natgillin/translations-raw huggingface dataset:
На 21 февруари 2006 г., в съответствие с член 17 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „процедурният регламент“), Комисията информира френските власти за предварителните си заключения относно наличието на неограничена държавна гаранция, произтичаща от статута на La Poste и която се счита за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, и ги прикани да представят мнението си.
On 21 February 2006, in accordance with Article 17 of Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘the Procedural Regulation’), the Commission informed the French authorities of its preliminary finding as to the existence of an unlimited state guarantee which resulted from the legal form of La Poste and which constituted State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, and it invited them to submit their comments.
Доколкото предполагаемата неограничена държавна гаранция е била в сила от 1 януари 1958 г., Комисията е прилагала процедурните правила относно съществуващите помощи съгласно член 1, буква б) от горепосочения процедурен регламент.
Inasmuch as this presumed unlimited state guarantee was in force before 1 January 1958, the Commission applied the rules of procedure concerning existing aid in accordance with Article 1(b) of the Procedural Regulation.
Комисията получи отговора на френските власти на 24 април 2006 г.
The Commission received the French authorities’ reply on 24 April 2006.
На 4 октомври 2006 г. Комисията прикани Франция, съгласно член 18 от процедурния регламент да прекрати най-късно до 31 декември 2008 г. гаранцията, предоставена в полза на La Poste, по силата на статута ѝ и обхващаща всички нейни задължения.
On 4 October 2006, in accordance with Article 18 of the Procedural Regulation, the Commission called on France to withdraw, by 31 December 2008, the guarantee given, on all its liabilities, to La Poste by virtue of its legal form.
На 6 декември 2006 г. Комисията получи обяснителна бележка от френските власти, в която те оспорват представените от Комисията заключения в писмото ѝ от 4 октомври 2006 г.
On 6 December 2006 the Commission received a memorandum from the French authorities challenging the findings presented by the Commission in its letter of 4 October 2006.
След събрание със службите на Комисията, които отговарят за конкуренцията (наричани по-долу ГД „Конкуренция“), с писмо от 16 януари 2007 г. френските власти представиха на Комисията проект за изменение на декрета за прилагане на закон № 80-539 от 16 юли 1980 г. относно постановените принудителни парични мерки от административен характер и изпълнението на съдебните решения от обществени организации (наричан по-долу „законът от 16 юли 1980 г.“), а именно Декрет № 81-501 от 12 май 1981 г., приет за прилагане на закона от 16 юли 1980 г. относно постановените принудителни парични мерки от административен характер и изпълнението на съдебните решения от обществени организации (наричан по-долу „декретът от 12 май 1981 г.“).
Following a meeting with the Commission department in charge of competition questions (‘DG Competition’), by letter dated 16 January 2007 the French authorities submitted to the Commission a draft amendment to the Decree implementing Law No 80-539 of 16 July 1980 on the penalties imposed in administrative matters and on the execution of judgments by legal entities governed by public law (‘the Law of 16 July 1980’), namely Decree No 81-501 of 12 May 1981 adopted for the implementation of the Law of 16 July 1980 on the penalties imposed in administrative matters and on the execution of judgments by legal entities governed by public law (‘the Decree of 12 May 1981’).
След искане от страна на Комисията за изясняване френските власти изпратиха обяснителна бележка, получена на 1 февруари 2007 г., в която обясняват положението на кредиторите на La Poste, в случай че последната изпадне във финансово затруднение.
Following a request from the Commission for clarification, the French authorities sent a memorandum, which was received on 1 February 2007, explaining the situation of creditors of La Poste should the latter find itself in financial difficulties.
С обяснителна бележка от 19 март 2007 г. френските власти представиха допълнително предложение, а именно да поемат съвместен ангажимент с La Poste за упоменаване на липсата на гаранция във всеки договор за финансиране и проспект за емитиране на La Poste.
By memorandum dated 19 March 2007 the French authorities made an additional proposal consisting in undertaking, together with La Poste, to mention in any financing agreement or issuing prospectus of La Poste the fact that no guarantee was being provided.
С писмо от 29 ноември 2007 г. Комисията информира Франция за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз срещу тази мярка (наричано по-долу „решението за откриване“).
