natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Посочва необходимостта от създаване на кодекс за поведение за персонала на ЕС, служещ във военни и цивилни мисии, в който да се посочва ясно, че сексуалната експлоатация представлява престъпно поведение, за което няма оправдание, а така също изисква този кодекс за поведение да бъде прилаган стриктно в случаи на сексуално насилие, извършено от служители на хуманитарни организации, представители на международни институции, на мироопазващите сили и дипломати чрез налагане на строги административни и наказателни санкции; призовава за нулева толерантност на сексуалната експлоатация на деца и жени във въоръжени конфликти и бежански лагери и за тази цел приветства проведеното неотдавна от ООН разследване във връзка с твърдения за сексуална експлоатация с участието на служители от мироопазващите сили на ООН по време на нейната операция в Кот д'Ивоар;
Points to the need to establish a code of conduct for EU personnel serving in military and civil missions which makes it clear that sexual exploitation constitutes unjustifiable and criminal behaviour, and requires that it be strictly enforced in cases of sexual violence perpetrated by humanitarian staff, representatives of international institutions, peace-keeping forces and diplomats through severe administrative and criminal penalties; calls for zero tolerance for the sexual exploitation of children and women in armed conflicts and refugee camps and, to that end, welcomes the recent UN investigations into the allegations of sexual exploitation involving its peacekeepers in the Côte d'Ivoire UN Operation;
Категорично осъжда като военно престъпление продължаващото използване на сексуално насилие срещу жени като военно оръжие; признава дълбоките физически и психически травми, които подобно малтретиране нанася на жертвите, наред с драматичните последици за техните семейства, подчертава, че решение на това явление трябва да бъде търсено чрез програми за подкрепа на жертвите и настоятелно призовава за мобилизация на политическото ръководство с цел приемане на координиран набор от мерки за превенция и намаляване на използването на сексуалното насилие; в тази връзка посочва ситуацията в Конго, която продължава да бъде драматична; припомня масовите изнасилвания, извършени в периода от 30 юли до 4 август 2010 г. в източния въгледобивен район на Конго, докладваните най-малко 8 300 случая на изнасилване през 2009 г. в източно Конго, както и докладваните случаи на най-малко 1 244 жени, изнасилени през първите три месеца на 2010 г., което представлява средно 14 изнасилвания дневно; посочва, че през 2011 г. това положение остава непроменено; настоятелно призовава двете мисии на ЕС в Демократична република Конго – EUPOL ДР Конго и EUSEC ДР Конго – да превърнат борбата срещу сексуалното насилие, а така също и участието на жените в основни приоритети в усилията за реформиране на сектора на сигурността в Конго;
Strongly condemns the continued use of sexual violence against women as a weapon of war equal to a war crime; recognises the deep physical and psychological wounds that such abuses leave on the victims, along with the dramatic consequences for their families, stresses that this phenomenon needs to be addressed through victim support programmes and urges the mobilisation of political leadership with a view to putting forward a coordinated set of measures for the prevention and alleviation of the use of sexual violence; points, in this respect, to the ongoing appalling situation in Congo; recalls that a mass gang rape took place from 30 July to 4 August 2010 in the eastern Congo mining district, that at least 8 300 rapes were reported in eastern Congo in 2009 and that at least 1 244 women reported being raped in the first quarter of 2010, which is an average of 14 rapes per day; points out that this situation remains unchanged in 2011; urges both EU missions in the Democratic Republic of the Congo – EUPOL RD Congo and EUSEC RD Congo – to make the fight against sexual violence and the participation of women the main priorities in the effort to reform the Congolese security sector;
Подчертава, че тъй като сексуалното насилие, чиито жертви най-често са жени и деца, се изостря – наред с другото вследствие на неравенството между половете, на разрастването на насилието като цяло и в частност в резултат на военизирането на обществото и на разпадането на обществените структури – особено внимание следва да се отдели на превенцията на такъв вид военни престъпления и на предоставянето на ресурси за тази цел;
