natgillin/translations-raw huggingface dataset:
За сравнение, френските власти посочват, че предходното емитиране на облигации, осъществено през 2004 г., е било със задължение от 15 години от 580 милиарда EUR и е довела до spread от 8 базисни пункта върху „mid swap“.
By way of comparison, the French authorities indicate that the previous bond issue, made in 2004, concerned a fifteen-year bond for EUR 580 million and had led to a mid-swap spread of 8 basis points.
По общо правило Mid swap е медианата на предлаганата и търсената в даден момент от банките лихва за междубанковите им транзакции по падеж, т.е. фиксираната лихва, която една банка е готова да обмени срещу шестмесечен euribor.
The mid swap is the median between the rate offered and the rate proposed by the banks at any moment for their interbank dealings by maturity, i.e. it is the fixed rate that a bank is willing to exchange for a 6-month Euribor as a general rule.
Тази лихва представлява пазарната референтна стойност именно за емитирането на облигации.
That rate is the market reference for bond issues in particular.
Декрет № 81-501 — Към момента на представяне на предложението на френските власти декретът за прилагане е декретът от 12 май 1981 г., приет в изпълнение на закона от 16 юли 1980 г. относно постановените принудителни парични мерки от административен характер и изпълнението на съдебните решения от юридическите лица на публичното право, свързан с „раздела на доклада и проучванията“ на Държавния съвет.
Decree No 81-501. When the French authorities made their proposal, the implementing decree was Decree No 81-501 of 12 May 1981 for implementation of the Law of 16 July 1980 on penalties imposed in administrative cases and the enforcement of judgments by legal entities governed by public law and relating to the ‘Reports and Studies’ Section of the Council of State.
Държавен съвет, 16 ноември 1998 г., Sille: „Като счита, на първо място, че както се произнася Първоинстанционният съд, въпреки че може да се търси отговорност от публичната власт, дори и при безвиновно поведение, въз основа на принципа на равенство пред публичните дългове, в случай че законосъобразно взета мярка води до конкретна вреда и някаква тежест във вреда на физическо или юридическо лице, това не важи в разглеждания случай, тъй като г-н Sille в качеството си на професионалист в областта на недвижимите имоти, не е могъл да пренебрегне рисковете, които няма как да не утежняват осъществяването на програма за недвижими имоти като планираната в случая, за осъществяването на която е трябвало по-специално да се изменят разпоредбите на плана за земеползване и да се получи съгласието на общинския съвет, като по принцип г-н Sille е трябвало да предвиди, че при отрицателен резултат от общественото проучване и при оспорване на проекта общината няма да подкрепи последния; че, след като е приел този риск напълно съзнателно, не е уместно да се твърди, че е понесъл необичайна вреда и че общината трябва да понесе паричните последствия за него поради оттеглянето на проекта“.
Council of State, 16 November 1998, Sille: ‘First, having regard to the fact, as the judges in the court of first instance decided, whether the public authorities can be held liable, even without fault, on the grounds of the principle of the equality of citizens before public burdens, where a measure lawfully adopted has the effect of causing a special loss of a certain degree of gravity to a natural or legal person, that does not hold true in this case because Mr Sille, in his capacity as a real-estate professional, could not be unaware of the risks necessarily involved in the execution of a building project such as that planned in this case, in respect of which it was necessary, in particular, to amend the provisions of the land-use plan and obtain the agreement of the local council that Mr Sille should have contemplated the possibility or, faced with the negative findings of the public enquiry and the hostility encountered by the project, that it would be dropped by the local authority; that having taken on the risk in full knowledge of the facts, he cannot usefully maintain that he has suffered an abnormal loss and that the local authority must bear the substantial consequences for him arising from the shelving of the project’.
Държавен съвет, 10 юли 1996 г., Meunier:„Като счита, че в резултат на избора за разполагане на търговския обект на подобно място и вследствие на писмо на кмета за възможност за преместване на терена, заинтересованото лице го е приело, като е било наясно с рисковете за нестабилност, на които е бил изложен неговият обект, Апелативният административен съд е дал самостоятелна оценка.
Council of State, 10 July 1996, Meunier: ‘By taking the view that, as a result of choosing to locate the business in such a place and of a letter from the mayor concerning the possibility of land slip, the interested party had accepted in full knowledge of the facts the risks of instability to which his establishment was exposed, the Administrative Appeal Court made a final decision on the facts.
