natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз постановява: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
Article 107(1) TFEU reads: ‘Save as otherwise provided in this Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market’.
НАЛИЧИЕ НА НЕОГРАНИЧЕНА ДЪРЖАВНА ГАРАНЦИЯ: НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
UNLIMITED STATE GUARANTEE: STATE RESOURCES
Както е уточнено в съображение 56 от решението за откриване, вследствие на статута си на юридическо лице на публичното право, считано за търговска и промишлена организация на публичното право (EPIC), La Poste се ползва от особено правно положение както по отношение на удовлетворяването на кредиторите, така и по отношение на запазването на съществуването ѝ при изпадане в неплатежоспособност.
As was pointed out in recital 56 of the opening decision, La Poste has the status of a publicly owned establishment of an industrial or commercial character, or ‘EPIC’, and consequently enjoys a special legal position with regard to the payment of its creditors and its continuation in business in the event of insolvency.
Като уводна забележка, Комисията напомня, че La Poste не се подчинява на общия правен режим по отношение на оздравяването и ликвидацията на изпаднали в затруднение предприятия.
By way of introduction, the Commission would point out that La Poste is not subject to the ordinary law rules governing the administration and winding up of firms in difficulty.
Френските власти не оспорват тази точка, но отричат наличието на какъвто и да било механизъм, равностоен на държавна гаранция в полза на La Poste.
The French authorities do not contest this point, but deny that there is any mechanism that might be equivalent to a state guarantee for La Poste.
При все това, съгласно параграф 1.2, втора алинея, четвърто тире от известието на Комисията от 2008 г. относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (наричано по-долу „известието от 2008 г. относно гаранциите“), по-изгодните условия за финансиране, получени от предприятия, чиято правна форма изключва несъстоятелност или неплатежоспособност, или предвижда изрична държавна гаранция или покриване на загубите от държавата, се считат за помощ под формата на гаранция.
However, according to the Commission Notice on the application of Articles 107 and 108 of the TFEU to State aid in the form of guarantees (‘the 2008 Guarantees Notice’), point 1.2, second paragraph, fourth indent, the Commission considers that there is aid in the form of a guarantee where more favourable funding terms are obtained by enterprises ‘whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’.
Следователно е уместно да се разгледат аргументите на френските власти, които се стремят да докажат, че не съществува никаква държавна гаранция.
Consideration must therefore be given to the arguments by which the French authorities seek to show that there is no state guarantee here.
Гаранция за изплащане на индивидуални вземания
Guarantee of payment of individual claims
За да се установи дали съществува гаранция за индивидуалните вземания е уместно най-напред да се разгледа дали подобна гаранция е изключена от правните текстове или от съдебната практика, както твърдят френските власти (a).
In order to establish whether there is a guarantee for individual claims, the Commission will first consider whether, as the French authorities contend, any such guarantee is ruled out by the legislation or the case law (a).
По-нататък Комисията ще разгледа постъпките на кредитор на La Poste, предприети за уреждане на вземането си в случай че La Poste е изпаднала в затруднено финансово положение и не може да изплати дълговете си (б).
The Commission will then examine the steps to be taken by creditors of La Poste in order to recover their claims in the event that La Poste should be in financial difficulty and should be unable to pay its debts (b).
Комисията ще определи дали следваната процедура е такава, че кредиторът на La Poste попада в положение сравнимо с това на кредитор на предприятие, което се подчинява на търговското право.
The Commission will seek to determine whether the procedure to be followed is such that the position of a creditor of La Poste is comparable to that of a creditor of a firm governed by commercial law.
Противно на твърдението на френските власти френското право допуска съществуването на гаранции по подразбиране, и по-специално съществуването на държавна гаранция поради статут на публичноправна организация
Contrary to the French authorities’ affirmation, French law does acknowledge the existence of implied guarantees, and in particular the existence of a state guarantee deriving from the status of publicly owned establishment
Разглеждане на аргументите на френските власти
The arguments of the French authorities
На първо място, френските власти твърдят, че в нито един текст или решение не е заложен принципът държавата да гарантира дълговете на търговските и промишлени организации на публичното право (EPIC).