By letter dated 29 November 2007 the Commission informed France of its decision to open the procedure provided for in Article 108(2) TFEU in respect of the measure (‘the opening decision’).
Решението за откриване е публикувано в Официален вестник на Европейския съюз.
The opening decision was published in the Official Journal of the European Union.
Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си по разглежданата мярка.
The Commission called on interested parties to submit their comments on the measure.
Комисията не получи мнения в тази връзка от страна на заинтересованите страни.
The Commission received no comments from interested parties.
Комисията получи мнението на Франция с писмо от 23 януари 2008 г.
By letter dated 23 January 2008 the Commission received comments from France.
Комисията публикува на уебсайта на ГД „Конкуренция“ покана за представяне на оферти за извършване на проучване относно неограничената гаранция, предоставена от Френската република в полза на La Poste.
The Commission published on DG Competition’s website an invitation to tender for carrying out a study into the unlimited guarantee given by the French Republic to La Poste.
Преди крайния срок 21 април 2008 г. са подадени четири оферти.
Four bids were received before the deadline of 21 April 2008.
Проучването е възложено на г-жа Sophie NICINSKI, университетски професор, преподавател по публично право, доктор по право и автор на публикации по темата за държавната гаранция, отпускана на промишлени и търговски организации на публичното право.
The study was entrusted to Ms Sophie Nicinski, professeur des universités, agrégée de droit public, Doctor of Laws and author of publications on the subject of state guarantees for publicly owned establishments of an industrial and commercial character.
Експертът (наричан по-долу „експертът на Комисията“) представи доклада си на 17 ноември 2008 г.
The expert (‘the Commission’s expert’) submitted her report on 17 November 2008.
След публикуването в пресата на информация, свързана с приемането от френското правителство на проекта на закон, потвърждаващ промяната на статута на La Poste, на 20 юли 2009 г. Комисията поиска от Франция да заяви дали е съгласна да поеме задължение за преобразуването на La Poste в акционерно дружество, към което се прилагат производствата по оздравяване и съдебна ликвидация, предвидени по общия правен режим.
Following the appearance in the French press of information about the adoption by the French Government of a draft law approving the change of La Poste’s legal form, on 20 July 2009 the Commission asked France whether it would agree to undertake to convert La Poste into a public limited company subject to the compulsory administration and winding-up procedures provided for under ordinary law.
В същото писмо Комисията представя на френските власти доклада на своя експерт.
Under cover of its letter, the Commission forwarded its expert’s report to the French authorities.
С обяснителна бележка от 31 юли 2009 г. Франция информира Комисията, че Министерският съвет на 29 юли 2009 г. е приел проекта на закон относно La Poste и пощенските дейности за преобразуване на La Poste в акционерно дружество, считано от 1 януари 2010 г. Освен това френските власти посочват, че ще представят мнението си относно доклада на експерта на Комисията.
By memorandum transmitted on 31 July 2009, France informed the Commission that on 29 July 2009 the Council of Ministers had adopted a draft law on La Poste and postal activities, scheduling La Poste’s conversion into a public limited company for 1 January 2010. The French authorities also indicated that they would be sending their comments on the Commission’s expert’s report.
След две напомнителни писма от страна на Комисията от 9 октомври и 6 октомври 2009 г. с обяснителна бележка от 27 октомври 2009 г. Франция представи мнението си по доклада на експерта на Комисията и представи становище на г-н Guy CARCASSONNE, университетски професор и преподавател в юридически факултети (наричан по-долу „експертът на френските власти“).
After two reminder letters from the Commission dated 9 September and 6 October 2009, France made known, by memorandum transmitted on 27 October 2009, its comments on the Commission’s expert’s report and forwarded an opinion by Mr Guy Carcassonne, professeur des universités and agrégé des facultés de droit (‘the French authorities’ expert’).
На 11 декември 2009 г. е внесено изменение към проекта на закон за La Poste за отлагане на датата на преобразуването на la Poste в акционерно дружество през месец март 2010 г.
An amendment to the draft law on La Poste and postal activities was tabled on 11 December 2009, postponing La Poste’s conversion into a public limited company until March 2010.
Със Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. за организацията на обществените пощенски услуги и France Télécom (наричан по-долу „законът от 2 юли 1990 г.“) се преобразува предишната Генерална дирекция на пощите и далекосъобщенията в две юридически лица на публичното право: La Poste и France Telecom.
