natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Дори при проявената от него находчивост не беше постигнато съчетание между пропорционалната и мажоритарна избирателна система в рамка, която да бъде с право наречена „единна“ и която същевременно да води до съгласие в рамките на Парламента или на Съвета.
Ingenuity was not able to marry proportional and non-proportional electoral systems within a framework which could credibly be called ‘uniform’ and which, at the same time, would induce a consensus within either Parliament or Council.
Падането на Берлинската стена и интеграцията на Източна Германия към Общността наложиха преразглеждане на броя на германските представители в Европейския парламент.
The fall of the Berlin Wall and the integration of East Germany into the Community necessitated a review of the number of German deputies in the European Parliament.
След изборите от 1989 г. (в тогавашните 12 държави-членки), Karel De Gucht беше определен за докладчик по този въпрос.
After the 1989 elections (in the then 12 states), Karel De Gucht was appointed rapporteur on the dossier.
Той изготви два успешни „междинни доклада“, които доведоха до напредък.
He successfully produced two ‘interim reports’ which pushed things along.
В първия доклад De Gucht повтори направеното по-рано от Парламента предложение за използване на системата D’Hondt
In the first, De Gucht repeated Parliament’s earlier proposal for the use of D’Hondt.
Доклад De Gucht, приет на 10 октомври 1991 г. с 150 гласа „за“, 26 – „против“ и 30 – „въздържал се“; ОВ C 280, 28.10.1991 г. .
De Gucht Report, adopted 10 October 1991 by 150 to 26 with 30 abstentions; OJ C 280, 28.10.1991.
Обезпокоен от понижената избирателна активност през 1984 г. и 1989 г., той внесе за обсъждане въпроса за начините, по които да бъде организирана и финансирана избирателната кампания за изборите за Европейски парламент.
Concerned about declining turnout in 1984 and 1989, he introduced to the debate the question of how the campaign for the European Parliamentary elections should be run and financed.
Във втория си доклад De Gucht предложи увеличаване на броя на местата за обединената вече Германия до 99, като Франция, Италия и Обединеното кралство остават с по 87 места всяка
In his second report, De Gucht proposed that the unified Germany’s number of seats should rise to 99, leaving France, Italy and the UK with 87 each.
Доклад De Gucht, приет на 10 март 1993 г. с 207 гласа „за“, 79 – „против“ и 19 – „въздържал се“; ОВ C 115, 26.4.1993 г. .
De Gucht Report, adopted 10 March 1993 by 207 to 79 with 19 abstentions; OJ C 115, 26.4.1993.
Най-накрая, De Gucht предложи допълваща система, при която две трети от британските места може да се избират с обикновено мнозинство в избирателни райони с по един кандидат, но оставащата една трета се разпределя пропорционално на общия брой гласове за всяка партия.
Finally, De Gucht proposed a top-up system whereby two-thirds of the British seats could be elected by simple majority in single member constituencies, but the remaining third would be distributed proportionately to the total vote of each party.
При все това, въпреки усилията на Парламента, едва изборът на лейбъристко правителство в Обединеното кралство през май 1997 г., съчетан с подкрепата от либерал-демократите, доведе до окончателното преодоляване на проблемното положение във връзка с избирателната система.
Nevertheless, despite the efforts of Parliament, it was the election of a Labour government in the UK in May 1997, assisted on this matter by the Liberal Democrats, which finally broke the logjam over the electoral system.
За изборите през 1999 г. във Великобритания беше въведена система на затворени листи, с пропорционално регионално представителство
For the 1999 elections a closed list system of regional proportional representation was introduced to Great Britain.
В Северна Ирландия се прилагаше правото на един прехвърляем глас от 1979 г. поради сериозната необходимост от това мнението на малцинството в Провинцията да се вземе под внимание.
Northern Ireland had enjoyed STV since 1979 because of the overwhelming need to reflect minority opinion in the province.
През 1999 г. 10-има либерал-демократи, 2-ма от „Зелените“, 2-ма членове на Plaid Cymru и 3 на UKIP (Партия за независимост на Обединеното кралство) бяха избрани в Парламента, което доказва значението на пропорционалното представителство за легитимирането на Европейския парламент. .
In 1999 10 Liberal Democrats, 2 Greens, 2 Plaid Cymru and 3 UKIP MEPs were elected to the Parliament, witness to the importance of proportional representation to the legitimation of the European Parliament.
