natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В този случай „текстът за разпускане на организацията може оттук нататък да съдържа разпоредба за назначаване на правоприемника на салдото от ликвидацията, в общия случай държавата“.(32) В ръководството относно финансовата организация за създаването, преобразуването и разпускането на национални публичноправни организации и групи от обществен интерес от 14 ноември 2006 г. (наричано по-долу „ръководството относно финансовата организация“), публикувано на уебсайта на Министерството на финансите, се уточнява: „В текста за разпускане на организацията трябва изрично да се предвижда прехвърлянето на правата, имуществото и задълженията на разпуснатата организация към структурата, която ще поеме дейността или имуществото ѝ (т.е. публичноправна организация или държавата)“ … „Най-общо трябва да е предвидено, че новата организация ще замени юридическите лица, чиято дейност поема, заедно с правата и задълженията, които произтичат от сключените договори за изпълнението на възложени задачи“.
or the publicly owned establishment is declared wound up, in which case ‘the instrument winding up the establishment may already designate the beneficiary of the balance of the liquidation, which will generally be the State’.(32) The guide to the financial organisation of the creation, conversion and abolition of national publicly owned establishments and of public interest groups of 14 November 2006 (‘the guide to financial organisation’), which is available on the website of the Ministry of Finance, states: ‘The instrument abolishing the establishment must explicitly provide for the transfer of the rights, property and obligations of the abolished establishment to the structure which is to take over its activity or its assets (i.e. either a publicly owned establishment or the State) […] More generally, it must be provided that the new establishment will replace the entities whose activities it is taking over in respect of the rights and obligations resulting from the contracts concluded for the purpose of performing the tasks assigned to it’.
Въпреки че разпоредбите на наредбата за кодификация и на ръководството относно финансовата организация са приложими единствено към търговските и промишлени организации на публичното право (EPIC), за която е определен публичен счетоводител, от някои елементи личи, че и задълженията на търговски и промишлени организации на публичното право (EPIC), за която е определен публичен счетоводител, при закриване ще се прехвърлят на държавата или на друга публичноправна организация.
Although the provisions of the codifying instruction and of the guide to financial organisation are applicable only to EPICs which have a public accountant, there is evidence to suggest that EPICs which do not have a public accountant would also, in the event of their being closed down, have their debts transferred to the State or to another publicly owned establishment.
Като доказателство за това Charbonnages de France (Организация за минна дейност във Франция) публикува в обяснителните бележки към финансовите си отчети от 31 декември 2000 г., че всички права и задължения на дадена търговска и промишлена организация на публичното право (EPIC) при закриване е необходимо да бъдат прехвърлени на друго юридическо лице на публичното право или на самото френско правителство, а правилата за подобно прехвърляне трябва да бъдат уточнени в приетия закон за закриването на въпросната търговска и промишлена организация на публичното право.
Thus, Charbonnages de France stated in the notes to its accounts of 31 December 2000 that all the rights and obligations of an EPIC must, in the event of closure, be transferred either to another legal entity governed by public law or to the French Government itself, and that the terms and conditions of such a transfer must be specified in the law adopted with a view to closing down the EPIC in question.
Това твърдение не се засяга само търговски и промишлени организации на публичното право, за които е определен публичен счетоводител От друга страна, Charbonnages de France е EPIC и за него е определен публичен счетоводител.
This statement does not apply only to EPICs with a public accountant, Charbonnages de France being in fact an EPIC without a public accountant.
От друга страна, според някои агенции за кредитен рейтинг при евентуално разпускане на ERAP, макар че ERAP също е търговска и промишлена организация на публичното право (EPIC), за която е определен публичен счетоводител, салдото от дълговете и активите му също трябва да се прехвърлят на държавата.
According to some rating agencies, if ERAP were to be wound up, although it is also an EPIC without a public accountant, the balance of its debt and of its assets would also be transferred to the State.
Според Fitch„като търговска и промишлена организация на публичното право ERAP не подлежи на производство по ликвидация.
According to Fitch, as an EPIC, ERAP is not subject to winding-up procedures.