First, the French authorities assert that there is no legislation or decision laying down the principle that the State is to guarantee the debts of EPICs.
Комисията отбелязва, че не съществува текст или решение, в които изрично да се постановява държавна гаранция в полза на търговските и промишлени организации на публичното право (EPIC) — както между впрочем няма текст или решение, което изрично да изключва всякаква държавна гаранция в полза на търговските и промишлени организации на публичното право (EPIC) — което от своя страна не изключва наличието на гаранцията по подразбиране.
The Commission observes that while it is true that there is no legislation or decision providing expressly for a state guarantee for EPICs — just as there is no legislation or decision expressly ruling out any state guarantee for such establishments — this does not mean that there can be no implied guarantee.
На второ място, според френските власти съдебната практика се е произнесла по въпроса за липсата на гаранции, по-специално в решенията по делото Société de l’hôtel d’Albe и по делото Campoloro.
Second, according to the French authorities, the courts have held, notably in the judgment in the case of Société de l’hôtel d’Albe and in Campoloro, that there is no such guarantee.
Тъй като това е подчертано от нейния експерт, Комисията отбелязва, че в решението Société de l’hôtel d’Albe Държавният съвет отказва единствено да удовлетвори молбата на кредитора, изпратена директно до министъра на строителството.
The Commission would observe that in Société de l’hôtel d’Albe, as pointed out by the Commission’s expert, the Council of State merely refused to grant an application brought by a creditor directly against the Minister for Public Works.
Задействането но гаранция предполага състояние на неплатежоспособност.
A guarantee would come into play in the event of insolvency.
Посоченото съдебно решение не се отнася до точното положение, при което гаранцията може да се задейства.
The judgment cited did not concern the specific situation in which a guarantee might be invoked.
Даден гаранционен механизъм не означава, че с обикновено искане на кредитора държавата е длъжна да погаси задължението на публичноправна организация.
A guarantee mechanism does not require the State to pay a debt of a publicly owned establishment whenever a creditor so requests.
Анализът на Комисията относно делото Camporolo е представен в раздел 4.1.1.A.б)3) от настоящото решение.
The Commission’s analysis of the Campoloro case is set out in section 4.1.1.A(b)(3) of this Decision.
Както ще бъде доказано, делото Camporolo показва обратното — че режимът на отговорност на държавата при следването на процедурата за събиране на дълговете на публичноправните организации съдържа характеристиките на гаранционен механизъм.
It will be shown that the judgment in Campoloro establishes a scheme of state liability in proceedings for the recovery of the debts of publicly owned establishments which displays all the characteristics of a guarantee mechanism.
На трето място, експертът на френските власти твърди, че поетите от La Poste дългове от влизането в сила на LOLF на 1 януари 2005 г. не могат да се ползват от гаранция по подразбиране.
Third, the French authorities’ expert concludes that the debts contracted by La Poste since the entry into force, on 1 January 2005, of the Organic Law governing the Finance Act (‘LOLF’) do not qualify for an implied guarantee. With regard to debts contracted before that date and whose lifetime extends beyond it, the expert acknowledges that two views are possible. On the first view, the Constitutional Council has found that guarantees do not lapse merely because they are not expressly authorised by the Finance Act, and the constitutional grounds on which it made this finding, in particular the principle of equality before public burdens and the right of property, apply to guarantees whether express or implied.
По отношение на дълговете, поети преди 1 януари 2005 г. и чийто срок продължава след това, експертът на френските власти признава, че съществуват две противоположни тези:
In so far as there is an implied guarantee for the debts of La Poste, therefore, the fact that it was not authorised by the Finance Act would not mean that it would lapse in respect of debts contracted by La Poste before 1 January 2005. On the second view, rights as indisputable and decisive as these cannot be claimed by the holders of a supposed implied guarantee.