Подобни реформи бяха проведени във Франция, своевременно преди изборите през 2004 г.
Similar reforms were made in France in time for the 2004 elections.
Благоприятно изменение на Договора
Helpful Treaty change
Междувременно, Договорът от Маастрихт (1992 г.) отбеляза категоричен напредък в областта на гражданството на Европейския съюз.
Meanwhile, the Treaty of Maastricht (1992) made some bold advances in the area of European Union citizenship.
Член 8б, параграф 2 гласи следното:
Article 8b(2) laid down that:
... всеки гражданин на Съюза, пребиваващ в държава-членка, чийто гражданин не е, има право да избира и да бъде избиран в изборите за Европейски парламент в държавата-членка, където пребивава постоянно при същите условия, както и гражданите на тази държава.
… [E]very citizen of the Union residing in a Member State of which he is not a national shall have the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament in the Member State in which he resides, under the same conditions as nationals of that State.
Това право се упражнява при спазване на подробните разпоредби, които се приемат от Съвета с единодушие, по предложение на Комисията и след консултация с Европейския парламент; тези разпоредби могат да предвиждат дерогации, когато са оправдани от проблеми, специфични за държава-членка
This right shall be exercised subject to detailed arrangements adopted by the Council, acting unanimously on a proposal from the Commission and after consulting the European Parliament; these arrangements may provide for derogations where warranted by problems specific to a Member State.
По-късно член 19, параграф 2 от Договора за създаване на Европейската общност (ДЕО).
Later Article 19(2) of the Treaty establishing the European Community (TEC).
Договорът от Маастрихт направи необходимо преразглеждането на Акта от 1976 г., в Решение 93/81 на Съвета; ОВ L 33, 9.2.1993 г. .
The Treaty of Maastricht necessitated a revision of the 1976 Act, in Council Decision 93/81; OJ L 33, 9.2.1993.
Посочената разпоредба е ценна, тъй като предостави правно основание за мерки за насърчаване на транснационалната политика в областта на изборите и за повишаване на активността на гражданите.
Helpfully, this provided a legal base for measures to stimulate transnational electoral politics and increase civic participation.
Същевременно Договорът от Маастрихт измени член 138 с цел да предостави на Парламента правото на одобрение на предложението на Съвета за единна избирателна процедура.
At the same time, the Treaty of Maastricht amended Article 138 to give to the Parliament the right of assent to the Council’s proposal for a uniform electoral procedure.
Той също така въведе нов член 138а, който гласи следното:
It also introduced a new Article 138a which establishes that:
Политическите партии на европейско равнище са важен фактор за интеграцията в рамките на Съюза.
Political parties at European level are important as a factor for integration within the Union .
Те допринасят за формирането на европейско съзнание и за изразяването на политическата воля на гражданите на Съюза.
They contribute to forming a European awareness and to expressing the political will of the citizens of the Union .
Победата на Tony Blair през май 1997 г. оказа благотворно въздействие върху последния етап от Междуправителствената конференция, която доведе до подписването на Договора от Амстердам.
Tony Blair’s victory in May 1997 had a beneficial effect on the closing stages of the Intergovernmental Conference which led up to the signing of the Treaty of Amsterdam.
Първо, новият договор ограничи числеността на членовете на Парламента до 700 − с 99 членове за Германия и с по 87 − за Франция, Италия и Обединеното кралство
First, the new Treaty capped the size of the Parliament at 700 – with 99 for Germany and 87 each for France, Italy and the United Kingdom.
Член 138, параграф 2, впоследствие член 190, параграф 2. .
Article 138(2), subsequently Article 190(2).
След това добави нова клауза с обща формулировка, която гласи:
It then added a new, cryptic clause, as follows:
В случай на изменение на настоящия параграф броят на избраните представители във всяка държава-членка трябва да осигури подходящо представителство на народите, обединени в Общността.
In the event of amendments to this paragraph, the number of representatives elected in each Member State must ensure appropriate representation of the peoples of the States brought together in the Community.
Трето, Договорът от Амстердам включи нова алинея, съобразно която мандатът на Парламента е с продължителност от пет години
Third, the Amsterdam Treaty inserted a new sub-paragraph establishing that the term of office of the Parliament is five years.
Този член, който стана член 190, параграф 3, единствено кодифицира Акта от 1976 г. .
This, which became Article 190(3), simply codified the 1976 Act.