Счита, че вредата вследствие на ситуация, в която заинтересованото лице съзнателно е изпаднало, не му дава право на обезщетение, тъй като то е спазило правилата, уреждащи отговорността на публичноправните юридически лица“.
By taking the view that the loss resulting from a situation to which the interested party knowingly exposed himself did not give him grounds for compensation, the Court did not fail to apply the rules governing the liability of legal entities governed by public law’.
За повече информация вж. съображения 11—13 от решението за откриване.
For further details see recitals 11 to 13 of the opening decision.
Вж. раздел 3.1.1.A от настоящото решение.
See Section 3.1.1.A of this Decision.
Вж. бележка под линия 29.
See footnote 29.
Вж. бележка под линия 30.
See footnote 30.
Вж. съображение 110 от решението на Конституционния съвет № 2001-448 от 25 юли 2001 г.: „Като счита, че ако в член 61 е могло да бъде предвидено, въз основа на член 34 от Конституцията, задължение за разрешение в закона за бюджета в срок до три години на всякаква гаранция, предоставена от държавата, за да се гарантира яснотата на финансовите ѝ ангажименти, санкцията при евентуална липса на разрешение не следва да обезсили въпросните гаранции; че в действителност подобно следствие би нарушило принципа на равенство пред публичните дългове, а при особено тежка вреда, на правото на собственост; че зависи, общо взето, от законодателната дейност на Парламента целта на член 61 да бъде да се осигури информирането на Парламента относно гаранциите, предоставени от държавата, а не да бъдат обезсилени предоставените в миналото гаранции, които не са били разрешени в предвидените срокове; че при тези условия член 61 не противоречи на Конституцията“.
Constitutional Council, decision No 2001-448, 25 July 2001: ‘On the basis of Article 34 of the Constitution, Article 61 could properly require any guarantee given by the State to be authorised by the Finance Act within three years, in order to ensure clarity in the State’s financial commitments; but it does not follow that if no such authorisation is granted the guarantee concerned must lapse. Such a consequence would be contrary to the principle of equality before public burdens (égalité devant les charges publiques) and, if the injury caused is especially serious, to the right of property. In any event, the legislative history makes it clear that the purpose of Article 61 is to ensure that Parliament is informed of guarantees given by the State, and not to bring an end to any guarantees given in the past which have not been authorised within the time laid down. That being so, Article 61 is not contrary to the Constitution’.
Цитирано съображение в предишната бележка под линия.
Paragraph quoted in the preceding footnote.
Решение на Първоинстанционния съд, 26 юни 2008 г., SIC/Комисията, T-442/03, Сборник от 2008 г., стр. II-1161, точки 124—127).
Court of First Instance in Case T-442/03 SIC v Commission [2008] ECR II-1161, paragraphs 124 to 127.
Вж. също известието относно гаранциите.
See also the Guarantees Notice.
Вж. параграфи 62—68 от обяснителната бележка на френските власти от 23 януари 2008 г.
See paragraphs 62 to 68 of the French authorities’ letter of 23 January 2008.
Раздел 4.1.1.A б) 3) от настоящото решение.
Section 4.1.1.A(b)3 of this Decision.
Вж. бележка под линия на стр. 39 от решението за откриване.
Opening decision, footnote 39.
Обяснителната бележка не е публично оповестена, но е била посочена в доклада за 1995 г.
The memorandum is not public, but it was referred to in the annual report for 1995.
Тази част от обяснителната бележка е била публично оповестена от съставителите на доклада за 1995 г. (стр. 219).
This part of the memorandum was published in the annual report for 1995 (p. 219).
Обяснителна бележка на френските власти, представена на Комисията на 9 септември 2008 г.
Memorandum from the French authorities to the Commission sent on 9 September 2008.
Вж. точка 5 от приложението към тази обяснителна бележка, в която се посочват различни актове, като например „министерско писмо или всякакво друго основание“.
See point 5 in the annex to that memorandum, which lists different acts including for example ‘a ministerial letter, or any other basis’.
Уместно е да се припомни, че съдебното решение за закриване поради недостатъчно активи без санкция след приключване на съдебното производство за ликвидация означава, че на кредитора се забранява да продължи търсенето на правата си по съдебен ред: т.е. вземането му е окончателно загубено.
It may be borne in mind that a judgment closing compulsory winding-up proceedings without penalty, on the ground that the assets are insufficient, prevents the creditor from reopening proceedings: his claim is definitively lost.
Вж. съображение 147 от настоящото решение.