Law No 90-568 of 2 July 1990 on the organisation of public postal and telecommunication services (‘the Law of 2 July 1990’) converted the former Directorate-General for Posts and Telecommunications into two legal entities governed by public law: La Poste and France Telecom.
Някои юридически лица на публичното право не са били определени от закона като публични административни организации (EPA) или като търговски и промишлени организации на публичното право (EPIC).
Some legal entities governed by public law are not, legally speaking, publicly owned establishments of an administrative character (établissements publics à caractère administratif — EPAs) or publicly owned establishments of an industrial and commercial character (établissements publics à caractère industriel et commercial — EPICs).
Такъв е случаят с La Poste.
Such is the case with La Poste.
В решението си от 18 януари 2001 г. (Второ гражданско отделение) все пак Касационният съд приема принципа, според който La Poste се счита за търговска и промишлена организация на публичното право (EPIC).
In its judgment of 18 January 2001 (2nd Civil Division), the Court of Cassation nevertheless held that La Poste is to be deemed equivalent to an EPIC.
Правните последици от статута на La Poste са следните:
The legal consequences of La Poste’s legal form are as follows:
НЕПРИЛОЖИМОСТ КЪМ LA POSTE НА ПРОИЗВОДСТВАТА ЗА УСТАНОВЯВАНЕ НА НЕСЪСТОЯТЕЛНОСТ И НА ФАЛИТ
INAPPLICABILITY OF INSOLVENCY AND BANKRUPTCY PROCEDURES TO LA POSTE
В член 1 от Закона от 2 юли 1990 г. La Poste се определя като юридическо лице на публичното право.
Article 1 of the Law of 2 July 1990 states that La Poste is a legal entity governed by public law.
Във Франция юридическите лица на публичното право не са подчинени на общия правен режим по отношение на оздравяването и съдебната ликвидация на изпаднали в затруднение предприятия.
Now, in France, legal entities governed by public law are not subject to ordinary law as regards the compulsory administration and winding up of firms in difficulty.
Неприложимостта на производствата за установяване на неплатежоспособност и на несъстоятелност към юридическите лица на публичното право би следвала от общия принцип на неприкосновеност на имуществото на юридическите лица на публичното право, признат от френската съдебна практика от края на 19-и век, и по-специално от Касационния съд.
The inapplicability of insolvency and bankruptcy procedures to legal entities governed by public law apparently derives from the general principle of the immunity from seizure of the assets of legal entities governed by public law, which has been recognised by the French courts, including the Court of Cassation, since the late 19th century.
Освен това в член 2 от закон № 85-98 от 25 януари 1985 г. относно оздравяването и съдебната ликвидация на предприятията (наричан по-долу „законът от 25 януари 1985 г.“), в който се определя приложното поле на производствата по оздравяване и съдебна ликвидация във Франция, променен на член L620-2 от Търговския кодекс, се постановява: „Оздравяването и съдебната ликвидация са приложими към всеки търговец, към всяко лице, вписано в регистъра на занаятите, към всеки земеделски производител и към всяко юридическо лице на частното право“.
Moreover, Article 2 of Law No 85-98 of 25 January 1985 on the compulsory administration and winding up of undertakings (‘the Law of 25 January 1985’), which defines the scope of the ordinary-law procedures of compulsory administration and winding up of undertakings in France, and which has become Article L 620-2 of the Commercial Code, provides that ‘administration and winding-up procedures shall apply to traders, persons registered with the craftsmen’s register, farmers and private-law entities’.
От формулировката на този член, както и от тълкуването му във френската съдебна практика е видно, че колективните процедури по общия правен режим не се прилагат към юридически лица на публичното право.
It follows from the wording of that article and from the interpretation of it by the French courts that ordinary-law collective procedures do not apply to legal entities governed by public law.