според първата теза, доводите от конституционен характер (а именно принципът на равенство на пред публичните дългове и правото на собственост), въз основа на които Конституционният съвет е отстранил недействителността на гаранциите, чието отпускане не е било изрично разрешено в закона за бюджета, се отнасят както за гаранциите по подразбиране, така и за изричните гаранции: следователно, ако се предположи, че съществува гаранция по подразбиране за дълговете на La Poste, липсата на разрешение в закона за бюджета не води до недействителност на натрупаните от La Poste дългове преди 1 януари 2005 г.; според втората теза получателите на предполагаемата гаранция по подразбиране не могат да претендират за такива неоспорими и решаващи права.
In so far as there is an implied guarantee for the debts of La Poste, therefore, the fact that that guarantee is not authorised in the Finance Act means that it also lapses in respect of debts contracted before 1 January 2005.
Следователно, ако съществува гаранция по подразбиране за дълговете на Poste, липсата на разрешение в закона за бюджета за тази гаранция ще доведе до нейната недействителност и за дълговете, натрупани преди 1 януари 2005 г.
The Commission notes that the French authorities’ expert accepts that it is not certain that the absence in the Finance Act of authorisation for an implied guarantee means that the guarantee lapses in respect of debts contracted before 1 January 2005. More fundamentally, the Commission believes that, in order to determine whether or not the implied guarantee given by the State to La Poste has lapsed as a result of the Organic Law governing the Finance Act, what has to be considered is not the dates on which the debts were contracted by La Poste, but the date from which La Poste has enjoyed the guarantee.
Комисията отбелязва, че експертът на френските власти приема, че не е сигурно дали липсата на разрешение в закона за бюджета за гаранция по подразбиране води до нейната недействителност за поетите натрупаните 1 януари 2005 г. дългове. От основополагаща гледна точка Комисията счита, че за да се определи дали предоставената от държавата гаранция до нейната недействителност на La Poste е станала недействителна от LOLF, е уместно да се разгледа откога се предоставя гаранция по подразбиране в полза на La Poste, а не датите на поемане на дълговете от La Poste.
The guarantee links the State and La Poste; creditors of La Poste benefit only indirectly; and the guarantee covers not just the payment of individual claims (see Section 4.1.1.A of this Decision) but also the continued existence of La Poste or its obligations or both (see Section 4.1.1.B).
В действителност разглежданата гаранция в случая представлява гаранция, която свързва държавата и La Poste (кредиторите на La Poste са само косвени получатели): впрочем гаранцията не се отнася само до връщането на индивидуални вземания (вж. раздел 4.1.1.A от настоящото решение), а и до запазване на съществуването на La Poste и/или нейните задължения (вж. раздел 4.1.1.Б от настоящото решение). Тъй като държавната гаранция поподразбиране в полза на La Poste е отпреди 1 януари 2005 г., Комисията счита за неуместен аргументът, според който не може да съществува гаранция по подразбиране след 1 януари 2005 г.
The implied state guarantee to La Poste dates from before 1 January 2005, and the Commission takes the view that the argument that there can be no implied guarantee since 1 January 2005 is false.
В съображение 110 от решението си от 25 юли 2001 г. относно LOLF Конституционният съвет уточнява, че предоставените и необявени гаранции преди влизането в сила на LOLF продължават да бъдат в сила.
In paragraph 110 of its decision of 25 July 2001 on the Organic Law on the Finance Act, the Constitutional Council found that guarantees which were given before the enactment of the Organic Law governing the Finance Act and which have not been identified and listed have not lapsed as a result.
Според експерта на Комисията тези разсъждения идеално се прилагат към съществуването на гаранции по подразбиране, свързани със статута на публичноправните организации, които гаранции все още не са били обявени, но въпреки това продължават да бъдат в сила.
According to the Commission’s expert, this reasoning applies squarely to implied guarantees, linked to the status of publicly owned establishments, which have not yet been identified and listed but which nevertheless remain valid.
При все това експертът на френските власти изразява съмнения, че мотивите, въз основа на които Конституционният съд обявява за оставащи в сила гаранциите, чието отпускане не е било разрешено в закон за бюджета, важат както вземания по подразбиране, така и изричните вземания.
