natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– европейският подход към колективната правна защита трябва да се основава на принципа на включване в иск при желание („opt-in“), при което увредените лица са ясно идентифицирани и вземат участие в производството единствено ако изрично са изразили такова желание, с цел избягване на евентуални злоупотреби; подчертава необходимостта да се зачитат съществуващите национални системи в съответствие с принципа на субсидиарност; призовава Комисията да разгледа въпроса за създаване на система, която да предоставя съответна информация на всички потенциални участващи увредени лица, да увеличи представителността на колективните искове, да позволи на най-голям брой увредени лица да търсят обезщетение, и да осигури на гражданите на ЕС опростен и ефективен достъп до правосъдие на достъпна цена, като по този начин се избягват прекомерните съдебни дела и последващите ненужни индивидуални или колективни искове относно едно и също правонарушение; призовава държавите членки да създадат ефективни механизми, които да гарантират, че възможно най-много лица, претърпели вреди, са информирани и са наясно със своите права и задължения, по-специално когато те пребивават в няколко държави членки, като същевременно се избягва нанасянето на неоправдани вреди на доброто име на съответната страна, за да се спазва принципът на презумпцията за невиновност;
– the European approach to collective redress must be founded on the opt-in principle, whereby victims are clearly identified and take part in the procedure only if they have expressly indicated their wish to do so, in order to avoid potential abuses; underlines the need to respect existing national systems, in accordance with the principle of subsidiarity; calls on the Commission to consider a system which will provide relevant information to all potential victims involved, increase the representativeness of collective actions, allow for the largest number of victims to seek compensation and ensure simple, affordable and effective access to justice for EU citizens, thereby avoiding excessive litigation and subsequent unnecessary individual or collective actions concerning the same infringement; calls on the Member States to put in place efficient mechanisms ensuring that as many victims as possible are informed and made aware of their rights and obligations, in particular when they are domiciled in several Member States, whilst avoiding unduly harming the reputation of the party concerned, in order to respect the principle of the presumption of innocence;
– система за колективна правна защита, при която увредените лица не са идентифицирани преди вземане на съдебното решение, трябва да бъде отхвърлена на основание на това, че противоречи на правния ред в много от държавите членки, както и че нарушава правата на увредени лица, които биха могли да участват в производството без свое знание и въпреки това съдебното решение да има задължителна правна сила спрямо тях;
– a collective redress system where the victims are not identified before the judgment is delivered must be rejected on the grounds that it is contrary to many Member States’ legal orders and violates the rights of any victims who might participate in the procedure unknowingly and yet be bound by the court’s decision;
– държавите членки следва да гарантират, че съдия или сходен орган продължава да разполага с дискреционни правомощия под формата на предварителна проверка за допустимост на всеки потенциален колективен иск, чрез която да се потвърждава, че са спазени критериите за допустимост и че искът може да бъде разгледан;
– Member States should ensure that a judge or similar body continue s to have discretionary powers taking the form of a preliminary admissibility check of any potential collective action in order to confirm that the qualifying criteria have been met and that the action is fit to proceed;
– държавите членки следва да определят организации, квалифицирани да внасят представителни искове, като биха били полезни европейски критерии, които ясно да дефинират въпросните квалифицирани субекти; посочените критерии биха могли да се основават на член 3 от Директива 2009/22/ЕО относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите, но е необходимо да бъдат допълнително уточнени, за да гарантират както избягването на злоупотреба при предявяване на искове, така и достъпа до правосъдие; тези критерии следва да обхващат, наред с другото, финансовите и човешките ресурси на отговарящите на изискванията организации;
– Member States should designate organisations qualified to bring representative actions, and European criteria would be useful in order to clearly define these qualified entities; these criteria could be based on Article 3 of Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumer interests, but need to be further specified in order to ensure both that abusive litigation is avoided and that access to justice is granted; such criteria should cover, inter alia, the financial and human resources of qualifying organisations;
