natgillin/translations-raw huggingface dataset:
пряка и/или присъща биоразградимост [методи C.4 A—F, C.12, C.9, ОИСР TG 302 (4)];
ready and/or inherent biodegradability [Methods C.4 A-F, C.12, C.9, OECD TG 302 (5)],
аеробна или анаеробна биоразградимост в почва и изследвания на преобразуването утайка/вода [методи C.23, C.24].
aerobic or anaerobic biodegradability in soil and sediment/water transformation studies [Methods C.23, C.24].
Като референтно вещество трябва да бъде използвано такова, което обикновено се разгражда лесно при аеробни условия (напр. анилин или натриев бензоат).
A substance, which is normally easily degraded under aerobic conditions (e.g. aniline or sodium benzoate) should be used as reference substance.
Обикновено очакваният период на разграждане на анилина и на натриевия бензоат е под 2 седмици.
The expected time interval for degradation of aniline and sodium benzoate is usually less than 2 weeks.
Предназначението на референтното вещество е да осигури микробиална активност на водата за изпитване е в рамките на определени граници; т.е. наличието на активна микробиална популация във водата.
The purpose of the reference substances is to ensure that the microbial activity of the test water is within certain limits; i.e. that the water contains an active microbial population.
КРИТЕРИИ ЗА КАЧЕСТВО
QUALITY CRITERIA
Веднага след добавянето на изпитваното вещество всяка първоначална изпитвана концентрация трябва да бъде проверявана чрез измерване на активността на 14C или в случая с немаркирани вещества — чрез химични анализи, използвайки най-малко две проби.
Immediately after addition of the test substance, each initial test concentration should be verified by measurements of 14C activity, or by chemical analyses in the case of non-labelled substances, in at least duplicate samples.
По този начин се добива информация за приложимостта и повторяемостта на аналитичния метод, както и за хомогенността в разпределянето на изпитваното вещество.
This provides information on the applicability and repeatability of the analytical method and on the homogeneity of the distribution of the test substance.
Обикновено за последващите анализи на данните се използва измерената първоначална активност 14C или концентрацията на изпитваното вещество, а не номиналната концентрация, тъй като по този начин се компенсират загубите в резултат на грешки при сорбцията и дозирането.
Normally, the measured initial 14C activity or test substance concentration is used in the subsequent analyses of data rather than the nominal concentration as losses due to sorption and dosing errors thereby are compensated.
При маркирани с 14C изпитвани вещества степента на възстановяване в края на експеримента се определя от тегловния баланс (вж. последната алинея от раздел 1.8.9.4).
For 14C-labelled test substance, the level of recovery at the end of the experiment is given by mass balance (see last paragraph in section 1.8.9.4).
В идеалния случай маркираният като радиоактивен тегловен баланс трябва да е в диапазона от 90 % до 110 %, докато аналитичната точност би следвало да осигури първоначално възстановяване от порядъка на 70—110 % по отношение на немаркирани изпитвани вещества.
Ideally, the radiolabelled mass balance should range from 90 % to 110 %, whereas the analytical accuracy should lead to an initial recovery of between 70 % and 110 % for non-labelled test substances.
Тези диапазони трябва да бъдат разбирани като целеви и не трябва да се използват като критерии за приемане на изпитването.
These ranges should be interpreted as targets and should not be used as criteria for acceptance of the test.
По избор аналитичната точност може да бъде определена за изпитваното вещество при по-ниска концентрация от първоначалната, както и за основните продукти на трансформацията.
Optionally, the analytical accuracy may be determined for the test substance at a lower concentration than the initial concentration and for major transformation products.
Повторяемост и чувствителност на аналитичния метод
Repeatability and sensitivity of analytical method
Повторяемостта на аналитичния метод (включително и ефикасността на първоначалната екстракция) за количествено определяне на изпитваното вещество, както и продуктите на трансформацията, ако е уместно, трябва да се проверят чрез пет анализа на репликати от отделните пробовземания от повърхностните води.
Repeatability of the analytical method (including the efficiency of the initial extraction) to quantify the test substance, and transformation products, if appropriate, should be checked by five replicate analyses of the individual extracts of the surface water.
Границата на откриваемост (LOD) при аналитичния метод по отношение на изпитваното вещество и на продуктите на трансформацията трябва да бъде най-малко 1 % от първоначалното количество, използвано в системата за изпитване, ако е възможно.
