natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Този подход, при който се отчитат и съображенията, основани на анализ на риска, подпомага също така подбора на най-подходящите показатели, свързани с критериите за оценка на напредъка към постигане на добро екологично състояние.
This approach, which takes into account risk-based considerations, also supports the selection of the most appropriate indicators related to the criteria for assessment of progress towards good environmental status.
Това улеснява също така разработването на конкретни инструменти, които могат да подпомагат екосистемния подход към управлението на човешките дейности, който е необходим, за да се постигне добро екологично състояние, чрез установяване на източниците на натиск и въздействие, включително кумулативните и синергетичните им ефекти.
It also facilitates the development of specific tools that can support an ecosystem-based approach to the management of human activities required to achieve good environmental status through the identification of the sources of pressures and impacts, including their cumulative and synergetic effects.
Тези инструменти включват мерки за пространствена защита и мерки от списъка в приложение VI към Директива 2008/56/ЕО, особено пространствен и времеви контрол като морското пространствено планиране.
Such tools include spatial protection measures and measures in the list in Annex VI to Directive 2008/56/EC, notably spatial and temporal distribution controls, such as maritime spatial planning.
Съществуват както разнообразни екологични условия в морето, така и разнообразни човешки дейности, които оказват въздействие върху тях.
There is a diversity of environmental conditions at sea and of human activities having an impact on it.
По-специално има различия между регионите и дори в рамките на морските региони, подрегиони и подразделения.
In particular, diversity exists between regions and even within marine regions, sub-regions and subdivisions.
По тази причина приложимостта на специфични показатели, свързани с критериите, може да изисква разглеждане на въпроса дали са от екологично значение за всяка оценявана ситуация.
For this reason, the applicability of specific indicators related to the criteria may require considering whether they are ecologically relevant to each situation being assessed.
Държавите-членки следва да разгледат всеки от критериите и свързаните показатели, изброени в настоящото приложение, за да идентифицират тези, които трябва да се използват за определяне на доброто екологично състояние.
Member States need to consider each of the criteria and related indicators listed in this Annex in order to identify those which are to be used to determine good environmental status.
Въз основа на първоначалната оценка, когато дадена държава-членка счита, че не е целесъобразно да използва един или няколко критерия, тя следва да представи на Комисията обяснение в рамките на нотификацията съгласно член 9, параграф 2 от Директива 2008/56/ЕО, когато това е целесъобразно във връзка с необходимостта от последователност и съпоставимост между регионите и подрегионите.
On the basis of the initial assessment, when a Member State considers that it is not appropriate to use one or more of the criteria, it needs to provide the Commission with a justification in the framework of the notification made pursuant to Article 9(2) of Directive 2008/56/EC, when relevant in relation to consistency and comparison between regions and sub-regions.
В този контекст държавите-членки трябва да изпълняват задължението за регионално сътрудничество, определено в членове 5 и 6 от Директива 2008/56/ЕО, и по-специално с изискването да се гарантира, че различните елементи на морските стратегии са последователни и координирани за целия въпросен морски регион или подрегион.
In this context, Member States are subject to the obligation of regional cooperation laid down in Articles 5 and 6 of Directive 2008/56/EC, and in particular to the requirement to ensure that the different elements of the marine strategies are coherent and coordinated across the marine region or sub-region concerned.
Важно е при прилагането на критериите да се отчитат резултатите от първоначалната оценка, изисквана съгласно член 8 и приложение III към Директива 2008/56/ЕО, и то да не се извършва изолирано.
It is important that the application of the criteria takes into account the results of the initial assessment, required under Article 8 and Annex III to Directive 2008/56/EC, and that they are not carried out in isolation.
Първоначалната оценка е основният процес за определяне на главните особености и характеристики на морската среда, както и на преобладаващите видове натиск и въздействие върху нея; оценката трябва да бъде редовно актуализирана и да бъде включена в програми за мониторинг.
The initial assessment is the main process for identifying the essential features and characteristics as well as the predominant pressures and impacts on the marine environment, subject to its regular updates and to monitoring programmes.
