natgillin/translations-raw huggingface dataset:
От една страна, кредиторът търпи вреда поради неплащане на вземането му, вреда, която се дължи на изпадането в неплатежоспособност на длъжника.
The creditor suffered one kind of injury because his claim had not been settled: this was due only to the insolvency of the debtor.
От друга страна, кредиторът може да понесе отделна вреда поради неизпълнението на правомощия от страна на държавата (закъснение, нежелание, отказ за започване на процедурите, частично започване на процедурите и др.). Втората вреда не се оценява спрямо размера на задължението, а по-скоро спрямо разходите, възникнали от закъснение или отказ за изпълнение на предвидените в закона правомощия.
The creditor might also suffer a separate injury due to shortcomings in the exercise of the State’s prerogatives — delays, reluctance to act, refusal to initiate proceedings, initiation of proceedings in respect of only part of the subject-matter, etc. This second kind of injury could not be evaluated by reference to the amount of the debt, but rather by estimating the cost of a delay or a refusal to exercise the prerogatives provided for by the law.
Това е позицията, която възприема Апелативният административен съд в Лион по делото Campoloro.
That was the approach accepted by the Administrative Court of Appeal in the Campoloro case.
Решението на Държавния съвет през 2005 г. по делото Campoloro
The judgment given by the Council of State in the Campoloro case in 2005
Според експерта на Комисията решението на Държавния съвет по делото Campoloro, отбелязва първия обрат, в смисъл че една от предвижданите в него хипотези вече не е просто проблем на отговорност, а играе ролята на гаранционен механизъм.
In the view of the Commission’s expert, the judgment given by the Council of State in Campoloro marks a development, in that one of the possibilities it contemplates is no longer a case of liability as such but instead operates as a guarantee mechanism.
Най-напред следва да се припомни принципното съображение от решението на Държавния съвет от заседанието на секцията (Section) от 18 ноември 2005 г., Société fermière de Campoloro, № 271898:
The judgment delivered by a division of the Council of State on 18 November 2005 in Société fermière de Campoloro, No 271898, found as follows:
„като има предвид че с тези разпоредби законодателят е искал да предостави на представителя на държавата, в случай на неизпълнение от страна на местна власт на влязло в сила съдебно решение, и след покана за доброволно изпълнение за тази цел, правомощието да замести органите на тази местна власт, за да се заделят или създадат ресурсите, така че съдебното решение да бъде изпълнено изцяло.
‘In the event of a failure on the part of a local or regional authority to ensure the application of a judgment no longer open to appeal, after proper notice, the legislature here sets out to give the representative of the State the power to step into the shoes of that authority, in order to release or create the resources that will allow the judgment to be enforced in its entirety.
Че за тази цел, той е този, който под контрола на съдията и предвид състоянието на органа на местната власт и от императивни съображения от обществен интерес, следва да предприеме необходимите мерки.
The representative of the State consequently has a duty, subject to judicial review, to take the measures necessary in the light of the situation of the authority and the requirements of the public interest.
Че сред тези мерки съществува възможността за продажба на имущество, собственост на местната власт, ако то не е непременно необходимо за правилното функциониране на обществените услуги, за които отговаря тя.
Such measures include the possibility of selling assets belonging to the authority, provided they are not indispensable to the proper operation of the public services for which the authority is responsible.
Че ако префектът се въздържи или пренебрегне изпълнението на правомощия, предоставени му от закона, кредиторът на органа на местната власт има право да се обърне отново към държавата при сериозно нарушение при упражняването на правомощието ѝ за надзор; Освен това, в случай че, предвид състоянието на местната власт, а именно поради недостиг на активи или императивни съображения от обществен интерес префектът законосъобразно е отказал да предприеме някои мерки за осигуряване на пълното изпълнение на съдебното решение, вредата, която произтича от това за кредитора на местната власт може да доведе до търсене на отговорност от държавата, ако вредата е от необичаен и специален характер“.