Underlines that, since sexual violence, which mostly victimises women and children, is exacerbated by, inter alia, the gender divide, the spread of violence – both in general and through the militarisation of society in particular – and the breakdown of societal structure, particular attention should be given to, and resources deployed for, the prevention of such war crimes;
Призовава държавите-членки да насърчават приемането на мерки за подпомагане на семействата, за да се намалят отрицателните последици от въоръжените конфликти върху семейния живот;
Calls on the Member States to promote the introduction of measures designed to limit the adverse effects of armed conflict on family life;
Призовава за по-тясно сътрудничество с местни женски организации с цел създаването на система за ранно предупреждаване и евентуално за да могат самите те да предотвратят случаи на злоупотреби или да ограничат техния брой;
Calls for stronger cooperation with local women's organisations in order to establish an early-warning system and possibly to enable them to prevent the abuses or reduce their occurrence themselves;
Отправя искане към Комисията да подкрепя местни групи на гражданското общество, особено организации на жени и такива, които отчитат аспектите, свързани с половата принадлежност, чрез достъпно финансиране и изграждане на капацитет, за да могат те да изпълняват своята роля на пазители, особено в контекста на нестабилни държави;
Asks the Commission to support local civil society groups, particularly women's groups and those with a gender-sensitive agenda, through accessible funding and capacity-building in order to enable them to fulfil their role as a watchdog, especially in the context of failing states;
Изразява възмущение от факта, че извършителите на сексуално насилие продължават да остават ненаказани; призовава настоятелно да се сложи край на безнаказаността на извършителите на сексуални престъпления; призовава националните органи да наложат спазването на приложимите закони, свързани с безнаказаността и призовава за укрепване на съдебната система чрез осигуряване на обучение на съдиите и прокурорите по разследването и наказанието на случаи на сексуално насилие; ето защо призовава за голяма гласност и публичност на съдебните процеси като средство за демонстриране на позицията, че подобна практика е неприемлива;
Is appalled that perpetrators of sexual violence continue to escape unpunished; calls strongly for an end to impunity for perpetrators of sexual violence; urges national authorities to ensure that laws relating to impunity are upheld, and calls for the justice system to be strengthened by providing training for judges and prosecutors in the investigation and punishment of cases of sexual violence; calls, therefore, for prosecution cases to be highly visible and well-publicised, as a means of spreading the word that such practices are intolerable;
Отправя искане въпросът за безнаказаността да бъде основен фактор в мирните преговори, тъй като не би следвало да има мир без справедливост, а извършителите трябва да бъдат изправени пред правосъдието и да понесат наказателните последствия за своите действия; подчертава, че безнаказаността не бива да бъде предмет на договаряне; изразява съжаление по повод на факта, че съдебните процеси срещу извършителите на насилие срещу жени по време на военни конфликти често са прекалено бавни, което причинява допълнително страдание на жертвите, ето защо призовава за надеждно и справедливо правосъдие при спазване на разумни срокове и зачитане на достойнството и на жените жертви на военни конфликти;
Asks that the issue of impunity be a principal factor in peace negotiations, as there should be no peace without justice, and the perpetrators must be brought to justice and face the penal consequences of their actions; emphasises that impunity must not be negotiable; deplores the fact that judicial proceedings against the perpetrators of violence against women in war are often too slow, creating further distress for the victims, and hence calls for reliable and equitable justice to be delivered within reasonable time limits and with respect for the dignity of women who are victims of war;
Подчертава, че образованието играе централна роля за овластяването на жените и момичетата, а също така и в борбата срещу стереотипите и за развитието на мирогледа; призовава за въвеждане и/или засилване на програмите за повишаване на осведомеността в рамките на образователните програми, като на преден план се постави зачитането на достойнството на жените;