Тази първа оценка трябва да бъде завършена до датата, посочена в член 5, параграф 2 от Директива 2008/56/ЕО, въз основа на примерните списъци от елементи, които се съдържат в приложение III към посочената директива, и като се вземат предвид съществуващите данни, където има такива на разположение.
This first assessment needs to be finalised by the date specified in Article 5(2) of Directive 2008/56/EC on the basis of the indicative lists of elements contained in Annex III to that Directive and taking account of existing data where available.
Трябва да се отчете и фактът, че за някои критерии и свързаните с тях показатели се смята, че са все още в процес на развитие по време на този първоначален период.
Consideration needs to be given to the fact that some criteria and related indicators are acknowledged as being still under development during this initial period.
Напредъкът към добро екологично състояние се реализира в контекста на все по-широки промени в морската среда.
Progress towards good environmental status is taking place in the context of continuous broader changes in the marine environment.
Изменението на климата вече оказва въздействие върху морската среда, в това число върху процесите и функциите на екосистемите.
Climate change is already having an impact on the marine environment, including on ecosystem processes and functions.
При разработването на съответните морски стратегии държавите-членки трябва да уточнят при необходимост всички доказателства за въздействията на изменението на климата.
In developing their respective marine strategies, Member States need to specify, where appropriate, any evidence of climate change impacts.
Адаптивното управление въз основа на екосистемния подход включва редовно актуализиране на определението на доброто екологично състояние.
Adaptive management on the basis of the ecosystem-based approach includes the regular update of the determination of good environmental status.
Критерии за добро екологично състояние, свързани с качествените показатели от приложение I към Директива 2008/56/ЕО
Criteria for good environmental status relevant to the descriptors of Annex I to Directive 2008/56/EC
Качествен показател 1:
Descriptor 1:
Биологичното разнообразие се поддържа.
Biological diversity is maintained.
Качеството и броят на местообитанията, както и разпространението и изобилието на видовете съответстват на преобладаващите физикогеографски, географски и климатични условия.
The quality and occurrence of habitats and the distribution and abundance of species are in line with prevailing physiographic, geographic and climate conditions.
Необходима е оценка на няколко екологични равнища: екосистеми, местообитания (в това число свързаните с тях съобщества — в смисъл на биотопи) и видове, които са отразени в структурата на настоящия раздел, като се вземе предвид точка 2 от част А. За някои аспекти на качествения показател са нужни допълнителни научно-технически данни и средства [5].
Assessment is required at several ecological levels: ecosystems, habitats (including their associated communities, in the sense of biotopes) and species, which are reflected in the structure of this section, taking into account point 2 of Part A. For certain aspects of this descriptor, additional scientific and technical support is required [5].
С цел да се отчете широкият обхват на качествения показател, като се вземе предвид приложение III към Директива 2008/56/ЕО, е необходимо да се определят приоритетните характеристики на биологичното разнообразие на равнището на видовете, местообитанията и екосистемите.
To address the broad scope of the descriptor, it is necessary, having regard to Annex III to Directive 2008/56/EC, to prioritise among biodiversity features at the level of species, habitats and ecosystems.
Това позволява да бъдат идентифицирани онези характеристики на биологичното разнообразие и онези области, в които има въздействие и заплахи, като също така подпомага идентифицирането на подходящи показатели измежду подбраните критерии, които са подходящи за съответните области и характеристики [6].
This enables the identification of those biodiversity features and those areas where impacts and threats arise and also supports the identification of appropriate indicators among the selected criteria, adequate to the areas and the features concerned [6].
Задължението за регионално сътрудничество, което се съдържа в членове 5 и 6 от Директива 2008/56/ЕО, е пряко свързано с процеса на подбор на характеристики на биологичното разнообразие в рамките на регионите, подрегионите и подразделенията, в това число за създаването, където е целесъобразно, на референтни условия съгласно приложение IV към Директива 2008/56/ЕО.