The limit of detection (LOD) of the analytical method for the test substance and for the transformation products should be at least 1 % of the initial amount applied to the test system if possible.
Границата на количествено определяне (LOQ) трябва да е равна на или по-малка от 10 % от използваната концентрация.
The limit of quantification (LOQ) should be equal to or less than 10 % of the applied concentration.
Химичните анализи на редица органични вещества и техните продукти на трансформация често изискват изпитваното вещество да се прилага в относително висока концентрация, т.е. > 100 μg/L.
The chemical analyses of many organic substances and their transformation products frequently require that the test substance is applied at a relatively high concentration, i.e. > 100 μg/L.
Изпитването може да се извърши в конусовидни или цилиндрични колби с подходяща вместимост (напр. 0,5 или 1,0 литра), затворени със силиконови или гумени запушалки, както и в серумни колби, с непропускащи CO2 капачки (напр. с мембрана от бутиленов каучук).
The test may be conducted in conical or cylindrical flasks of appropriate capacity (e.g. 0,5 or 1,0 litre) closed with silicone or rubber stoppers, or in serum flasks with CO2-tight lids (e.g. with butyl rubber septa).
Друг вариант е извършване на изпитването при използването на няколко колби и изследване на целите колби, най-малко по две идентични, при всеки интервал на вземане на проби (вж. последната алинея от раздел 1.8.9.1).
Another option is to perform the test by use of multiple flasks and to harvest whole flasks, at least in duplicate, at each sample interval (see last paragraph in section 1.8.9.1).
При нелетливи изпитвани вещества, които не са радиомаркирани, не се изисква използването на газонепропускащи тапи или капачки; за целта са подходящи тапи от памук, които предпазват от замърсители във въздуха (вж. втора алинея от раздел 1.8.9.1).
For non-volatile test substances that are not radiolabelled, gas-tight stoppers or lids are not required; loose cotton plugs that prevent contamination from air are suitable (see second paragraph in section 1.8.9.1).
Слабо летливите вещества трябва да бъдат изпитвани в система от биометричен тип при леко разбъркване на повърхността на водата.
Slightly volatile substances should be tested in a biometer-type system with gentle stirring of the water surface.
С цел по-сигурно предпазване от бактериално замърсяване, по желание стъклените съдове могат да бъдат стерилизирани преди употреба чрез загряване или автоклавиране.
To be sure that no bacterial contamination occurs, optionally the vessels can be sterilised by heating or autoclaving prior to use.
В допълнение към това се използва следното стандартно лабораторно оборудване:
In addition, the following standard laboratory equipment is used:
вибрационен плот или магнитни бъркалки за продължително разбъркване на колбите за изпитване;
shaking table or magnetic stirrers for continuous agitation of the test flasks,
центрофуга;
centrifuge,
pH-метър;
pH meter,
турбидиметър за измерване на мътност;
turbidimeter for nephelometric turbidity measurements,
пещ или микровълнова пещ за определяне на сухото вещество;
oven or microwave oven for dry weight determinations,
апаратура за мембранно филтриране;
membrane filtration apparatus,
автоклав или пещ за топлинна стерилизация на стъкленици;
autoclave or oven for heat sterilisation of glassware,
уреди за обработка на вещества, маркирани с 14C;
facilities to handle 14C-labelled substances,
оборудване за количествено определяне на 14C активността в проби от улавящи CO2 разтвори и, ако е необходимо, в проби от утайки;
equipment to quantify 14C-activity in samples from CO2-trapping solutions and, if required, from sediment samples,
аналитично оборудване за определянето на изпитваното (и на референтното) вещество, в случай че се използва специфичен химичен анализ (напр. газов хроматограф, течен хроматограф с високо налягане).
analytical equipment for the determination of the test (and reference) substance if specific chemical analysis is used (e.g. gas chromatograph, high-pressure liquid chromatograph).
Изходни разтвори на изпитвани вещества
Stock solutions of test substance
За приготвяне на изходни разтвори на изпитвани и референтни вещества се използва дейонизирана вода (вж. първа алинея от раздел 1.8.7).
Deionised water is used to prepare stock solutions of the test and reference substances (see first paragraph in section 1.8.7).
Дейонизираната вода не трябва да съдържа вещества, които са токсични за микроорганизми, а разтвореният органичен въглерод (DOC) не трябва да надвишава 1 mg/L (5).
The deionised water should be free of substances that may be toxic to microorganisms, and dissolved organic carbon (DOC) should be no more than 1 mg/L (6).
