natgillin/translations-raw huggingface dataset:
като взе предвид следните конвенции на МОТ: Конвенция № 94 на МОТ относно трудовите клаузи (публични договори); Конвенция № 87 на МОТ относно свободата на сдружаване и закрилата на правото на организиране; Конвенция № 98 на МОТ относно правото нa организиране и колективно договаряне; Конвенция № 117 на МОТ относно социалната политика (основни цели и стандарти), и по-специално част IV от нея; Конвенция № 154 на МОТ относно колективното договаряне, Морската трудова конвенция (МОТ-МТК) и Програмата на МОТ за достоен труд;
having regard to the following ILO conventions: ILO-94, Labour Clauses (Public Contracts); ILO-87, Freedom of Association and Protection of the Right to Organise; ILO-98, Right to organise and collective bargaining; ILO-117, Basic Aims and Standards of Social Policy, especially Part IV; ILO-154, Collective Bargaining, ILO-MLC Maritime Labour Convention, and the ILO's Decent Work Agenda,
като взе предвид интегрираните насоки за растеж и заетост (2008-2010) и стратегията на ЕС за социално включване и социална закрила,
having regard to the Integrated Guidelines on Growth and Jobs 2008 - 2010 and to the 'EU Strategy on Social Inclusion and Social Protection',
като има предвид, че до този момент от текущия мандат на Европейския парламент Комисията и Съветът с голяма неохота предлагат и приемат свързано със социалната политика законодателство, целящо социален напредък в Европейския съюз,
whereas during the current term of the European Parliament, the Commission and the Council have so far been very reluctant to propose and adopt any social-policy legislation designed to bring about social progress in the European Union,
като има предвид, че заетостта и социалните политики за социален напредък не се нареждат сред четирите официални приоритета на настоящото френско председателство на Европейския съюз и като има предвид, че следователно твърденията на това председателство, че иска да превърне 2008 година в „година на новото начало на Социална Европа“, не звучат много убедително,
whereas employment and social policies for social progress are not amongst the four official priorities of the current French Presidency of the European Union and whereas claims by that Presidency that it seeks to make 2008 'the year to restart Social Europe' therefore do not sound very credible,
като има предвид, че политическото споразумение на Съвета по заетостта и социалната политика от 9 юни 2008 г. относно преразглеждането на Директивата за работното време цели по-нататъшното дерегулиране на вече ниските минимални стандарти за защита на здравето и безопасността на работниците от нередовно и дълго работно време, като има предвид, че текущите действия на френското правителство за отмяна на националното законодателство по отношение на 35-часовата работна седмица и подобните кампании за по-продължително работно време, провеждани в други държави-членки, са признаци на същата тенденция към социален регрес,
whereas the political agreement of the Employment and Social Affairs Council of 9 June 2008 on the revision of the Working Time Directive aims at further deregulation of the already weak minimum standards for protecting workers' health and safety against irregular and long working hours; whereas the current moves by the French Government to drop national legislation on the 35-hour working week and similar campaigns in other Member States for longer working hours display the same trend towards social regression,
като има предвид, че неотдавнашните решения на Съда на Европейските общности по делата Viking Line, Laval, Rüffert и Люксембург ограничиха правото на стачка и колективно договаряне, като се позоваха на върховенството на свободите на вътрешния пазар над такива основни социални права, като има предвид, че тези решения тълкуват стандартите за минимална социална закрила, включени в Директивата за командироване на работници, като максимални стандарти, като по този начин насърчават конкурентния натиск за намаляване на възнагражденията на дадено работно място и отказват на държавите-членки правото да изискват по-благоприятни трудови условия и възнаграждение за командированите работници в съответствие с националното законодателство,
whereas the recent judgements of the European Court of Justice on the cases Viking Line, Laval, Rüffert and Luxembourg restricted the right to strike and to collective bargaining by claiming the supremacy of internal market freedoms over such fundamental social rights; whereas these judgements interpreted the minimum social protection standards contained in the Directive on the Posting of Workers as maximum standards, thus favouring downward wage competition at the same workplace and denying Member States the right to require more favourable working conditions and remuneration for posted workers under national legislation,
като има предвид, че тези събития в значителна степен допринесоха за широкоразпространеното сред обществеността впечатление, че ЕС клони твърде много към свободните пазари и конкуренцията и пренебрегва солидарността и социалния напредък; като има предвид, че тази задълбочаваща се криза на легитимността на Европейския съюз доведе до нарастваща дистанция между пазарно ориентирания европейски проект, подкрепян от европейските елити, и скептицизма сред значителни части от населението на Европа относно "добавената стойност" на европейските политики за неговото ежедневие и социално благосъстояние, който наскоро отново намери израз в ирландското "не" на Договора от Лисабон,