Нейното съществуване може да бъде прекратено единствено чрез законодателна процедура и в такъв случай салдото от дълговете и активите ѝ се прехвърлят на държавата.“ Според Moody’s„ERAP не може да подлежи на преструктуриране, наложено от съда по производство за съдебна ликвидация.
It can be wound up only by a legislative procedure and, in that event, the balance of its debt and of its assets will revert to the State. According to Moody’s , ERAP cannot be the subject of restructuring measures imposed by the compulsory winding-up procedures court.
По този начин при прекратяване на дейността на дружеството активите/пасивите му следва да се прехвърлят на отговорния орган за създаването му, а именно самата държава“.
Hence, in the event of the company being wound up, its assets/liabilities would be transferred to the authority responsible for creating it, i.e. the State itself.
Като се имат предвид тези елементи и въпреки че за La Poste не е определен публичен счетоводител, е уместно да се разгледа дали при евентуална ликвидация принципът на прехвърляне на дълговете към държавата или към друго юридическо лице на публичното право е приложим за La Poste предвид определянето ѝ като търговска и промишлена организация на публичното право.
In the light of the foregoing, and despite the fact that La Poste does not have a public accountant, it should be examined whether, in the event of a winding up, the principle of the transfer of the debts to the State or to another legal entity governed by public law is applicable to La Poste given that it is treated as equivalent to an EPIC.
В такъв случай кредиторът би имал гаранция, че няма загуби вземанията си и той би могъл да приеме по-нисък лихвен процент или да договори по-изгодни условия и срокове за плащане, отколкото при липса на такава гаранция.
If that were the case, creditors would be assured of not losing the money they are owed and could make do with a lower rate of interest or grant more favourable payment terms and conditions than they would if there were no such assurance.
Подобно прехвърляне води до същия резултат като гаранцията.
Such a transfer would therefore have the same effects as a guarantee.
ПРЯК ДОСТЪП ДО БЮДЖЕТНИТЕ СМЕТКИ
DIRECT ACCESS TO TREASURY ACCOUNTS
Пак според Fitch, „ликвидността на ERAP е гарантирана от прекия ѝ достъп до сметките за авансови бюджетни средства“.
Again according to Fitch, ERAP’s liquidity is guaranteed by its instant access to Treasury imprest accounts.
Тъй като ERAP е търговска и промишлена организация на публичното право е уместно да бъде разгледан въпросът за достъпа, който може да има La Poste до сметките за авансови бюджетни средства.
As ERAP is an EPIC, the access which La Poste might also have to Treasury imprest accounts should be examined.
МНЕНИЕ И ПРЕДЛОЖЕНИЯ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
OBSERVATIONS AND PROPOSALS BY THE FRENCH AUTHORITIES
След решението за откриване на процедура френските власти са информирали Комисията за мнението и предложенията си в писмо от 23 януари 2008 г. Това писмо допълва представеното мнение и предложения в предишните писма на френските власти, които са обобщени в решението за откриване на процедурата.
Following the opening decision, the French authorities submitted their observations and proposals to the Commission by letter dated 23 January 2008. That letter supplemented the observations and proposals set out in the previous letters from the French authorities that were summarised in the opening decision.
МНЕНИЕ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
OBSERVATIONS BY THE FRENCH AUTHORITIES
Френските власти оспорват, от една страна, наличието на гаранция, а от друга страна — наличието на предимство за La Poste.
The French authorities dispute the existence of both a guarantee and an advantage for La Poste.
ЛИПСА НА ГАРАНЦИЯ
ABSENCE OF GUARANTEE
Според френските власти, от една страна, публичноправните организации не получават автоматична гаранция поради статута си (A), а от друга страна — разсъжденията на Комисията в решението за откриване са погрешни (Б).
First, according to the French authorities, publicly owned establishments do not enjoy an automatic guarantee because of their legal form (A) and, second, the Commission’s argument in the opening decision is flawed (B).
Публичноправните организации не получават автоматична гаранция само поради статута си.
Publicly owned establishments do not enjoy an automatic guarantee because of their legal form.
На първо място, в нито един текст или решение не е заложен принципът, според който държавата по правило гарантира и безсрочно дълговете на търговските и промишлени организации на публичното право.
