natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Комисията съответно информира държавите-членки за това съгласно член 11, параграф 2, член 12, параграф 1 и член 13, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1451/2007.
Consequently, and pursuant to Articles 11(2), 12(1) and 13(5) of Regulation (EC) No 1451/2007, the Commission informed the Member States accordingly.
Тази информацията бе оповестена публично и по електронен път на 13 януари 2009 г., 11 февруари 2009 г. и 11 март 2009 г.
That information was also made public by electronic means on 13 January 2009, 11 February 2009 and 11 March 2009.
В срок от три месеца след електронното публикуване на тази информация няколко компании заявиха интерес да поемат ролята на участник по отношение на някои от въпросните вещества и продуктови типове в съответствие с член 12, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1451/2007.
Within 3 months of the electronic publication of that information, several companies indicated an interest in taking over the role of participant for some of the substances and product-types concerned, in accordance with Article 12(1) of Regulation (EC) No 1451/2007.
Следователно трябва да бъде определен нов срок за подаването на досиета за тези вещества и продуктови типове в съответствие с член 12, параграф 3, втора алинея от посочения регламент.
A new deadline should therefore be established for the submission of dossiers for these substances and product-types in accordance with the second subparagraph of Article 12(3) of that Regulation.
За веществата и продуктовите типове, посочени в приложението, новият краен срок за подаване на досиета е 28 февруари 2011 г.
For the substances and product-types set out in the Annex, the new deadline for the submission of dossiers is 28 February 2011.
Вещества и продуктови типове, за които новият краен срок за подаване на досиета е 28 февруари 2011 г. Наименование
Substances and product-types for which the new deadline for the submission of dossiers is 28 February 2011
ЕО №
Name
CAS №
EC number
Продуктов тип
CAS number
Докладваща държава-членка
Product-type RMS
Хлоралоза
Chloralose
Олиго(2-(2-етокси)етоксиетилгуанидинов хлорид)
Oligo(2-(2-ethoxy)ethoxyethylguanidinium chloride)
полимер
Polymer
Боров екстракт
Pine ext.
Поли(хексаметилендиамин гуанидинов хлорид)
Poly(hexamethylendiamine guanidinium chloride)
за създаване на класове на реакция на огън на някои строителни продукти по отношение на циментови замазки, замазки от калциев сулфат и подови замазки от синтетична смола
establishing the classes of reaction-to-fire performance for certain construction products as regards cementitious screeds, calcium sulphate screeds and synthetic resin floor screeds
(нотифицирано под номер C(2010) 772)
(notified under document C(2010) 772)
като взе предвид Директива 89/106/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите-членки по отношение на строителните продукти [1], и по-специално член 20, параграф 2 от нея,
Having regard to Council Directive 89/106/EEC of 21 December 1988, on the approximation of laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to construction products [1], and in particular Article 20(2) a thereof,
Тези документи са публикувани като Съобщение на Комисията във връзка с тълкувателните документи от Директива 89/106/ЕИО [2].
Those documents have been published as the ‘Communication of the Commission with regard to the interpretative documents of Directive 89/106/EEC’ [2].
В случая с циментовите замазки, замазките от калциев сулфат и подовите замазки от синтетична смола е необходимо да се използва класификацията, създадена с Решение 2000/147/ЕО.
In the case of cementitious screeds, calcium sulphate screeds synthetic resin screed material and floor screeds it is necessary to use the classification established in Decision 2000/147/EC.
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по строителството,
The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the Standing Committee on Construction,
Продуктите се разглеждат според условията на тяхното крайно приложение, когато това е необходимо.
Products shall be considered in relation to their end-use application, where relevant.
В таблиците, дадени в настоящото приложение, са изброени строителните продукти и/или материали, които отговарят на всички изисквания на експлоатационната характеристика „реакция на огън“ без необходимост от изпитване.
The tables set out in this Annex list construction products and/or materials which satisfy all of the requirements for the performance characteristic ‘reaction-to-fire’ without need for testing.
