natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Когато се използва колориметричен метод за определяна на еквивалентния пункт, крайната точка е достигната, когато в съдържанието се появи първата розова следа.
When colorimetric end-point detection is applied, the end-point is reached at the first trace of pink colour in the contents.
Показанията от бюретата се отчитат с точност до 0,05 ml.
Estimate the burette reading to the nearest 0,05 ml.
Може да се подпомогне визуализацията на еквивалентния пункт чрез използването на осветена магнитна бъркалка или фотометричен детектор.
An illuminated magnetic stirrer plate or a photometric detector may aid visualisation of the end-point.
Този процес може да се проведе автоматично, като се използва дестилатор на парите с автоматично титруване.
This can be done automatically using a steam distiller with automatic titration.
При работа с конкретен дестилатор или дестилатор/титратор се следват указанията на производителя.
Follow the manufacturers' instructions for operation of the specific distiller or distiller/titrator.
Когато се използва автоматизирана система за титруване, титруването започва веднага след началото на дестилацията и се използва разтвор на борна киселина (т. 3.18) с концентрация 1 %.
When an automatic titration system is used, titration begins immediately after distillation starts and the 1 % boric acid solution (3.18) is used.
Когато се използва изцяло автоматизирана дестилация, автоматичното титруване на амоняка може да се осъществи също така чрез определяне на еквивалентния пункт като се използва система за потенциометрично определяне на pH.
Where a fully automatic distillation unit is employed, the automatic titration of the ammonia can also be carried out with end-point detection using a potentiometric pH system. In this case an automatic titrator, with a pH-meter is used.
В този случай се използва автоматичен титратор с рН-метър. pH-метърът се калибрира правилно в обхвата от pH 4 до pH 7, като се следват обичайните лабораторни процедури за калибриране на pH.
The pH-meter shall be calibrated properly in the range of pH 4 to pH 7 following normal laboratory pH-calibration procedures.
Еквивалентният пункт на титруването на pH е достигнат, когато pH достигне стойност 4,6, като това е наи-високата точка на кривата на титруване (инфлексна точка).
The pH end-point of the titration is reached at pH 4,6, being the steepest point in the titration curve (inflection point).
Тест с празна проба
Blank test
За да се потвърди, че реагентите не съдържат азот, се извършва контролен тест с празна проба (изваряване, дестилация и титруване) с 1 g захароза (т. 3.14) вместо с пробата.
To confirm that the reagents are free from nitrogen, carry out a blank test (digestion, distillation and titration) using 1 g of sucrose (3.14) in place of the sample.
Изчисляването се извършва в съответствие с т. 6.1 или т. 6.2.
Calculations are performed according to 6.1 or 6.2.
Пресмятане на титруването в съотвестствие с т. 5.3.1.
Calculation for titration according to 5.3.1
Съдържанието на суров протеин като процент от теглото на пробата се пресмята по следната формула:
The content of crude protein, expressed as a percentage by weight, is calculated according to the following formula:
е обемът (в ml) на NаОН (т. 3.10 или т. 3.11), използван в теста с празната проба.
is the volume (ml) of NaOH (3.10 or 3.11) used in the blank test,
е обемът (в ml) на NаОН (т. 3.10 или т. 3.11), използван при титруването на пробата.
is the volume (ml) of NaOH (3.10 or 3.11) used in the sample titration,
c е концентрацията (в mol/l) на натриев хидроксид (т. 3.10 или т. 3.11).
c is the concentration (mol/l) of sodium hydroxide (3.10 or 3.11),
m е теглото (в g) на пробата.
m is the weight (g) of sample.
Изчисляване на титруването в съответствие с т. 5.3.2.
Calculation for titration according to 5.3.2
Титруване със солна киселина
Titration with hydrochloric acid
m е теглото (в g) на частта от пробата за анализ;
m is the weight (g) of the test portion,
c е концентарацията (в mol/l) на стандартния обемен разтвор на солна киселина (точка 3.19);
c is the concentration (mol/l) of the standard volumetric solution of the hydrochloric acid (3.19),
е обемът (в ml) на солната киселина, използвана при анализа на празната проба;
is the volume (in ml) of hydrochloric acid used for the blank test,
е обемът (в ml) на солната киселина, използвана при анализа на частта от пробата за анализ.
is the volume (in ml) of hydrochloric acid used for the test portion.