First, no legislation or decision lays down the principle that the State would, out of principle, indefinitely guarantee the debts of EPICs.
На второ място, съдебната практика се е произнесла за липсата на гаранции.
Second, the courts have found against the existence of guarantees.
По-специално, в решението си относно Société de l’hôtel d’Albe Държавният съвет е счел, че „Националната служба по туризъм, която е организация с гражданска правосубектност с финансова самостоятелност (…) е била публичноправна организация, по отношение на която следователно държавата не следва да носи отговорност за плащането на поетите от тази организация дългове; че по този начин министърът на строителството с онование е отказал да даде ход на искането [на кредитора].“ Същата логика явно е следвана и по отношение на органите на местните власти в двете решения на Държавния съвет по делото Campoloro.
In particular, in its judgment in Société de l’hôtel d’Albe, the Council of State held that ‘the national tourism office, which has civil personality and financial independence […] was a publicly owned establishment, so that the State cannot be liable for satisfying the debts contracted by the establishment; the Minister for Public Works therefore correctly refused to accede to the [creditor’s] demand’. The same reasoning was followed with regard to local authorities in the two decisions by the Council of State in the Campoloro case.
На трето място, основният закон от 1 август 2001 г. относно закона за бюджета (наричан по-долу „LOLF“) предвижда, че само разпоредба от закона за бюджета може да породи гаранция.
Third, the Organic Law of 1 August 2001 governing the Finance Act (‘LOLF’) lays down that only a provision of a finance act can create a guarantee.
Поради това според експерта на френските власти след пълното влизане в сила на LOLF на 1 януари 2005 г. не може законосъобразно да бъде предоставена гаранция по подразбиране.
Accordingly, according to the French authorities’ expert, it has been legally possible to give an implied guarantee since the full entry into force of the LOLF on 1 January 2005.
Поетите от La Poste дългове от 1 януари 2005 г. според експерта не се ползват от гаранция по подразбиране.
Debts contracted by La Poste since 1 January 2005 are not, therefore, covered by an implied guarantee.
По отношение на поетите дългове преди 1 януари 2005 г. експертът на френските власти счита, че при липсата на решение по исково производство не може да се определи дали недействителността на предоставените гаранции по подразбиране преди 1 януари 2005 г., чието отпускане не е било изрично разрешено в закона за бюджета, би могла или не би могла да не се вземе под внимание с основанието за спазване на конституционно защитените права на кредиторите.
As for debts incurred before 1 January 2005, the French authorities’ expert takes the view that, in the absence of a court judgment, it is impossible to determine whether the lapsing of the implied guarantees given before 1 January 2005, the giving of which was not expressly authorised by a finance act, could be rejected on the basis of respect for constitutionally protected creditors’ rights.
На четвърто място, ако EPIC са получавали държавна гаранция, при промяната на статута им би било необходимо да се въведат мерки за запазване на правата на кредиторите.
Fourth, if EPICs enjoyed a state guarantee, the change in their legal form would require the introduction of new measures to protect creditors’ rights.
Такъв механизъм обаче никога не е бил създаван.
Such a mechanism has never been introduced.
Напротив, при преобразуването към 1 януари 1991 г. на администрацията на пощите и далекосъобщенията в самостоятелно юридическо лице (La Poste) с постановление от 31 декември 1990 г. държавата е предоставила изрична гаранция за дълговете, поети преди 31 декември 1990 г. и прехвърлени на La Poste.
On the contrary, when the Administration of Posts and Telecommunications was converted into an independent legal entity (La Poste) on 1 January 1991, the State, by order (arrêté) of 31 December 1990, granted an express guarantee for debts incurred before 31 December 1990 and transferred to La Poste.
Това нямаше да е нужно, ако La Poste, считана за EPIC, е получавала държавна гаранция поради своя статут.
That would not have been necessary if La Poste, as an establishment equivalent to an EPIC, had enjoyed a statutory state guarantee.
Също така са били приети законови и подзаконови разпоредби за предоставяне на държавна гаранция за някои дейности на ERAP и на Френската агенция за развитие, които също са търговска и промишлена организация на публичното право.