– във всички случаи увредените лица трябва да имат свободата като алтернатива да предявяват в компетентен съд индивидуален иск за получаване на обезщетение;
– victims must in any case be free to seek the alternative of individual compensatory redress before a competent court;
Пълно обезщетение за действително претърпени вреди
Full compensation for actual damage
– хоризонталната рамка следва да обхваща обезщетения единствено за действително причинени вреди, а обезщетенията с наказателен характер трябва да се забранят; по силата на концепцията за обезщетението за претърпени вреди присъденото обезщетение трябва да се разпредели между отделните увредени лица съразмерно на претърпяната от тях индивидуална вреда; адвокатските хонорари според присъденото обезщетение са до много голяма степен непознати в Европа и следва да не се включват в задължителната хоризонтална рамка;
– the horizontal framework should cover compensation only for the actual damage caused, and punitive damages must be prohibited; by virtue of the concept of compensation the damages awarded must be distributed to individual victims in proportion to the harm they sustained individually; by and large, contingency fees are unknown in Europe and should not form part of the mandatory horizontal framework;
Достъп до доказателства
Access to evidence
– вносителите на колективен иск не трябва да бъдат в по-добра позиция от вносителите на индивидуален иск по отношение на достъпа до доказателства от ответника, като всеки ищец трябва да представи доказателства в подкрепа на своя иск; задължението за оповестяване на документи пред ищците („разкриване“) е почти непознато в Европа и не трябва да се включва в хоризонталната рамка;
– collective claimants must not be in a better position than individual claimants with regard to access to evidence from the defendant, and each claimant must provide evidence for his claim; an obligation to disclose documents to the claimants (‘discovery’) is mostly unknown in Europe and must not form part of the horizontal framework;
Принцип „загубилият плаща”
Loser pays principle
– не е възможно производство без финансов риск, поради което държавите членки трябва да определят собствени правила за справедливо присъждане на разноските, според които загубилата делото страна трябва да поеме разноските на другата страна, за да се избегне нарастването на броя на неоснователните искове, в рамките на механизъм за колективна правна защита на равнище ЕС;
– there can be no action without financial risk, and Member States are to determine their own rules on the allocation of costs, under which the unsuccessful party must bear the costs of the other party in order to avoid the proliferation of unmeritorious claims in an EU-wide collective redress mechanism;
Недопускане на финансиране от трета страна
No third-party funding
– Комисията не трябва да определя никакви условия или насоки относно финансирането на исковете за обезщетение за вреди, тъй като използването на финансиране от трета страна, например с предлагане на дял от присъденото обезщетение, е непознато в правните системи на повечето държави членки; това не пречи на държавите членки да определят условия или насоки относно финансирането на исковете за обезщетение за вреди;
– the Commission must not set out any conditions or guidelines on the funding of damages claims, as recourse to third-party funding is unknown in most Member States’ legal systems, for instance, by offering a share of the damages awarded; this does not preclude Member States setting out conditions or guidelines on the funding of damages claims;
Алтернативно разрешаване на спорове
Alternative d ispute r esolution (ADR)
Решение от 18 март 2010 г. по съединени дела C-317/08, C-318/08, C-319/08 и C-320/08, Alassini , все още непубликувани в Сборника. , следва да бъдат отправна точка за установяването на посоченото правомощие; подчертава обаче, че тези механизми следва да останат, както предполага и тяхното наименование, само алтернатива на съдебната защита, а не предварително условие за нея;
Judgment of 18 March 2010 in Joined Cases C-317/08, C-318/08, C-319/08 and C-320/08, Alassini , not yet reported in the ECR. should be the starting point for the establishment of this power; stresses, however, that these mechanisms should remain, as the name indicates, merely an alternative to judicial redress, not a precondition therefor;
Компетентност и приложимо право
Jurisdiction and applicable law
Докладчикът приветства хоризонталната консултация на Комисията, откритостта ѝ спрямо европейски подход за колективна правна защита и ангажимента ѝ по отношение на силни защитни механизми срещу злоупотребата при предявяването на съдебни искове.
The rapporteur welcomes the horizontal consultation of the Commission, its openness to a European approach to collective redress and its commitment to strong safeguards against abusive litigation.