Титруване със сярна киселина
Titration with sulphuric acid
c е концентрацията (в mol/l) на стандартния разтвор на сярна киселина (т. 3.6);
c is the concentration (mol/l) of the standard volumetric solution of sulphuric acid (3.6),
е обемът (в ml) на сярната киселина (т. 3.6), използвана при анализа на контролната проба;
is the volume (in ml) of sulphuric acid (3.6) used for the blank test,
е обемът (в ml) на сярната киселина (т. 3.6), използвана при анализа на частта от пробата за анализ.
is the volume (in ml) of sulphuric acid (3.6) used for test portion.
Проверка на метода
Verification of the method
Разликата между резултатите от две паралелни определяния, проведени върху същата проба, не трябва да превишава:
The difference between the results of two parallel determinations carried out on the same sample must not exceed:
0,2 % като абсолютна стойност за съдържание на суров протеин под 20 %;
0,2 % in absolute value, for crude protein contents of less than 20 %,
1,0 %, отнесен към по-високата стойност, за съдържание на суров протеин от 20 % до 40 %;
1,0 % relative to the higher value, for crude protein contents from 20 % to 40 %,
0,4 % като абсолютна стойност за съдържание на суров протеин над 40 %.
0,4 % in absolute value, for crude protein contents of more than 40 %.
Анализът (изваряване, дестилация и титруване) се извършва с 1,5 до 2,0 g ацетанилид (т. 3.13) в присъствието на 1 g захароза (т. 3.14); 1 g ацеталинид консумира 14,80 ml сярна киселина (т. 3.5).
Carry out the analysis (digestion, distillation and titration) on 1,5 to 2,0 g of acetanilide (3.13) in the presence of 1 g of sucrose (3.14); 1 g acetanilide consumes 14,80 ml of sulphuric acid (3.5).
Възстановяването трябва да бъде поне 99 %.
Recovery must be at least 99 %.
Забележки
Observations
Апаратурата трябва да бъде от ръчен, полуавтоматичен или автоматичен тип.
Apparatus may be of the manual, semi-automatic or automatic type.
Ако апаратурата изисква прехвърляне между етапите на изваряване и дестилация, прехвърлянето трябва да се извърши без загуба.
If the apparatus requires transference between the digestion and distillation steps, this transfer must be carried out without loss.
Ако колбата на дестилационния апарат не е снабдена с делителна фуния, натриевият хидроксид се добавя веднага преди свързването на колбата с хладника, като течността се изсипва бавно по стената.
If the flask of the distillation apparatus is not fitted with a dropping funnel, add the sodium hydroxide immediately before connecting the flask to the condenser, pouring the liquid slowly down the side.
Ако изваряваното вещество се втвърди, определянето се повтаря с по-големи от указаните по-горе количества сярна киселина (т. 3.4).
If the digest solidifies, recommence the determination using a larger amount of sulphuric acid (3.4) than that specified above.
За продукти с ниско съдържание на азот обемът на сярната киселина (т. 3.7), който трябва да се постави в събирателната колба, може да се намали, ако е необходимо, до 10 или 15 ml и да се допълни до 25 ml с вода.
For products with a low nitrogen content, the volume of sulphuric acid (3.7) to be placed in the collecting flask may be reduced, if necessary, to 10 or 15 ml and made up to 25 ml with water.
За рутинни анализи могат да се използват алтернативни методи за определяне на съдържанието на суров протеин, но референтен е описаният в настоящата част В метод на Келдал.
For routine analysis, alternative methods of analysis can be applied for the determination of crude protein but the Kjeldahl method described in this Part C is the reference method.
Еквивалентността между резултатите, получени с алтернативния метод (напр. DUMAS), и резултатите, получени с референтния метод, трябва да бъде доказвана поотделно за всяка матрица.
The equivalence of the results obtained with the alternative method (e.g. DUMAS) compared to the reference method must be demonstrated for each matrix individually.
Тъй като резултатите, получени с алтернативния метод, дори и след проверка на еквивалентността, могат леко да се различават от резултатите, получени с референтния метод, необходимо е да се посочи в протокола от анализа кой метод за определяне на суров протеин е използван.
As the results obtained with an alternative method, even after having verified the equivalency, might deviate slightly from the results obtained with the reference method, it is necessary to mention in the analytical report the method of analysis used for the determination of crude protein.
