natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Обосновката за предложението е, че жертвите на престъпления имат право не само на уважение, на обезщетение за понесените щети и на наказание на извършителя на престъплението въз основа на справедлив съдебен процес, при който се гарантира пълното зачитане на правата на всички страни, но и на защита от ново престъпление, по-специално от страна на същия извършител.
The rationale of the proposal is that victims of crime not only have a right to respect, to compensation for the damage caused to them and to see the perpetrator punished on the basis of a fair trial fully guaranteeing the rights of all parties, but are also entitled to be protected from being victims of another offence, particularly by the same person.
Съответно следва да се въведат подходящи механизми, предназначени да предотвратяват повторни престъпление или друг вид престъпления, евентуално по-тежки, от същия извършител срещу същата жертва.
Accordingly, there should be appropriate mechanisms designed to prevent a repeat offence or a different, perhaps more serious offence, by the same offender against the same victim.
Подобни повторни престъпления се наблюдават особено често в случаите на основано на пола насилие, но те се срещат и при други видове престъпления, например при трафика на хора или сексуалната експлоатация на непълнолетни и малолетни лица.
Such repeat offences are particularly frequent in the case of gender-based violence, although they also occur in other forms of crime such as human trafficking or sexual exploitation of minors.
Всички държави-членки на ЕС предвиждат мерки за осигуряване на защита на живота, физическата, психическата и сексуалната неприкосновеност на жертвите, както и на тяхната свобода, но понастоящем действието на тези мерки се ограничава единствено до територията на държавата, която ги е приела, което лишава жертвите от защита при преминаване на границите.
All the Member States provide for measures to protect victims' lives, physical, mental and sexual integrity and freedom, but at present such measures are effective only on the territory of the State which adopted them and they leave victims unprotected when they cross borders.
Поради това защитата, която държава-членка осигурява на жертвите на престъпления, не следва да се ограничава до територията й, а следва да се прилага независимо от придвижването на жертвите в рамките на ЕС.
The protection which a Member State affords to crime victims should therefore not be confined to its territory but should apply to victims wherever they go in the EU.
Наличните данни единствено за престъпленията, основани на пола, сочат, че над 100 000 жени, пребиваващи в ЕС, се ползват с различни мерки за осигуряване на защита, приети от държавите-членки в отговор на насилието, основано на пола.
On the basis of the figures available, purely for gender-based offences, it would seem that over 100 000 women residing in the EU are covered by protective measures of various kinds adopted by Member States in response to gender-based violence.
В тези данни не са включени жертвите на трафик на хора или други престъпления.
These figures do not take account victims of human trafficking and other offences.
Като се има предвид лекотата, с която извършителите на престъпления могат да се придвижват из ЕС, изглежда правилно и целесъобразно да се предостави възможност за разширяване на обхвата на мерките за осигуряване на защита, приети в една държава-членка, с цел да се защитят жертвите, които желаят да упражняват правото си на свободно движение.
Given the ease with which perpetrators of crime can move within the EU, it would seem only right and proper that it should be possible to enable the scope of protective measures adopted in one Member State to be extended so as to protect a victim who wishes to exercise her right of free movement.
Парламентът нееднократно призова държавите-членки да преразгледат прилагането на съдебните процедури и да предприемат мерки за премахване на пречките, които възпрепятстват жените при получаването на правна защита
Parliament has repeatedly called on the Member States to review the administration of legal procedures and take action to remove barriers which prevent women from obtaining legal protection.
ОВ L 261, 6.8.2004 г., стр. 15. .
OJ L 261, 06.08.2004, p.15. .
И действително защитата на жертвите е една от основните цели на Европейския съюз в рамките на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, като в Стокхолмската програма за укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в ЕС, одобрена от Европейския съвет на неговото заседание от 10 и 11 декември 2009 г., се посочва, че на жертвите на престъпления или свидетелите, които са изложени на опасност, следва да се предлагат специални мерки за осигуряване на защита, приложими на територията на целия Съюз.