Четвърто, новият договор измени член 190, параграф 4 (предишен член 138, параграф 3), както следва:
Fourth, the new Treaty amended Article 190(4) (formerly Article 138(3)), as follows:
Европейският парламент изготвя предложение за избиране чрез всеобщи преки избори, съгласно уеднаквена процедура във всички държави-членки или в съответствие с принципите, общи за всички държави-членки
The European Parliament shall draw up a proposal for elections by direct universal suffrage in accordance with a uniform electoral procedure in all Member States or in accordance with principles common to all Member States .
Подчертано от докладчика. .
Rapporteur's emphasis.
Тези изменения отразиха по-прагматичния подход на Парламента, отразен в доклада De Gucht.
This revision reflected the more pragmatic approach of the Parliament as articulated in the De Gucht Report.
По-специално, те биха позволиха на Ирландия да продължи да прилага правото на един прехвърляем глас, вместо метода на най-голямата средна величина.
In particular, the change would allow the Irish to continue to use the Single Transferable Vote (STV) instead of a largest average list system.
Най-накрая, с Договора от Амстердам беше добавен полезен нов член 190, параграф 5:
Lastly, a new Article 190(5) was usefully added by the Treaty of Amsterdam:
Европейският парламент определя статута и общите условия за изпълнението на функциите на неговите членове, след становище на Комисията и с одобрението на Съвета, който действа с единодушие.
The European Parliament shall, after seeking an opinion from the Commission and with the approval of the Council acting unanimously, lay down the regulations and general conditions governing the performance of the duties of its Members.
Докладът Anastassopoulos
The Anastassopoulos Report
Непосредствено след подписването на Договора от Амстердам през 1997 г. комисията по институционални въпроси определи заместник-председателя на Парламента, Georgios Anastassopoulos, за свой докладчик по избирателната процедура.
Immediately after the signing of the Treaty of Amsterdam in 1997, the Committee on Institutional Affairs appointed Parliamentary Vice-President Georgios Anastassopoulos as its rapporteur on the electoral procedure.
Неговата задача беше да провери дали би могло да се постигне споразумение по ново предложение въз основа на преразгледания член 190, параграф 4, т.е. дали „принципите, общи за всички държави-членки“ , предлагат по-добра основа за постигане на единство в сравнение с една „уеднаквена процедура във всички държави-членки“ .
His task was to see whether a new proposal could be agreed on the basis of the revised Article 190(4), that is, whether ‘ principles common to all Member States ’ offered a better basis for uniformity than ‘ a uniform electoral procedure in all Member States’.
Anastassopoulos срещна „много широк консенсус“ сред държавите по редица общи принципи, включително − и не на последно място − пропорционалното представителство.
Anastassopoulos found a ‘very broad consensus’ among States on a number of common principles, including, not least, proportional representation.
Той изостави идеята за опит за обособяване на идентични териториални избирателни райони, но настоя върху тяхното създаване в държави-членки с население от над 20 милиона.
He dropped the idea of trying to craft territorial constituencies in a uniform manner, but insisted on their creation in States with more than 20 million inhabitants.
По-специално, той повдигна въпроса за това дали не би било възможно част от местата − 10% съобразно неговото предложение − да бъдат разпределени пропорционално от транснационалните (балансирани по отношение на представителството на мъже и жени) листи, считано от изборите през 2009 г. Според доклада националните прагове следва да останат незадължителни.
Notably, he raised the question of whether a portion of seats – he proposed ten per cent ‑ could be distributed proportionately from transnational (gender balanced) lists as from the 2009 elections.
Двойните парламентарни мандати се забраняват.
Dual parliamentary mandates would be banned.
Anastassopoulos предложи изборите да бъдат провеждани не през юни, а през май (за да бъдат избегнати летните отпуски в северните държави-членки) и времето за гласуване да се ограничи до максимум два дни.
He proposed bringing the elections forward from June to May (in order to avoid summer holidays in Northern states), and to truncate the time for polling itself to two days maximum.
Изключително важният доклад Anastassopoulos беше приет от Парламента на 15 юли 1998 г. с 355 гласа „за“, 146 – „против“ и 39 – „въздържал се“
The far-reaching Anastassopoulos Report was adopted by Parliament on 15 July 1998 by 355 votes to 146 with 39 abstentions.
OВ C 292, 21.9.1998 г.; Резолюцията на Парламента е представена в Приложение І. .
OJ C 292, 21.9.1998; Parliament’s resolution is reproduced in Annex I.