See recital 147.
Разпоредбите на приложимите текстове, законът от 16 юли 1980 г., декретът от 20 май 2008 г., който заменя декретът от 12 май 1981 г. и циркулярното писмо от 16 октомври 1989 г. са припомнени в раздела от настоящото решение, в който е направено описание на мярката.
The section of this Decision describing the measure explains the terms of the Law of 16 July 1980, the Decree of 20 May 2008 replacing the decree of 12 May 1981, and the Circular of 16 October 1989.
Вж. раздел 3.1.1 Б a) 1. от настоящото решение, в което се прави позоваване на раздел IV, A, 1, стр. 19—20 от писмото на френските власти от 23 януари 2008 г.
See Section 3.1.1.B(a)1 of this Decision, which in turn refers to Section IV.A.1, pp. 19-20, of the French authorities’ letter of 23 January 2008.
В действителност, както подчертава експертът на Комисията, в случай че ресурсите на публичноправната организация са недостатъчни, възможностите за надзорния орган да ги предостави са ограничени.
As the Commission’s expert points out, if the publicly owned establishment’s funds are insufficient, the possibilities open to the supervisory authority for dealing with the situation are limited.
Необходимите ресурси могат на първо време да бъдат заделени от съществуващи ресурси, предназначени за други разходи, които се пренасочват за погасяване на дълга.
The necessary funds may come from resources that were previously allocated to other expenditure and are now reallocated in order to honour the debt.
След това могат да бъдат заделени от прехвърляне на имущество или увеличаване на цените, ако са възможни такива способи.
They may come from the sale of assets or an increase in charges, if those courses are feasible.
Публичноправната организация може да тегли и заем.
The establishment may also borrow.
При все това, ако тези няколко възможности са неосъществими, единственото оставащо решение е държавата акционер да ги предостави.
But if these few possibilities are not feasible, the only solution remaining is to obtain funding from the State as shareholder.
В случай че няма изискване за непрекъснатост на обществената услуга.
In cases where continuity of public service is not a requirement.
Доклад на експерта, раздел I.2.A.2, стр. 18.
Expert’s report, section I.2.A.2, p. 18.
Член 620 от Търговския кодекс.
Article 620-1 of the Commercial Code.
Член 640 от Търговския кодекс постановява, че „е образувано съдебно производство за ликвидация за всеки длъжник, посочен в член L. 640-2 при прекратяване на плащания и чието оздравяване е явно невъзможно“.
Article 640-1 of the Commercial Code provides that ‘a procedure is established for winding up under the supervision of a court which is open to any debtor in any of the categories referred to in Article L 640-2 of the Commercial Code who is insolvent and whose reconstruction is manifestly impossible’.
Имуществото на La Poste е изтеглено от публичната собственост със закона MURCEF от 11 декември 2001 г. Въпреки че този закон постановява, че „когато условията за преотстъпване или внасяне на имущество компрометират правилното изпълнение, съгласно законовите и подзаконовите разпоредби, от страна на La Poste на задълженията ѝ, поети в рамките на договора ѝ за планиране, (…) държавата се противопоставя на преотстъпването или на внасянето или изисква осъществяването им да не вреди на правилното изпълнение на задълженията“.
La Poste’s assets were brought under ordinary law by the Law of 11 December 2001, known as the Murcef Law. But that law provides that ‘where the terms of a transfer of an asset to or from La Poste compromise the proper performance by La Poste of its statutory or regulatory obligations or commitments entered into in its programme contract […] the State shall object to the transfer or make it subject to the condition that it must not prejudice the proper performance of those obligations’.
Тарифите за услугите от запазения сектор са одобрени от пощенския регулатор ARCEP.
Charges for services in the reserved area have to be approved by ARCEP, the postal regulator.
Тарифите за услугите от универсалния сектор са организирани от ARCEP.
Charges for universal services are restricted by ARCEP.
Вж. раздел 4.1.1.A.б.3 от настоящото решение.
See Section 4.1.1.A(b)3 of this Decision.
Вж. точки 112 и 113 от обяснителната бележка, представена от френските власти на 23 януари 2008 г.
See paragraphs 112 and 113 of the French authorities’ letter of 23 January 2008.
Вж. раздел 4.1.1.A.б.3 от настоящото решение.
See Section 4.1.1.A(b)3.
Според френския регулаторен орган (ARCEP) обхватът на регулацията се разширва към дейностите на пощенските услуги, които включват събирането, сортирането, транспорта и разпространението на пощенските пратки в рамките на редовни обиколки.
