natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Кодекс на добрите практики за предотвратяване и намаляване на наличието на етилкарбамат в спиртни напитки от костилкови плодове и в спиртни напитки от джибри от костилкови плодове
Code of Practice for the prevention and reduction of ethyl carbamate contamination in stone fruit spirits and stone fruit marc spirits
Етилкарбамат е съставка, която се среща в естествен вид във ферментирали храни и алкохолни напитки, като хляб, кисело мляко, соев сос, вино, бира и особено в спиртни напитки от костилкови плодове и в спиртни напитки от джибри от костилкови плодове, главно в приготвените от череши, сини сливи, бели сливи и кайсии.
Ethyl carbamate is a compound that occurs naturally in fermented foods and alcoholic beverages such as bread, yoghurt, soy sauce, wine, beer, and particularly in stone fruit spirits and stone fruit marc spirits, mainly those made from cherries, plums, mirabelles and apricots.
Етилкарбамат може да се образува от различни присъщи на храните и напитките вещества, в това число от циановодород (или циановодородна киселина), карбамид, цитролин и други съединения на N-карбамил.
Ethyl carbamate can be formed from various substances inherent in food and beverages, including hydrogen cyanide (or hydrocyanic acid), urea, citrulline, and other N-carbamyl compounds.
В повечето случаи цианатът вероятно е последният прекурсор, който при реакция с етанола образува етилкарбамат.
Cyanate is probably the ultimate precursor in most cases, reacting with ethanol to form ethyl carbamate.
В дестилирани напитки от костилкови плодове (спиртни напитки от костилкови плодове и спиртни напитки от джибри от костилкови плодове) етилкарбамат може да се образува от цианогенни гликозиди, които са естествена съставка на костилките.
In stone fruit distillates (stone fruit spirits and stone fruit marc spirits) ethyl carbamate can be formed from cyanogenic glycosides that are natural constituents of the stones.
При смачкването на плодовете костилките могат да се счупят и съдържащите се в тях цианогенни гликозиди могат да влязат в контакт с ензими от смачканите плодове.
When mashing the fruit, the stones may be broken and cyanogenic glycosides from the stones may come into contact with enzymes in the fruit mash.
Впоследствие цианогенните гликозиди се разграждат до циановодородна киселина/цианиди.
Cyanogenic glycosides are then degraded to hydrocyanic acid/cyanides.
Циановодородна киселина може да се отдели и от цели костилки при по-продължително съхраняване на ферментиралата мъст.
Hydrocyanic acid may also be released from intact stones during a longer storage of the fermented mash.
В процеса на дестилация може да се получи насищане с циановодородна киселина на всички фракции.
During the distillation process hydrocyanic acid may be enriched in all fractions.
Под влиянието на светлината цианидът се окислява до цианат, като при реакция с етанол образува етилкарбамат.
Under influence of light cyanide is oxidised to cyanate reacting with ethanol to form ethyl carbamate.
След като започне, реакцията не може да бъде спряна.
Once the reaction has been triggered, it cannot be stopped.
Значително намаляване на концентрацията на етилкарбамат може да се постигне посредством използването на два различни подхода: първо, посредством намаляването на концентрацията на главните прекурсорни вещества; второ, посредством намаляване на склонността на тези вещества да встъпват в реакции и да образуват цианат.
A major reduction in the concentration of ethyl carbamate could be achieved using two different approaches: first, by reducing the concentration of the main precursor substances; second, by reducing the tendency of these substances to react to form cyanate.
Основните фактори, които оказват въздействие, са концентрацията на прекурсори (например циановодородна киселина и цианиди) и условията на съхранение, като излагането на слънчева светлина и температурата.
The main influencing factors are the concentration of precursors (e.g. hydrocyanic acid and cyanides) and storage conditions, such as light exposure and temperature.
Въпреки че досега не е установена тясна връзка между съдържанието на циановодородна киселина и това на етилкарбамат, очевидно е, че при определени условия високите концентрации на циановодородна киселина водят до по-високо съдържание на етилкабамат.
Although no strong correlation between the level of hydrocyanic acid and ethyl carbamate has been established so far, it is evident that under certain conditions high concentrations of hydrocyanic acid lead to higher levels of ethyl carbamate.
Възможното образуване на повишени количества етилкарбамат се свързва със съдържание на циановодородна киселина в крайния дестилиран продукт, което е равно или по-голямо от 1 mg/l [1], [2].
