natgillin/translations-raw huggingface dataset:
При евентуален фалит на IFB, SNCB е щяло да изгуби дяловото си участие, но пък е щяло да избегне покриването на задълженията на IFB към други кредитори.
In the hypothetical case of IFB’s bankruptcy, SNCB would therefore have lost its capital stock, but it would not have had to repay the other IFB creditors.
Преди всичко, разходите на SNCB като акционер при фалит на IFB биха били равни на нула, а не както твърдят белгийските власти, между 29,5 и 39,4 милиона EUR.
A priori, the cost of IFB’s bankruptcy to SNCB, acting as a shareholder, would therefore have been zero, and not the EUR 29,5 to EUR 39,4 million as maintained by the Belgian authorities.
Въпреки това, в практиката си при вземането на решения, Комисията признава, че предприятие в положението на SNCB може да бъде принудено да поеме дадени разходи и поради други причини, освен като акционер [47].
In its decision-making process, the Commission recognises, however, that a business placed in SNCB’s situation would have been obliged to support some costs in capacities other than that of shareholder [47].
В настоящия случай, разходите са следните:
In this case, costs are notably as follows:
като кредитор, SNCB ще изгуби вземанията си от IFB, в степен съответстваща поне на неговия дял в пасивите на IFB, непокрити от активите; Предвид ролята на SNCB в ликвидирането на IFB, Комисията може да приеме, че съществува опасност тази загуба да достигне общия размер на вземанията на SNCB от IFB, т.е. 95 милиона EUR;
As a creditor, SNCB will lose its receivables from IFB, at least in proportion to its share in IFB’s liabilities not covered by the assets; the Commission can accept that, taking SNCB’s role in IFB’s liquidation into account, this risk could be assessed as being up to the total amount of receivables held by SCNB in IFB, i.e. EUR 95 million,
Комисията би могла да приеме твърдението, че за да спаси репутацията си като предприятие-майка, за SNCB би било по-разумно да поеме част от неизплатените задължения към доставчици на IFB и SNCB.
The Commission would be able to accept that, in order to save its reputation, it would have been advisable for SNCB, as the parent company, to take back some of the unpaid debts to IFB’s suppliers who are also suppliers to SNCB.
Следователно, би било уместно да се изчисли максималния размер, който SNCB би трябвало да покрие в тази си роля.
It is necessary therefore to estimate the maximum amount which SNCB would have been led to bear in this capacity.
В това отношение, самата Белгия смята, че допълнителните разходи за SNCB като предприятие-майка не би трябвало да надхвърлят 13 милиона EUR. Всъщност реалният размер на допълнителните разходи може и да е по-малък, тъй като преди това кредиторите на IFB са щели да си възстановят част от вземанията при ликвидирането на IFB, а за SNCB остава изплащането на остатъка, като сумата от 13 милиона EUR се смята за максималната му граница.
In this respect, Belgium itself estimates that the additional costs borne by SNCB in this capacity ought not to exceed EUR 13 million. In reality, the actual additional costs could have been less, as IFB’s creditors would have first of all recovered part of their receivables from IFB’s liquidation, and would only have been recompensed by SNCB for the amount of the balance.
Допълнителни разходи за SNCB
This amount of EUR 13 million can therefore be considered to be a maximum limit. The amount of additional social cost for SNCB
По принцип Комисията смята, че частен инвеститор, действащ в условията на пазарна икономика, който трябва да избира между финансиране на преструктурирането и обявяването на фалит на свое дъщерно дружество, може да бъде принуден да поеме разходите по намаляване на числеността на персонала, ако това е пряко и неизбежно следствие от фалита на дъщерното дружество.
The Commission considers that in principle a private investor in a market economy, who has to decide between financing of the restructuring of its subsidiary and its bankruptcy, might be minded to take into account the cost of a reduction in its personnel, if that reduction in personnel were a direct and inevitable consequence of the bankruptcy of its subsidiary.
Белгия достига до заключението, че фалита на IFB ще остави на SNCB персонал, надхвърлящ нуждите с 530 служители, 50 души от които командировани в IFB и 480 работещи в SNCB и извършващи дейности, обвързани с тези на IFB.
Belgium concludes that IFB’s bankruptcy would have left SNCB with an overstaffing situation of 530 employees, 50 of whom were seconded to IFB, and 480 of whom were employees within SNCB in areas dependent upon the IFB’s activities.
