natgillin/translations-raw huggingface dataset:
като има предвид, че Европейският съвет през м. март 2000 г. и Европейският съвет през 2005 г. определят целите, които да бъдат постигнати до 2010 г., а именно среден икономически растеж от 3%, пълна трудова заетост, ограничаване на бедността и неравенството и общи разходи за научноизследователска и развойна дейност в размер на 3% от БВП на Общността;
whereas the European Council in March 2000 and than in 2005 set the targets of an average economic growth rate of 3%, full employment, reduction of poverty and inequalities, and an overall R&D expenditure of 3% of Community GDP, to be achieved by 2010,
подчертава, че навлизайки в последния си цикъл 2008-2010 г., Лисабонската стратегия не е успяла да постигне поставените цели, а именно среден икономически растеж от 3%, пълна трудова заетост, общи разходи за научноизследователска и развойна дейност в размер на 3% от БВП на Общността и ограничаване на бедността с оглед на нейното изкореняване;
Stresses that as we enter this last cycle 2008-2010 the Lisbon Strategy has failed to meet its declared objectives of average economic growth of 3%, full employment, an overall R&D expenditure of 3% of Community GDP and reducing poverty aiming at its eradication;
отбелязва, че средният икономически растеж в ЕС-15 е намалял с течение на десетилетията, отбелязва, че Комисията наскоро е преразгледала своите прогнози, като сега се предвижда допълнително забавяне на икономическия растеж; напомня за по-бавния среден годишен растеж от 1,6% в ЕС-27 (1,3% в ЕС-15) през периода 2000-2006 г., в сравнение със съответно 2,9 и 2,8% като средна стойност за периода 1996-2000 г.,
Notes that average economic growth in the EU-15 has decelerated decade after decade; notes that the Commission has recently reviewed its forecasts pointing to a new deceleration of economic growth; recalls the decreasing average annual growth rate of 1.6 % in the EU-27 (1.3 % in the EU-15) between 2000 and 2006, compared to, respectively, 2.9 and 2.8 % on average between 1996 and 2000;
отбелязва запазването и в някои случаи увеличаването на несъответствията между регионите и икономическото и социалното неравенство между и в рамките на държавите-членки; изтъква, че понастоящем има страни и региони, които се отдалечават вместо да се доближават до средната стойност за ЕС;
Notes the persistence, and in some cases the increase, of regional disparities and economic and social inequalities between and within Member States; points out that currently there are countries and regions diverging from instead of converging with the EU average;
отбелязва, че през периода 2000-2005 г. броят на безработните в ЕС се е увеличил с 1 милион, както и че през 2006 г. безработните лица в ЕС са били над 18 милиона; отбелязва бавния среден растеж на заетостта, който е недостатъчен за осъществяване на целта да се постигне растеж от 70% до 2010 г.; насочва вниманието по-специално към факта, че растежът на трудовата заетост през последното десетилетие се дължи предимно на увеличаването на броя на несигурните работни места, като работните места на непълно работно време представляват повече от половината от цялостното увеличаване;
Notes that from 2000 to 2005 the EU's number of unemployed increased by one million, and that in 2006 there were more than 18 million persons unemployed in the EU; notes the slow average employment growth, not sufficient to reach the objective of 70% by 2010; draws particular attention to the fact that the employment growth in the last decade is mostly due to the increase in insecure work, with part-time work accounting for over half the overall increase;
отбелязва със загриженост, че разликите между мъжете и жените на пазара на труда продължават да бъдат значителни, тъй като процентът на безработните сред жените е все още недопустимо по-висок в сравнение с общите данни и с процента на безработните сред мъжете; счита, че е недопустимо, че от 2003 г. не е намаляла разликата в заплащането на мъжете и жените, като жените продължават да получават заплащане, което е по-ниско средно с 15% от това на мъжете (с 25% в частния и с 30% в промишления сектор), както и че равенството между половете по отношение на професионалното израстване все още не се е превърнало в действителност;
Notes with concern that the differences between men and women in the labour market remain significant, since the female unemployment rate remains unacceptably higher compared to the total and to the male unemployment rate; finds it unacceptable that since 2003 there has been no decrease in the gender pay gap, as women continue to earn on average 15% less than men (25% less in the private sector, and 30% in industry) and that gender equality in careers is still not a reality;