Вземане и транспортиране на проби от повърхностна вода
Collection and transport of surface water
Мястото за вземане на проба от повърхностна вода трябва да бъдат избирани в съответствие с целта на изпитването за всеки отделен случай.
The sampling site for collection of the surface water should be selected in accordance with the purpose of the test in any given situation.
При избора на места за вземане на проби трябва да се вземе под внимание информация за евентуални предишни земеделски, промишлени или битови въздействия.
In selecting sampling sites, the history of possible agricultural, industrial or domestic inputs must be considered.
Ако е известно, че дадена водна среда е била замърсена с изпитваното вещество или с негови структурни аналози в рамките на последните четири години, тя не трябва да се използва за вземане на проби, освен ако изследователят няма за изрична цел проучването на скоростите на разграждане в замърсени в миналото обекти.
If it is known that an aquatic environment has been contaminated with the test substance or its structural analogues within the previous four years, it should not be used for the collection of test water, unless investigation of degradation rates in previously exposed sites is the express purpose of the investigator.
На мястото на вземане на пробата трябва да се измери показателят pH и температурата на водата.
The pH and temperature of the water should be measured at the site of collection.
Нещо повече, дълбочината на вземане на пробата и видът на водната проба (напр. цвят и мътност) трябва да бъдат отчетени (вж. раздел 3).
Furthermore, the depth of sampling and the appearance of the water sample (e.g. colour and turbidity) should be noted (see section 3).
Концентрацията на кислород и/или редоксипотенциалът във вода и в повърхностния седиментен слой трябва да бъдат измерени с цел демонстриране на аеробните условия, освен ако те не се подразбират от външния вид и наличната информация за обекта.
Oxygen concentration and/or redox potential in water and in the sediment surface layer should be measured in order to demonstrate aerobic conditions unless this is obvious as judged from appearance and historic experience with the site.
Повърхностната вода трябва да бъде транспортирана в основно почистен контейнер.
The surface water should be transported in a thoroughly cleansed container.
По време на транспортирането температурата на пробата не трябва да надвишава значително температурата, при която се провежда изпитването.
During transport, the temperature of the sample should not significantly exceed the temperature used in the test.
Ако времето за транспортиране на водните проби надвиши 2 до 3 часа, се препоръчва охлаждане до 4 °C.
Cooling to 4 °C is recommended if transport duration exceeds 2 to 3 hours.
Водната проба не трябва да бъде замръзнала.
The water sample must not be frozen.
Съхранение и подготовка на повърхностната вода
Storage and preparation of surface water The test should preferably be started within one day after sample collection.
За предпочитане е изпитването да започне в рамките на един ден след вземане на пробата.
Storage of the water, if needed, should be minimised and must in any case not exceed a maximum of 4 weeks.
Съхранението на водата, ако то е необходимо, трябва да бъде сведено до минимум и при всички случаи не трябва да надвишава 4 седмици.
The water sample should be kept at 4 °C with aeration until use.
Водната проба трябва да бъде съхранявана при температура от 4 °C и аерация до момента на нейното използване.
Prior to use, the coarse particles should be removed, e.g. by filtration through a nylon filter with about 100 μm mesh size or with a coarse paper filter, or by sedimentation.
Преди употреба грубите частици трябва да бъдат отстранени, например чрез филтрация през найлонов филтър с размер на отворите около 100 μm или през груба филтърна хартия, или пък чрез утаяване.
Preparation of water amended with sediment (optional)
Подготовка на вода заедно с утайка (по избор)
For the suspended sediment test, surface sediment is added to the flasks containing natural water (filtered to remove coarse particles as described in section 1.8.4) to obtain a suspension; the concentration of suspended solids should be between 0,01 and 1 g/L. The surface sediment should come from the same site as that from which the water sample was taken. Dependent on the particular aquatic environment, the surface sediment may either be characterised by a high organic carbon content (2,5-7,5 %) and a fine texture or by a low organic carbon content (0,5-2,5 %) and a coarse texture (3). The surface sediment can be prepared as follows: extract several sediment cores using a tube of transparent plastic, slice off the upper aerobic layers (from surface to a depth of max. 5 mm) immediately after sampling and pool them together.