Класове на реакция на огън на циментови замазки, замазки от калциев сулфат и подови замазки от синтетична смола
Classes of reaction-to-fire performance for cementitious screeds and calcium sulphate screeds
Циментови замазки в съответствие с EN 13813
Cementitious screeds according to EN 13813
Замазки от калциев сулфат в съответствие с EN 13813
Calcium sulphate screeds according to EN 13813
Класове на реакция на огън на подови замазки от синтетична смола
Classes of reaction-to-fire performance for synthetic resin floor screeds
Продукт [3]
Product [3]
Клас [4]
Class [4]
Подови замазки от синтетична смола без пълнител, със свързващо вещество от епоксидна смола, полиуретанова смола, полиметилметакрилатна смола или винилестерна смола в съответствие с EN 13813
Unfilled synthetic resin floor screeds with binder made of epoxy resin or polyurethane resin or polymethylmethacrylates resin or vinylester resin in accordance with EN 13813
E или Efl
E or Efl
Подови замазки от синтетична смола с пълнител, със свързващо вещество от епоксидна смола, полиуретанова смола, полиметилметакрилатна смола или винилестерна смола и с пълнител от минерални агрегати в съответствие с EN 13813
Filled synthetic resin floor screeds with binder made of epoxy resin or polyurethane resin or polymethylmethacrylates resin or vinylester resin and filled with mineral aggregates in accordance with EN 13813
Подови замазки от синтетична смола с пълнител и добавен кварцов пясък, със свързващо вещество от епоксидна смола, полиуретанова смола, полиметилметакрилатна смола или винилестерна смола и с пълнител от минерални агрегати в съответствие с EN 13813
Filled synthetic resin floor screeds scattered with silica sand with binder made of epoxy resin or polyurethane resin or polymethylmethacrylates resin or vinylester resin and filled with mineral aggregates in accordance with EN 13813
Положена върху долен пласт от клас най-малко D-s2,d0 с минимална дебелина 12 mm и минимална плътност 680 kg/m3.
Mounted on a substrate of at least class D-s2,d0 with minimum thickness 12 mm and with minimum density 680 kg/m3.
Клас E според таблица 1 от приложението към Решение 2000/147/ЕО на Комисията, когато замазката се използва за основа.
Class E as provided for in Table 1 of the Annex to Commission Decision 2000/147/EC when the screed is used as underlying layer.
Положена върху долен пласт от клас най-малко А2-s1,d0 с минимална дебелина 6 mm и минимална плътност 1800 kg/m3.
Mounted on a substrate of at least class A2-s1,d0 with minimum thickness 6 mm and with minimum density 1800 kg/m3.
Клас E според таблица 1 от приложението към Решение 2000/147/ЕО на Комисията, когато замазката се използва за основа, или клас Efl според таблица 2 от приложението към Решение 2000/147/ЕО на Комисията, когато замазката се използва за покритие.
Class E as provided for in Table 1 of the Annex to Commission Decision 2000/147/EC when the screed is used as underlying layer, or Class Efl as provided for in Table 2 of the Annex to Commission Decision 2000/147/EC when the screed is used as wearing layer.
от 20 януари 2010 година
of 20 January 2010
за избор на Европейски омбудсман
electing the European Ombudsman
(2010/86/ЕС, Евратом)
(2010/86/EU, Euratom)
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 24, трета алинея и член 228 от него,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the third paragraph of Article 24 and Article 228 thereof,
като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 106а от него,
Having regard to the Treaty establishing the European Atomic Energy Community, and in particular Article 106a thereof,
като взе предвид своето Решение 94/262/ЕОВС, ЕС, Евратом от 9 март 1994 г. относно правилата и общите условия за изпълнението на функциите на омбудсмана [1],
Having regard to its Decision 94/262/ECSC, EC, Euratom of 9 March 1994 on the regulations and general conditions governing the performance of the Ombudsman’s duties [1],
като взе предвид член 204 от Правилника за дейността на ЕП,
Having regard to Rule 204 of its Rules of Procedure,
като взе предвид поканата за подаване на заявления [2],
Having regard to the call for applications [2],
като взе предвид гласуването си от 20 януари 2010 г.,
Having regard to its vote of 20 January 2010,
РЕШИ:
HAS DECIDED:
да избере Nikiforos DIAMANDOUROS за Европейски омбудсман.
to elect Mr Nikiforos DIAMANDOUROS to serve as European Ombudsman.