A potential increase in ethyl carbamate formation has been associated with levels at or above 1 mg/l hydrocyanic acid in the final distillate [1] [2].
В част I е описан производственият процес.
Part I gives details of the production process.
Част II съдържа специфични препоръки, основани на добрите производствени практики (ДПП).
Part II contains specific recommendations based on Good Manufacturing Practices (GMP).
I. ОПИСАНИЕ НА ПРОИЗВОДСТВЕНИЯ ПРОЦЕС
I. DESCRIPTION OF THE PRODUCTION PROCESS
Процесът на производство на плодови спиртни напитки и на спиртни напитки от плодови джибри обхваща смачкването и ферментацията на целия плод и последващата дестилация.
The production process for fruit spirits and fruit marc spirits involves mashing and fermentation of the whole fruit, followed by distillation.
Обичайно процесът протича през изброените по-долу етапи:
The process typically follows the steps listed below:
смачкване на целите зрели плодове;
crushing the whole ripe fruit;
ферментиране на мъстта от смачкани плодове в контейнери от неръждаема стомана или в други подходящи съдове за ферментация;
fermenting the mash in stainless steel tanks or other suitable fermentation vessels;
прехвърляне на ферментиралата мъст в съоръжението за дестилация, като това често е меден съд;
transferring the fermented mash into the distillation device, often a copper pot;
нагряване на ферментиралата мъст посредством подходящ метод за нагряване, така че алкохолът да се изпари бавно;
heating the fermented mash by a suitable heating method in order to slowly boil off the alcohol;
охлаждане на алкохолните пари в подходяща колона (например от неръждаема стомана), в която те кондензират и се събират;
cooling the alcohol vapour in an appropriate (e.g. stainless steel) column where it condenses and is collected;
разделяне на трите фракции на алкохола: „първоток“, „дестилат“ и „патоки“.
separation of three different fractions of alcohol: ‘heads’, ‘hearts’ and ‘tails’;
При дестилация първо се изпарява първотокът.
During distillation, the heads boil off first.
Той може обичайно да бъде разпознат по аромата си на разтворител или лак.
They can usually be recognised by their solvent or lacquer aromas.
Тази фракция по принцип е негодна за консумация и трябва да се унищожи.
This fraction is generally unsuitable for consumption and should be discarded.
По средата на процеса на дестилация („дестилат“) се дестилира етилов алкохол (етанол), който е основният алкохол във всички спиртни напитки.
During the middle distillation run (the ‘hearts’), the principal alcohol in all spirits, ethyl alcohol (ethanol), is distilled.
Тази част от дестилата винаги се събира, като в нея съдържанието на различните от етанол летливи вещества е най-ниско и се усещат най-чистите плодови аромати.
This part of the distilling run, where the content of volatiles other than ethanol is lowest and the purest fruit aromas are found, is always collected.
„Паточната“ фракция на дестилата съдържа оцетна киселина и фузелови масла, които често могат да бъдат усетени посредством неприятния мирис на оцет и растителни аромати.
The ‘tails’ of the distillation include acetic acid and fusel oils, which are often identified by unpleasant vinegary and vegetal aromas.
Тя също се унищожава, но може да бъде повторно дестилирана, тъй като паточната фракция неизменно съдържа известно количество етанол.
They are also discarded, but they may be re-distilled because some ethanol is invariably included with the tails.
ПРЕПОРЪЧИТЕЛНИ ПРАКТИКИ, ОСНОВАНИ НА ДОБРИТЕ ПРОИЗВОДСТВЕНИ ПРАКТИКИ (ДПП)
RECOMMENDED PRACTICES BASED ON GOOD MANUFACTURING PRACTICES (GMP)
Суровини и подготовка на плодовата мъст
Raw materials and preparation of fruit mash
Суровините и подготовката на плодовата мъст следва да са подходящи, така че да се избегне отделянето на циановодородна киселина.
The raw materials and preparation of the fruit mash should be suitable to avoid the release of hydrocyanic acid.
Костилковите плодове следва да са висококачествени, да не са механично увредени и да не са засегнати от микробиологични процеси на разваляне.
The stone fruits should be of high quality, not mechanically damaged and not microbiologically spoiled.
За предпочитане е да се отделят костилките на плодовете.
The fruit should preferably be de-stoned.
Ако костилките на плодовете не са отделени, те следва да се смачкват внимателно, за да се избегне счупването на костилките.