Indeed victim protection is one of the main objectives of the European Union in the area of freedom, security and justice and the Stockholm Programme to strengthen freedom, security and justice in the EU as approved by the European Council at its meeting on 10 and 11 December 2009 states that victims of crime or witnesses who are at risk should be offered special protection measures effective within the Union.
На 17 февруари 2010 г. Правната служба на Съвета даде своето становище
On 17 February 2010, the Council’s Legal Service delivered an opinion
Вж. документ 6516/10 на Съвета от 17 февруари 2010 г. , по искане на Съвета, в което тя стига до заключението, че член 82, параграф 1, буква г) от Договора за функционирането на ЕС може да съставлява правно основание за проекта за директива, но че за да се отдаде дължимото значение на инициативата като инструмент за признаване на съдебни решения, позоваването и на член 82, параграф 1, буква а) от Договора за функционирането на ЕС би било целесъобразно.
See Council document 6516/10 of 17 February 2010. , at the Council’s request, in which it concludes that Article 82(1)(d) TFEU can be relied upon as legal basis for the draft Directive, but that in order to give the initiative its due as an instrument of recognition of judicial decisions, it would be appropriate to refer also to also 82(1)(a) TFEU.
Позиция на компетентните комисии
The position of the competent committees
На посоченото по-горе съвместно заседание, проведено на 29 септември 2010 г. от комисията по правата на жените и равенството между половете и комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи, бяха приети голям брой изменения към предложението за директива вследствие на ориентировъчно гласуване за определяне на мандата на докладчиците за воденето на преговори със Съвета с оглед на постигането на компромис на първо четене.
At the above-mentioned joint meeting of 29 September 2010 of the Committee on Women's Rights and Gender Equality and the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs, a large number of amendments to the proposed directive were adopted following an orientation vote to establish the rapporteurs' mandate for negotiating with the Council with a view to reaching a compromise in first reading.
Сред въпросните изменения фигурира изменение 1, с което се добавя като допълнително правно основание член 82, параграф 1, буква а) от Договора за функционирането на ЕС относно признаването на всички видове присъди и съдебни решения.
Amendment 1 of the amendments in question would add Article 82(1)(a) TFEU, concerning the recognition of all forms of judgments and judicial decisions as an additional legal basis.
Посочва се ясно, че се касае за присъдите и съдебните решения, свързани с наказателноправни въпроси.
Clearly this refers to judgments and judicial decisions in criminal matters.
Същевременно бяха приети други изменения (изменения 18 и 84), които гласят изрично, че предложението за директива не засяга прилагането на съществуващите инструменти за взаимно признаване в областта на гражданскоправните въпроси, нито изменя или заменя тези инструменти.
At the same time, other amendments (Amendments 18 and 84) were adopted which explicitly state that the proposed directive will not affect the application of, nor amend or replace, existing mutual recognition instruments in civil matters.
В изложението на мотивите в проектодоклада от 20 май 2010 г. докладчиците посочват, че „до голяма степен са съгласни с предложението на Съвета“, като подчертават, че обхватът на инициативата е преднамерено широк и че европейската заповед за осигуряване на защита „следва да се прилага спрямо всички жертви на престъпления , като например жертви на трафик на хора, на осакатяване на женските полови органи, принудителни бракове, убийства в името на честта, кръвосмешение, основано на пола насилие, свидетели, жертви на тероризъм или на организираната престъпност, независимо от възрастта или пола на жертвата, в случаите, когато нападателят е известен“.
In the explanatory memorandum to the draft report of 20 May 2010 the rapporteurs state that they "largely agree with the Council’s proposal", while emphasising that the scope of the initiative is deliberately wide and that a European protection order "should be applicable to all victims of crime, such as victims of human trafficking, victims of female genital mutilations, forced marriages, honour killings, incest, gender violence, witnesses, victims of terrorism and victims of organised crime, regardless of the age or sex of the victim, where there is an identified aggressor".
Освен това се посочва, че предложените изменения имат за цел да усъвършенстват предложения текст като „гарантират непрекъснатост на правната защита“ и „ограничават причините за отказ за признаване или за отхвърляне на европейска заповед за осигуряване на защита“.