Съставено в Страсбург на 20 януари 2010 година.
Done at Strasbourg, 20 January 2010.
ОВ L 113, 4.5.1994 г., стр. 15.
OJ L 113, 4.5.1994, p. 15.
ОВ C 216, 10.9.2009 г., стр. 7.
OJ C 216, 10.9.2009, p. 7.
относно стандартните договорни клаузи при предаването на лични данни към лицата, които ги обработват, установени в трети страни, съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
on standard contractual clauses for the transfer of personal data to processors established in third countries under Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council
(нотифицирано под номер C(2010) 593)
(notified under document C(2010) 593)
като взе предвид Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защитата на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни [1], и по-специално член 26, параграф 4 от нея,
Having regard to Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data [1], and in particular Article 26(4) thereof,
Съгласно Директива 95/46/ЕО държавите-членки са длъжни да следят предаването на лични данни към трета страна да се извършва само ако съответната трета страна осигурява достатъчна степен на защита на данните и ако законите на държавите-членки, които са съобразени с другите разпоредби на директивата, са спазени преди предаването.
Pursuant to Directive 95/46/EC Member States are required to provide that a transfer of personal data to a third country may only take place if the third country in question ensures an adequate level of data protection and the Member States’ laws, which comply with the other provisions of the Directive, are respected prior to the transfer.
Член 26, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО обаче предвижда, че при предоставянето на известни гаранции държавите-членки могат да разрешат предаването или набора от предавания на лични данни към трети страни, които не осигуряват достатъчна степен на защита.
However, Article 26(2) of Directive 95/46/EC provides that Member States may authorise, subject to certain safeguards, a transfer or a set of transfers of personal data to third countries which do not ensure an adequate level of protection.
Тези гаранции могат в частност да произтичат от съответни договорни клаузи.
Such safeguards may in particular result from appropriate contractual clauses.
Съгласно Директива 95/46/ЕО степента на защита на данните трябва да бъде преценена с оглед на всички обстоятелства, свързани с операцията по предаването на данни или набора от операции по предаване на данни.
Pursuant to Directive 95/46/EC the level of data protection should be assessed in the light of all the circumstances surrounding the data transfer operation or set of data transfer operations.
Работната група за защита на лицата при обработването на лични данни, създадена съгласно посочената директива, публикува насоки за улесняване на оценката.
The Working Party on the protection of individuals with regard to the processing of personal data established under that Directive has issued guidelines to aid with the assessment.
Стандартните договорни клаузи трябва да се отнасят само до защитата на данни.
Standard contractual clauses should relate only to data protection.
Ето защо износителят на данни и вносителят на данни са свободни да въвеждат други клаузи от търговски характер, които смятат за необходими за договора, при условие че те не противоречат на стандартните договорни клаузи.
Therefore, the data exporter and the data importer are free to include any other clauses on business related issues which they consider as being pertinent for the contract as long as they do not contradict the standard contractual clauses.
Настоящото решение не накърнява националните разрешения, които държавите-членки могат да предоставят в съответствие с националните разпоредби за прилагане на член 26, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО.
This Decision should be without prejudice to national authorisations Member States may grant in accordance with national provisions implementing Article 26(2) of Directive 95/46/EC.
Настоящото решение следва да има за последица само това да изиска от държавите-членки да не отказват да признаят, че стандартните договорни клаузи, фигуриращи в него, предлагат достатъчни гаранции, и поради това то не следва да има действие върху други договорни клаузи.
This Decision should only have the effect of requiring the Member States not to refuse to recognise, as providing adequate safeguards, the standard contractual clauses set out in it and should not therefore have any effect on other contractual clauses.