whereas these developments strongly contributed to widespread public perceptions that the EU is leaning too far towards free markets and competition and is abandoning solidarity and social progress; whereas this deepening crisis of legitimacy of the European Union has led to a growing distance between a market-driven European project supported by its elites and the scepticism among large sections of the European population about the 'added value' of European policies for their daily lives and social wellbeing, as again recently expressed by the Irish 'No' to the Lisbon Treaty,
като има предвид, че на този фон „Обновената социална програма“, представена от Комисията, трябва да се тълкува като опит за смекчаване на гнева и недоволството на големи слоеве от населението по отношение на неолибералния курс, следван понастоящем от проекта за европейска интеграция; като има предвид, въпреки това, че така нареченият "Социален пакет" се състои основно от незаконодателни съобщения, доклади и препоръки, чието въздействие що се отнася до насърчаването на измерим социален напредък в Европейския съюз е съмнително,
whereas, against this background, the 'Renewed Social Agenda' presented by the Commission must be interpreted as an attempt to assuage the anger and dissatisfaction of large swathes of the population with the current neo-liberal trajectory of the European integration project; whereas, however, the so-called 'Social Package' mainly consists of non-legislative communications, reports and recommendations whose effect in terms of promoting measurable social progress throughout the European Union is doubtful,
като има предвид, че поради монетарни и макроикономически политики, а именно Пакта за стабилност, неолибералната Лисабонска стратегия и решенията на ЕЦБ, от 2000 г. насам се наблюдава бавен растеж на икономиката и на заетостта, обезстойностяване на труда, устойчиви високи равнища на безработица, бедност, несигурни работни места, неравенства в разпределението на доходите, които от друга страна са придружени от нарастващи печалби за големите финансови и икономически групи, които печелят от либерализацията и приватизацията на стратегически производствени сектори и основни обществени услуги,
whereas due to monetary and macro-economic policies, namely the Stability Pact, the neo-liberal Lisbon Strategy and ECB decisions, there have been, since 2000, slow economic and employment growth, a decline in the value attached to work, persistently high unemployment levels, poverty, precarious work and inequalities in income distribution, accompanied on the other hand by increasing gains to big financial and economic groups which benefit from the liberalisation and privatisation of strategic productive sectors and fundamental public services,
счита, че „Социалният пакет“ е зле замислен опит за отвличане на общественото внимание от назадничавите в социално отношение политически позиции на Комисията и Съвета, като например заплануваното дерегулиране на работното време съгласно Директивата за работното време и пагубното въздействие на неотдавнашните решения на Съда на Европейските общности върху основните права и колективното договаряне;
Considers that the 'Social Package' is an ill-designed attempt to distract public attention from socially regressive policy stances of the Commission and the Council such as the planned deregulation of working time as governed by the Working Time Directive and the devastating effects of the recent judgements of the European Court of Justice on fundamental rights and collective bargaining;
изтъква, че Европейският парламент призова към постепенно премахване на възможността за неучастие при първото четене във връзка с преразглеждането на Директивата за работното време; остро критикува обстоятелството, че политическото споразумение на Съвета отхвърли това искане; поради това заявява, че се противопоставя на споразумението на Съвета;
Points out that the European Parliament called for a phasing-out of the opt-out in its first reading on the revision of the Working Time Directive; strongly criticises the fact that the Council's political agreement rejected that demand; therefore states its opposition to the Council agreement;
настоява, че всяко социално значимо преразглеждане на Директивата за работното време трябва да бъде насочено към съвместяването на работата и живота извън нея посредством по-кратко максимално дневно и седмично работно време; подчертава, че възможността за неучастие трябва да бъде напълно премахната, че съдебната практика на Съда на Европейските общности в областта на времето, прекарано на повикване, и на компенсационните периоди на почивка трябва да се прилага в пълна степен и да се включи в директивата, и че трябва да се блокира всяко понижаване на равнището на закрила, предоставено от съществуващата директива;
Insists that any socially meaningful revision of the Working Time Directive must focus on the reconciliation of work and non-work life by way of shorter maximum daily and weekly working hours; underlines that the opt-out must be completely abolished, that the ECJ's case law on time spent on call and compensatory rest periods must be fully implemented and integrated into the Directive and that any lowering of the level of protection granted by the existing Directive must be blocked;
призовава Съвета и държавите-членки да обсъдят обстойно въпросите, повдигнати от неотдавнашните решения на Съда; настоятелно приканва Съвета да предприеме действия с цел гарантиране на върховенството на социалните права над свободите на вътрешния пазар; поради това изисква подробно преразглеждане на Договорите, с цел да се проправи път за една социална Европа; счита, че ако европейските институции не постигнат резултати в тази област, сериозната криза на легитимността на съществуващия европейски икономически и социален модел ще се задълбочи драматично;