The obligation of regional cooperation contained in Articles 5 and 6 of Directive 2008/56/EC is directly relevant to the process of selection of biodiversity features within regions, sub-regions and subdivisions, including for the establishment, where appropriate, of reference conditions pursuant to Annex IV to Directive 2008/56/EC.
Моделирането чрез използване на платформа на географска информационна система може да бъде полезна основа за картографиране на редица характеристики на биологичното разнообразие и човешки дейности и техния натиск, при условие че всички свързани грешки се оценяват и описват правилно, когато се прилагат резултатите.
Modelling using a geographic information system platform may provide a useful basis for mapping a range of biodiversity features and human activities and their pressures, provided that any errors involved are properly assessed and described when applying the results.
Този тип данни са предпоставка за екосистемно управление на човешките дейности и за разработване на свързаните пространствени инструменти [7].
This type of data is a prerequisite for ecosystem-based management of human activities and for developing related spatial tools [7].
Равнище на видовете
Species level
За всеки регион, подрегион или подразделение, като се вземат предвид различните видове и съобщества (например за фитопланктон и зоопланктон), които се съдържат в примерния списък в таблица 1 от приложение III към Директива 2008/56/ЕО, е необходимо да се състави набор от съответните видове и функционални групи при отчитане на точка 2 от част А. Трите критерия за оценка на всички видове са разпространение на вида, размер на популацията и състояние на популацията.
For each region, sub-region or subdivision, taking into account the different species and communities (e.g. for phytoplankton and zooplankton) contained in the indicative list in Table 1 of Annex III to Directive 2008/56/EC, it is necessary to draw up a set of relevant species and functional groups, having regard to point 2 of Part A. The three criteria for the assessment of any species are species distribution, population size and population condition.
Що се отнася до последното, има случаи, в които то е свързано със знания за здравето на популацията и вътревидови и междувидови взаимоотношения.
As to the later, there are cases where it also entails an understanding of population health and inter- and intra-specific relationships.
Необходимо е също така да се оценят отделно подвидовете и популациите, при които първоначалната оценка или нова информация на разположение посочва въздействието и потенциалните заплахи за състоянието на някои от тях.
It is also necessary to assess separately subspecies and populations where the initial assessment, or new information available, identifies impacts and potential threats to the status of some of them.
Оценката на видовете изисква също така интегрирани знания относно разпространението, размера и състоянието на техните местообитания в съответствие с изискванията, определени в Директива 92/43/ЕИО [8] и Директива 2009/147/ЕО, за да се гарантира, че има достатъчно голямо местообитание за поддържането на популацията, като се вземе предвид всяка заплаха от влошаване или загуба на такива местообитания.
The assessment of species also requires an integrated understanding of the distribution, extent and condition of their habitats, coherent with the requirements laid down in Directive 92/43/EEC [8] and Directive 2009/147/EC, to make sure that there is a sufficiently large habitat to maintain its population, taking into consideration any threat of deterioration or loss of such habitats.
По отношение на биологичното разнообразие на равнището на видовете трите критерия за оценка на напредъка към добро екологично състояние, както и съответните свързани с тях показатели са следните:1.1.
In relation to biodiversity at the level of species, the three criteria for assessing progress towards good environmental status, as well as the indicators related respectively to them, are the following:1.1.
Разпространение на видовете
Species distribution
район на разпространение (1.1.1),
Distributional range (1.1.1)
модел на разпределение в рамките на района на разпространение, когато е целесъобразно (1.1.2),
Distributional pattern within the latter, where appropriate (1.1.2)
район, обхванат от видовете (за неподвижни и бентосни видове) (1.1.3).
Area covered by the species (for sessile/benthic species) (1.1.3)
Размер на популациите
Population size
изобилие и/или биомаса на популацията, по целесъобразност (1.2.1).
Population abundance and/or biomass, as appropriate (1.2.1)
Състояние на популацията
Population condition
демографски характеристики на популацията (например размер на тялото или възрастова структура, съотношение между половете, плодовитост, процент на оцеляване/смъртност) (1.3.1),
Population demographic characteristics (e.g. body size or age class structure, sex ratio, fecundity rates, survival/mortality rates) (1.3.1)
генерична структура на популацията, когато е целесъобразно (1.3.2).