It is further stated that the proposed amendments aim at improving the proposed text by "ensuring continuity of legal protection" and "limiting the reasons for refusal to recognise, or rejection of, a European protection order".
Правното основание, предложено за предложението за директива, съставлява член 82, параграф 1, буква г) от ДФЕС.
The legal basis put forward for the proposed directive is Article 82(1) point (d) of the TFEU.
Компетентните комисии предлагат към правното основание да се добави буква а) от същия член.
The competent committees propose adding point (a) of the same article to the legal basis.
Член 82 от ДФЕС
Article 82 TFEU
а) установяване на правила и процедури, които осигуряват признаването, в целия Съюз, на всички видове присъди и съдебни решения ;
( a ) lay down rules and procedures for ensuring recognition throughout the Union of all forms of judgments and judicial decisions ;
б) предотвратяване и разрешаване на спорове за компетентност между държавите-членки;
(b) prevent and settle conflicts of jurisdiction between Member States;
в) подкрепа за обучението на магистрати и съдебни служители;
(c) support the training of the judiciary and judicial staff;
г) улесняване на сътрудничеството между съдебните или равностойни на тях органи на държавите-членки във връзка с наказателните производства и изпълнението на решенията .
(d) facilitate cooperation between judicial or equivalent authorities of the Member States in relation to proceedings in criminal matters and the enforcement of decisions .
Анализ на целта и съдържанието
Analysis of aim and content
Както беше потвърдено от Съда на Европейския съюз
As the Court of Justice has confirmed,
Решение от 3 септември 2009 г. по дело C-166/07, Парламентът срещу Съвета , все още непубликувано в Сборника. , изборът на правното основание на дадена мярка трябва да се основава на обективни критерии, които да могат да бъдат предмет на съдебен контрол, сред които са по-специално целта и съдържанието на мярката.
Judgment of 3 September 2009 in Case C-166/07 Parliament v. Council , not yet reported in the ECR. the choice of the legal basis for a measure must rest on objective factors which are amenable to judicial review, including, in particular, the aim and the content of the measure.
Като се има предвид обхватът на въпроса, на който трябва да се отговори, необходимо е най-напред да се извърши анализ на начина на действие, който се предвижда за европейската заповед за осигуряване на защита.
Given the scope of the question which has to be answered, it is necessary to approach this question by analysing how the European Protection Order is intended to work.
Какво представлява европейската заповед за осигуряване на защита?
What is a European Protection Order?
„Европейска заповед за осигуряване на защита“ представлява съдебно решение, което е свързано с постановена от държава-членка мярка за осигуряване на защита и което има за цел да улесни друга държава-членка, когато е целесъобразно, да наложи мярка за осигуряване на защита съобразно националното си законодателство с оглед на опазването на живота, физическата или психологическата неприкосновеност, свободата или сексуалната неприкосновеност на дадено лице
A European Protection Order (hereinafter “EPO”) is a judicial decision relating to a protection measure issued by a Member State and aiming at facilitating the taking by another Member State, where appropriate, of a protection measure under its own national law with a view to safeguarding the life, physical and psychological integrity, freedom or sexual integrity of a person
Член 1 на предложението за директива. .
Article 1 of the proposed directive. .
Следователно европейска заповед за осигуряване на защита може да бъде издадена, само ако в издаващата държава вече е била приета мярка за осигуряване на защита.
Consequently, an EPO may be issued only where the issuing State has already issued a protection measure.
„Мярка за осигуряване на защита“ е решение, прието от компетентен орган на държава-членка, което налага на лице, създаващо заплаха, едно или повече задължения или забрани, посочени в член 2, параграф 2, при условие че нарушаването на тези задължения или забрани съставлява престъпление съгласно правото на съответната държава-членка или може да бъде наказуемо с лишаване от свобода в тази държава-членка.