Calls on the Council and the Member States to thoroughly discuss the issues raised by the recent Court rulings; strongly urges the Council to take action to ensure the primacy of social rights over the freedoms of the internal market; therefore requests a thorough revision of the Treaties in order to open the road towards a Social Europe; considers that if the European institutions fail to deliver on this, the serious crisis of legitimacy of the current European economic and social model will deepen dramatically;
отбелязва първия двугодишен доклад на Комисията относно състоянието на социалните услуги от общ интерес в ЕС; настоява, че въпросът за услугите от общ интерес е друг важен въпрос, който следва да бъде преразгледан в договорите; в това отношение подчертава необходимостта от ясни разпоредби в първичното право на ЕС, които да посочват, че обществените блага, обществените услуги, услугите от общ интерес и нестопанският сектор не подлежат на правилата относно конкуренцията, държавните помощи, обществените поръчки и вътрешния пазар, а формират сектор, който се ръководи единствено от обществения интерес и чиято организация съгласно принципа на субсидиарността е от изключителната компетенция на държавите-членки и съответните им регионални и местни органи, с цел да се гарантира правилното им функциониране;
Takes note of the Commission's first biennial report on the situation of social services of general interest in the EU; insists that the issue of services of general interest is another important point where revision of the treaties is needed; in that respect emphasises the need for clear provisions in EU primary law indicating that public goods, public services, services of general interest and the non-profit sector are not subject to the rules on competition, State aid, public procurement and the internal market, but form a sector which is guided solely by the public interest and which is organised according to the principle of subsidiarity within the sole competence of the Member States and their respective regional and local authorities to ensure their proper functioning;
припомня, че Договорът от Лисабон вече е отхвърлен от ирландския народ в единствения референдум, проведен относно този договор в Европейския съюз; призовава Съвета да спре процеса на ратификация и, като първа стъпка към уреждане на ситуацията, да въведе „Клауза за социален напредък“ като обвързващ протокол към съществуващите договори, с цел да изясни, че:
Recalls that the Lisbon Treaty has already been rejected by the Irish people in the only referendum held on it in the European Union; calls on the Council to stop the ratification process, and, as a first step towards remedying the situation, to introduce a 'Social Progress Clause' as a binding Protocol to the existing Treaties with the aim of clarifying the following points:
Договорът не може да се тълкува като засягащ по никакъв начин упражняването на основните права, признати в държавите-членки, включително правото на стачка и предприемане на колективни действия на национално равнище, както и правото на трансгранични стачки и колективни действия;
that the Treaty may not be interpreted as affecting in any way the exercise of fundamental rights as recognised in Member States, including the right to strike and to take collective action at national level and also the right to cross-border strikes and collective action;
тези права също така включват правото или свободата на предприемане на други действия, обхванати от специфичните системи на колективни трудови отношения в държавите-членки, включително действия, които имат за цел да поставят началото на сключване на колективни трудови споразумения, които не се ограничават с минималното трудово възнаграждение и минималните стандарти;
that these rights also include the right or freedom to take other actions covered by specific industrial relations systems in Member States, including actions aimed at initiating the conclusion of collective agreements going beyond minimum wages and minimum standards;
Договорът не може да се тълкува като засягащ по никакъв начин колективните трудови отношения и системите за колективно договаряне, признати в държавите-членки;
that the Treaty may not be interpreted as affecting in any way the industrial relations and collective bargaining systems as recognised in Member States;
Договорът не може да се тълкува като засягащ по никакъв начин компетенциите на държавите-членки да приемат законодателство в областта на социалната политика, което предвижда по-високи стандарти и изисквания от установените в директивите на ЕС относно минималните стандарти;
that the Treaty may not be interpreted as affecting in any way the competences of Member States to adopt social policy legislation that provides for higher standards and requirements than those laid down in EU Directives stipulating minimum standards;
когато правата, цитирани по-горе, и компетенциите на държавите-членки в областта на социалната политика или системите за колективни трудови отношения са в противоречие с регулирането на вътрешния пазар или „основните свободи“ на вътрешния пазар, първите (основните права и т.н.) трябва да имат преимущество над вторите;
that wherever the rights cited above and Member States' social policy competences or industrial relations systems might conflict with internal market regulation or the 'fundamental freedoms' of the internal market, the former (fundamental rights etc.) must prevail over the latter;
изтъква, че законодателните проекти, които са включени в социалния пакет, целят или засилване на либерализацията на вътрешния пазар, както е в случая с предложената директива за прилагането на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване, основаваща се на старите предложения на Bolkestein в областта на здравеопазването в рамките на Директивата за услугите, или им липсва амбиция за насърчаване на социалния напредък, както е в случая с предложението за преразглеждане на Директивата за създаване на Европейски работнически съвет и поради това те не представляват подходящи инструменти за поставянето на ново начало на социална Европа, както твърди френското председателство;