Population genetic structure, where appropriate (1.3.2).
Равнище на местообитанията
Habitat level
За целите на Директива 2008/56/ЕО терминът „местообитание“ се отнася както до абиотичните характеристики, така и до свързаното биологично съобщество, като и двата елемента се третират заедно в смисъла на термина „биотоп“.
For the purpose of Directive 2008/56/EC, the term habitat addresses both the abiotic characteristics and the associated biological community, treating both elements together in the sense of the term biotope.
За всеки регион, подрегион или подразделение трябва да се състави набор от видове местообитания, като се вземат предвид различните местообитания, които се съдържат в примерния списък в таблица 1 от приложение III, и инструментите по точка 2 от част А. Тези инструменти се отнасят също така до редица комплекси от местообитания (което означава да се направи оценка, където е целесъобразно, на състава, размера и относителните пропорции на местообитанията в рамките на тези комплекси) и до местообитанията с определени функции (например райони за хвърляне на хайвера, размножаване или хранене и пътища за мигриране).
A set of habitat types needs to be drawn up for each region, sub-region or subdivision, taking into account the different habitats contained in the indicative list in Table 1 of Annex III and having regard to the instruments mentioned in point 2 of Part A. Such instruments also refer to a number of habitat complexes (which means assessing, where appropriate, the composition, extent and relative proportions of habitats within such complexes) and to functional habitats (such as spawning, breeding and feeding areas and migration routes).
От съществена важност за оценката на равнището на местообитанията са допълнителните усилия за съгласувана класификация на морските местообитания, подкрепена с подходящо картографиране, като се вземат предвид разликите по протежение на наклона на разстоянието от брега и дълбочината (например крайбрежен район, шелфов район и дълбоководен район).
Additional efforts for a coherent classification of marine habitats, supported by adequate mapping, are essential for assessment at habitat level, taking also into account variations along the gradient of distance from the coast and depth (e.g. coastal, shelf and deep sea).
Трите критерия за оценка на местообитанията са тяхното разпространение, размер и състояние (за последното по-специално състоянието на типичните видове и съобщества), допълнени от свързаните с тях показатели.
The three criteria for the assessment of habitats are their distribution, extent and condition (for the latter, in particular the condition of typical species and communities), accompanied with the indicators related respectively to them.
Оценката на състоянието на местообитанията изисква интегрирани познания за състоянието на свързаните съобщества и видове в съответствие с изискванията, определени в Директива 92/43/ЕИО [9] и Директива 2009/147/ЕО, в това число, където е целесъобразно, оценка на техните функционални характеристики.
The assessment of habitat condition requires an integrated understanding of the status of associated communities and species, coherent with the requirements laid down in Directive 92/43/EEC [9] and Directive 2009/147/EC, including where appropriate an assessment of their functional traits.
Разпространение на местообитанието
Habitat distribution
район на разпространение (1.4.1),
Distributional range (1.4.1)
модел на разпределение в рамките на района на разпространение (1.4.2).
Distributional pattern (1.4.2)
Размер на местообитанието
Habitat extent
площ на местообитанието (1.5.1),
Habitat area (1.5.1)
обем на местообитанието, където е приложимо (1.5.2).
Habitat volume, where relevant (1.5.2)
Състояние на местообитанието
Habitat condition
състояние на типичните видове и съобщества (1.6.1),
Condition of the typical species and communities (1.6.1)
относително изобилие и/или биомаса, по целесъобразност (1.6.2),
Relative abundance and/or biomass, as appropriate (1.6.2)
физични, хидроложки и химични условия (1.6.3).
Physical, hydrological and chemical conditions (1.6.3).
Равнище на екосистемите
Ecosystem level
Структура на екосистемата
Ecosystem structure
състав и относителни дялове на компонентите на екосистемата (местообитания и видове) (1.7.1).
Composition and relative proportions of ecosystem components (habitats and species) (1.7.1).