ПРИЛОЖИМОСТ КЪМ LA POSTE НА ЗАКОНА ОТ 16 ЮЛИ 1980 Г. И НА ПРИНЦИПА НА ОТГОВОРНОСТ НА ДЪРЖАВАТА КАТО КРАЙНА МЯРКА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ДЪЛГОВЕТЕ НА ЮРИДИЧЕСКИТЕ ЛИЦА НА ПУБЛИЧНОТО ПРАВО
APPLICABILITY TO LA POSTE OF THE LAW OF 16 JULY 1980 AND OF THE PRINCIPLE OF LAST-RESORT STATE LIABILITY FOR THE DEBTS OF LEGAL ENTITIES GOVERNED BY PUBLIC LAW
Законът от 16 юли 1980 г. е приложим към La Poste, определена като юридическо лице на публичното право със Закона от 2 юли 1990 г.
The Law of 16 July 1980 is applicable to La Poste, which is categorised by the Law of 2 July 1990 as a legal entity governed by public law.
В параграф втори от член 1 от Закона от 16 юли 1980 г. се постановява: „когато с влязло в сила съдебно решение от орган на местната власт или от публичноправна организация се изисква да заплати определена сума, размерът на която е определен в самото решение, трябва да бъде наредено или разпоредено плащането на тази сума в срок от два месеца, считано от издаване на уведомление за съдебното решение.
Article 1, Section II, of the Law of 16 July 1980 provides that ‘Where a judicial decision which has become final orders a local authority or a publicly owned establishment to pay a sum of money the amount of which is fixed in the decision itself, payment of the sum must be ordered within two months of notification of the decision.
Ако плащането не е наредено или разпоредено в този срок, представителят на държавата в департамента или надзорния орган издава служебно нареждане за плащане.
If payment is not ordered within that period, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall issue a mandatory payment order.
Ако наличните бюджетни кредити са недостатъчни, представителят на държавата в департамента или надзорният орган изпраща до органа на местната власт или до организацията покана за доброволно намиране на необходимите ресурси. Ако ръководният орган на местната власт или организацията не е заделил(а) или събрал(а) тези ресурси, представителят на държавата в департамента или надзорния орган ги предоставя, и ако се налага, издава служебно нареждане за плащане“.
If insufficient funds are available, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall give the authority or establishment formal notice to create the necessary resources; if the decision-making body of the authority or establishment has not released or created the resources, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall do so, and if necessary shall issue a mandatory payment order’.
Член 3-1, четвърта алинея от декрета от 12 май 1981 г.гласи че, „когато поканата за доброволно изпълнение не бъде изпълнена до изтичането на тези срокове, представителят на държавата или надзорния орган вписва разхода в бюджета на неизрядната местна власт или публичноправна организация.
The fourth subparagraph of Article 3-1 of the Decree of 12 May 1981 provides that ‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment.
При необходимост той ангажира нужните ресурси чрез намаляване на бюджетните кредити, определени за други разходи, които все още не са изразходвани, или чрез увеличаване на ресурсите“.
The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources.’
Накрая, в член 3-1, пета алинея от горепосочения декрет се предвижда, че „ако в срок от осем дни след издаването на уведомление за вписването на бюджетния кредит органът на местната власт или публичноправната организация не е наредил/а плащането на дължимата сума, представителят на държавата или надзорния орган нарежда това да се извърши в едномесечен срок“.
Lastly, the fifth subparagraph of Article 3-1 of the same Decree provides that ‘If within eight days following notification of entry of the appropriation the local authority or publicly owned establishment has not ordered payment of the sum due, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall within one month issue a mandatory payment order’.
Горепосоченият декрет от 12 май 1981 г. е отменен и заменен с декрет № 2008-479 от 20 май 2008 г. относно изпълнението на съдебните решения за парични санкции срещу публичните власти.
The Decree of 12 May 1981 was repealed and replaced by Decree No 2008-479 of 20 May 2008 on the enforcement of financial penalties imposed on public entities.
При все това в член 10 от новия декрет отново се включва формулировката на четвърта и пета алинея от член 3-1 от Декрета от 12 май 1981 г.. Той обаче не изменя мярката по същество.
Nevertheless, Article 10 of the new Decree reproduces the wording of the fourth and fifth subparagraphs of Article 3-1 of the Decree of 12 May 1981. It is therefore substantively the same.
От друга страна, в циркулярното писмо от 16 октомври 1989 г. се предвижда, че: „ако бюджетните кредити са недостатъчни или липсват, положение, посочено в член 1, втора алинея от закона от 16 юли 1980 г., разпоредителят също така е длъжен преди изтичането на четиримесечния срок да информира кредитора с препоръчано писмо с обратна разписка, като уточнява размера на сумата, която ще бъде наредена за плащане на по-късен етап.