Legislative and regulatory provisions granting a state guarantee to certain activities of ERAP and of the French Development Agency (Agence française du développement), both of which are EPICs, have also been adopted.
Накрая, френските власти цитират статия на г-н Labetoulle, бивш председател на отдела за искове към Държавния съвет.
Finally, the French authorities refer to an article by Mr Labetoulle, the former President of the litigation division of the Council of State.
Според г-н Labetoulle „в правото няма автоматично предоставяне, ползване и обхват на тази гаранция [държавна гаранция, която пълноправно би се приложила към публичноправните организации на държавата].“
According to Mr Labetoulle, ‘in law, there is nothing automatic about the granting, enjoyment and scope of this guarantee [a state guarantee that applies ipso jure to state-owned public establishments]’.
Б Разсъжденията на Комисията за съществуването на гаранция са погрешни
The Commission’s argument concerning the existence of a guarantee is flawed
Плащането на индивидуалните кредити не е гарантирано
The reimbursement of individual claims is not guaranteed
Законът от 16 юли 1980 г. не предвижда гаранция
The Law of 16 July 1980 cannot form the basis of a guarantee
Според френските власти законът от 16 юли 1980 г. предоставя на надзорния орган правомощие да замени изпълнителния орган на структурата, която заменя.
According to the French authorities, the Law of 16 July 1980 grants the supervisory authority power of substitution for the executive of the person whom it replaces.
В този смисъл надзорният орган може да упражнява само върху компетенциите на този изпълнителен орган, сред които не е възможността да се разполага с държавния бюджет.
Therefore, the supervisory authority may exercise only the powers of that executive, which do not include the possibility of having access to the state budget.
Следователно законът от 16 юли 1980 г. не предвижда задължение за държавата да предоставя собствени ресурси.
The Law of 16 July 1980 does not, therefore, provide an obligation for the State to commit its own resources.
В подкрепа на това тълкуване френските власти цитират подготвителните работи по закона от 16 юли 1980 г. По време на разискванията правителството се е противопоставило на изменения, целящи да задължат държавата да изплаща извънредна субсидия на местна власт, чиито ресурси са недостатъчни за изпълнението на съдебно решение.
In support of this interpretation, the French authorities cite the preparatory debates for the Law of 16 July 1980. During the debates, the Government opposed the amendments seeking to make it compulsory for the State to pay an exceptional subsidy to a regional or local authority whose resources were insufficient to implement a court judgment.
Френските власти се позовават и на теоретични статии.
The French authorities also refer to academic articles.
В тези статии се напомня, че изразът „ги предоставя“, посочен в член 1 от закона от 16 юли 1980 г., препраща към правомощие за „заместване“, в което „принципно заместващият разполага със същите компетенции като замествания“, а отпускането на извънредна субсидия е „извън упражняването на правомощие за заместване“ и следователно не е предвидено в закона от 16 юли 1980 г.
These articles point out that the expression ‘y pourvoit’ in Article 1 of the Law of 16 July 1980 refers to a power of ‘substitution’ in which ‘it is a matter of principle that the substitute has the same powers as the substitutee’, the granting of an exceptional subsidy being, moreover, ‘outside the scope of the power of substitution’ and therefore not provided for by the Law of 16 July 1980.
Накрая френските власти цитират решенията на Държавния съвет от 10 ноември 1999 г. и от 18 ноември 2005 г. по делото Campoloro.
Finally, the French authorities cite the decisions of the Council of State of 10 November 1999 and 18 November 2005 in the Campoloro case.
Държавният съвет счита, че заместването във финансово отношение на неизрядна община от страна на държавата не е вписано в списъка със задълженията съгласно закона от 16 юли 1980 г. От друга страна, като разглежда въпроса дали е било уместно да се търси отговорност от държавата по отношение само на вината — и при това тежка, Държавният съвет принципно изключва всякаква форма на „пълноправна“ отговорност и следователно всякаква форма на гаранция.
The Council of State took the view that the financial substitution by the State of the defaulting local authority does not feature on the list of obligations imposed by the Law of 16 July 1980. Moreover, by investigating whether there were grounds for incurring the State’s liability in the limited area of fault — gross negligence at that — the Council of State excluded out of principle all forms of ipso jure liability and therefore any form of guarantee.