Намаляването на числеността на персонала на SNCB с 530 души би породило разходи от 122,4 милиона EUR, т.е. 230000 EUR на служител.
The reduction of SNCB’s personnel by 530 employees would have led to costs of EUR 122,4 million, which is EUR 230000 per employee.
Изчислението е обяснено подробно в част 3 на настоящото решение.
The details of this calculation are explained in part 3 of this decision.
Комисията смята за нереалистично твърдението, че SNCB е щяло да си възстанови само 21 % от трафика, генериран преди това от IFB.
The Commission considers that it is not realistic to consider that SNCB would only have been able to recover 21 % of the traffic previously generated by IFB.
Първо, както и самата Белгия признава в отговора си на писмото за започване на процедурата, пазарите, на които оперира IFB са в пълен подем (ръст от 11 % за трансбордирането на товари и 12 % в сферата на комбинирания транспорт).
First of all, as Belgium recognised in its reply to the decision initiating the procedure, the markets in which IFB is active are booming (11 % growth for freight transhipment, 12 % growth for combined transport).
Предвид това, съществува вероятност конкурентите на IFB да изкупят активите на дружеството, за да продължат дейността му.
Consequently, it would appear probable that IFB’s competitors would have purchased IFB’s assets in order to continue its activities.
При тази вероятност, купувачът на IFB би имал нужда от железопътен превоз на товари.
Under this assumption, the purchaser of IFB would have needed rail freight transport services.
И предвид силната позиция на SNCB на пазара за международен превоз на стоки от Белгия, и монопола му (до 1 януари 2007 г.) на националния пазар за превоз на стоки в рамките на Белгия, Комисията смята, че придобилият IFB би избрал SNCB като железопътен превозвач за обслужване на голяма част от нуждите си.
In view of SNCB’s very strong position in the international transport market for goods leaving Belgium, and its monopoly (until 1 January 2007) of the national goods transport market within Belgium, the Commission considers that the buyer of IFB would have chosen SNCB as its rail carrier, at least for a significant part of its requirements.
Предвид това, дори при евентуален фалит на IFB, SNCB би могло да си възстанови голяма част от железопътния трафик, генериран от IFB.
Consequently, even under the assumption of IFB’s bankruptcy, SNCB would have been able to recover a very large proportion of the rail traffic generated by IFB.
Освен това, Комисията отбелязва, че пазарите за железопътен превоз бележат растеж.
Furthermore, the Commission observes that the rail transport markets are in growth.
Следователно, да се смята, че SNCB би могло да се разраства с ритъма на разрастване на пазара, което би позволило реинтегрирането на 50 служители, командировани в IFB, изглежда разумно.
Consequently, it would appear reasonable to assume that SNCB would have grown at the same rate as the market, which would have allowed it to reintegrate the 50 employees released from IFB as needs arose.
В заключение, Комисията смята, че Белгия не е съумяла да докаже по убедителен начин, че евентуален фалит на IFB би оставил SNCB с персонал, надхвърлящ нуждите с 480 души и че SNCB не би могло да реинтегрира командированите в IFB 50 служители.
In conclusion, the Commission considers that Belgium has not convincingly demonstrated that SNCB would have had an overstaffing situation of 480 employees under the assumption of IFB’s bankruptcy, and that it would not have been able to reintegrate the 50 employees seconded to IFB.
Въз основа на информацията, предоставена от Белгия, Комисията счита, че при втория сценарий (както и при първия), SNCB опрощава вземанията си в максимален размер от 95,3 милиона EUR, и покрива максимум 13 милиона EUR от останалите разходи.
On the basis of information communicated by Belgium, the Commission considers that, in the second scenario, SNCB (as in the first scenario) would also waive the recovery of its debts up to a maximum of EUR 95,3 million and beyond this, bear a maximum cost of EUR 13 million.
С отказа на SNCB при двата сценария от възстановяване на вземанията си на стойност 95,3 милиона EUR от IFB, Белгия доказва единствено, че с избора на първия сценарий (финансиране на преструктурирането), носещ на SNCB придобивка с отрицателна стойност оценявана на – 18 милиона EUR, SNCB е избрал по-икономичния вариант в сравнение с втория сценарий на ликвидиране, при който доказаните в настоящото решение допълнителни разходи достигат максимална стойност от 13 милиона EUR.