Решение 2002/16/ЕО на Комисията от 27 декември 2001 г. относно общите договорни клаузи за трансфера на лични данни към лицата, които ги обработват, установени в трети страни, съгласно Директива 95/46/ЕО [2], бе прието, за да се улесни предаването на лични данни от администратор на лични данни, установен в Европейския съюз, към лице, което ги обработва, установено в трета страна, която не осигурява достатъчна степен на защита.
Commission Decision 2002/16/EC of 27 December 2001 on standard contractual clauses for the transfer of personal data to processors established in third countries, under Directive 95/46/EC [2] was adopted in order to facilitate the transfer of personal data from a data controller established in the European Union to a processor established in a third country which does not offer adequate level of protection.
От приемането на Решение 2002/16/ЕО досега е придобит значителен опит.
Much experience has been gained since the adoption of Decision 2002/16/EC.
Освен това в доклада за прилагане на решенията относно стандартните договорни клаузи при предаването на лични данни на трети страни [3] бе показано, че съществува нарастващ интерес към насърчаване на използването на стандартните договорни клаузи за международно предаване на лични данни на трети страни, които не осигуряват достатъчна степен на защита.
In addition, the report on the implementation of Decisions on standard contractual clauses for the transfers of personal data to third countries [3] has shown that there is an increasing interest in promoting the use of the standard contractual clauses for international transfers of personal data to third countries not providing an adequate level of protection.
В допълнение заинтересованите страни направиха предложения за актуализиране на стандартните договорни клаузи, посочени в Решение 2002/16/ЕО с цел да се вземе предвид бързо разширяващият се обхват на дейностите по обработване на лични данни в световен мащаб и да се разгледат определени въпроси, които не са били обхванати от посоченото решение [4].
In addition, stakeholders have submitted proposals with a view to updating the standard contractual clauses set out in Decision 2002/16/EC in order to take account of the rapidly expanding scope of data-processing activities in the world and to address some issues that were not covered by that Decision [4].
Обхватът на настоящото решение следва да се ограничи до това да установи, че клаузите, които са изброени в него, могат да бъдат използвани от администратор на лични данни, установен в Европейския съюз, за да предостави достатъчни гаранции по смисъла на член 26, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО при предаването на лични данни на лице, което ги обработва, установено в трета страна.
The scope of this Decision should be limited to establishing that the clauses which it sets out may be used by a data controller established in the European Union in order to adduce adequate safeguards within the meaning of Article 26(2) of Directive 95/46/EC for the transfer of personal data to a processor established in a third country.
Настоящото решение не следва да се прилага за предаването на лични данни от администратори, установени в Европейския съюз, към администратори, установени извън Европейския съюз, което попада в обхвата на Решение 2001/497/ЕО на Комисията от 15 юни 2001 г. относно общите договорни клаузи за трансфера на лични данни към трети страни съгласно Директива 95/46/ЕО [5].
This Decision should not apply to the transfer of personal data by controllers established in the European Union to controllers established outside the European Union which fall within the scope of Commission Decision 2001/497/EC of 15 June 2001 on standard contractual clauses for the transfer of personal data to third countries, under Directive 95/46/EC [5].
Настоящото решение следва да изпълни задължението, предвидено в член 17, параграф 3 от Директива 95/46/ЕО, и не следва да накърнява съдържанието на договори или правни актове, изготвени съгласно тази разпоредба.
This Decision should implement the obligation provided for in Article 17(3) of Directive 95/46/EC and should not prejudice the content of the contracts or legal acts established pursuant to that provision.
Във всеки случай някои стандартни договорни клаузи, отнасящи се по-специално до задълженията на износителя на данни, трябва да бъдат включени с цел да се увеличи яснотата относно разпоредбите, които могат да съществуват в договор между администратор и лице, обработващо данните.
However, some of the standard contractual clauses, in particular as regards the data exporter’s obligations, should be included in order to increase clarity as to the provisions which may be contained in a contract between a controller and a processor.
Надзорните органи на държавите-членки играят ключова роля в този договорен механизъм, като осигуряват достатъчна степен на защита на личните данни след предаването им.
Supervisory authorities of the Member States play a key role in this contractual mechanism in ensuring that personal data are adequately protected after the transfer.