подчертава, че безработицата сред младежите продължава да бъде ключов проблем, като понастоящем тя се равнява на около 18%, както и че през последните 25 години не е постигнат значителен напредък във връзка с ограничаването й; отбелязва оценката на Комисията във връзка с десетгодишния период на прилагане на Европейската стратегия за заетостта, в която се заявява, че вероятността за младежите да бъдат безработни е повече от два пъти по-висока отколкото при лицата на средна възраст;
Stresses that youth unemployment remains a key problem which today stands at around 18% and that over the last 25 years no real breakthrough has been achieved in reducing it; takes note of the Commission's evaluation of ten years of the European Employment Strategy where it states that 'young people are more than two times as likely to be unemployed than prime-age adults';
изтъква, че неравенството по отношение на доходите се е увеличило от 2000 г. насам, като съотношението между 20-те процента най-богати и 20-те процента най-бедни се е увеличило от 4,5:1 на 4,8:1 през 2006 г., което отразява значителното повишаване на концентрацията на благосъстоянието в ЕС;
Points out that income inequalities have risen since 2000, with the ratio between the 20% richest and the 20% poorest having increased from 4.5:1 to 4.8:1 in 2006, reflecting a substantial increase in the concentration of wealth in the EU;
счита, че е недопустимо, че социалното неравенство и бедността се увеличават в ЕС, като 78 милиона души живеят в бедност или са застрашени от бедност и особено засегнати са жените и децата, подчертава, че бедността сред работещите представлява над една трета от цялостния риск от бедност в ЕС;
Finds it unacceptable that social inequalities and poverty are increasing in the EU, with 78 million people living in or at risk of poverty, especially women and children; stresses that in-work poverty accounts for more than a third of the overall poverty risk in the EU;
изтъква, че инвестициите в научноизследователската и развойната дейност, изразени в процентна стойност от БВП, са били в застой през периода 2000-2005 г., като през 2005 г. те се равняват на 1,9% в ЕС-15 и 1,4% в ЕС-25, което е все още далече от целта за ЕС до 2010 г. те да достигнат 3% от БВП;
Points out that investment in research and development in terms of percentage of GDP stagnated between 2000 and 2005, standing at 1.9 % in 2005 in the EU-15 and 1.4 % in the EU-25, a long way from the EU target of 3% of GDP by 2010;
Лисабонската стратегия - противоречието между обявените цели и неолибералните политики
The L isbon Strategy - t he contradiction between proclaimed objectives and neo-liberal policies
привлича вниманието към противоречията между т. нар. „цели от Лисабон“ — „Европа да се превърне в най-конкурентоспособната и динамична, основаваща се на знания икономика в света, способна да осъществи устойчив икономически растеж с повече и по-добри работни места и по-голямо социално сближаване“ — и прилаганите неолиберални политики;
Draws attention to the contradiction between the so-called 'Lisbon Objectives' - to make Europe 'the most competitive and dynamic knowledge-based economy in the world, capable of sustainable economic growth with more and better jobs and greater social cohesion'- and the neo-liberal policies applied;
изразява съжаление във връзка с това, че в своето съобщение до Европейския съвет през пролетта на 2008 г. Комисията не е разгледала значимите социални и икономически последици от осемгодишното прилагане на Лисабонската стратегия;
Regrets that the Commission, in its Communication to the 2008 Spring Council, has failed to address the deep social and economic consequences of eight years of the Lisbon Strategy;
изразява съжаление във връзка с факта, че вместо това Комисията настоява за задълбочаване на своята неолиберална програма с допълнителна либерализация и повишена несигурност и че се застъпва за „възлагане на външни изпълнители“ на Програмата от Лисабон;
Deplores the fact that the Commission, on the contrary, is pushing for a deepening of its neo-liberal programme. with further liberalisations and increased insecurity, and is promoting the 'externalization' of the Lisbon Agenda;
отбелязва, че след 2000 г. ЕС страда от забавен растеж на икономиката и на трудовата заетост, от прехвърляне на ползите от увеличената производителност от работници към акционери и от неизменно високи равнища на безработица, бедност, социална изолация, несигурност на работните места и неравенство по отношение на доходите,
Notes that since 2000 the EU has been plagued by sluggish economic and employment growth, a transfer of productivity gains from workers to shareholders, and the persistence of high levels of unemployment, poverty, social exclusion, insecure work and income inequality;