With SNCB waiving its receivables from IFB up to EUR 95,3 million in both scenarios, Belgium has not demonstrated that, by opting for the first scenario (financing of the restructuring), resulting in SNCB owning a business with a negative value estimated at EUR – 18 million, SNCB has made an informed economic choice as opposed to the second scenario of liquidation, in which the only proven additional costs within the context of this procedure are estimated to be a maximum of EUR 13 million.
Комисията заключава, че Белгия не е доказала, че решението на SNCB, за което носи отговорност белгийската държава, да финансира преструктурирането на IFB, продължаването на дейността му в Белгия и прекратяването на тази във Франция, е действие на частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
The Commission concludes that Belgium has not demonstrated that SNCB acted like a private investor in a market economy by taking the decision, imputable to the Belgian State, to finance the restructuring and the continuation of IFB’s activities in Belgium and the divestiture of IFB’s activities in France.
Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите-членки
Distortion of competition and effect on transactions between Member States
Комисията трябва да анализира състоянието на засегнатия пазар, пазарните дялове на бенефициерите върху него и въздействието на финансовата помощ върху конкуренцията [48].
The Commission must analyse the market situation concerned and the market sectors of the beneficiaries of this market, together with the impact which the financial support would have on competition [48].
Както беше доказано в част 2 на настоящото решение, в конкретния случай, финансовата помощ е отпусната на предприятие, развиващо дейност на отворени пазари с конкуренция от много държави-членки.
In this case, the financial support was awarded to a business active in markets open to competition, which is in a situation of competition with other operators in several Member States, as demonstrated in section 2 of this decision.
Следователно, финансовата помощ нарушава или застрашава конкуренцията, засяга или заплашва да засегне търговията между държавите-членки.
The financial support therefore distorts or threatens to distort competition and threatens to affect or does affect transactions between Member States.
В своя отговор на писмото за започване на процедурата, белгийското правителство оспорва изпълнението на двата критерия от член 87, параграф 1, защото Комисията не е представила доказателства, свидетелстващи за нарушаване на конкуренцията.
In its letter replying to the initiating of the procedure, the Belgian Government contests the claim that the two criteria in Article 87(1) are fulfilled, as the Commission has not presented any proof establishing such distortions of competition.
Комисията насочва вниманието на белгийските власти към факта, че член 87, параграф 1 се позовава на заплахата от такова нарушаване.
The Commission draws the Belgian authorities’ attention to the fact that Article 87(1) makes reference to a threat of distortion.
Следователно Комисията не е длъжна да представя доказателства за нарушаване на конкуренцията, а да обясни по убедителен начин опасността от такова нарушаване, нещо, което тя е направила в писмото за започване на процедурата (точки 212 и 213) и в настоящото решение.
Consequently, the Commission does not have to supply proof of a distortion of competition, but must explain in a convincing manner the risk of such distortions, which it has done in the letter initiating the procedure (points 212 and 213) and in this decision.
Заключение: наличие на държавна помощ
Conclusion: existence of State aid
В заключение, Комисията смята, че финансирането от SNCB на преструктурирането на IFB (в Белгия) и прекратяването на дейността във Франция, под формата на преобразуване на задълженията възлизащи на 95,3 милиона EUR в капитал, представлява държавна помощ.
In conclusion, the Commission considers that the financing of the restructuring of IFB (in Belgium) by SNCB and the cessation of its activities in France, in the form of conversion into capital of debts of EUR 95,3 million, constitutes State aid.
Член 87, параграф 3, буква в) от Договора предвижда, че: „помощи за улесняване на развитието на определени икономически дейности или на определени икономически области, когато такива помощи не оказват неблагоприятно въздействие върху условията за търговия до степен, която противоречи на общия интерес, се смятат за съвместими с общия пазар“.
Article 87(3)(c) EC provides that ‘the following may be considered to be compatible with the common market: aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.’
Съгласно тълкуванието на Комисията на член 87, параграф 3, буква в) в Насоките от 1999 г. и тези от 2004 г., помощта отпусната от Белгия посредством SNCB би могла да се сметне за съвместима с общия пазар.
The aid awarded by Belgium through SNCB could be compatible with the common market by virtue of Article 87(3)(c) as interpreted by the Commission in its 1999 and 2004 guidelines.