If the fruits are not de-stoned, they should be mashed gently to avoid crushing the stones.
Ферментация
Fermentation
Към смачканите плодове следва да се прибавят селектирани щамове от мая за производството на алкохол, съгласно указанията за потребителите.
Selected yeast strains for alcohol production should be added to the mashed fruits, according to the instructions for users.
Смачканите ферментирали плодове се обработват при спазването на високи хигиенни стандарти, като излагането на светлина се сведе до минимум.
Mashed fermented fruits should be handled with high standards of hygiene, and exposure to light should be minimised.
Ферментиралата плодова мъст се съхранява възможно най-кратко преди дестилацията, тъй като при по-продължително съхраняване на мъстта може да се отдели циановодородна киселина и от цели костилки.
The fermented fruit mash should be stored as short as possible before distillation since hydrocyanic acid may also be released from intact stones during longer storage of the mash.
Дестилационно оборудване
Distillation equipment
Дестилационното оборудване и процесът на дестилация следва да са подходящи, за да гарантират, че в дестилата не преминава циановодородна киселина.
Distillation equipment and the distillation process should be suitable, to ensure that hydrocyanic acid is not transferred into the distillate.
Дестилационното оборудване следва да включва автоматични съоръжения за изплакване и медни каталитични конвертори.
The distillation equipment should include automatic rinsing devices and copper catalytic converters.
Посредством съоръженията за автоматично изплакване аламбиците се поддържат чисти, а медните каталитични конвертори задържат циановодородната киселина преди тя да премине в дестилата.
The automatic rinsing devices will keep the stills cleaned while the copper catalytic converters will bind hydrocyanic acid before it passes into the distillate.
При периодична дестилация съоръженията за автоматично изплакване не са задължителни.
Automatic rinsing devices are not necessary in the case of discontinuous distillation.
Дестилационното оборудване следва да се почиства, като се подлага на редовни процедури за основно почистване.
The distillation equipment should be cleaned by systematic and thorough cleaning procedures.
В определени случаи, когато не се използват медни каталитични конвертори или други съоръжения за разделянето на цианид, преди дестилацията към плодовата мъст следва да се добавят медни съединения.
In certain cases, when no copper catalytic converters or other dedicated cyanide separators are used, copper agents should be added to the fermented fruit mash before distillation.
Тяхното предназначение е да задържат циановодородната киселина.
The purpose of the copper agents is to bind hydrocyanic acid.
Медните съединения се продават в специализирани магазини и следва да се използват много внимателно съгласно указанията на производителя.
Copper agents are sold at specialised shops and should be used very carefully according to the manufacturer’s instructions.
Процес на дестилация
Distillation process
Съдържащите си във ферментиралата мъст костилки не трябва да се засмукват в съоръжението за дестилация.
Stones settled in the fermented mash should not be pumped into the distillation device.
Дестилацията следва да се извършва по такъв начин, че алкохолът да се изпарява бавно (например посредством използването на пара, а не на открит пламък като източник на топлина).
Distillation should be carried out in such a way that alcohol is boiled off slowly (e.g. by using steam instead of a direct flame as the heating source).
Първата фракция в дестилационния процес, наричана „първоток“, трябва да се отдели внимателно.
The first fractions of the distillate, called ‘heads’, should be separated carefully.
След това средната фракция, наричана „дестилат“, следва да бъде събрана и да се съхранява на тъмно.
The middle fraction, called ‘hearts’, should then be collected and should be stored in the dark.
Когато алкохолното съдържание в приемния съд достигне 50 об. %, се преминава към събирането на „паточната“ фракция, така че евентуално образувалият се етилкарбамат да бъде отделен в тази фракция.
When the alcohol content reaches 50 % vol. in the receiver, collection should be switched to the ‘tails’, so that any ethyl carbamate that may have been formed is separated in the tail fraction.
Отделената паточна фракция, която е възможно да съдържа етилкарбамат, следва да бъде събрана и, ако се използва за повторна дестилация, то тя следва да се извърши отделно.
The separated tails, possibly containing ethyl carbamate, should be collected and if they are used for re-distilling, they should be re-distilled separately.
Контрол на дестилата, повторна дестилация и съхранение
Checks on the distillate, re-distillation and storage
Дестилатите следва редовно да се контролират, за да се определи съдържанието на циановодородна киселина в тях.
The distillates should be regularly checked for their levels of hydrocyanic acid.