Неотдавнашното решение на Върховния съд на САЩ във връзка с дело по колективен иск за предубеждение
The recent decision of the US Supreme Court in a class-action bias case
Wal-Mart Stores Inc. срещу Dukes и др.
Wal-Mart Stores Inc. v. Dukes et al.
Европа трябва твърдо да се противопостави на всяко намерение за промяна на правните традиции на ЕС чрез въвеждане на несвойствени процесуални елементи, даващи възможност за злоупотреба с предявяването на колективни искове.
Europe must stand firm against any intention to changing EU legal traditions by incorporating alien procedural elements allowing for abusive collective action.
Докладчикът разбира, че правната традиция на ЕС е насочена по-скоро към разрешаване на спорове между отделни лица, отколкото посредством колективен орган.
The rapporteur understands that the EU legal tradition is directed towards solving disputes between individuals rather than through a collective entity.
Все пак в определени случаи е възможно, от една страна, да бъде в интерес на увредените от противоправно поведение да съединят исковете си, които в противен случай не биха предявили индивидуално, а от друга страна, е възможно да е в интерес на дружествата да постигнат единно разрешаване на спора или съдебна процедура, което да предостави правна сигурност по въпроса.
However, in some instances it might, on the one hand, be in the interest of victims of unlawful behaviour to bundle their claims which they would not otherwise pursue individually and, on the other, it might be in the interest of companies to obtain one single settlement or court action bringing legal certainty to the matter.
Поради това през последните години много държави членки въведоха колективни инструменти, които дават възможност за определен вид колективен достъп до правосъдие.
To this extent, many Member States have in recent years introduced collective instruments allowing for some kind of collective access to justice.
Посочените инструменти се различават значително, като могат да бъдат под формата както на представителни искове, така и на групови искове или система на прецедентни дела.
These instruments vary widely, taking, for instance, the form of a representative action, group action or test case.
Оказа се невъзможно да се открие изчерпателна информация относно съответното национално право и по-специално неговото прилагане и функционалност, тъй като редица държави членки едва наскоро въведоха посочените механизми и не винаги е достъпна надеждна информация.
It was impossible to find exhaustive information about the relevant national law and in particular its application and functionality, as several Member States have only recently introduced these mechanisms and reliable information is not always available.
Поради това докладчикът не се учудва, че до момента Комисията не успя да докаже необходимостта от действие на равнище ЕС.
The rapporteur is therefore not surprised that the Commission has so far failed to show the need for EU action.
Все още е необходимо подробно да се проучи въпросът кой член от ДФЕС може да послужи като правно основание за хоризонтален инструмент.
Which article of the TFEU can be taken as the legal basis for a horizontal instrument still needs to be examined in detail.
Със сигурност сериозно трябва да се подходи към възможността националните правителства да отхвърлят действие на равнище ЕС.
Certainly, the rejection of EU action by national governments has to be taken seriously
Все пак докладчикът счита, че в европейското пространство на правосъдие гражданите и дружествата трябва да имат възможност да упражняват ефективно и ефикасно правата, предоставени им от законодателството на ЕС.
The rapporteur believes, nevertheless, that in the European area of justice citizens and companies must be able to enforce their rights under EU legislation effectively and efficiently.
В случай на масови или разпръснати вреди увредените от противоправно поведение лица биха могли да се въздържат от предявяване на иск за обезщетение, тъй като стойността на индивидуалния иск може да се окаже непропорционална на понесената вреда.
In case of mass or dispersed damages victims of unlawful behaviour might indeed abstain from claiming compensation as the costs of seeking individual redress might be disproportionate to the damage sustained.
На преден план обаче и занапред следва да остане прилагането на правото на ЕС от европейските и националните органи, тъй като те разполагат с публичноправни инструменти за разследване, които не могат да бъдат предоставени на частни лица; по тази причина правоприлагането по частноправен ред продължава да има допълващ характер.