Съвместимост на помощта за оздравяване
Compatibility as rescue aid
За съвместими мерки за оздравяване могат да се считат само тези, под формата на финансова помощ.
Only measures consisting of cash aid may be compatible as rescue aid.
В настоящия случай финансовата помощ се състои в разсроченото плащане, кредитното улеснение и авансът, подлежащ на възстановяване.
In this case, the cash aids are the granting of a payment extension, the credit facility and the recoverable advance.
Преди това възниква въпросът за приложимата версия на Насоките.
Firstly, the question arises as to which version of the guidelines is applicable.
Последната версия на тези Насоки влезе в сила на 10 октомври 2004 г. В точка 7 са указани нейната „начална дата и срок на прилагане“:
The last version of these guidelines came into force on 10 October 2004. Point 7 thereof, ‘date of application and duration’, states:
Комисията ще прилага настоящите Насоки от 10 октомври 2004 г. до 9 октомври 2009 г.
The Commission will apply these guidelines with effect from 10 October until 9 October 2009.
Уведомленията, регистрирани преди 10 октомври 2004 г. ще се разглеждат съобразно действащите към момента на уведомлението критерии.
Notifications registered by the Commission prior to 10 October 2004 will be examined in the light of the criteria in force at the time of the notification.
Въз основа на настоящите насоки, Комисията ще разглежда съвместимостта с общия пазар на всяка помощ за оздравяване и преструктуриране, отпусната без нейното разрешение и следователно в нарушение на член 88, параграф 3 на Договора за създаване на ЕО, въз основа на тези Насоки, ако част от помощта или цялата помощ са отпуснати след публикуването им в Официален вестник на Европейския съюз.
The Commission will examine the compatibility with the common market of any rescue or restructuring aid granted without its authorisation and therefore in breach of Article 88(3) of the Treaty on the basis of these guidelines if some or all of the aid is granted after their publication in the Official Journal of the European Union.
Във всички останали случаи, Комисията ще разглежда съвместимостта на базата на приложимите към момента на предоставяне на помощта Насоки.“
In all other cases it will conduct the examination on the basis of the guidelines which apply at the time the aid is granted.’
Финансовите помощи са отпуснати на 7 април 2003 г. чрез сключването на рамков договор между IFB и SNCB.
The cash aid was granted on 7 April 2003 by the conclusion of a framework agreement between IFB and SNCB.
Те са отпуснати без Комисията да бъде предварително уведомена за това, следователно в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора.
This grant took place without prior notification to the European Commission and therefore in violation of Article 88(3) of the Treaty.
Оценката на тяхната съвместимост като мерки за оздравяване ще се извърши въз основа на Насоките от 1999 г.
The assessment of its compatibility as rescue aid will therefore be based on the 1999 guidelines.
Точка 23 от Насоките от 1999 г. определя следните пет условия за съвместимост на мерките за оздравяване с общия пазар:
Point 23 of the 1999 guidelines defines the following five conditions for rescue aid to be compatible with the common market:
да представляват финансова помощ под формата на кредитни гаранции и кредити.
consist of liquidity support in the form of loan guarantees or loans.
И в двата случая лихвеният процент по кредита трябва да бъде близък до приложимия за кредити за финансово стабилни предприятия, и по-специално до референтния лихвен процент, приет от Комисията;
In both cases, the loan must be granted at an interest rate at least comparable to those observed for loans to healthy firms, and in particular the reference rates adopted by the Commission;
да са свързани с кредити, чийто срок на погасяване не надхвърля дванадесет месеца, считано от датата на отпускане на последната част от кредита на предприятието; заемът, свързан с мерки за оздравяване би могъл да бъде погасен със средства от помощта за преструктуриране, одобрена предварително от Комисията.