If the prefect refuses or neglects to exercise the prerogatives conferred on him by law, a creditor of the authority is entitled to bring an action against the State in case of serious fault committed in the exercise of the supervisory power. In addition, if, having regard to the situation of the local or regional authority, and in particular to an insufficiency in its assets, or by reason of requirements of the public interest, the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full, the State as holder of public authority may be liable for any injury caused to a creditor of the local or regional authority if the injury is of an abnormal and specific kind’.
Следователно Държавният съвет въвежда механизъм с двойно задействане.
The Council of State here establishes a dual mechanism.
На първо място, той създава режим на отговорност на държавата, основан единствено на недостатъчност при използването на правомощията, установени със закона от 16 юли 1980 г. и процедурните правила към него.
First, there is a liability on the State for a failure in the exercise of the prerogatives conferred by the Law of 16 July 1980 and its implementing measures.
Става въпрос за режим на тежко нарушение.
This is a scheme of liability for serious fault.
Изборът на „тежко нарушение“ се оправдава с желанието да не се пристъпва към автоматично прехвърляне на дълга на органа на местната власт длъжник към държавата.
It has been made to depend on serious fault because of a desire to avoid an automatic transfer of debt from the debtor authority to the State.
Според добре запознат анализатор, „ако префектът предприеме мерки, с които да се опита да задели допълнителни ресурси, но тези мерки се окажат недостатъчни предвид значимостта на това задължение на общината, твърде възможно е съдията да счете, че няма тежко нарушение“.
A learned commentator observes, ‘if the prefect takes measures that seek to release additional resources, but these then prove to be insufficient in view of the scale of the debts of the municipality, the court will probably take the view that no fault has been committed’.
В този случай отговорността за тежко нарушение е „класическа“ и не представлява гаранционен механизъм при неплатежоспособност на организацията длъжник, тъй като тя не може да смекчи положението на несъстоятелност.
The liability for serious fault described here is of a conventional kind, and does not operate as a guarantee mechanism in the event of an insolvency of the debtor, because the liability does not arise merely as a consequence of the insolvency.
На второ място, в съдебното решение се предвижда търсенето на безвиновна отговорност при две хипотези.
Second, the judgment provides for strict liability in two cases.
Според първата хипотеза, „поради императивни съображения от обществен интерес префектът е успял законосъобразно да откаже да предприеме някои мерки за осигуряването на пълното изпълнение на съдебното решение“.
The first case is one where ‘by reason of requirements of the public interest, the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full’.
Това е класически случай на въздържане на администрацията, основано на съображение от обществен интерес, в който случай се носи отговорност вследствие нарушаване на принципа на равенство пред публичните дългове.
This is a classic case of inaction on the part of public administration motivated by the public interest, and in such a case the public administration may be liable for breach of equality before public burdens.
На теория длъжникът е неплатежоспособен, а държавата решава да не изразходва ресурси поради съображение от обществен интерес.
The debtor is in theory not insolvent, but the State decides not to exhaust the debtor’s potential resources on grounds of the public interest.
Това положение не води до възникването на гаранционен механизъм, тъй като вредата за кредитора е резултат от решение на държавата, а не от финансовото състояние на платежоспособност на длъжника.
There is no guarantee mechanism here, because the injury to the creditor is the result of a decision of the State, and not of the debtor’s financial situation.
При все това последиците са същите като при гаранционен механизъм.
But the consequences are identical to those of a guarantee mechanism.
За сметка на това, втората хипотеза за безвиновна отговорност се доближава още повече до гаранционен механизъм.
The second case of strict liability resembles a guarantee mechanism more closely.
Държавният съвет счита, че „ако с оглед състоянието на местната власт, а именно недостигът на активи, …, префектът законосъобразно е отказал да предприеме някои мерки за осигуряване на пълното изпълнение на съдебното решение, произтичащата от това вреда за кредитора на местната власт може да доведе до търсене на отговорност от държавата, ако вредата е от необичаен и специален характер“.
The Council of State finds that ‘if, having regard to the situation of the local or regional authority, and in particular to an insufficiency in its assets […] the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full, the State as holder of public authority may be liable for any injury caused to a creditor of the local or regional authority if the injury is of an abnormal and specific kind’.