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА КАРБАМИД
DETERMINATION OF UREA
Настоящият метод позволява определянето на съдържанието на карбамид във фуражите.
This method makes it possible to determine the level of urea in feed.
Пробата се суспендира във вода с избистрящ агент.
The sample is suspended in water with a clarifying agent.
Суспензията се филтрира.
The suspension is filtered.
Съдържанието на карбамид във филтрата се определя след добавяне на 4-диметиламинобензалдехид (4-DMAB) чрез измерване на оптичната плътност при дължина на вълната 420 nm.
The urea content of the filtrate is determined after the addition of 4-dimethylaminobenzaldehyde (4-DMAB) by measuring the optical density at a wavelength of 420 nm.
Разтвор на 4-диметиламинобензалдехид: разтваря се 1,6 g 4-DMAB в 100 ml 96 % етанол и се добавят 10 ml солна киселина (ρ201,19 g/ml).
Solution of 4-dimethylaminobenzaldehyde: dissolve 1,6 g of 4-DMAB in 100 ml of 96 % ethanol and add 10 ml of hydrochloric acid (ρ201,19 g/ml).
Този реактив се съхранява най-много две седмици.
This reagent keeps for a maximum period of two weeks.
Разтвор на Карез I: разтварят се във вода 21,9 g цинков ацетат Zn(CH3COO)2 2H2O и 3 g безводна оцетна киселина.
Carrez solution I: dissolve in water 21,9 g of zinc acetate, Zn(CH3COO)2 2H2O and 3 g of glacial acetic acid.
Допълва се до 100 ml с вода.
Make up to 100 ml with water.
Разтвор на Карез II: разтварят се във вода 10,6 g калиев фероцианид K4 Fe (CN)6 3H2O.
Carrez solution II: dissolve in water 10,6 g of potassium ferrocyanide, K4 Fe (CN)6 3H2O.
Активен въглен, който не абсорбира карбамид (да се провери).
Active carbon which does not absorb urea (to be checked).
Разтвор на карбамид с концентрация 0,1 % (т/об).
Urea, 0,1 % solution (w/v).
Смесител (барабанен): приблизително 35—40 r.p.m.
Mixer (tumbler): approximately 35 to 40 r.p.m.
Епруветки: 160 × 16 mm, снабдени с шлифовани стъклени запушалки.
Test tubes: 160 × 16 mm with ground-glass stoppers.
Спектрофотометър.
Spectrophotometer.
Анализ на пробата
Analysis of sample
Претеглят се с точност до 1 mg 2 g от пробата и заедно с 1 g активен въглен (т. 3.4) се поставят в мерителна колба с вместимост 500 ml.
Weigh out 2 g of the sample to the nearest mg and place with 1 g of active carbon (3.4) in a 500 ml volumetric flask.
Добавят се 400 ml вода и 5 ml разтвор на Карез I (т. 3.2), разбъркват се в продължение на около 30 секунди и след което се добавят 5 ml разтвор на Карез II (т. 3.3).
Add 400 ml of water and 5 ml of Carrez solution I (3.2), mix for approximately 30 seconds and add 5 ml of Carrez solution II (3.3).
Размесват се тридесет минути в барабанния смесител.
Mix for 30 minutes in the tumbler.
Допълва се до марката с вода, разклаща се и се филтрира.
Make up to volume with water, shake and filter.
Взимат се 5 ml от прозрачните безцветни филтрати, поставят се в епруветки с шлифовани стъклени запушалки, добавя се 5 ml разтвор на 4-DMAB (т. 3.1) и се размесва.
Remove 5 ml of the transparent colourless filtrates, place in test tubes with ground-glass stoppers, add 5 ml of 4-DMAB solution (3.1) and mix.
Поставят се епруветките във водна баня при 20 oС (+/– 4 oС).
Place the tubes in a water bath at 20 oC (+/- 4 oC).
След петнадесет минути със спектрофотометър при 420 nm се измерва оптичната плътност на пробния разтвор.
After 15 minutes measure the optical density of the sample solution with the spectrophotometer at 420 nm.
Сравнява се с контролния разтвор на реагентите.
Compare with the blank test solution of the reagents.
Калибрационна крива
Calibration curve
Взимат се обеми от 1, 2, 4, 5 и 10 ml от карбамидния разтвор (т. 3.5), поставят се в мерителни колби с вместимост 100 ml и се допълват до марката с вода.