However, enforcement of EU law by European and national authorities must remain in the foreground, since these authorities have public-law investigative instruments at their disposal which cannot be made available to private parties; to this extent, private enforcement continues to be complementary.
Действащо законодателство на ЕС и искове за преустановяване на нарушения
Existing EU Legislation and Injunctive Relief
През последните години ЕС активно се стреми да подобри достъпа до правосъдие.
In recent years, the EU has sought actively to improve access to justice.
Например Регламент № 861/2007 относно европейска процедура за искове с малък материален интерес позволява ефикасен и ефективен достъп до правосъдие, като опростява уреждането на трансгранични съдебни спорове по искове за суми под 2000 EUR.
For instance, Regulation No 861/2007 on European Small Claims allows for efficient and effective access to justice by simplifying cross-border litigation of claims for less than EUR 2000.
Необходима е допълнителна оценка на регламента, за да се установи дали са изпълнени намеренията на законодателя на ЕС.
Further evaluation of the regulation is needed in order to establish whether or not the intentions of the EU legislator have been realised.
Докладчикът отчита значението на исковете за преустановяване на нарушения.
The rapporteur acknowledges the importance of injunctive relief.
В много случаи, като например при подвеждаща реклама, липса на прозрачност на договори и т.н., може да не се стигне до вреди и следва да се даде приоритет на спирането на всякакво по-нататъшно незаконно поведение.
In many cases, such as misleading advertising, lack of transparency of contracts, etc. damages might not occur and priority should be given to stopping any further unlawful behaviour.
Самата Комисия посочва как Регламент (ЕО) № 2006/2004 относно сътрудничеството за защита на потребителите
The Commission itself has indicated how Regulation (EC) No 2006/2004 on Consumer Protection Cooperation
Цитирана по-горе , както и Директива 2009/22/ЕО относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите (Директива относно исковете за преустановяване на нарушения)
Cited above. as well as Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumer interests (Injunctions Directive)
Цитирана по-горе могат да бъдат подобрени, за да се укрепят сътрудничеството и исковете за преустановяване на нарушения
Cited above. can be improved in order to strengthen cooperation and injunctive relief
Виж двугодишния доклад за 2009 г., COM (2009) 336, и доклада от Комисията за прилагането на Директива 98/27/ЕО, COM (2008) 756. .
See Biennial Report 2009, COM (2009) 336, and Report from the Commission concerning the application of Directive 98/27/EC, COM (2008) 756. .
При все това докладчикът е загрижен относно широко тълкуване на националните процедурни правила, които според съдебната практика на Съда на ЕС „не трябва да са по-неблагоприятни от правилата относно сходни съдебни производства по вътрешното право (принцип на равностойност) и не трябва да правят практически невъзможно или прекомерно трудно упражняването на правата, предоставени от правния ред на Съюза (принцип на ефективност).“
However, the rapporteur is concerned about a wide interpretation of national procedural rules which, according to the case law of the Court of Justice, must ‘not be less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and must not make it in practice impossible or excessively difficult to exercise rights conferred by EU law (principle of effectiveness).’
Виж например решението от 12 май 2011 г. по дело C-115/09, Trianel Kohlekraftwerk Lünen, все още непубликувано в Сборника.
See for instance the judgment of 12 May 2011 in Case C-115/09, Trianel Kohlekraftwerk Lünen, not yet reported in the ECR.
Докладчикът счита, че при зачитане на тези принципи организациите не трябва да имат привилегирован достъп до правосъдие и законодателството на ЕС следва да се съсредоточи върху защитата и осъществяването на интересите на индивида, а не на широката общественост.
The rapporteur believes that, while respecting those principles, organisations must not enjoy privileged access to justice and EU legislation should focus on the protection and enforcement of the interests of the individual rather than the interests of the general public.
Хоризонтален инструмент и защитни механизми
Horizontal Instrument and Safeguards
Като се има предвид разнообразието в националното процесуално право, докладчикът счита, че всяка инициатива на ЕС в областта на колективната правна защита ще доведе до раздробяване на процесуалното право и разпоредбите на държавите членки, уреждащи предоставянето на обезщетения.