But although the Constitutional Council has indeed found that guarantees given without the authorisation of the Finance Act have not lapsed, the French authorities’ expert doubts whether the arguments that led to that conclusion apply without distinction to express guarantees and to implied guarantees.
Според него титулярите на предполагаема гаранция по подразбилане не могат да претендират за такива неоспорими и решаващи права в сравнение с получателите на изрична гаранция.
He takes the view that holders of a supposed implied guarantee cannot claim rights as indisputable and decisive as those conferred by an express guarantee.
Освен че аргументът на експерта на френските власти се ограничава до изразяването на съмнения и следователно не е решаващ, Комисията отбелязва, че в съображение 110 нищо не подсказва, че само изричните гаранции продължават да бъдат в сила.
The French authorities’ expert merely expresses doubt, so his argument is not decisive, and the Commission notes that it is not suggested in this paragraph 110 of the Constitutional Council’s decision that guarantees given expressly do not lapse whereas implied guarantees do.
Член 61 от LOLF, за който се отнася съображението, също не се ограничава единствено до изричните гаранции.
Article 61 of the Organic Law on the Finance Act, to which the paragraph relates, does not confine itself to express guarantees either.
Поради това Комисията счита, че становището на Конституционния съд, според което санкционирането на евентуална липса на разрешение в закона за бюджета не може да бъде недействителността на дадена гаранция, е в сила както за гаранциите по позразбиране, така и за изричните гаранции.
The Commission believes that the opinion of the Constitutional Council that a guarantee does not come to an end merely because it is not authorised in the Finance Act applies whether the guarantee is express or implied.
По тази причина Комисията счита, че липсата на разрешение в закон за бюджета за държавна гаранцията по подразбиране за La Poste не я прави недействителна.
The Commission takes the view, therefore, that the fact that the implied guarantee given by the State to La Poste has not been authorised in the Finance Act does not mean that it has lapsed.
Впрочем, както посочва експертът на Комисията, приложното поле на задължението за включване в закон за бюджета на държавните гаранции се ограничава до „предоставянето“ на такива гаранции.
In addition, as the Commission’s expert pointed out, the obligation to enter state guarantees in a Finance Act is confined to the ‘giving’(octroi) of such guarantees.
Предоставянето на гаранция обхваща случаите, в които при явно проявено желание държавата решава да предостави гаранция на дадена организация или за дадена дейност.
To ‘give’ a guarantee the State must by an express manifestation of its intention confer a guarantee on an organisation or an operation.
Приложното поле на задължението за вписване на гаранциите в закона за бюджета не обхваща гаранциите, произтичащи от статут или от задължение съгласно съдебната практика, считани за подразбиращи се и автоматични.
The scope of the obligation to enter guarantees in the Finance Act does not extend to guarantees that arise out of the legal form of an organisation, or out of an obligation established in case law, which are guarantees of an implied and automatic character.
Тази втора категория не е резултат от решение на държавата, а от факта, че държавата се намира във вече съществуваща правна рамка, в която гаранцията е само последица.
This category is not the result of a decision of the State, but of the fact that the State places itself in an existing legal framework, the guarantee being only one effect of that framework.
Съществуването на втората категория, която не попада в приложното поле на член 34 от LOLF, обяснява, че съдебната практика относно гаранцията заради нейните получатели продължава и след 2001 г. Тя обяснява също, че винаги, когато държавата е акционер или съдружник в дружество или група, за която Търговският кодекс не ограничава гаранцията по дълговете, това не е задължително да се уточнява в закон за бюджета.
The existence of this second category outside the scope of Article 34 of the Organic Law on the Finance Act explains why the rule established by the case law on guarantees given by concessionaires has continued beyond 2001. It also explains why when the State is a shareholder or partner in a company or grouping whose debts are covered under the Commercial Code by an unlimited guarantee, the State is not required to specify that fact in a Finance Act.