Освен това взаимодействията между структурните компоненти на екосистемата са фундаментални за оценяване на процесите и функциите на екосистемата за целите на общото определяне на доброто екологично състояние, като се вземат предвид inter alia член 1, член 3, параграф 5 и член 9, параграф 1 от Директива 2008/56/ЕО.
In addition, the interactions between the structural components of the ecosystem are fundamental for assessing ecosystem processes and functions for the purpose of the overall determination of good environmental status, having regard, inter alia, to Articles 1, 3(5) and 9(1) of Directive 2008/56/EC.
Останалите функционални аспекти, които са обхванати чрез други качествени показатели за добро екологично състояние (например качествените показатели 4 и 6), както и съображенията за взаимна свързаност и устойчивост, също са важни за предприемане на действия по отношение на процесите и функциите на екосистемите.
Other functional aspects addressed through other descriptors of good environmental status (such as descriptors 4 and 6), as well as connectivity and resilience considerations, are also important for addressing ecosystem processes and functions.
Качествен показател 2:
Descriptor 2:
Чуждите видове, въведени с човешки дейности, са на равнища, които не предизвикват неблагоприятни промени в екосистемата.
Non-indigenous species introduced by human activities are at levels that do not adversely alter the ecosystem.
Идентификацията и първоначалната оценка на пътищата и посоките на разпространение на чужди видове в резултат на човешките дейности са предпоставка да се предотвратява въвеждането на такива видове в резултат на човешките дейности да достигне равнища, които неблагоприятно засягат екосистемите, и за намаляване на всички въздействия.
The identification and assessment of pathways and vectors of spreading of non-indigenous species as a result of human activities is a prerequisite to prevent that such species introduced as a result of human activities reach levels that adversely affect the ecosystems and to mitigate any impacts.
При първоначалната оценка следва да се вземе предвид, че някои случаи на въвеждане вследствие на човешката дейност вече са регламентирани на равнището на Съюза [10] с оглед оценяване и намаляване на потенциалното им въздействие върху водните екосистеми и че някои чужди видове отдавна се използват широко в аквакултурите и за тях вече се издават специални разрешения в рамките на действащите регламенти [11].
The initial assessment has to take into account that some introductions due to human activities are already regulated at Union level [10] to assess and minimise their possible impact on aquatic ecosystems and that some non-indigenous species have commonly been used in aquaculture for a long time and are already subject to specific permit treatment within the existing Regulations [11].
Все още има ограничени познания за въздействието на чуждите видове върху околната среда.
There is still only limited knowledge about the effects of the non-indigenous species on the environment.
Необходимо е по-нататъшно научно-техническо развитие, за да се разработят потенциално полезни показатели [12], особено за въздействието на инвазивните чужди видове (като индекси на биологично замърсяване), което остава основна тревога във връзка с постигането на добро екологично състояние.
Additional scientific and technical development is required for developing potentially useful indicators [12], especially of impacts of invasive non-indigenous species (such as bio-pollution indexes), which remain the main concern for achieving good environmental status.
Приоритетът във връзка с оценката и мониторинга [13] се отнася до характеризиране на състоянието, което е предварително условие за оценка на степента на въздействието, но само по себе си не определя постигането на добро състояние на околната среда за този качествен показател.
The priority in relation to assessment and monitoring [13] relates to state characterisation, which is a prerequisite for assessment of the magnitude of impacts but does not determine in itself the achievement of good environmental status for this descriptor.
Изобилие и характеризиране на състоянието на чуждите видове, по-специално на инвазивните видове
Abundance and state characterisation of non-indigenous species, in particular invasive species
тенденции в изобилието, времева поява и пространствено разпределение в дивата природа на чужди видове, по-специално инвазивни чужди видове, особено в рисковите зони, във връзка с основните посоки и пътища на разпространение на тези видове (2.1.1).
Trends in abundance, temporal occurrence and spatial distribution in the wild of non-indigenous species, particularly invasive non-indigenous species, notably in risk areas, in relation to the main vectors and pathways of spreading of such species (2.1.1)
Въздействие на инвазивните чужди видове върху околната среда
Environmental impact of invasive non-indigenous species