Bearing in mind the diversity of national procedural laws, the rapporteur believes that any initiatives in the field of collective redress will result in a fragmentation of Member States’ damages and procedural laws.
Един европейски подход не може да се ограничи до координиране на различните инициативи на Комисията, тъй като координирането не предотвратява разликата в крайните резултати при законодателните процедури.
A European approach cannot confine itself to coordinating the different Commission initiatives as coordination does not prevent different outcomes in the legislative procedures.
Освен това всяка инициатива в областта на колективната правна защита би разглеждала едни и същи въпроси на процесуалното и международното частно право.
Indeed, any initiative in the field of collective redress would address the same procedural and private international law questions.
Например необходими са едни и същи силни защитни механизми, свързани с аспекти като положението на даден представителен субект и критериите за разрешение, достъпът до доказателствен материал или прилагането на принципа „загубилият плаща“, независимо от това, за кой сектор става дума.
For instance, identical strong safeguards, relating to aspects such as the standing of a representative entity and the criteria for authorisation, access to evidence or the application of the loser pays principle, are needed irrespective of the sector concerned.
Тези въпроси се поставят не само в настоящата хоризонтална консултация, но и в предходните Бяла книга и Зелена книга.
Those questions are raised not only in the current horizontal consultation but also in the preceding White and Green Papers.
Докладчикът приема, че Комисията вече предвижда хоризонтален подход.
The rapporteur presumes that the Commission already envisages a horizontal approach.
Различните сектори, определени в Зелената книга на Комисията относно колективната защита на потребителите, показват, че този инструмент ще трябва да се прилага за различни сектори, напр. финансови услуги, телекомуникации и т.н.
The different sectors identified by the Commission’s Green Paper on Consumer Collective Redress indicate that this instrument is to apply to different sectors, e.g. financial services, telecommunication, etc
Следователно свързващият фактор вече не е секторът, а само ищецът, т.е. потребителят.
Hence, the connecting factor is not the sector anymore but only the claimant, i.e. the consumer.
Това ясно показва, че един хоризонтален инструмент е най-добрият начин за постигане на напредък, така че да не се въведе различно секторно законодателство, което да доведе до раздробено национално процесуално право.
This clearly demonstrates that a horizontal instrument is the best way forward in order not to introduce different sectoral legislation resulting in fragmented national procedural laws.
Раздробяването на националното процесуално право не само би нарушило функционирането на съдебните системи, но също би увеличило правната несигурност, което би било в разрез с целта за подобряване на достъпа до правосъдие.
Fragmentation of national laws would not only disrupt the functioning of judicial systems but also increase legal uncertainty, which would be at odds with the aim of improving access to justice.
Процедурното право определя правилата, приложими за процедурите в самия съд, и се стреми да насърчи достъпа до правосъдие.
Procedural law determines the rules applicable to the proceedings within the court itself and seeks to promote access to justice.
В общия случай тези правила не правят разлика между различните индустриални сектори и различните области на правото.
In general, these rules do not distinguish between different industrial sectors and different areas of law.
Следователно един европейски подход към колективната правна защита не трябва да въвежда подобно разграничение, а да дава възможност за хоризонтален подход.
Consequently, a European approach to collective redress must not introduce such a distinction but allow for a horizontal approach.
Доколкото са необходими ограничени правила, специфични за съответния сектор, те могат да бъдат заложени в самия хоризонтален инструмент, например в отделна глава.
As far as limited sector-specific rules are needed, these can be laid down in the horizontal instrument itself, for instance in a separate chapter.
Докладчикът счита, че колективната защита следва да бъде възможна, когато отделното увредено лице се въздържа да търси компенсация, защото счита, че щетата не е пропорционална на разноските за съдебния процес.
The rapporteur believes that collective redress should be possible where an individual victim abstains from seeking compensation because he considers that the damage is not in proportion to the costs of court proceedings.
Според проучванията финансовият праг е между 101 и 2 500 EUR
Studies indicate that the financial threshold lies between EUR 101 and 2 500