потвърждава, че Лисабонската стратегия, формулирана на Европейските съвети през м. март 2000 г. и през 2005 г. (при ясна подкрепа от страна на основните организации на работодателите в Европа), е основният инструмент, използван в рамките на ЕС, за насърчаване на либерализацията и приватизацията на предприятията за предоставяне на обществени услуги и на услугите, на гъвкавостта и приспособимостта на пазарите на труда, на задържането на ръста на заплатите и отварянето на повечето дейности, свързани със социалната сигурност, включително пенсии и здравеопазване, за частния сектор;
Reaffirms that the Lisbon Strategy, as defined by the European Councils of March 2000 and 2005 (with the clear support of the major European employers' organisations), has been the main tool within the EU to promote the liberalisation and privatisation of public utilities and services, flexibility and adaptability of labour markets, wage restraint, and the opening-up to private interests of the bulk of social security provisions, including pensions and health;
изразява съжаление във връзка с факта, че при така нареченото възраждане на Лисабонската стратегия през 2005 г. се е подчертало в още по-голяма степен нейното неолиберално съдържание и напомня, че това съдържание е намерило израз в конкретни национални програми за реформи от страна на всички държави-членки, като по този начин се излага на риск социалното измерение и се пренебрегват икономическите и социалните проблеми и проблемите, свързани с околната среда, пред които са изправени отделните държави-членки на ЕС;
Regrets the fact that the so-called revival of the Lisbon Strategy in 2005 has accentuated even more the neo-liberal content, and recalls that this content has been translated into concrete national reform programmes by all Member States, putting at risk the social dimension and disregarding the economic, social and environmental problems faced by the different EU Member States;
подчертава, че Лисабонската програма на Общността и националните програми за реформи в рамките на преразгледаната Лисабонска стратегия са инструмент за обосноваване за всяка страна поотделно и насърчаване на еднакви за всички държави-членки структурни реформи, по-специално по отношение на пазара на труда и социалната сигурност, както и че това ще има сериозни икономически и социални последици, които ще бъдат допълнително задълбочени от интегрираните насоки и Пакта за стабилност и растеж; счита, че тези реформи ще изложат на опасност правата на работниците, на пенсионерите, на ползвателите на обществени услуги и потребителите;
Stresses that the Community's Lisbon Programme and the national reform programmes in the framework of the revised Lisbon Strategy are a tool to provide national justification for and push forward the same structural reforms in all the Member States, in particular as regards the labour market and social security, and that this will have serious economic and social consequences, intensified by the integrated guidelines and the Stability and Growth Pact; considers that these reforms will jeopardise the rights of workers, pensioners, public service users and consumers;
изтъква, че продължаващият процес на либерализация на пазарите и на приватизиране на предприятията за предоставяне на обществени услуги не е донесъл никакви осезаеми ползи по отношение на цени, качество на услуги или намаляване на публичните разходи; отбелязва, че, напротив, организации на потребители и на ползватели на обществени услуги са предоставили сведения за повишения на цените, понижаване на качеството на услугите и увеличена себестойност; освен това отбелязва, че либерализацията е допринесла за закриването на работни места в засегнатите сектори и за създаването на частни монополи, които излагат на риск правата на работниците, на ползвателите на обществени услуги и на потребителите;
Stresses that the ongoing process of liberalising markets and privatising public utilities has not brought any visible gains in terms of prices, service quality or a reduction in public expenditure; notes, on the contrary, that consumers' and public service users' associations have reported price increases, a drop in the level of service quality and increases in the costs of provision; notes, furthermore, that liberalisation has contributed to the destruction of jobs in the sectors affected and the creation of private monopolies that put the rights of workers, public service users and consumers at risk;
поради това отхвърля либерализацията на обществения транспорт, енергетиката и далекосъобщителните системи и по-специално неотдавнашните споразумения за либерализация на международния пътнически железопътен транспорт и на пощенските услуги;
Rejects, therefore, the liberalisation of public transport, energy and communications systems and, in particular, the recent agreements on liberalisation of international passenger rail particular traffic and postal services;