Следва да се отбележи, че единственият факт, който поражда отговорността, произтича единствено от финансовото състояние на органа на местната власт длъжник.
Here the liability arises only out of the financial situation of the debtor authority.
Изборът на режим на безвиновна отговорност облекчава тежестта за привеждане на доказателства на кредитора, тъй като той трябва да докаже само пораждащия факт, причинно-следствената връзка и вредата.
Liability has not been made to depend on fault, and the burden of proof resting on the creditor is lighter, as the creditor has to show only the factual situation that gives rise to liability, the causal link, and the damage.
Отново според експерта на Комисията, има две прилики между този режим на отговорност и режима на гаранция.
In the view of the Commission’s expert there are two similarities between this scheme of liability and a guarantee system.
На първо място, правопораждащият факт не може обективно да бъде приписан на държавата, тъй като става въпрос за състоянието на организацията длъжник: този режим на отговорност се основава върху същия правопораждащ факт като механизма за гаранция, а именно неплатежоспособността на длъжника.
First, the liability arises out of something that is not objectively imputable to the State, namely the situation of the debtor organisation: liability of this kind is triggered by the insolvency of the debtor, like a guarantee.
На второ място, вредата, на която се позовава Държавният съвет, при липсата на всякакви други индикации, изглежда е непогасяването на самото задължение — факт, който задейства и гаранцията.
Second, the injury to which the Council of State refers appears, in the absence of any indication to the contrary, to be the failure to pay the debt itself, which is likewise the trigger for a guarantee.
Разбира се, Държавният съвет ограничава търсенето на отговорност от държавата до необичайните и специални вреди.
It is true that the Council of State restricts the liability of the State to injury ‘of an abnormal and specific kind’.
Според експерта на Комисията, по отношение на необичайния характер може да се следва принципа на изключването.
As regards the ‘abnormal’ character of the injury, the Commission’s expert takes the view that one can proceed by elimination.
Или задължението не е с голям размер и с основание може да се предположи, че не може заради него национална публичноправна организация (а именно La Poste) да изпадне в неплатежоспособност. Или задължението е с много голям размер и на това се дължи необичайният характер на вредата.
Either the debt is a small one, in which case it is fair to suppose that it will not leave a national publicly owned establishment, or La Poste in particular, in a position of insolvency; or the debt is a large one, in which case the injury will necessarily be abnormal.
По отношение на специалния характер на вредата може да се предположи, че кредиторите на публичноправните организации с голямо задължение не са много на брой.
As regards the ‘specific’ character of the injury, it may be supposed that creditors making large claims on publicly owned establishments will not be numerous.
Следователно ограничението, установено с решението на Държавния съвет, в действителност не е такова, доколкото може да се предположи, че ще бъде засегнато състоянието на вземанията с голям размер — състояние, при което винаги ще има необичайно голяма вреда.
Thus the restriction imposed by the Council of State is a restriction in appearance rather than in fact, because it is fair to suppose that the claims involved will always be large, so that the injury will always be abnormally serious.
Впрочем това е тълкуването, което приляга на най-предпазливата концепция.
This is the interpretation accepted by the best academic opinion.
Също така според коментара на горецитирания P. Bon „при тази хипотеза, която съответства реално на конкретния случай, като се има предвид очевидната диспропорция между размера на наложеното наказание на общината от съдията и незначителните ресурси на общината, префектът по някакъв начин изпада в безизходица, доколкото е съмнително, че ще може да заделидостатъчно ресурси, с които общината да погаси изцяло дълга си.
According to the commentary by P. Bon already cited, ‘in that case, which very likely corresponds to the case under consideration, given the flagrant disproportion between the sum that the court has ordered the municipality to pay and the smallness of the municipality’s resources, the prefect is in an impossible situation, because he is not likely to be able to release sufficient resources to enable the municipality to pay the whole of the debt.
Разбира се, справедливостта налага двете дружества ищци да бъдат обезщетени след толкова години“. […] „той превръща държавата в задължен застраховател за последици, причинили вреда поради въпросната некомпетентност [на общината]“.