Проверката се осъществява посредством подходящи тестове — посредством материал за бързо тестване на съдържанието на циановодородна киселина или, алтернативно, от специализирана лаборатория.
The determination should be carried out by appropriate tests, either by kits for rapid testing of the hydrocyanic acid levels, or, alternatively, by a specialist laboratory.
В случай че концентрацията на циановодородна киселина в дестилата е над 1 mg/l, се препоръчва, когато е целесъобразно, да се направи повторна дестилация с каталитични конвертори или с медни съединения (вж. точки 18 и 20).
If the concentration of hydrocyanic acid in the distillate exceeds a level of 1 mg/l, re-distillation with catalytic converters or copper agents (cf. points 18 and 20) is recommended, where appropriate.
Дестилати, в които съдържанието на циановодородна киселина е близко до 1 mg/l, следва в най-добрия случай също да бъдат повторно дестилирани, а ако това не е възможно, да се съхраняват в бутилки, които не пропускат светлина или са опаковани в кутии, като срокът на съхранение е възможно най-кратък, за да се избегне образуването на етилкарбамат по време на съхраняването им.
Distillates with hydrocyanic acid levels close to 1 mg/l should ideally also be re-distilled or, where this is not possible, be stored in lightproof bottles or covering boxes with storage times as short as possible in order to avoid ethyl carbamate formation during storage.
Етилкарбамат
Ethyl carbamate
Препоръчва се да се направи тест за етилкарбамат на дестилати, в които е възможно това съединение вече да се е образувало (например дестилати с неизвестна хронология на производство, с високо съдържание на цианид или съхранявани на светло).
Testing of ethyl carbamate is recommended for distillates in which the compound may already have been formed (e.g. distillates with unknown history of production, higher levels of cyanide, storage at light).
Тестовете за определяне на съдържанието на етилкарбамат могат да бъдат извършени само от специализирана лаборатория.
The level of ethyl carbamate can only be tested by a specialist laboratory.
Ако в дестилата се установи концентрация на етилкарбамат над поставеното за цел съдържание от 1 mg/l, той следва да бъде подложен на повторна дестилация, когато това е целесъобразно.
If the distillate shows an ethyl carbamate concentration exceeding the target level of 1 mg/l, the distillate should be re-distilled, where appropriate.
Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998 г., 11: стр. 9-13.
Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9-13.
Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1999 г., 1: стр. 5-13.
Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5-13.
относно мерките за самозащита и предотвратяване на пиратските действия и въоръжените нападения срещу кораби
on measures for self-protection and the prevention of piracy and armed robbery against ships
Предвид зачестилите пиратски действия край бреговете на Сомалия, Комитетът по морска безопасност на Международната морска организация (ММО) на своята 86-а сесия от 27 май до 5 юни 2009 г. прие пакет от мерки, изложени в няколко циркуляра, които или актуализират действащите общи препоръки относно мерките за борба срещу пиратските действия и въоръжените нападения срещу кораби, или определят специфични мерки в отговор на пиратските действия в Аденския залив и край бреговете на Сомалия.
The resurgence of acts of piracy off the coast of Somalia led the Maritime Safety Committee of the International Maritime Organisation (IMO) to adopt a series of measures at its 86th session from 27 May to 5 June 2009. It issued a number of circulars either updating the general recommendations in force on the measures to combat piracy and armed robbery against ships or defining specific measures to tackle piracy in the Gulf of Aden and off the coast of Somalia.
Циркуляр MSC.1/Circ. 1334 от 23 юни 2009 година излага „Ръководни принципи за собствениците, операторите, капитаните и екипажите на кораби относно предотвратяването и потушаването на пиратските действия и въоръжените грабежи срещу кораби“ (Guidance to shipowners and ship operators, shipmasters and crews on preventing and suppressing acts of piracy and armed robbery against ships).
Circular MSC.1/Circ.1334 of 23 June 2009 offers ‘Guidance to ship owners and ship operators, shipmasters and crews on preventing and suppressing acts of piracy and armed robbery against ships’.
Същият циркуляр изброява изчерпателен списък с мерки, които могат да се приложат на борда на корабите при всякакви обстоятелства за предотвратяване на нападения или, в случай на такива, да се намали максимално рискът за екипажа и за кораба.
The circular lists a comprehensive series of measures that can be taken onboard ships under any circumstances to prevent attacks or, when they occur, to minimise the risks to the crew and ship.