Stresses that education plays a key role, not only in empowering women and young girls but also in combating stereotypes and in developing people's mindsets; calls for awareness-raising campaigns to be introduced and/or stepped up as part of education programmes, bringing respect for women's dignity to the forefront;
Призовава военните сили да разполагат с клиники за жени с цел справяне със сексуалното и психологическо насилие във военните зони;
Calls for armed forces to run women's clinics to deal with sexual and psychological violence in war zones;
Настоява жените жертви на малтретиране и насилие по време на конфликти да могат да подават жалби пред международни съдилища при условия, които зачитат тяхното достойнство, а така също да бъдат защитавани от тези съдилища срещу физическо насилие и травми, които може да им бъдат причинени по време на разпит в условия, несъобразени с психическото им състояние; настоява в подобни случаи засегнатите жени да могат да бъдат обезщетени както в гражданско, така и в наказателно отношение и да се прилагат програми за подпомагане с цел икономическа, социална и психологическа реинтеграция;
Demands that women who are victims of ill-treatment and violence during conflicts be able to lodge complaints with international courts under conditions compatible with their dignity and under the protection of those courts against physical assault and trauma as a result of their being questioned in situations which display insensitivity to trauma; demands that in such cases the women concerned obtain both civil and criminal redress, and that assistance programmes be implemented to help them achieve economic, social and psychological reinsertion;
Призовава ЕС и държавите-членки да подкрепят ефективно изпълнението на насоките на ЕС относно насилието спрямо жени и момичета чрез конкретни мерки като:
Calls for the EU and the Member States effectively to support the implementation of the EU guidelines on violence against women and girls, through specific measures such as:
създаване на ефективна система за следене на всички съдебни производства, свързани със случаи на такова насилие, и предприетите след тях действия;
the establishment of an effective system to monitor all legal proceedings and their follow-up relating to cases of such violence;
приемане на мерки, стратегии и програми, чиито акцент е поставен не само върху защитата и наказателното преследване, а – което е по-важно, върху превенцията;
the adoption of measures, strategies and programmes that focus not only on the protection and prosecution elements, but more importantly on prevention;
програми, осигуряващи безплатно здравно обслужване и психологически консултации на жертвите на насилие на техния език и съгласно тяхната култура и обичаи и когато това е възможно, от женски персонал;
programmes providing free health and psychological counselling to victims of violence in their native language and in line with their culture and customs, where possible by women practitioners;
програми, предоставящи здравни курсове и лесно достъпна литература, по-специално относно репродуктивното здраве, насочени както към жените, така и към мъжете, и кампании за повишаване на осведомеността, адаптирани към културата на хората, за които са предназначени;
programmes providing health courses and easily accessible literature, notably on reproductive and sexual health, targeting women and men, and awareness-raising campaigns tailored to suit the cultures of the people for whom they are intended;
специфични мерки за гарантиране в условия на военен конфликт на равен достъп до системите за обществено здравеопазване Както е записано в член 25 от Всеобщата декларация за правата на човека и Европейската социална харта (ревизирана) на Съвета на Европа, част І, принцип 11.
specific steps to be taken to ensure that women in conflict situations have fair access to public health systems As laid down in Article 25 of the Universal Declaration of Human Rights and in the Council of Europe's European Social Charter (revised), Part I, Principle 11.
, и по-специално до първичната здравна помощ, включваща закрилата на майките и децата, както са определени от Световната здравна организация 56-та световна здравна асамблея A56/27, предварителен дневен ред, точка 14.18, 24 април 2003 г., Международна конференция в Алма-Ата относно първичните здравни грижи: 25-та годишнина, доклад на Секретариата.
, in particular primary healthcare, including the protection of mother and child as defined by the World Health Organisation 56th World Health Assembly A56/27, Provisional Agenda Item 14.18, 24 April 2003, International Conference on Primary Health Care, Alma-Ata: 25th anniversary, report by the Secretariat.