But equity demands that after so many years the two applicant companies should be compensated […] it turns the State into a forced insurer of the damage caused by the incompetence [of the municipality]’.
Според експерта на Комисията подходящият термин не е „застраховател“, а по-скоро „задължен гарант“.
The Commission’s expert observes that the correct term is not ‘forced insurer’ but rather ‘forced guarantor’.
В хрониката си за съдебното решение по делото Société fermière de Campoloro C. Landais и F. Lenica, ръководители на отдел „Документация“ на Държавния съвет при произнасяне на решението, подчертават особеността на втората хипотеза и отказват да я тълкуват като прехвърляща тежестта на дълговете на органите на местните власти към държавата.
In their report on the judgment in Société fermière de Campoloro, C. Landais and F. Lenica, who were in charge of documentation at the Council of State at the time the judgment was delivered, stress the singularity of this second case, and refuse to interpret it as transferring to the State the burden of the debts of local and regional authorities’.
Експертът на Комисията обаче подчертава, че ако трябва да се обсъжда тълкуването, това трябва да се направи през призмата на съдебното решение.
The Commission’s expert points out that this interpretation is debated precisely because on a reading of the judgment it has to be envisaged.
Коментарът завършва пределно ясно: коментаторите предвиждат заем или извънредна субсидия.
The end of the commentary is revealing: the commentators speak of a loan or an exceptional subsidy.
Поради това следва се отбележи, че онези, които отказват да разглеждат приетия режим на отговорност като гаранционен механизъм, в крайна сметка се позовават на други елементи на гаранционния механизма (субсидия).
It will be observed that commentators who refuse to consider this scheme of liability to be equivalent to a guarantee mechanism ultimately invoke other components of a guarantee mechanism, such as subsidies.
Експертът на Комисията също не приема оценката, направена от D. Labetoulle в статията му относно безвиновната отговорност в административното право, цитирана от френското правителство в мнението му.
The Commission’s expert also rejects the assessment made by D. Labetoulle in an article on strict liability in administrative law which is cited by the French Government in its observations.
Този автор отбелязва, че по делото Campoloro Държавният съвет постановява, че законосъобразното решение на префекта единствено „може да доведе до търсене на отговорност от държавата“.
Labetoulle observes that the Council of State held in Campoloro only that in the event of a decision taken legitimately by the prefect the State ‘may be liable’.
От това той заключава, че за автоматичен характер не може да се говори.
He deduces that liability is not automatic.
Според експерта на Комисията това тълкуване не може да бъде подкрепено.
According to the Commission’s expert, this interpretation is not convincing.
Всъщност Държавният съвет постановява, че решението на префекта може да доведе до търсене на отговорност от държавата, „ако [вредата] е от необичаен и специален характер“.
The Council of State found that the prefect’s decision could render the State liable (est susceptible d’engager la responsabilité)‘if the injury is of an abnormal and specific kind’.
Несигурността не е свързана с принципа на съществуването на отговорност и търсенето на такава, ако съставните ѝ елементи са налице, а със съществуването на вреда, която трябва да съдържа някои особености.
What is uncertain is not the principle of the existence of liability, or the fact that liability is incurred if the conditions that give rise to it are met, but the existence of injury presenting certain features.
При все това е видно, че ако вредата е специална и необичайна, нищо не препятства търсенето на отговорност.
As has been explained, once the injury is specific and abnormal, nothing stands in the way of liability.
Следователно за автоматичен характер може да се говори на нивото на самия принцип на търсене на отговорност, който съдържа всички характеристики на гаранция.
Thus by its very nature the liability does indeed arise automatically, and has all the characteristics of a guarantee.
Накрая експертът на Комисията изтъква, че нито един анализатор на съдебната практика по делото Campoloro не предвижда вземането да не бъде платено.
Finally, the Commission’s expert observes that none of the commentators on the Campoloro judgment has envisaged the possibility that the claim might go unpaid.
Експертът на Комисията заключава, че горепосоченото решение на Държавния съвет по делото Campoloro е въвело режим на отговорност на държавата, който съдържа характеристиките на гаранционен механизъм.