According to the French regulator, ARCEP, regulation extends to the activities of postal services comprising the clearance, sorting, transport and delivery of postal items in regular rounds.
От това се изключват: разпространението на неадресирана реклама, бързото разпространението в градските зони и експресните куриерски услуги.
It does not include the distribution of unaddressed advertising material, urban parcel deliveries, and express deliveries.
Вж. стратегическо представяне на годишния проект за резултати.
See the strategic presentation of the annual performance plan.
За допълнителни уточнения на позицията на френските власти, вж. по-специално раздел 3.1.1.Б.a) 2. от настоящото решение.
For a more detailed account of the position of the French authorities see in particular Section 3.1.1.B(a)2 of this Decision.
Апелативен административен съд, Лион, 6 юни 1996 г., Société fermière de Campoloro, № 95LY00935.
Administrative Court of Appeal, Lyon, 6 June 1996, Société fermière de Campoloro, No 95LY00935.
Bon, посочено в бележка под линия 37.
Bon cited in footnote 37.
Вж. бележка под линия 37.
See footnote 37.
Серия A № 37.
Series A, No 37.
Вж. обяснителната бележка, представена на 27 октомври 2009 г.
See Memorandum transmitted on 27 October 2009.
Държавен съвет, 29 декември 2004 г., Sté d’aménagement des coteaux de Saint-Blaine, № 257804: обезщетяването на общественополезните сервитути е възможно, когато собственикът понася специална и прекомерна вреда, непропорционална на заложената цел от обществен интерес.Апелативен административен съд, Бордо, 14 октомври 2003 г., г-н и г-жа Claude X., № 99BX01530: прекъсването на движението на автомобили по общинските пътища след свлачище може да предизвика необичайна и специална вреда на блокирания собственик.
Council of State, 29 December 2004, Société d’aménagement des coteaux de Saint-Blaine, No 257804: compensation in respect of public easements is possible when the owner bears a specific and exorbitant burden out of proportion to the public interest objective pursued.Administrative Court of Appeal, Bordeaux, 14 October 2003, Mr and Mrs Claude X., No 99BX01530: disruption to motor vehicle traffic on local roads damaged in a landslip may cause abnormal and special loss to the owner who thereby finds himself isolated.
А именно административният съдия счита, че продължителността на вредата (движението е било прекъснато в продължение на 7 месеца, докато са се извършвали ремонтните дейности) ѝ придава необичаен и специален характер, който превишава тежестта, която двамата ползватели на обществения път обичайно понасят, и следователно трябва да бъдат обезщетени.Административен съд, Монпелие, 23 юни 1999 г., г-н Van der Velden, № 97-03716: окончателното затваряне на къмпинг поради голям риск от наводнение е причинило на собственика необичайна и специална вреда, което му дава право да бъде обезщетен, доколкото това затваряне е довело до прекратяването на единствената професионална дейност на заинтересованото лице и пълната загуба на репутация.
The administrative judge held, in particular, that the duration of the loss (traffic was disrupted for seven months — the time taken to carry out the work required) lent it an abnormal and specific character, placing a greater than usual burden on the two users of the public highway, and that compensation needed therefore to be provided.Administrative Court, Montpellier, 23 June 1999, Mr Van der Velden, No 97-03716: The once-and-for-all closure of a camp site because of a major risk of flooding caused the owner an abnormal and specific injury such as to entitle him to compensation in so far as the closure brought the interested party’s only professional activity to an end and caused the total loss of the goodwill relating to his business.
Понятието за легитимна грешка, което може да доведе до задействане на последиците от правата, е свързано с теорията на привидността.
The concept of legitimate error such as to impart legal effects is linked to the theory of appearance.
Според правния речник на Корню привидността е „видимост, която е преднамерено или непреднамерено следствие от сбора на външни признаци, които обикновено са изражение на обществено положение, на длъжност (качество на пълномощник, наследник по закон, собственик …) и които предизвикват и обосновават увереността, че носителят на тези признаци в действителност притежава даденото положение или длъжност“.
According to Cornu’s Vocabulaire Juridique, appearance is ‘the aspect resulting — intentionally or otherwise — from the combination of external signs through which states and functions (status as representative, heir, owner, etc.) normally manifest themselves and that give rise to the belief that the person invested with these signs really does possess such a state or function’.