и до акушеро-гинекологични грижи,
, and gynaecological and obstetric healthcare;
разработване на програми за защита на свидетелите с цел жертвите да бъдат защитени и насърчени, при гарантирана защита, да се изправят и свидетелстват срещу своите агресори;
developing witness protection programmes in order to protect victims and to encourage them, under the guarantee of protection, to come forward and testify against their aggressors;
Подчертава ключовото значение на гарантирането на равноправното участие на жените в процеса на реформиране на съдебната система или в транснационалните съдебни процеси, така че те да могат ефективно да защитават налагането на равни права в националните съдебни системи;
Highlights the crucial importance of ensuring that women are equal actors in processes relating to justice reform or transnational justice so that they can efficiently advocate the enforcement of equal rights under national judicial systems;
Призовава Комисията, ЕСВД и делегациите на Европейския парламент да намерят начини за насърчаване на подписването, ратифицирането и изпълнението на Римския статут от 1998 г. (за Международния наказателен съд) от развиващите се страни, които все още не са направили това, като необходима стъпка за защита на сексуалните права на жените по време на война и предотвратяване на безнаказаността на извършителите на престъпления;
Calls on the Commission, the EEAS and Parliament delegations to find ways to promote the signature, ratification and implementation of the 1998 Rome Statute (for the International Criminal Court) by those developing countries that have not already done so, as a necessary step towards protecting women's sexual rights during times of war and averting the impunity of perpetrators;
Осъжда вземането на заложници и призовава за по-строги наказания за използването на хора като жив щит по време на конфликти;
Condemns hostage-taking and calls for stronger punishment of the use of human shields during conflicts;
Призовава за разделяне на мъжете и жените в затвора, по-специално с цел предотвратяване на сексуалните посегателства;
Calls for women prisoners to be housed separately from men, in particular to avoid sexual abuse;
Подчертава значението на правото на осведоменост за съдбата на изчезнали роднини и призовава страните във въоръжени конфликти да вземат всички възможни мерки за предоставяне на информация за обявени за изчезнали лица;
Underlines the importance of the right to know the fate of missing relatives, and calls on the parties to armed conflicts to take all feasible measures to account for persons reported missing;
Призовава за специални разпоредби, предоставящи допълнителна защита на жените срещу изнасилване, насилствена проституция и всякакви други форми на непристойни посегателства, както и за особени грижи за бъдещите майки и майките на малки деца по отношение на осигуряването на храна, облекло, евакуация и транспорт и медицински услуги, с цел предотвратяване на нежелана бременност и полово предавани болести, като приоритетни области в рамките на Финансовия инструмент за развитие за периода 2014-2020 г.
Calls for specific provisions affording additional protection to women against rape, forced prostitution and any other form of indecent assault, as well as particular care for expectant mothers and mothers of young children with regard to the provision of food, clothing, evacuation and transportation and medical facilities, in order to avoid unwanted pregnancies and sexually transmitted diseases, as priority areas under the Development Financing Instrument for the 2014-2020 period;
Призовава Комисията да разгледа възможността за създаване на групи за бързо реагиране, съставени от специалисти (лекари, психолози, социолози, адвокати и др.), с цел предоставяне на незабавна подкрепа на място на жертвите на свързани с пола престъпления;
Calls on the Commission to examine the possibility of establishing rapid-response units made up of trained personnel (such as doctors, psychologists, sociologists and legal advisors) with a view to providing immediate in situ support to the victims of gender crimes;
приветства приемането на Резолюция 1960 на Съвета за сигурност на ООН, в която се изисква подробна информация на заподозрените в извършване на сексуални насилия по време на въоръжени конфликти; призовава държавите-членки да засилят усилията си за изпълнение на Резолюция 1960;
Welcomes the adoption of United Nations Security Council Resolution 1960 requesting detailed information on suspected perpetrators of sexual violence during armed conflict; calls on the Member States to step up their efforts in implementing Resolution 1960;
призовава да се извърши анализ на възможността за подходящо обезщетяване на жертвите, като се отчитат също и психологическите последици за техните семейства и деца, в съответствие с приложимото международно и национално законодателство;
Calls for an analysis of the possibility of adequate compensation for victims, bearing in mind also the psychological repercussions for victims' families and children, in accordance with the applicable international and national law;
Призовава Комисията и държавите-членки да подкрепят правата на жените по отношение на достъпа им до земя, наследство, кредити и спестявания в ситуации след конфликт, особено в държавите, в които правата на собственост на жените не са правно приложими и не са социално признати;