Remove volumes of 1, 2, 4, 5 and 10 ml of the urea solution (3.5), place in 100 ml volumetric flasks and make up the volume with water.
Взимат се по 5 ml от всеки разтвор, добавят се 5 ml разтвор на 4-DМAB (т. 3.1) към всеки от тях, хомогенизират се и се измерва оптичната плътност, както е указано по-горе, като се сравняват с контролен разтвор, съдържащ 5 ml 4-DMAB и 5 ml вода, която не съдържа карбамид.
Remove 5 ml from each solution, add 5 ml of 4-DMAB solution (3.1) to each of them, homogenise and measure the optical density as shown above in comparison with a control solution containing 5 ml of 4-DMAB and 5 ml of water free from urea.
Построява се калибрационната крива.
Plot the calibration curve.
Определя се количеството карбамид в пробата, като се използва калибрационната крива.
Determine the amount of urea in the sample using the calibration curve.
Резултатът се изразява като процент от пробата.
Express the result as a percentage of the sample.
В случай на съдържание карбамид над 3 %, пробата се намалява до 1 g или първоначалният разтвор се разрежда така, че да не съдържа повече от 50 mg карбамид в 500 ml.
In the case of contents of urea exceeding 3 %, reduce the sample to 1 g or dilute the original solution so that there are not more than 50 mg of urea in 500 ml.
В случай на ниско съдържание на карбамид, пробата се увеличава дотогава, докато се получи прозрачен и безцветен филтрат.
In the case of low contents of urea, increase the sample as long as the filtrate remains transparent and colourless.
Ако пробата съдържа прости азотни съединения, като например аминокиселини, оптичната плътност се измерва при 435 nm.
If the sample contains simple nitrogenous compounds such as amino acids, the optical density shall be measured at 435 nm.
ОПРЕДЕЛЯНЕ СЪДЪРЖАНИЕТО НА ЛЕТЛИВИ АЗОТНИ ОСНОВИ
DETERMINATION OF VOLATILE NITROGENOUS BASES
I. ЧРЕЗ МИКРОДИФУЗИЯ
I. BY MICRODIFFUSION
Настоящият метод дава възможност да се определи съдържанието на летливи азотни основи, изразени като амоняк, във фуражите.
This method makes it possible to determine the content of volatile nitrogenous bases, expressed as ammonia, in feed.
Пробата се извлича с вода и разтворът се избистря и филтрира.
The sample is extracted with water and the solution clarified and filtered.
Летливите азотни основи се извличат чрез микродифузия, като се използва калиев карбонат, събират се в разтвор на борна киселина и се титруват със сярна киселина.
The volatile nitrogenous bases are displaced by microdiffusion using a solution of potassium carbonate, collected in a solution of boric acid and titrated with sulphuric acid.
Разтвор на трихлороцетна киселина с концентрация 20 % (т/об).
Trichloroacetic acid, solution 20 % (w/v).
Индикатор: 33 mg бромокрезолово зелено и 65 mg метилово червено се разтварят в 100 ml 95 %—96 % (о/о) етанол.
Indicator: dissolve 33 mg of bromocresol green and 65 mg of methyl red in 100 ml of 95 %-96 % (v/v) of ethanol.
Разтвор на борна киселина: в градуирана колба от 1 l се разтварят 10 g борна киселина в 200 ml 95 %—96 % (о/о) етанол и 700 ml вода.
Boric acid solution: in a 1 litre graduated flask dissolve 10 g of boric acid in 200 ml of 95 %-96 % (v/v) ethanol and 700 ml of water.
Добавят се 10 ml индикатор (т. 3.2).
Add 10 ml of indicator (3.2).
Разбърква се и ако е необходимо, цветът на разтвора се коригира до получаване на светло червено, като са добавя разтвор на натриев хидроксид.
Mix and, if necessary, adjust the colour of the solution to light red by adding a solution of sodium hydroxide.
1 ml от този разтвор свързва максимум 300 μg NH3.
1 ml of this solution will fix a maximum of 300 μg of NH3.
Наситен разтвор на калиев карбонат: 100 g калиев карбонат се разтварят в 100 ml кипяща вода.
Saturated potassium carbonate solution: dissolve 100 g of potassium carbonate in 100 ml of boiling water.