изтъква значението на обществените услуги за насърчаване на социалното, икономическото и териториалното сближаване в ЕС; подчертава, че публичните структурни сектори следва да не бъдат отваряни за конкуренция, а по-скоро да бъдат собственост и под управлението на публични органи, като това е единственият начин да се осигури качеството, наличието и достъпната цена на предоставяната услуга и по този начин да се гарантират правата на потребителите;
Highlights the importance of public services for the promotion of social, economic and territorial cohesion in the EU; stresses that public structural sectors should not be open to competition but, rather, should be owned and managed by public authorities, as the only way to ensure the quality, availability and affordability of the service provided and so guarantee the users' rights;
подчертава, че Европейската стратегия за заетостта е предоставила инструментите за дерегулация на пазарите на труда, за преход от стабилни към несигурни работни места и за подкопаване на правата на работниците и на колективното договаряне, тъй като тя насърчава конкурентоспособността на работниците на пазара на труда и тяхната способност за адаптиране;
Stresses that the European Employment Strategy has provided the tools for the deregulation of labour markets, the transition from stable to insecure jobs and the weakening of workers' rights and collective bargaining as it promotes the employability and adaptability of workers;
счита, че неотдавнашните решения на Съда на Европейските общности (СЕО) по делата Vaxholm-Laval и Viking Line сочат докъде води ориентацията на настоящите договори, която е запазена и в Договора от Лисабон; изразява дълбоко съжаление във връзка с начина, по който Съдът е отдал най-високо приоритетно значение на правилата за конкуренцията в ЕС, като по този начин той придава легитимен характер на социалния дъмпинг и на подкопаването на правата на работниците;
Considers that the recent rulings of the European Court of Justice (ECJ) on the Vaxholm-Laval and Viking Line cases show where the orientation of the current Treaties, which remains in the Treaty of Lisbon, leads to; deeply regrets the way the ECJ has prioritised competition rules in the EU above all else, legitimating social dumping and undermining workers' rights;
категорично отхвърля новата концепция за „гъвкава сигурност“ и опитите тя да се превърне в основен подход за следващия тригодишен цикъл от Европейската стратегия за заетостта и Интегрираните насоки за растеж и работни места;
Strongly rejects the new concept of 'flexicurity' and the attempt to make it the overarching approach for the next three-year cycle of the European Employment Strategy and the Integrated Guidelines for Growth and Jobs;
счита, че тази идея насърчава премахването на ограниченията по отношение на уволненията, приспособяването на работната ръка (и на трудовите възнаграждения) към стопанския цикъл, като обществените служби по заетостта в държавите-членки поемат разходите за преквалификация и смяна на работните места, както и дерегулацията на трудовите договори, като по този начин се излагат на опасност социалното сближаване и качеството на труда; предупреждава, че зад тази стратегия се крие и намерението да се преразгледат схемите за обезщетения за безработица с цел да се намалят обезщетенията и периодите, през които те се изплащат;
Considers that this concept promotes the liberalisation of firing, the adjustment of labour (and wages) to the business cycle with the public employment services of the Member States assuming the costs of labour recycling and rotation, and the deregulation of work contracts, jeopardising social cohesion and the quality of work; warns that behind this strategy there also lies the purpose of reviewing unemployment benefit schemes with the aim of reducing benefits and their duration;
привлича вниманието към все още високия процент на учениците, които напускат училищната система рано, особено в някои държави-членки;
Draws attention to the still high rate of early school leavers, particularly in some Member States;
счита, че за да се превърне ЕС в „най-конкурентоспособната и динамична, основаваща на знания икономика в света“ е необходимо раздалечаване от настоящите политики в областта на образованието и обучението, които обвързват инвестициите в научноизследователската и развойната дейност и образованието с капризите на свободния пазар и които по този начин оправдават измерването с търговски единици на знанията, образованието и научните изследвания (Процес от Болоня);
Considers that in order to make the EU 'the most competitive and dynamic knowledge-based economy in the world' a break is needed with the current education and training policies tying investment in research and development and education to the whims of the free market and thus justifying the commodification of knowledge, education and research (the Bologna process);