Теорията на привидността е „незаконоустановена теория, съгласно която само привидността е достатъчна, за да се предизвика впечатление спрямо трети лица, които поради допустима грешка са пренебрегнали реалността“.
The theory of appearance is a ‘praetorian theory according to which appearance alone is enough to produce effects in respect of third parties who, following a legitimate error, have been unaware of the real state of affairs’.
Теорията на привидността е използвана в съдебната практика и е довела до много известни решения (CEDH, 7 юни 2001 г., Kress).
The theory of appearance is used in case law and has even led to some high-profile outcomes (ECHR, 7 June 2001, Kress).
Тя е използвана в частното право, когато трябва да се стигне до последиците от право по договор, с който една от страните е само привидно свързана.
It is used in private law when it is necessary to impart legal effects to a contract in respect of which one of the parties has legitimately relied on simple appearance.
Също така може да се цитира примера за привидното местожителство, или в публичното право примера за фактическите длъжностни лица, чиито решения могат да продължат да бъдат редовни.
The examples of apparent domicile or, in public law, of de facto officials whose decisions are likely to remain legitimate may also be cited.
Ползата от нея е, че се улеснява доказването на съществуването на правен атрибут или на последица от право, при положение че няма такова изрично и експлицитно твърдение в нито един текст.
The theory of appearance has the advantage of making it easier to demonstrate the existence of a legal attribute or legal effect not expressly and explicitly affirmed by any legislation.
Разграничаване въз основа на разработките на тезата на S. Carpi-Petit, Правоприемството в административното право, PUR, 2006 г.
Distinction drawn on the basis of the developments of the thesis of S. Carpi-Petit, Les successions en droit administratif, PUR, 2006.
Това става ясно от постановлението от 15 юли 2002 г. (JORF, 23 юли 2002 г.) относно определянето на правилата за ликвидация на тематичния университет на Agen, член 1 от който гласи, че на ликвидатора се възлага „да предложи на министъра, който отговаря за висшето образование, разпределението на имуществото, вземанията, задълженията и салдото по ликвидационната сметка на университетите Бордо I и Бордо IV след периода на ликвидация“.
This emerges from the Decree of 15 July 2002 (Official Journal of the French Republic of 23 July 2002), establishing the means of winding up the Université thématique d’Agen, Article 1 of which provides that the liquidator is responsible for ‘proposing to the Minister for Higher Education that the assets, claims, debts and balance of the liquidation account remaining at the end of the winding-up period be distributed between Bordeaux I and Bordeaux IV universities’.
Декрет № 53-404 от 11 май 1953 г. относно процедурата по ликвидация на компенсационната каса за децентрализирането на въздухоплавателната промишленост, JORF, 12 май 1953 г., член 3: „в съответствие с член 7 от горепосочения декрет от 24 май 1938 г., съоръженията и оборудването, принадлежащи на касата, както и сумите, които остават налични след изчистването на пасива, стават собственост на държавата“ (очевидно е, че салдото е положителено).
Decree No 53-404 of 11 May 1953, winding up the Caisse de compensation pour la décentralisation de l’industrie aéronautique, Official Journal of the French Republic of 12 May 1953, Article 3: ‘in accordance with Article 7 of the above-mentioned decree of 24 May 1938, the installations and plant belonging to the Caisse and the sums still available after the discharge of liabilities will become the property of the State’ (in this case, the balance is obviously positive).
Декрет № 75-926 от 6 октомври 1975 г. относно прекратяването на жилищната борса, член 2: „операциите за погасяване на дълговете за възстановяване на вземанията и за ликвидация на имуществото на жилищната борса, както и, ако е уместно, исковите производства, като ищец или ответник, свързани с нея, ще бъдат от компетенцията на министъра на икономиката и финансите.
Article 2 of Decree No 75-926 of 6 October 1975 relating to the abolition of the Bourse d’échanges de logements: ‘transactions for paying the debts, recovering the claims and liquidating the assets of the Bourse d’échanges de logements’, and (if appropriate) legal proceedings for the purposes both of bringing and defending actions in connection with the Bourse will fall within the competence of the Minister for Economic Affairs and Finance.
Счетоводството ще бъде вписано в специална сметка на бюджета 904.14, с наименованието „Ликвидация на публичноправни организации на държавата, на параадминистративни или професионални организации и различни ликвидации“ “.
The entries will be transferred to a special Treasury 904.14 account entitled ‘Winding-up of public Government bodies and para-administrative or professional bodies, and various windings up’.