В изключителни случаи, когато износителите на данни откажат или не са в състояние да инструктират по подходящ начин вносителя на данни и съществува непосредствен риск от тежка вреда за заинтересованите физически лица, стандартните договорни клаузи трябва да позволяват на надзорните органи да подложат вносителите на данни и подизпълнителите на проверка и ако е необходимо, да вземат решения, които са задължителни за вносителите на данни и подизпълнителите.
In exceptional cases where data exporters refuse or are unable to instruct the data importer properly, with an imminent risk of grave harm to the data subjects, the standard contractual clauses should allow the supervisory authorities to audit data importers and sub-processors and, where appropriate, take decisions which are binding on data importers and sub-processors.
Надзорните органи следва да имат правомощието да забраняват или да спират предаването на данни или набора от предавания на данни въз основа на стандартните договорни клаузи в такива изключителни случаи, в които е установено, че предаването въз основа на договор може да има съществени неблагоприятни последици върху гаранциите и задълженията, предоставящи достатъчна степен на защита на заинтересованото физическо лице.
The supervisory authorities should have the power to prohibit or suspend a data transfer or a set of transfers based on the standard contractual clauses in those exceptional cases where it is established that a transfer on contractual basis is likely to have a substantial adverse effect on the warranties and obligations providing adequate protection for the data subject.
Стандартните договорни клаузи следва да предвиждат технически и организационни мерки за сигурност, които да бъдат прилагани от лицата, обработващи данните, установени в трета страна, която не осигурява достатъчна степен на защита, с цел да се гарантира равнище на сигурност, адаптирано към рисковете, свързани с обработването и характера на данните, подлежащи на защита.
Standard contractual clauses should provide for the technical and organisational security measures to be applied by data processors established in a third country not providing adequate protection, in order to ensure a level of security appropriate to the risks represented by the processing and the nature of the data to be protected.
Страните трябва да предвидят в договора технически и организационни мерки, които с оглед на приложимото право за защита на данните, на равнището на технологично развитие и на разходите за тяхното изпълнение са необходими за защита на личните данни срещу неволно или незаконно унищожаване или неволно загубване, промяна, неразрешено разкриване или достъп, или всяка друга незаконна форма на обработване.
Parties should make provision in the contract for those technical and organisational measures which, having regard to applicable data protection law, the state of the art and the cost of their implementation, are necessary in order to protect personal data against accidental or unlawful destruction or accidental loss, alteration, unauthorised disclosure or access or any other unlawful forms of processing.
За да се улесни потокът от данни, идващи от Европейския съюз, е желателно лицата, обработващи данните, които предоставят такива услуги на няколко администратори от Европейския съюз, да могат да прилагат същите технически и организационни мерки за сигурност, независимо от това от коя държава-членка произхожда предаването на данни, и по-специално в случаите, когато вносителят на данни получава за последващо обработване данни, произхождащи от различни клонове на износителя на данни в Европейския съюз, в които случаи следва да се прилага правото на посочената държава-членка на клона.
In order to facilitate data flows from the European Union, it is desirable for processors providing data-processing services to several data controllers in the European Union to be allowed to apply the same technical and organisational security measures irrespective of the Member State from which the data transfer originates, in particular in those cases where the data importer receives data for further processing from different establishments of the data exporter in the European Union, in which case the law of the designated Member State of establishment should apply.
Целесъобразно е да се установи минимална информация, която страните трябва да предвидят в договора относно предаването.
It is appropriate to lay down the minimum information that the parties should specify in the contract dealing with the transfer.
Държавите-членки трябва да си запазят възможността да уточняват информацията, която страните трябва да предоставят.
Member States should retain the power to particularise the information the parties are required to provide.
Действието на настоящото решение следва да се преразгледа с оглед на натрупания опит.
The operation of this Decision should be reviewed in the light of experience.
Вносителят на данни трябва да обработва предаваните лични данни единствено от името на износителя на данни и според неговите инструкции и задълженията, съдържащи се в клаузите.
The data importer should process the transferred personal data only on behalf of the data exporter and in accordance with his instructions and the obligations contained in the clauses.