счита, че паричната и фискална политика в ЕС е ограничаваща, като основните й цели са стабилност на цените и бюджетно консолидиране в съответствие с Пакта за стабилност и растеж; подчертава, че процесът на номинална конвергенция спрямо еврото и последвалите го събития са имали отрицателен ефект върху растежа на икономиката и на заетостта, върху социалното и икономическото сближаване, върху реалната конвергенция между държавите-членки на ЕС, както и върху публичните инвестиции, излагайки на риск настоящото слабо икономическо възстановяване и борбата срещу безработицата;
Considers that monetary and fiscal policy in the EU has been restrictive, with its overarching objectives of price stability and budget consolidation in line with the Stability and Growth Pact; stresses that the process of nominal convergence towards the euro and what followed has had a negative impact on economic and employment growth, on social and economic cohesion, on real convergence between the Member States, and on public investment, putting at risk the current meagre economic recovery and the fight against unemployment;
привлича вниманието към неотдавнашното сътресение на финансовите пазари, което оказа сериозно и все по-разрастващо се въздействие не само в САЩ, но и в ЕС, както и в други икономики; подчертава повишените рискове от финансова криза, дължащи се на дерегулацията на капиталовите пазари и на тяхната по-голяма нестабилност в цял свят, като се е увеличил броят на „хазартните“ икономики, които представляват постоянна опасност за реалната икономика; отхвърля дерегулацията, визирана в плана за действие за финансовите услуги, който е включен в Лисабонската стратегия;
Draws attention to the recent rupture of financial markets, affecting deeply and more and more not only the US but the EU and other economies; stresses the increased risks of financial crisis due to the deregulation of capital markets and their increased volatility worldwide, with an increase in 'casino' economies that pose a permanent danger to the real economy; rejects the deregulation envisioned in the action plan for financial services included in the Lisbon Strategy;
привлича вниманието към последиците от ориентацията на паричната политика на Европейската централна банка и от нейния акцент върху отдаването на приоритетно значение на ценовата стабилност в период, в който Федералният резерв понижава лихвените си проценти и дори Международният валутен фонд отправя предупреждения относно ситуацията;
Draws attention to the consequences of the monetary orientations of the European Central Bank and its insistence on giving priority to price stability, at a time when the Federal Reserve System is lowering the interest rates and even the International Monetary Fund is issuing warnings on the situation;
привлича вниманието към програмата за външните политика на ЕС, която се характеризира с все по-агресивна външнотърговска и инвестиционна политика и с неолиберално преобразование на отношенията с по-слабо развитите страни;
Draws attention to the EU's external agenda, which is characterised by an increasingly aggressive external trade and investment policy and by a neo-liberal reshaping of relations with less developed countries;
категорично се противопоставя на насърчаването от страна на ЕС на така наречените Споразумения за икономическо партньорство с трети страни, които налагат либерализирането на техните публични сектори и на предприятията за предоставяне на обществени услуги и гарантират отварянето на пазарите за европейските дружества с цел да се преодолее застоя в преговорите от Доха;
Strongly opposes the EU's promotion of the so-called Economic Partnership Agreements with third countries, imposing the liberalisation of their public services and utilities and guaranteeing the opening of markets to European business, in order to overcome the stalling of the Doha talks;
изразява съжаление във връзка с това, че ЕС е приел бюджет за 2008 г. въз основа на приоритетите, посочени в нератифицираната „Европейска конституция“ и сега фигуриращи в проекта за „Договор от Лисабон“, т.е. конкуренция / конкурентоспособност, сигурност и милитаризация, вместо да се предприемат мерки по отношение на социалните, икономическите и свързаните с околната среда предизвикателства пред разширения Европейски съюз и по отношение на неговите потребности, свързани със сближаването;
Regrets that the EU adopted a budget for 2008 based on the priorities stated in the non-ratified 'European Constitution' and now present in the 'Treaty of Lisbon' project, i.e. on competition/competitiveness, security and militarisation, instead of addressing the social, economic and environmental challenges facing the enlarged EU and its cohesion needs;
Време за промяна - нова „Стратегия за солидарност и устойчиво развитие“
Time for change - a new ' Strategy for Solidarity and Sustainable Development '