Циркуляр MSC.1/Circ. 1332 от 16 юни 2009 година включва мерките, определени като „най-добри практики в управлението“ за избягване, възпиране или забавяне на пиратските действия в Аденския залив и край бреговете на Сомалия („Best Management Practices to Avoid, Deter or Delay Acts of Piracy in the Gulf of Aden and off the Coast of Somalia“), които различните партньори от морския сектор разработиха доброволно, а подписалите страни подкрепиха и насърчиха поради извънредното положение, което създават опасностите край бреговете на Сомалия.
Circular MSC.1/Circ.1332 of 16 June 2009 lists the best management practices to avoid, deter or delay acts of piracy in the Gulf of Aden and off the coast of Somalia, devised by maritime industry organisations on a voluntary basis and supported and encouraged by the contracting parties on account of the urgent need to combat attacks off the coast of Somalia.
Партньорите от морския сектор актуализираха тези мерки с втора версия на документа, която бе разпространена с циркуляр MSC.1/Circ.
The maritime industry organisations updated these measures in version 2, which was published as circular MSC.1/Circ.
1335 от 29 септември 2009 година.
1335 of 29 September 2009.
Макар и мерките, изложени в циркулярите на ММО да нямат задължителен и обвързващ характер, безспорната необходимост от укрепване на морската сигурност подтиква към търсене на гаранции за корабите под флага, на която и да е от държавите-членки — да са подготвени по възможно най-добрия начин предвид данните, с които разполагаме към момента, когато плават в зони с повишен риск от пиратски действия или въоръжени нападения.
Although the measures set out in these IMO circulars are not compulsory or binding, the clear need to improve maritime security means that ships flying the flag of a Member State should protect themselves as best they can using current know-how when they are exposed in navigation regions with a high risk of piracy and armed robbery.
Пиратските действия и въоръжените нападения на кораби са по естество насилствени актове и представляват сериозна опасност в много точки на света и не само при създалото се положение край бреговете на Сомалия, Аденския залив и Индийския океан.
By their very nature, acts of piracy and armed robbery against ships are often violent and pose a serious threat in several regions of the world, beyond the current situation off the coast of Somalia and in the Gulf of Aden and Indian Ocean.
Статистиката за 2008 г. посочва, че пиратските действия са били най-многобройни от 1991 г. насам, когато Международното бюро по корабоплаване започва проследяването им — 293 нападения срещу кораби, 49 заловени кораби, 889 моряци, взети като заложници, 11 убити, 21 изчезнали и смятани за мъртви.
Piracy figures for 2008 are the highest since the International Maritime Bureau began collecting data in 1991, with 293 attacks on ships, 49 captures, 889 seamen held hostage, 11 killed, and 21 missing and presumed dead.
От 2008 г. нападенията и отвличанията на кораби нараснаха с особени размери край бреговете на Сомалия, в Аденския залив и в Индийския океан.
Since 2008, there has been a sharp increase in the number of ships attacked and hijacked off the coast of Somalia and in the Gulf of Aden and Indian Ocean.
Пирати нападнаха и задържаха множество кораби, чиито екипажи са заложници и за чието освобождение пиратите очакват откупи.
Numerous ships have been attacked and detained by pirates, who hold the crew hostage until a ransom is paid for their release.
Времето, прекарано в плен — седмици и дори месеци, е не само недопустимо, но и изключително мъчително за задържаните моряци.
The periods of captivity last several weeks or even months and are as unacceptable as they are traumatic for the seamen detained.
Бе констатирано нарастване на броя на нападенията в Индийския океан и Аденския залив от началото на 2009 г., въпреки относителното затишие през лятото вследствие на мусоните и трудните за пиратите условия за мореплаване.
The number of attacks in the Indian Ocean and Gulf of Aden has increased since the beginning of 2009, despite a brief respite in the summer on account of the monsoon and the difficult sailing conditions for pirates.
Същите са провели най-малко 164 нападения през 2009 г. като 48 от тях са довели до залавянето на кораб.
Pirates carried out at least 164 attacks in 2009, 48 of which led to a ship being captured.
„Най-добрите практики за управление“, които препоръчват на корабоплавателните компании и на корабите да се регистрират предварително в интернет сайта на Центъра за сигурност на мореплаването в региона на Африканския рог (http://www.mschoa.org) преди да преминат през Аденския залив.
The best management practices urge maritime companies and ships to register on the website of the Maritime Security Centre — Horn of Africa (MSCHOA (http://www.mschoa.org) before passing through the Gulf of Aden.