which also produced a restrictive effect in relation to companies established in other Member States in that they constituted an obstacle to their raising capital in the Member State concerned, the Court constantly held that such laws could not be justified by an objective difference in situation of such a kind as to justify a difference in tax treatment, in accordance with Article 65(1)(a) TFEU [128].
Във всеки случай трябва да се припомни, че член 65, параграф 3 от ДФЕС изрично гласи, че националните разпоредби, посочени в член 65, параграф 1, буква а) от ДФЕС не представляват средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на свободното движение на капитали и плащания [129].
In any case, it must be borne in mind that Article 65(3) TFEU states specifically that the national provisions referred to by Article 65(1)(a) TFEU are not to constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments [129].
С оглед на горното, и по-специално предвид факта, че не съществуват изрични правни пречки в някои от държавите извън ЕС, за които се прилага оспорваната мярка, Комисията смята, че в настоящия случай придобиванията на дялове в местни дружества и придобиванията на дялове в дружества, установени във всички други държави-членки, както и в някои държави извън ЕС, в които не са установени изрични правни пречки, по изложените по-горе причини са обективно сходни и не са налице никакви императивни съображения от общ интерес, които могат да обосноват различно третиране на данъкоплатците що се отнася до мястото на инвестиране на техния капитал.
In the light of the above, and in particular in view of the fact that there are no explicit legal obstacles in some of the non-EU countries to which the contested scheme applies, the Commission considers that, in the present case, domestic share acquisitions and share acquisitions of companies established in all other Member States, and in some of the non-EU countries where no explicit legal obstacles have been identified, are, for the reasons highlighted above, in an objective comparable situation, and that there are no overriding reasons of general interest which could justify different treatment of taxpayers with regard to the place where their capital is invested.
Заключение относно квалифицирането на оспорваната мярка
Conclusion on the classification of the contested measure
Поради факта, че схемата се прилага както в рамките на ЕС (вж. предишното решение), така и в редица ситуации извън ЕС, където не са установени изрични правни пречки, Комисията смята, че оспорваната мярка в своята цялост, също доколкото тя се прилага по отношение на придобивания извън рамките на ЕС, изпълнява всички условия, посочени в член 107, параграф 1 от ДФЕС и следователно трябва да се разглежда като държавна помощ.
Due to the fact that the scheme applies both within the EU (see the previous Decision) and to a number of situations outside the EU where no explicit legal obstacles have been identified, the Commission considers that the contested measure in its entirety, also to the extent that it applies to non-EU acquisitions, fulfils all the conditions laid down in Article 107(1) TFEU and should thus be regarded as State aid.
В съответствие с практиката на Съда [130], Комисията желае да потвърди, че целта на настоящото решение е не да определи условията, които биха позволили на съответната държава-членка да избегне определянето на оспорваната мярка като държавна помощ.
In line with the case law of the Court of Justice [130], the Commission would like to reiterate that the purpose of this Decision is not to establish the conditions which would make it possible for the Member State concerned to avoid the classification of the contested measure as State aid.
Този въпрос трябва да е бил обсъден от испанските органи и Комисията като част от уведомяването за въпросната схема, преди прилагане в действие на схемата.
This question should have been discussed by the Spanish authorities and the Commission, as part of the notification of the scheme at issue, before the scheme was put into effect.
Съгласно посоченото в решението за откриване Комисията счита, че въпросната схема за помощ не отговаря на нито една от дерогациите, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
As stated in the opening Decision, the Commission considers that the aid scheme in question does not qualify for any of the derogations laid down in Article 107(2) and (3) TFEU.
В хода на процедурата испанските органи и 30-те заинтересовани страни представиха своите доводи, за да докажат, че дерогациите, предвидени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, се прилагат във въпросния случай [131].
In the course of the procedure, the Spanish authorities and the 30 interested parties presented their arguments to demonstrate that the derogations provided for in Article 107(3)(c) TFEU would apply in the present case [131].
Двете страни счетоха, че никоя от разпоредбите на член 107, параграф 2 или член 107, параграф 3 от ДФЕС не се прилагат в разглеждания случай.
The two parties considered that none of the provisions of Article 107(2) or Article 107(3) TFEU applied in the present case.
Дерогациите, предвидени в член 107, параграф 2 от ДФЕС, свързани с помощи със социален характер, предоставени на отделни потребители, помощи за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития и помощи, предоставени на отделни региони на Федерална република Германия, не се прилагат в този случай.
The derogations in Article 107(2) TFEU, concerning aid of a social character granted to individual consumers, aid to make good the damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and aid granted to certain areas of the Federal Republic of Germany, do not apply in this case.
Същото важи и за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а), по силата на която се разрешават помощи за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, тъй като мярката не зависи от осъществяването на какъвто и да било вид дейност в конкретни региони [132].
Nor does the derogation provided for in Article 107(3)(a) apply, which authorises aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment, because the measure is not conditional upon carrying out any type of activity in specific regions [132].
По същия начин, оспорваната мярка, одобрена през 2001 г., не може да бъде счетена за мярка за насърчаване изпълнението на проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на Испания, съгласно предвиденото в член 107, параграф 3, буква б).
In the same way, the contested measure adopted in 2001 cannot be regarded as promoting the execution of a project of common European interest or remedying a serious disturbance in the economy of Spain, as provided for in Article 107(3)(b).
Освен това нейната цел не е и насърчаване на културата и опазване на наследството, съгласно предвиденото в член 107, параграф 3, буква г).
Nor does it have as its object the promotion of culture and heritage conservation as provided for in Article 107(3)(d).
Накрая, оспорваната мярка трябва да бъде разгледана с оглед на член 107, параграф 3, буква в), предвиждащ разрешаването на помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
Finally, the contested measure must be examined in the light of Article 107(3)(c), which provides for the authorisation of aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent that is contrary to the common interest.
В това отношение първо трябва да се отбележи, че оспорваната помощ не попада в обхвата на никоя от рамките или насоките, които постановяват условията за определяне на някои видове помощ като съвместими с вътрешния пазар.
In this respect, it should first be noted that the contested measure does not fall under any of the frameworks or guidelines which define the conditions for considering certain types of aid compatible with the internal market.
По отношение на доводите, представени от испанските органи и от 30-те заинтересовани страни въз основа на плана за действие за държавните помощи от 2005 г. [133], във връзка с изразеното от тях мнение, че определени мерки могат да бъдат съвместими, ако по същество те са предприети по повод пазарна слабост, Комисията отбелязва, че общите затруднения, за които се твърди при извършването на трансгранични сливания не могат да бъдат считани за пазарни слабости.
As regards the arguments raised by the Spanish authorities and by the 30 interested parties based on the State Aid Action Plan of 2005 [133], where they consider that certain measures can be compatible if they essentially respond to a market failure, the Commission observes that alleged general difficulties in carrying out cross-border mergers cannot be regarded as a market failure.
Фактът, че конкретно дружество може да не е в състояние да се ангажира с изпълнението на даден проект или трансакция, без да му бъде предоставена помощ за това, не означава непременно, че е налице пазарна слабост.
The fact that a specific company may not be capable of undertaking a certain project or transaction without aid does not necessarily mean that there is a market failure.
Може да се счита, че е налице пазарна слабост единствено когато пазарните сили не могат да осигурят сами по себе си постигането на ефективен резултат — т.е. когато от транзакцията не се реализират всички потенциални доходи.
Only where market forces would not in themselves be able to reach an efficient outcome measure – i.e. where not all potential gains from trade are realised measure – can a market failure be considered to exist.