При извършване на изпитването със суспендирани утайки към колбите, съдържащи природна вода (филтрирана според указанията на раздел 1.8.4 с цел отстраняване на грубите частици), се добавя повърхностна утайка с цел получаване на суспензия; концентрацията на суспендираните неразтворени вещества трябва да бъде между 0,01 и 1 g/L. Повърхностната утайка трябва да произлиза от същия място, от което е взета водната проба. В зависимост от особеностите на водната среда, повърхностната утайка може да се характеризира или с високо съдържание на въглерод (2,5 — 7,5 %) и с фина текстура, или с ниско съдържание на въглерод (0,5 — 2,5 %) и с груба текстура (2). Повърхностната утайка може да се подготви по следния начин: извлечете няколко утаечни ядки, използвайки тръбичка от прозрачна пластмаса, изрежете горните аеробни слоеве (от повърхността до дълбочина от около максимум 5 mm) веднага след вземането на пробите и ги съберете заедно.
The resulting sediment sample should be transported in a container with a large air headspace to keep the sediment under aerobic conditions (cool to 4 °C if transport duration exceeds 2-3 hours).
Формираната по този начин проба от утайка трябва да бъде транспортирана в контейнер с голямо свободно въздушно пространство с цел осигуряване на аеробни условия за утайката (охладете до 4 °C, ако транспортирането ще продължи повече от 2–3 часа).
The sediment sample should be suspended in the test water at a ratio of 1:10 and kept at 4 °C with aeration until use.
Пробата от утайката трябва да бъде суспендирана във водата за изпитване в съотношение 1:10 и съхранявана при температура от 4 °C и аерира до момента на използване. Съхраняването на утайката, ако е необходимо, трябва да бъде сведено до минимум и при всички случаи не трябва да надвишава 4 седмици.
Storage of the sediment, if needed, should be minimised and must not in any case exceed a maximum of 4 weeks.
Полунепрекъсната процедура (по избор)
Semi-continuous procedure (optional)
Може да бъде необходима продължителната инкубация (няколко месеца), ако има дълъг латентен период преди да е възможно измерването на значително разграждане на изпитваното вещество.
Prolonged incubation (several months) may be necessary if a long lag time occurs before a significant degradation of the test substance can be measured.
Ако тази информация е налична от предходни изпитвания на веществото, изпитването може да бъде инициирано чрез използването на полунепрекъснат способ, който позволява периодичното подновяване на част от водата за изпитване или суспензията (вж. допълнение 2).
If this is known from previous testing of a substance, the test may be initiated by using a semi-continuous procedure, which allows periodical renewal of a part of the test water or suspension (see Appendix 2).
Алтернативно, нормалното серийно изпитване може да бъде премине в полунепрекъснато, ако в рамките на приблизително 60 дни на изпитване чрез сериен способ не е настъпило никакво разграждане на изпитваното вещество (вж. втора алинея от раздел 1.8.8.3).
Alternatively, the normal batch test may be changed into a semi-continuous test, if no degradation of the test substance has been achieved during approximately 60 days of testing using the batch procedure (see second paragraph in section 1.8.8.3).
Добавяне на изпитваното (или на референтното) вещество
Addition of the test (or reference) substance
За вещества с висока водоразтворимост (> 1 mg/L) и ниска летливост (с константи по закона на Хенри < 1 Pa·m3/mol или < 10–5 atm·m3/mol) може да бъде приготвен изходен разтвор в дейонизирана вода (вж. раздел 1.8.2); подходящото количество от изходния разтвор се добавя в стъклените съдове за изпитване с цел постигане на желаната концентрация.
For substances with high water solubility (> 1 mg/L) and low volatility (Henry’s law constants < 1 Pa·m3/mol or < 10–5 atm·m3/mol), a stock solution can be prepared in deionised water (see section 1.8.2); the appropriate volume of the stock solution is added to the test vessels to achieve the desired concentration.
Обемът на даден добавен изходен разтвор трябва да бъде сведен до функционалния минимум (< 10 % от крайния обем на течността, ако е възможно).
The volume of any added stock solution should be held to the practical minimum (< 10 % of the final liquid volume, if possible).
Друга възможна процедура е разтварянето на изпитваното вещество в по-голям обем от водата за изпитване, което може да се счете за алтернатива на използването на органични разтворители.
Another procedure is to dissolve the test substance in a larger volume of the test water, which may be seen as an alternative to the use of organic solvents.
Ако е неизбежно, изходните разтвори на нелетливите вещества със слаба водоразтворимост трябва да се приготвят чрез използването на летлив органичен разтворител, но количеството разтворител, добавено към системата за изпитване, не трябва да превишава 1 % v/v и не трябва да оказва неблагоприятен ефект върху микробиалната активност. Разтворителят не трябва да влияе върху стабилността на изпитваното вещество във вода.