Calls on the Commission and the Member States to empower women in respect of their rights and access to land, inheritance, credit and savings in post-conflict situations, especially in countries where women's property rights are not legally enforceable or socially recognised;
Подчертава, че на жените не трябва да се гледа само като на уязвими жертви, а също и като на силно диференцирана група социални участници, притежаващи ценни ресурси и възможности със свои собствени планове; твърди, че жените влияят върху хода на събитията и трябва да формират процеса на развитие; счита, че на жените, които са били жертви на военни конфликти, не следва повече да се гледа единствено като на жертви на военни конфликти, а по-скоро като на участници в стабилизирането и разрешаването конфликти; подчертава, че жените по принцип могат да изпълняват тази роля единствено когато са наравно представени във вземането на политически и икономически решения;
Stresses the need to complement the image of women as vulnerable victims with an image of women as a highly differentiated group of social actors, who possess valuable resources and capacities and who have their own agendas; maintains that women influence the course of events, and must shape the development process; takes the view that women who have been victims of war should no longer be seen only as war victims, but rather as actors in stabilisation and conflict resolution; stresses that women in general can fulfil this role only once they are equally represented in political and economic decision-making;
Посочва, че разбирането на хората за ролята на жените в следвоенните общества и за техния принос за възстановяването след конфликти трябва да излезе извън рамките на универсалистичната представа за „военния опит на жените“, както и че трябва да се признае спецификата и разнообразието на опита на жените;
Points out that people's understanding of the role of women in post-war societies and of their contributions to post-war reconstruction must go beyond the universalistic narrative of ‘women's experience of war’, and that the specificity and diversity of women's experiences must be acknowledged;
Призовава за назначаването на Специален представител на ЕС по въпросите на жените, мира и сигурността в рамките на ЕСВД, с цел интегриране на подхода от гледната точка на пола (gender perspective) и осъществяване на по-ефикасна връзка със съответните партньори в ООН; призовава всички съответни политики на ЕС, специални работни групи и отдели/контактни звена, които се занимават с въпросите на половете и сигурността да бъдат координирани от и свързани с този Специален представител на ЕС, за да се гарантира последователност и ефективност, както и систематично, последователно и всеобхватно прилагане на стратегиите и действията, които следва да бъдат предприети;
Calls for the creation of a Special EU Representative on Women, Peace and Security within the EEAS, in order to mainstream the gender perspective and to liaise more efficiently with its counterparts in the UN; calls for all the relevant EU policies, task forces and units/focal points dealing with gender and security to be under the coordination of, and linked to, this Special EU Representative in order to ensure coherence and efficiency, as well as the systematic, consistent and comprehensive implementation of the strategies to be adopted and the action to be taken;
Призовава неформалната специална работна група по въпросите на жените, мира и сигурността да бъде подкрепена и призната;
Calls for the informal ‘Women, Peace and Security Task Force’ to be supported and recognised;
Призовава за отделяне на специално внимание на интегрирания подход за равно третиране на мъжете и жените в областта на изследванията на мира, предотвратяването и разрешаването на конфликти, мироопазващите операции, рехабилитацията и възстановяването след конфликтите, и за отчитане на компонента равенство между половете в стратегическите доклади за страните;
Calls for special attention to be given to gender mainstreaming in the context of peace research, conflict prevention and resolution, peace-keeping operations and post-conflict rehabilitation and reconstruction, and for a gender mainstreaming component in the Country Strategy Papers;
Силно насърчава ЕСВД, Комисията и държавите-членки да включат в своите дейности, засягащи жените в конфликтни зони, свързани с развитието аспекти, и по-специално признаването на правото на майките да получават закрила и подкрепа и да отглеждат своите деца, както и здравето и икономическата сигурност на жените, със специален акцент върху правото на собственост, особено по отношение на собствеността върху земеделски земи и стопанисването им;
Strongly encourages the EEAS, the Commission and the Member States to incorporate development issues – in particular the recognition of mothers' right to receive protection and support and to care for and bring up their children, as well as women's health and economic security, with special attention being paid to the issue of property rights, particularly in relation to land ownership and farming – into their actions affecting women in conflict zones;