През 2002 г. Съветът измени Акта от 1976 г., с цел кодифициране на повсеместното въвеждане на пропорционално представителство, изричното разрешаване на правото на един прехвърляем глас и преференциалното гласуване, предвиждане на териториални избирателни райони, установяване на максимален праг в размер на 5 процента, постепенно отменяне на двойния мандат и допускане на прилагането на националното законодателство по отношение на отнемането на мандати и заемането на овакантени места
In 2002 the Council modified the 1976 Act in order to codify the introduction everywhere of proportional representation, to allow explicitly STV and preferential voting, to cater for territorial constituencies, to fix a maximum threshold of 5 per cent, to phase out the dual mandate, and to let national law apply to the withdrawal of mandates and the filling of vacancies.
Решение на Съвета от 25 юни 2002 г. и 23 септември 2002 г. за изменение на Акта за избирането на представители в Европейския парламент чрез всеобщи преки избори; ОВ L 283, 21.10.2002 г. .
Council Decision of 25 June 2002 and 23 September 2002 amending the Act concerning the election of the representatives of the European Parliament by direct universal suffrage; OJ L 283, 21.10.2002.
По-смелите предложения, съдържащи се в доклада Anastassopoulos на Парламента, не бяха приети от Съвета
The bolder proposals of the Parliament's Anastassopoulos Report were not adopted by the Council.
Tsatsos (член на ЕП), Athens & Brussels, 2002 г. .
Tsatsos MEP, Athens & Brussels, 2002.
Ница, Лаакен и Конвентът
Nice, Laeken and the Convention
Парламентът не успя да повдигне въпроса за своята избирателна процедура на Междуправителствената конференция в Ница.
Parliament was unsuccessful in raising the matter of its electoral procedure at the Nice Intergovernmental Conference.
Вместо това, заключителният етап от конференцията през декември 2000 г. беше белязан от болезнения конфликт във връзка с преразпределянето на местата в Парламента.
Instead, the closing stages of the IGC in December 2000 were marked by the bruising row over the redistribution of seats in the Parliament.
В края на краищата, броят на членовете на ЕП за 2004−2009 г. (за тогавашните двадесет и пет държави) трябваше да се увеличи до 732: Германия запази 99-те си места, Франция, Италия и Обединеното кралство запазиха равен брой места − по 78, а Испания и Полша − по 54 всяка.
In the end, the size of the House for 2004-09 (for the then twenty-five States) was to grow to 732 seats: Germany retained 99, France, Italy and the UK maintained parity on 78, and Spain and Poland had 54 each.
(По-късно, при присъединяването на България и Румъния, беше постигнато споразумение за 736 места, считано от 2009 г.: отново Германия запазва 99 места, местата на Франция, Италия и Обединеното кралство са намалени до 72 за всяка от трите държави, а на Испания и Полша − до 50 за всяка.)
(Later, upon the accession of Bulgaria and Romania, it was agreed that from 2009 there would be 736 seats: again Germany was to retain 99, France, Italy and the UK were to fall to 72 each, Spain and Poland to 50.)
Договорът от Ница измени член 190, параграф 5, както следва:
The Treaty of Nice modified Article 190(5), as follows:
Европейският парламент, след като поиска становището на Комисията и с одобрението на Съвета, който приема решение с квалифицирано мнозинство , приема правилата и общите условия за изпълнението на задълженията на неговите членове.
The European Parliament shall, after seeking an opinion from the Commission and with the approval of the Council acting by a qualified majority , lay down the regulations and general conditions governing the performance of the duties of its Members.
Всички правила или условия във връзка с данъчното облагане на действащи или бивши членове изискват единодушно решение на Съвета
All rules or conditions relating to the taxation of Members or former Members shall require unanimity within the Council.
Член 191 беше изменен, с цел създаване на правно основание за изработването на статут за европейските политически партии.
An amendment was made to Article 191 to create a legal base for the creation of a statute for European political parties.
Съветът получава правото да установява разпоредби по отношение на европейските партии и по-специално тяхното финансиране, като взема решения съвместно с Парламента.
The Council was empowered to lay down regulations governing European parties and particularly their financing, in co-decision with the Parliament.
Следва ли да разширяваме правото на съвместно вземане на решения или не?
Should we extend the right of codecision or not?
Следва ли начинът, по който избираме членове на Европейския парламент, да бъде преразгледан?