Комисията заключава, че аргументът на френските власти, основан на LOLF, не е убедителен, и че фактът, че в нито един закон за бюджета не е уточнено, че държавата предлага своята гаранция в полза на La Poste поради статута ѝ, не изключва съществуването на тази гаранция.
The Commission concludes that the argument put forward by the French authorities on the basis of the Organic Law on the Finance Act is not convincing, and that the fact that it is not stated in any Finance Act that the State extends a guarantee to La Poste by reason of its legal form does not mean that there is no such guarantee.
Комисията подчертава, че при всички положения това не е свързано с определянето във френското право на мярката като гаранция, нито пък с факта, че става въпрос за гаранция, попадаща в приложното поле на LOLF.
The Commission would emphasise that it is not in any event bound by the description of the measure as a ‘guarantee’ for purposes of French law, or by the fact that a guarantee is or is not caught by the Organic Law on the Finance Act.
От гледна точка на Комисията е уместно единствено определянето на мярката по общностното право, и по-специално с оглед на известието за гаранциите.
From the Commission’s point of view the only relevant consideration is how the measure is to be described for purposes of Community law, and the Guarantees Notice in particular.
Комисията подчертава, че общностното право признава съществуването на гаранция по подразбиране, когато държава-членка по закон е длъжна да изплати вземане на друго лице в случай на неизпълнение на задълженията на последното.
Community law recognises the existence of a guarantee once a Member State legally has to repay a claim on another person in the event of that person’s defaulting.
На четвърто място, според френските власти търговските и промишлени организации на публичното право (EPIC) са се ползвали от държавна гаранция, като за промяната на статута им би било необходимо въвеждането на мерки за гаранции, така че да се защитят правата на кредиторите, възникнали преди преобразуването на въпросното публичноправно юридическо лице.
Fourth, the French authorities contend that if EPICs enjoyed a state guarantee, any change in their legal form would necessitate measures to preserve the rights of creditors arising before the change.
Тъй като такъв механизъм никога не е бил въвеждан (вж. по-специално преобразуването на France Télécom, Gaz de France, EDF и ADP), това може да докаже, че липсва всякаква гаранция.
No such mechanism has ever been set up (for example in connection with the conversions of France Télécom, Gaz de France, EDF or ADP), which proves, it is claimed, that there is no guarantee.
Както обяснява експертът на Комисията, подобно твърдение може да е следствие от прекалено разширително тълкуване на конституционната защита на правото на собственост.
The Commission’s expert explains that this assertion is based on a very broad interpretation of the constitutional protection of the right of property.
Ако се следва аргументът на френските власти с оглед да се защити правото на собственост, всяко вземане би трябвало да е защитено.
According to the French authorities’ argument, the protection of the right of property requires that all claims be preserved.
Като се има предвид, че конституционната защита на правото на собственост не се отнася само до случая, в който то зависи от публичноправно юридическо лице, подобно тълкуване би означавало, че при настъпване на събитие във функционирането на което и да било дружество вземанията следва да бъдат защитени, ако са „станали по-нестабилни“ в хода на развитието му.
The constitutional protection of the right of property is not confined to cases where the right of property depends on a public body; on the French authorities’ interpretation, therefore, claims would have to be protected whenever they were rendered more fragile by any event in the life of any company.
Т.е. нищо при настоящото състояние на позитивното френско право не защитава вземанията.
But in French positive law as it stands there is nothing to preserve such claims.
Ако впоследствие аргументът трябва да се ограничи към случаите на гарантирани от държавата вземания, това би означавало, че гарантирано от държавата право на собственост от самото му възникване следва да получи по-голяма конституционна защита в сравнение с другите права на собственост.
If the argument is confined to claims guaranteed by the State, it would mean that a right of property that had once been guaranteed by the State would enjoy constitutional protection superior to other property rights.
Нищо обаче не доказва горното.
There is nothing to suggest that this is so.
Накрая, дадено вземане е лично право, което не следва да се смесва с правото на собственост, което по същество е вещно право.
Lastly, a claim is a right in personam, not to be confused with a right of property, which by its nature is a right in rem.