The circular of 16 October 1989 states that ‘Where there are no or insufficient appropriations, which situation is referred to in the second subparagraph of Section II of Article 1 of the Law of 16 July 1980, the authorising officer shall also, before the expiry of the four-month period, inform the creditor of that fact by registered letter with acknowledgement of receipt, specifying the amount the payment of which will subsequently be ordered.
Нареждането за плащане се отнася до цялата дължима сума, ако въобще няма бюджетни кредити, или до остатъка при недостиг на бюджетни кредити“.
Such payment order will cover either the whole amount due where there are no appropriations or the balance where there are insufficient appropriations’.
От всички разпоредби става ясно, че Законът от 16 юли 1980 г. и правилата за неговото прилагане целят единствено изпълнението на влезлите в сила съдебни решения, с които от държавата или от орган на местната власт или публичноправна организация се изисква да заплати парична сума.
It is clear from all these provisions that the Law of 16 July 1980 and its implementing rules are intended only to ensure the enforcement of final judicial decisions ordering either the State, a local authority or a publicly owned establishment to pay a sum of money.
В закона и правилата за неговото прилагане не се предвижда производство по оздравяване или ликвидация.
They do not prescribe any compulsory administration or winding-up procedure.
От друга страна, със закона от 16 юли 1980 г. и с правилата за неговото прилагане държавата изрично се определя като компетентния орган за събиране на дълговете на публичноправните организации.
The Law of 16 July 1980 and its implementing rules expressly identify the State as the authority responsible for covering the debts of publicly owned establishments.
Държавата разполага с важни правомощия: от една страна, служебното нареждане за плащане и, от друга страна, предоставянето на достатъчно ресурси.
The State has important prerogatives: first, the issuing of a mandatory payment order, and second, the creation of sufficient resources.
Това означава, че е необходимо да се разгледа до каква степен възможностите за обезщетяване, които съществуват пред кредиторите чрез търсене на отговорност от държавата при неизрядност от страна на La Poste, могат да се възприемат като форма на гаранция.
This calls for an examination of the extent to which the possibilities for creditors to obtain compensation through the liability of the State in the event of La Poste defaulting can be likened to a form of guarantee.
Освен предходните два елемента (неприложимост на производство по несъстоятелност и приложимост на закона от 16 юли 1980 г.), в решението си за откриване Комисията посочва, че приложимите правила към някои търговски и промишлени организации на публичното право (EPIC) биха могли да се приложат към La Poste:
In addition to noting the above-mentioned two elements (inapplicability of insolvency procedures and applicability of the Law of 16 July 1980), the Commission observed in its opening decision that rules applicable to certain EPICs might apply also to La Poste:
ПРЕХВЪРЛЯНЕ НА ЗАДЪЛЖЕНИЯТА НА РАЗПУСНАТА ТЪРГОВСКА И ПРОМИШЛЕНА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПУБЛИЧНОТО ПРАВО (EPIC) НА ДРУГА ПУБЛИЧНОПРАВНА ОРГАНИЗАЦИЯ ИЛИ НА ДЪРЖАВАТА
TRANSFER OF THE LIABILITIES OF AN EPIC THAT HAS BEEN WOUND UP TO ANOTHER PUBLICLY OWNED ESTABLISHMENT OR TO THE STATE
В Наредба за кодификация № 02-060-M95 от 18 юли 2002 г. относно финансовото и счетоводно регулиране на националните търговски и промишлени организации на публичното право (наричана по-долу „наредбата за кодификация“) се предвиждат два възможни случая при закриване на търговска и промишлена организация на публичното право (EPIC), за която е определен публичен счетоводител:
Codifying instruction No 02-060-M95 of 18 July 2002 on the financial and accounting regulation of national publicly owned establishments of an industrial and commercial character (‘the codifying instruction’) provides that two situations may arise in the event of the closure of an EPIC with a public accountant:
или нова публичноправна организация да замени старата търговска и промишлена организация на публичното право (EPIC) и да поеме нейното имущество, права и задължения, или чрез текст за разпускане на публичноправната организация.
either a new publicly owned establishment replaces the former EPIC and takes over its property, rights and obligations,