If unavoidable, stock solutions of non-volatile substances with poor water-solubility should be prepared by use of a volatile organic solvent, but the amount of solvent added to the test system should not exceed 1 % v/v and should not have adverse effects on the microbial activity.
Разтворителят трябва да бъде в изключително малко количество, за да не увеличи чувствително концентрацията на DOC във водата за изпитване или в суспензията.
The solvent should not affect the stability of the test substance in water.
Това трябва да се провери чрез специфичен за съответното вещество анализ, или, по възможност, чрез анализ на DOC (5). Трябва да се обезпечи ограничаването на количеството на прехвърления разтворител до абсолютно необходимото, както и да се осигури разтварянето на количеството изпитвано вещество в крайния обем вода за изпитване.
The solvent should be stripped off to an extremely small quantity so that it does not significantly increase the DOC concentration of the test water or suspension.
Други техники за въвеждане на изпитваното вещество в стъклените съдове за изпитване могат да бъдат използвани, както е указано в (6) и (7).
This should be checked by substance-specific analysis or, if possible, DOC analysis (6). Care must be taken to limit the amount of solvent transferred to what is absolutely necessary, and to ensure that the amount of test substance can dissolve in the final volume of test water.
Когато даден органичен разтворител се използва за прилагане на изпитваното вещество, контролните проби на разтворителя, съдържащи вода за изпитване (без никакви добавки) и водата за изпитване с добавено към нея референтно вещество трябва да бъдат обработени по същия начин като използваните стъклени съдове за изпитване, допълнени с изпитвано вещество в среда от разтворител.
Other techniques to introduce the test substance into the test vessels may be used as described in (7) and (8). When an organic solvent is used for application of the test substance, solvent controls containing the test water (with no additions) and test water with added reference substance should be treated similarly to active test vessels amended with test substance in solvent carrier.
Целта на контролните проби на разтворителите е изследването на евентуалните неблагоприятни ефекти върху микробиалната популация, причинени от разтворителя, за които свидетелства разграждането на референтното вещество.
The purpose of the solvent controls is to examine possible adverse effects caused by the solvent towards the microbial population as indicated by the degradation of the reference substance.
Условия на изпитване
Test conditions
Температура на изпитване
Test temperature
Инкубацията трябва да се извърши на тъмно (за предпочитане) или на слаба светлина при регулирана температура (± 2 °C), която може да бъде температура на средата или стандартна температура от 20—25 °C.
Incubation should take place in the dark (preferred) or in diffuse light at a controlled (± 2 °C) temperature, which may be the field temperature or a standard temperature of 20-25 °C.
Температура на средата може да бъде или реалната температура на пробата към момента на вземането ѝ, или средната околна температура на мястото на вземане на пробата.
Field temperature may be either the actual temperature of the sample at the sampling time or an average field temperature at the sampling site.
Размесване
Agitation
Трябва да се осигури размесване чрез непрекъснато разклащане или разбъркване с цел поддържане на частиците и на микроорганизмите в състояние на суспензия.
Agitation by means of continuous shaking or stirring must be provided to maintain particles and microorganisms in suspension.
Размесването улеснява също трансфера на кислорода от въздуха над течността, за да се осигури поддържането на подходящи аеробни условия.
Agitation also facilitates oxygen transfer from the headspace to the liquid so that aerobic conditions can be adequately maintained.
Поставете колбите върху вибрационен плот (с приблизително 100 rpm) или използвайте магнитно разбъркване.
Place the flasks on a shaking table (approx. 100 rpm agitation) or use magnetic stirring.
Размесването не трябва да се прекъсва.
Agitation must be continuous.
Въпреки това, разклащането или разбъркването трябва да се извършват възможно най-деликатно, като същевременно с това се поддържа хомогенна суспензия.
However, the shaking or stirring should be as gentle as possible, while still maintaining a homogeneous suspension.
Нормалната продължителност на изпитването не трябва да надвишава 60 дни, освен ако не се използва полунепрекъсната процедура с периодично подновяване на изпитваната суспензия (вж. раздел 1.8.6 и допълнение 2).
The duration of the test should normally not exceed 60 days unless the semi-continuous procedure with periodical renewal of the test suspension is applied (see section 1.8.6 and Appendix 2).