A protection measure is a decision adopted by a competent authority of a Member State imposing on a person causing danger one or more of the obligations or prohibitions referred to in Article 2(2), provided that the infringement of such obligations or prohibitions constitutes a criminal offence under the law of the Member State concerned or may otherwise be punishable by a deprivation of liberty in that Member State.
Забраните и задълженията, посочени в член 2, параграф 2, са следните:
The prohibitions and obligations set out in Article 2(2) are as follows:
а) задължение да не посещава определени населени места, места или определени райони, в които лицето, което се ползва от защита, пребивава или които посещава;
(a) an obligation not to enter certain localities, places or defined areas where the protected person resides or that he visits;
б) задължение да се намира на определено място, а когато е приложимо — в определени часове;
(b) an obligation to remain in a specified place, where applicable during specified times;
в) задължение, включващо ограничения относно напускане на територията на издаващата държава;
(c) an obligation containing limitations on leaving the territory of the issuing State;
г) задължение да избягва контакти с лицето, което се ползва от защита; или
(d) an obligation to avoid contact with the protected person; or
д) забрана да се приближава до лицето, което се ползва от защита, на определено минимално разстояние.
(e) a prohibition on approaching the protected person closer than a prescribed distance.
Издаване на европейска заповед за осигуряване на защита
Issue of an EPO
Европейска заповед за осигуряване на защита може да се постанови винаги, когато лицето, което се ползва от защита, възнамерява да напусне или е напуснало издаващата държава-членка, за да отиде в друга държава-членка.
An EPO may be issued at any moment when the protected person intends to leave or has left the issuing State for another Member State.
Издаването на европейска заповед за осигуряване на защита е свързано с условието за предварително приемане на мярка за защита в издаващата държава.
The issue of an EPO is conditional upon the prior adoption of a protection measure in the issuing State.
Европейска заповед за осигуряване на защита може да бъде издадена само от съдебен или друг компетентен орган
An EPO may be issued only by a judicial or other competent authority
Съгласно член 4 държавите-членки трябва да уведомят генералния секретариат на Съвета за това кой съдебен орган или органи са компетентни да издават европейска заповед за осигуряване на защита и да признават такава.
Under Article 4, Member States have to notify the General Secretariat of the Council of their authority or authorities competent to issue and recognise EPOs.
Държавите-членки могат да определят извънсъдебни органи за компетентни органи, при условие, че тези органи са компетентни да вземат решения от подобно естество по силата на съответното национално право и съответните национални процедури. на издаващата държава по искане на лицето, което се ползва от защита.
Member States may designate non-judicial authorities as competent authorities, provided that such authorities have the competence to take decisions of a similar nature under their national law and procedures. of the issuing State at the request of the protected person.
(Лицето, което се ползва от защита, може да отправи искането си към компетентния орган на изпълняващата държава, но този орган ще трябва в такъв случай да препрати искането на компетентния орган на издаващата държава.)
(The protected person may make the request to the competent authority of the executing State, but that authority will then have to forward the request to the competent authority of the issuing State.)
Органи, които приемат мярка за защита в смисъла на директивата, са задължени да уведомят лицето, което се ползва от защита, относно възможността да поиска издаването на европейската заповед за осигуряване на защита, в случай че това лице възнамерява да се премести в друга държава-членка.
Authorities adopting a protection measure within the meaning of the directive are under a duty to inform the protected person about the availability of an EPO should that person intend to move to another Member State.
Те са също така задължени да посъветват съответното лице да подаде искането за издаване на европейска заповед за осигуряване на защита, преди да напусне територията на страната.
They are also under a duty to advise that person to apply for an EPO before they go.
Формат на европейската заповед за осигуряване на защита
Form of the EPO
Стандартен формуляр е приложен към предложението за директива.
A standard form is annexed to the proposed directive.