Оставя се да изстине и се филтрира.
Leave to cool, filter.
Сярна киселина, 0,01 mol/l.
Sulphuric acid 0,01 mol/litre.
Стъклени или пластмасови клетки на Конуей (вж. диаграмата).
Glass or plastic Conway cells (see diagram).
Микробюрети, градуирани в 1/100 ml.
Microburettes graduated in 1/100 ml.
Претеглят се 10 g от пробата с точност до 1 mg и заедно със 100 ml вода се поставят в градуирана колба от 200 ml.
Weigh 10 g of sample to the nearest 1 mg and place with 100 ml of water in a 200 ml graduated flask.
Разбъркват се или се разклащат в смесителя в продължение на 30 min. Добавят се 50 ml разтвор на трихлорооцетна киселина (т. 3.1), допълва се до пълния обем с вода, съдържанието силно се разклаща и се филтрира през нагънат филтър.
Mix or stir in the tumbler for 30 minutes. Add 50 ml of trichloroacetic acid solution (3.1), make up to volume with water, shake vigorously and filter through a pleated filter.
С помощта на пипета 1 ml разтвор на борна киселина (т. 3.3) се вкарва в централната част на клетката на Конуей, а 1 ml от филтрата на пробата се вкарва във венеца на клетката.
Using a pipette, introduce 1 ml of boric acid solution (3.3) into the central part of the Conway cell and 1 ml of the sample filtrate into the crown of the cell.
Частично се покрива със смазания капак.
Cover partially with the greased lid.
Капва се бързо 1 ml от наситения разтвор на калиев карбонат (т. 3.4) във венеца и съдът се затваря херметически с капака.
Drop 1 ml of saturated potassium carbonate solution (3.4) quickly into the crown and close the lid so that the cell is airtight.
След това той се завърта върху хоризонтална плоскост така, че двата реагента да се смесят.
Turn the cell carefully rotating it in a horizontal plane so that the two reagents are mixed.
Оставя се да инкубира най-малко четири часа при стайна температура или един час при температура 40 oC.
Leave to incubate either for at least four hours at room temperature or for one hour at 40 oC.
С помощта на микробюрета (т. 4.3) летливите основи в разтвора на борна киселина се титруват със сярна киселина (т. 3.5).
Using a microburette (4.3), titrate the volatile bases in the boric acid solution with sulphuric acid (3.5).
Провежда се контролен опит по същата процедура, но без проба за анализ.
Carry out a blank test using the same procedure but without a sample to be analysed.
1 ml H2SO40,01 mol/l съответства на 0,34 mg амоняк.
1 ml of H2SO40,01 mol/litre corresponds to 0,34 mg of ammonia.
Разликата между резултатите от две паралелни определяния, проведени върху една и съща проба, не трябва да надвишава:
The difference between the results of two parallel determinations carried out on the same sample shall not exceed:
10 % в относителна стойност за съдържание на амоняк под 1,0 %,
10 %, in relative value, for ammonia contents of less than 1,0 %,
0,1 % в абсолютна стойност за съдържание на амоняк 1,0 % или повече.
0,1 %, in absolute value, for ammonia contents of 1,0 % or more.
При условие че съдържанието на амоняк в пробата надвишава 0,6 %, първоначалният филтрат се разрежда.
If the ammonia content of the sample exceeds 0,6 %, dilute the initial filtrate.
Разрез на капака S2 S3
Cross-section of the lid S2 S3
Разрез на клетката S S1
Cross-section of the cell S S1
Общ изглед на клетката
Plan view of the cell
Общ изглед на капака от матово стъкло
Plan view of the ground-glass lid
ЧРЕЗ ДЕСТИЛАЦИЯ
BY DISTILLATION
Настоящият метод дава възможност да се определи съдържанието на летливи азотни основи, изразени като амоняк, в рибено брашно, което на практика не съдържа карбамид.
This method makes it possible to determine the content of volatile nitrogenous bases, expressed as ammonia, in fish-meal containing practically no urea.
Той е приложим само тогава, когато съдържанието на амоняк е по-ниско от 0,25 %.
It is applicable only to ammonia contents of less than 0,25 %.
Летливите азотни основи се извличат в точката на кипене чрез добавяне на магнезиев оксид и се събират в точно определено количество сярна киселина, излишъкът от която се ретитрува с разтвор на натриев хидроксид.