Не може да се търси безвиновна отговорност от държавата единствено на основание недостиг на активи
It is not possible to incur the strict liability of the State solely on the ground of lack of assets
От друга страна, френските власти твърдят, че съществуващите възможности за обезщетяване на кредиторите на публичноправните субекти чрез търсенето на отговорност при ограничителни условия, не следва да се считат за форма на гаранция.
Moreover, the French authorities assert that the possibilities of compensation opened by incurring liability, under restrictive conditions, to creditors of legal entities governed by public law cannot be considered equivalent to a form of guarantee.
Гаранцията предполага, че гарантът поема отговорност за деянието на получателя на гаранцията.
A guarantee requires the guarantor to accept the fact of the guarantee.
Ако става дума за поемане на отговорност за вина, или случай на безвиновна отговорност на последствията от собствено действие, не може да става въпрос за гаранция.
If it is a matter of incurring liability for a fault or, in the case of strict liability, the consequences of one’s own action, there can be no question of a guarantee.
По-нататък френските власти твърдят, че при всички положения не може да се търси отговорност от държавата единствено поради това, че префектът или надзорният орган не е успял да предприеме мярка, която да даде възможност за изплащане на вземането поради финансовото и имуществено състояние на органа на местната власт или на публичноправната организация.
Then the French authorities maintain that, in any event, the liability of the State cannot be incurred on the sole ground that the Prefect or supervisory authority was unable to take any measures that could allow the claim to be repaid because of the financial and asset situation of the regional or local authority or publicly owned establishment.
Що се отнася до правонарушението — и при това тежко — безедйствието на префекта или на надзорния орган да използват компетенциите си, когато никаква мярка не позволява на органа на местната власт или на публичноправната организация да погаси вземането, не може само по себе да представлява нарушение.
First of all, in the field of fault — gross negligence at that — the failure by the Prefect or the supervisory authority to exercise their powers where no measure can enable the claim to be repaid by the regional or local authority or the publicly owned establishment cannot in itself constitute a fault.
По отношение на безвиновната отговорност са налице поне два елемента в подкрепа на това тя да не бъде взета прадвид:
With regard to strict liability, at least two aspects suggest the idea be dismissed:
На първо място, отговорност от лицето, от което се иска обезщетението, може да бъде търсена само ако приписваното му деяние (включително бездействие) е било пряка причина за вредата.
first, the liability of the person from whom compensation is sought can be incurred only if the fact (including an omission) of which he is accused was the direct cause of the injury.
Впрочем при недостиг на активи нито действието, нито бездействието на административния орган са в основата на понесената от кредитора вреда, а неплатежоспособността на органа на местната власт или на публичноправната организация.
Now, in the case of lack of assets, the action or omission by the administrative authority would not be the cause of the injury suffered by the creditor, rather the insolvency of the regional or local authority or the publicly owned establishment,
На второ място, безвиновната отговорност произтича от принципа на равенство пред публичните дългове.
second, strict liability stems from the principle of equality before public burdens.
Впрочем, според френските власти в конкретния случай трудно може да се разграничи по какъв начин понесената от кредитора вреда би могла да се изрази в нарушаване на принципа на равенство пред публичните дългове.
Now, according to the French authorities, in the case in point it is hard to see how the injury suffered by the creditor could lead to a breach of the principle of equality before public burdens.
В действителност, противно на делото, довело до съдебната практика Couitéas, в настоящия случай нито един държавен орган не би решил да не пристъпи към изпълнение на съдебното решение по съображения от обществен интерес.
Unlike the case that gave rise to the Couitéas case law, in the present case, no state authority decided not to execute the judgment for imperative reasons of public interest.
В конкретния случай публичната власт се изправя пред практическата невъзможност да предприеме мерки, които позволяват изпълнение на съдебното решение и извършване на плащания към кредиторите, а не пред невъзможност да вземе решение поради императивни изисквания от обществен интерес.
The case in question is one where the public authority is faced with the practical impossibility of taking measures that would enable the court judgment to be executed and the creditors to be reimbursed, and not an impossibility determined on the grounds of requirements of the public interest.