Той трябва да съдържа информация относно самоличността и гражданството на лицето, което се ползва от защита
It has to contain information as to the identity and nationality of the protected person
Също така на законния представител на лицето, ако то е малолетно или е лишено от правоспособност. ; използването на технологични инструменти, ако има такива, предоставени на лицето, което се ползва от защита; данните за контакт на компетентния орган на издаващата държава посочване на мярката за осигуряване на защита, на чието основание е приета европейската заповед за осигуряване на защита; обобщение на фактите и обстоятелствата, довели до налагане на мярката за осигуряване на защита; задължения или забрани, наложени от мярката за осигуряване на защита, тяхната продължителност и изрично упоменаване, че нарушаването им съставлява престъпление съгласно правото на издаващата държава или може да бъде наказуемо с лишаване от свобода в тази държава; посочване на лицето, създаващо заплаха; всички други обстоятелства, които биха могли да повлияят на оценяването на заплахата, както и изрично упоменаване, когато е приложимо, че съдебно решение, посочено в член 2 от Рамково решение 2008/947/ПВР на Съвета, или акта за налагане на мерки за процесуална принуда, посочен в Рамково решение 2009/829/ПВР на Съвета, вече е прехвърлено на друга държава-членка и посочване на компетентния орган за изпълнение на такова съдебно решение или акт за налагане на мерки за процесуална принуда.
And of that person’s legal representative if the protected person is a minor or lacks legal capacity. ; the use of any technological instruments provided to the protected person; particulars of the competent authority of the issuing State; the identification of the protection measure on the basis of which the EPO is adopted; a summary of the facts and circumstances which led to the imposition of the protection measure; the obligations or prohibitions imposed by the protection measure, their length and the express indication that their infringement constitutes a criminal offence under the law of the issuing State or may otherwise be punishable by a deprivation of liberty; the identification of the person causing a danger; any other circumstances that could have an influence on the assessment of the danger, and, where appropriate, the express indication that a judgment, as defined by Article 2 of Council Framework Decision 2008/947/JHA, or a decision on supervision measures, as defined by Article 4 of Council Framework Decision 2009/829/JHA, has already been transferred to another Member State and the identification of the competent authority for the enforcement of such a judgment or decision.
Задължена ли е изпълняващата държава да признае европейска заповед за осигуряване на защита?
Does the executing State have to recognise an EPO?
Член 3 задължава държавите-членки да признаят европейска заповед за осигуряване на защита, издадена съгласно директивата и следва да се отбележи, че параграф втори на член 3 предвижда, че директивата „не води до изменение на задължението за спазване на основните права и основните правни принципи, залегнали в член 6 от Договора за Европейския съюз.“
Article 3 makes it obligatory for Member States to recognise an EPO made in accordance with the directive and it should noted that the second paragraph of Article 3 provides that the “directive shall not have the effect of modifying the obligation to respect fundamental rights and fundamental legal principles as enshrined in Article 6 of the TEU.”
Въпреки това съгласно член 9 държава-членка може да представи обоснован отказ за признаване на европейска заповед за осигуряване на защита.
However, under Article 9, a Member State may give a reasoned refusal to recognise an EPO.
Допустимите основания за непризнаване са следните:
The permitted grounds for refusal are:
а) европейската заповед за осигуряване на защита не е пълна или не е попълнена в рамките на срока, определен от компетентния орган на изпълняващата държава;
(a) the EPO is not complete or has not been completed within the time-limit set by the competent authority of the executing State;
б) не са изпълнени изискванията, посочени в член 2, параграф 2
(b) the requirements set out in Article 2(2)
в) защитата произтича от изпълнението на наказание или мярка, обхванати от амнистия съгласно правото на изпълняващата държава, и е свързана с деяние, което попада в нейната компетентност съгласно това право;
(c) the protection derives from the execution of a penalty or measure that is covered by amnesty according to the law of the executing State and relates to an act which falls within its competence according to that law;
г) съгласно правото на изпълняващата държава лицето, създаващо заплаха, се ползва с имунитет, което прави невъзможно приемането на мерките за осигуряване на защита.
(d) there is immunity conferred under the law of the executing State on the person causing danger, which makes it impossible to adopt the protection measures.
Какво се случва в изпълняващата държава?
What happens in the executing State?
Съгласно член 8 на предложената директива, компетентният орган на изпълняващата държава
Under Article 8 of the proposed directive, the competent authority in the executing State has to