The volatile nitrogenous bases are displaced at boiling point by adding magnesium oxide and collected in a specific quantity of sulphuric acid, the excess of which is back-titrated with a solution of sodium hydroxide.
Магнезиев оксид
Magnesium oxide.
Eмулсия срещу образуване на пяна (напр. силикон).
Anti-foaming emulsion (e.g. silicone).
Сярна киселина, 0,05 mol/l.
Sulphuric acid 0,05 mol/litre.
Разтвор на натриев хидроксид, 0,1 mol/l.
Sodium hydroxide solution 0,1 mol/litre.
Разтвор на 0,3 % метилово червено в 95 %—96 % (о/о) етанол.
Methyl red solution 0,3 % in 95 %-96 % (v/v) ethanol.
Апарат за дестилация тип Келдал.
Distilling apparatus of the Kjeldahl type.
Претеглят се 10 g от пробата с точност до 1 mg и заедно със 100 ml вода се поставят в градуирана колба от 200 ml.
Weigh 10 g of the sample to the nearest 1 mg and place with 100 ml of water in a 200 ml graduated flask.
Взема се известно количество избистрен филтрат, подходящо за предполагаемото съдържание на летливи азотни основи (100 ml обикновено са достатъчни).
Take a quantity of clear filtrate appropriate for the presumed content of volatile nitrogenous bases (100 ml is usually suitable).
Разрежда се до 200 ml и се добавят 2 g магнезиев оксид (т. 3.2) и няколко капки емулсия срещу образуване на пяна (т. 3.3).
Dilute to 200 ml and add 2 g of magnesium oxide (3.2) and a few drops of anti-foaming emulsion (3.3).
Разтворът трябва да бъде алкален при проба с лакмусова хартия; в противен случай се добавя още магнезиев оксид (т. 3.2).
The solution must be alkaline to litmus paper; otherwise add some magnesium oxide (3.2).
Процедира се в съответствие с т. 5.2 и т. 5.3 от метода за анализ за определяне на съдържанието на суров протеин (част В от настоящото приложение).
Proceed according to 5.2 and 5.3 of the method of analysis for the determination of the crude protein content (Part C of this Annex).
1 ml H2SO40,05 mol/l съответства на 1,7 mg амоняк.
1 ml of H2SO40,05 mol/litre corresponds to 1,7 mg of ammonia.
Разликата между резултатите от две паралелни определяния, проведени върху една и съща проба, не трябва да надвишава в относителна стойност 10 % амоняк.
The difference between the results of two parallel determinations carried out on the same sample shall not exceed, in relative value, 10 % of ammonia.
ОПРЕДЕЛЯНЕ СЪДЪРЖАНИЕТО НА АМИНОКИСЕЛИНИ (БЕЗ ТРИПТОФАН)
DETERMINATION OF AMINO ACIDS (EXCEPT TRYPTOPHANE)
Настоящият метод служи за определяне с помощта на анализатор за аминокиселини на съдържанието на свободни (синтетични и естествени) аминокиселини и на общото съдържание на аминокиселини (участващи в пептидна връзка и свободни) във фуражите.
This method makes the determination possible of free (synthetic and natural) and total (peptide bound and free) amino acids in feed, using an amino acid analyser.
Методът е приложим за следните аминокиселини: цист(е)ин, метионин, лизин, треонин, аланин, аргинин, аспарагинова киселина, глутаминова киселина, глицин, хистидин, изолевцин, левцин, фенилаланин, пролин, серин, тирозин и валин.
It is applicable to the following amino acids: cyst(e)ine, methionine, lysine, threonine, alanine, arginine, aspartic acid, glutamic acid, glycine, histidine, isoleucine, leucine, phenylalanine, proline, serine, tyrosine and valine.
Методът не позволява да се разграничат солите на аминокиселините и да се различават D- и L-формите на аминокиселините.
The method does not distinguish between the salts of amino acids and it cannot differentiate between D and L forms of amino acids.
Той не важи за определяне на съдържанието на триптофан или на хидрокси аналози на аминокиселините.
It is not valid for the determination of tryptophan or hydroxy analogues of amino acids.
Свободни аминокиселини
Free amino acids
Свободните аминокиселини се извличат с разредена солна киселина.
The free amino acids are extracted with diluted hydrochloric acid.