The Commission’s expert concludes that the Council of State’s judgment in Campoloro installed a scheme of liability which has the characteristics of a guarantee mechanism.
Решаването на делото Campoloro от Европейския съд по правата на човека (CEDH)
Settlement of the Campoloro case by the European Court of Human Rights (ECHR)
Европейският съд по правата на човека в решение от 6 декември 2006 г. по дело Société de gestion du port de Campoloro и Société fermière de Campoloro срещу Франция, решава делото, като се произнася, че държавата носи отговорност за всички дългове, дължими на дружествата ищци от община Santa-Maria-Poggio.
In a judgment of 6 December 2006 — Société de gestion du port de Campoloro and Société fermière de Campoloro v France, the ECHR settled the Campoloro case by making the State liable for all of the sums due to the applicant companies by Santa-Maria-Poggio Commune.
Делото доказва, че търсенето на отговорност от френската държава в този случай играе ролята на гаранция по подразбиране на пасива на публичните органи и не е свързано с условие за вреда.
The case demonstrates that, in this instance, the liability accepted by the French State operates as an implied guarantee of the public authorities’ liabilities and is not linked to any condition relating to loss.
Пред съда френските власти се опитват да се обосноват, от една страна, с липсата на правопораждащ факт, който да бъде приписан на държавата, и от друга страна, с липсата на държавна гаранция по отношение на публичните власти с правосубектност.
Before the Court, the French authorities attempted to base their case on the absence of, firstly, an operative event imputable to the State and, secondly, a guarantee on the part of the State to public authorities possessing legal personality.
Може да се прочете, че „[френското правителство] счита, че само обективни причини, свързани изключително с материалната невъзможност за общината да събере достатъчно приходи, са забавили пълното изпълнение на съдебните решения“; „Поради това правителството твърди, че неизпълнението на постановените съдебни решения не произтича от доброволно въздържане на националните власти, държавата или общината.
‘[The French Government]’, we read, ‘considers that only objective reasons concerned exclusively with its being materially impossible for the commune to release sufficient resources have delayed the complete enforcement of the judgments’; ‘The Government therefore maintains that the non-enforcement of the judgments given is not the result of a deliberate refusal to enforce them on the part of the national authorities, State or commune.
Липсата на средства не е претекст, а реалност, дължаща се на неплатежоспособността на юридическото лице длъжник“; „Непогасяването на дълга произтича изключително от финансовите затруднения на общината и тези обстоятелства не са такива, че органът на местната власт да не изпълни задълженията си, нито да прехвърли тежестта на дълга си на държавата (ЕО, община Batz sur Mer, 25 септември 1970 г.).
The absence of funds is not a pretext, but a reality due to the insolvency of the debtor legal entity’; ‘The non-payment of the debt is due entirely to the commune’s financial difficulties, and these circumstances do not appear to be such as either to release the authority from its obligations or to transfer the burden of its debt to the State (Council of State, commune of Batz-sur-Mer, 25 September 1970).
В националното законодателство няма правно основание за заместване на общината от държавата за уреждането на обезщетения.
There is no legal basis under national law for substituting the State for the commune where the payment of compensation is concerned.
Това заместване още повече не следва да се основава на член 6, параграф 1 от Конвенцията, доколкото подобно решение би противоречало на самото понятие за юридическо лице, което предполага независимост и отделно имущество“.
Nor can Article 6-1 of the Convention form the basis of any such substitution in so far as a solution of that kind would be contrary to the very concept of legal personality, which presupposes autonomy and a distinct set of assets’.
Въпреки че френското правителство се опитва да подчертае именно горепосочените разлики между режима на отговорност и гаранционния механизъм, тези аргументи в крайна сметка не са приети от съда.
While the French Government attempted specifically to invoke the differences — highlighted above — between the liability scheme and the guarantee mechanism, these arguments were not in the end accepted by the Court.
С оглед да се допълни нагледно доказването е уместно се представят аргументите на ищците, които, обратно, са били приети от съда:
To reinforce the point being made, the applicants’ arguments — which were, in contrast, accepted by the Court — need also to be reproduced.