be linked to loans that are to be reimbursed over a period of not more than twelve months after disbursement of the last instalment to the firm; reimbursement of the loan linked to the rescue aid may possibly be covered by the restructuring aid subsequently approved by the Commission;
да бъдат оправдани от сериозни затруднения на дружеството и да не предизвикват разпространето им в други държави-членки;
be warranted on the grounds of serious social difficulties and have no unduly adverse “spillover” effects on other Member States;
да бъдат съпътствани, при оповестяването им, от ангажимент от страна на държавата-членка да предостави на Комисията в шестмесечен срок, считано от датата, на която е разрешено отпускането на помощта за оздравяване, на план за преструктуриране или ликвидиране, или на доказателство за пълно погасяване на заема и/или прекратяване действието на гаранцията;
be accompanied on notification by an undertaking on the part of the Member State concerned to communicate to the Commission, not later than six months after the rescue aid measure has been authorised, a restructuring plan or a liquidation plan or proof that the loan has been reimbursed in full and/or that the guarantee has been terminated;
да се ограничават в необходимата за експлоатацията на предприятието сума (например, покриване на разходите за трудови възнаграждения и текущи доставки) за периода през който е разрешена помощта.“
be restricted to the amount needed to keep the firm in business for the period during which the aid is authorised (for example, covering wage and salary costs or routine supplies)’.
В рамковия договор е предвиден дванадесетмесечен срок на погасяване.
The repayment period provided for in the framework agreement is 12 months.
Въпреки това белгийското правителство уведоми Комисията, че срокът е бил удължен с мълчаливо съгласие между страните, до увеличаването на капитала.
However, the Belgian Government informed the Commission that the period was tacitly extended between the parties until the time of the capital increase.
Предвид това в решението си за започване на процедурата (точки 232 и 233) Комисията изразява становище, че критерият от точка 23 б) не е изпълнен и че финансовите помощи не могат да бъдат разрешени като помощи за оздравяване.
In view of this factor, the Commission considered in its decision initiating the procedure (points 232 and 233) that the criterion of point 23(b) was not fulfilled, and the cash aid could not be authorised as rescue aid.
Белгия оспорва тази правна оценка, използвайки три аргумента.
Belgium contests this legal assessment with three arguments.
Първо, тя смята, че SNCB е продължило да изпълнява мерките за оздравяване с единствената цел да даде възможност на Комисията да приключи с разглеждането на дело NN 9/2004.
It considers firstly that SNCB maintained the rescue measures with the sole intention of allowing the Commission to conclude its scrutiny of case NN 9/04.
Тя се позовава на точка 24 от Насоките, според която разрешението на мерките за оздравяване остава в сила, докато Комисията не се произнесе по плана за преструктуриране.
It takes advantage of point 24 of the guidelines, which provides that the authorisation of rescue measures remains valid until the Commission rules on the restructuring plan.
В резултат на което, белгийските власти молят Комисията да не използва като аргумент времетраенето на собствената си процедура за одобрение, за да оспорва продължаването на прилагането на тези мерки, и да одобри мерките за оздравяване въз основа на точка 24 от Насоките за 1999 г., докато същата се произнесе относно плана за преструктуриране.
Consequently, the Belgian authorities asked the Commission not to refer to the duration of its own procedure for approval of the rescue measures to contest the duration of the maintenance of these measures, and to approve the rescue measures on the basis of point 24 of the 1999 guidelines, until the Commission rules upon the restructuring plan.
Комисията намира този аргумент за неуместен.
The Commission does not consider this argument to be relevant.
В действителност точка 24 от Насоките от 1999 г. посочва, че: „Първоначалното одобрение на помощта за оздравяване покрива максимален период от шест месеца, или ако държавата-членка е представила план за преструктуриране в този срок, до вземане на решение от Комисията относно плана.
Point 24 of the 1999 guidelines states that ‘the rescue aid will initially be authorised for not more than six months or, where the Member State concerned has submitted a restructuring plan within that period, until the Commission reaches its decision on the plan.
По искане на държавата-членка, Комисията може да разреши удължаване на първоначалния срок от шест месеца.“
In duly substantiated exceptional circumstances and at the request of the Member State concerned, the Commission may extend the initial six-month period’.
Комисията отбелязва, че Белгия е започнала изпълнението на мерките за преструктуриране на 7 април 2003 г. Следователно, шестмесечният срок за представяне на плана за преструктуриране е изтекъл на 6 октомври 2003 г. С представянето на плана за преструктуриране на Комисията по време на заседание, провело се на 12 декември 2003 г., белгийските власти не са спазили срока, предвиден в точка 24 на Насоките.
The Commission notes that Belgium implemented this restructuring aid on 7 April 2003. The period of six months for the submission of a restructuring plan therefore expired on 6 October 2003. Having communicated the restructuring plan to the Commission at the meeting on 12 December 2003, the Belgian authorities did not comply with the period provided for in point 24 of the guidelines.