Should the way in which we elect the members of the European Parliament be reviewed?
Следва ли да бъде създаден общоевропейски избирателен район или избирателните райони да продължат да се определят на национално равнище?
Should a European electoral constituency be created, or should constituencies continue to be determined nationally?
Докладчикът беше член на Конвента за бъдещето на Европа (2002−2003 г.), както и един от тримата представители на Парламента на МПК през 2007 г. .
The rapporteur was a member of the Convention on the Future of Europe (2002-03) and was one of Parliament’s three representatives to the 2007 IGC.
Съвсем логично Конвентът предложи избирателната система да бъде предмет на закон или рамков закон на Съвета, приет с единодушие, по предложение на Европейския парламент и с неговото одобрение
The Convention proposed, sensibly enough, that the electoral system should be subject to a law or framework law of the Council, acting unanimously on a proposal from and with the consent of the Parliament.
Член III-232 от проекта на Договор за създаване на Конституция за Европа (2003 г.). .
Article III-232 of the Draft Treaty establishing a Constitution for Europe (2003).
По отношение на състава на Парламента, Конвентът предложи Европейският съвет да взема, с единодушие, по предложение на Европейския парламент и с неговото одобрение, решение в тази област.
As far as the shape of the Parliament was concerned, the Convention proposed that the European Council should take a decision, by unanimity, on a proposal from and with the consent of Parliament.
Член I-19, параграф 2 от проекта на Договор за създаване на Конституция за Европа (2003 г.).
Article I-19(2) of the Draft Treaty establishing a Constitution for Europe (2003).
Освен това, Хартата на основните права следваше да придобие задължителна правна сила, като в член 39 от нея се посочва, че всеки гражданин на Съюза има право да избира и да бъде избиран в изборите за Европейския парламент в държавата-членка, в която пребивава, при същите условия, както и гражданите на тази държава.
Furthermore, the Charter of Fundamental Rights was to become mandatory, Article 39 of which set out the right of every citizen to vote or stand in the European Parliamentary elections in the Member State in which he or she resided, under the same conditions as nationals of that State.
МПК от 2003−2004 г., която продължи работата на Конвента, не внесе никакви процедурни промени, но измени съответната разпоредба (член I-20, параграф 2), която гласи, както следва:
The IGC of 2003-04 which followed up the work of the Convention made no change in the procedures but adapted the relevant clause (Article I-20(2)) to read as follows:
Европейският парламент се състои от представители на гражданите на Съюза.
The European Parliament shall be composed of representatives of the Union ’s citizens.
Техният брой не надвишава седемстотин и петдесет.
They shall not exceed 750 in number.
Представителството на гражданите е регресивно пропорционално, с минимален праг от шест представители за държава-членка.
Representation of citizens shall be degressively proportional, with a minimum threshold of six members per Member State .
Никоя държава-членка не получава повече от деветдесет и шест места.
No Member State shall be allocated more than 96 seats.
Въпросната разпоредба беше доста подобна на предложението, отправено от Германия по времето на преговорите в Маастрихт, което обаче тогава беше отхвърлено.
This was rather similar to a proposal made by Germany at the time of Maastricht, but at that stage rejected.
Предполагаше се, че значението на промяната на историческата формулировка – от „представители … на народите на обединените в Общността държави“ на „представители на гражданите на Съюза“ – е убягнало на някои наблюдатели.
It has been suggested that the significance of the change of the historic wording – from ‘ representatives … of the peoples of the States brought together in the Community ’ to ‘ representatives of the Union ’s citizens ’ ‑ was lost on some observers.
Въпреки че не се счита, че терминът „народи“ има точно правно значение в настоящия Договор, промяната му на „граждани“ не беше случайна: действително, въздигането на гражданина на ЕС беше изтъквано навсякъде в конституционния договор
Although the term 'peoples' is not thought to have any precise legal meaning in the current Treaty, the change to 'citizens' was not accidental: indeed, the elevation of the EU citizen was accentuated elsewhere in the constitutional treaty.
Най-вече член I-45(2), който гласеше: „В рамките на Съюза гражданите се представляват пряко в Европейския парламент“ (възпроизведен по-късно от Договора от Лисабон, член 10, параграф 2 от Договора за Европейския съюз). .
Notably, Article I-45(2) which said that ‘Citizens are directly represented at Union level in the European Parliament', (later replicated by the Treaty of Lisbon in Article 10(2) of the Treaty on European Union).