Points out that the legislative projects contained in the 'Social Package' either aim to increase the liberalisation of the internal market, as in the case of the proposed Directive on 'the application of patients' rights in cross-border healthcare', which is modelled on the old Bolkestein proposals on health care in the framework of the Services Directive, or lack ambition to promote social progress, as in the case of the proposal on the revision of the European Works Council Directive, and that therefore they are not adequate tools for 'restarting Social Europe' as the French Presidency claims;
изтъква, че здравните услуги с основание са изключени от Директивата за услугите на вътрешния пазар, тъй като здравеопазването е част от системите за социална сигурност и не е област, в която следва да преобладават пазарните сили; подчертава, че не нито съществува необходимост Европейският съюз да регулира здравеопазването въз основа на правила на вътрешния пазар, нито същият притежава подобна компетентност; настоява, че въпросите, обхванати от предложението на Комисията за директива, трябва да бъдат разрешени и регулирани в рамките на координацията на системите за социална сигурност (Регламент (ЕО) № 883/2004);
Points out that health services have been excluded from the Directive on Services in the Internal Market for good reasons, as health care is part of social security systems and not a field where market forces should prevail; underlines that there is neither any need for the European Union to regulate health care on the basis of internal market rules, nor does it possess any such competence; insists that the issues addressed by the Commission's proposal for a Directive must be solved and regulated as part of the coordination of social security schemes (Regulation (EC) No 883/2004);
остро критикува предложението на Комисията за директива за прилагането на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване; изтъква, че това предложение е основано на вътрешнопазарен подход и цели основно да даде възможност на по-заможните и по-добре образованите да търсят по-евтино здравно обслужване в чужбина; счита, че предложението подкопава равенството на системите на здравеопазване, тъй като възстановяването на разходите на пациентите от по-бедните държави-членки няма да им позволи да покриват медицинските разходи за висококачествено здравно обслужване в по-богатите държави-членки;
Strongly criticises the Commission proposal for a Directive on the application of patients' rights in cross-border health care; points out that this proposal is based on an internal market approach and is mainly designed to enable wealthier and better educated people to go shopping for cheaper health care abroad; considers that the proposal undermines equality in health care systems, as the reimbursement for patients from poorer Member States will not allow them to cover treatment costs for high-quality health care in richer Member States;
остро критикува обстоятелството, че предложението на Комисията за преразглеждане на Директивата за европейските работнически съвети (ДЕРС) не е амбициозно; припомня на Комисията за исканията на Парламента за преразглеждане на директивата, изразени още преди 7 години в негова резолюция от 4 септември 2001 г., които не са взети под внимание;
Strongly criticises the fact that the Commission proposal for the revision of the Directive on European Works Councils (EWC) lacks ambition; reminds the Commission of Parliament's demands for the revision of that Directive already stated seven years ago in its resolution of 4 September 2001, which have not been taken on board;
подчертава основните фактори, които обуславят необходимостта за преразглеждане на ДЕРС: по-добро определение на „информация“ и „консултация“ (писмена и подробна информация, предоставена своевременно) и на „транснационалните“ въпроси, понижаване на праговете за учредяване на ЕРС, ефективни, пропорционални и възпиращи санкции за фирмите, които пренебрегват разпоредбите на директивата и установяване на право на ЕРС на вето по отношение на управленските планове за реструктуриране, сливане и поглъщане или временно уволняване, като се отлагат окончателни решения до момента, в който ЕРС може да предложи алтернативни решения и те бъдат обсъдени обстойно от ЕРС и фирменото ръководство;
Emphasises the core needs for a revision of the EWC Directive: an improved definition of 'information' and 'consultation' (detailed written information provided in due time) and of 'transnational' matters, the lowering of thresholds for establishing EWCs, recognition of the role played by and the rights of trade unions and improved working conditions for EWCs, effective, proportionate and dissuasive penalties for companies flouting the provisions of the Directive, and the establishment of a right for EWCs to veto management plans for restructuring, mergers and take-overs or layoffs, postponing any final decisions until the EWC has been able to propose alternative solutions and these have been discussed in detail between the EWC and management;
приветства факта, че Комисията предлага хоризонтална директива, определяща за незаконна дискриминацията извън работното място; остро критикува факта, че застраховането и други финансови продукти няма да бъдат обхванати от директивата, което позволява на финансовия и застрахователния сектор да продължат прилагането на дискриминационната практика да се изискват вноски в по-висок размер поради рискове, свързани със здравето, възрастта, пола и увреждания;
Welcomes the fact that the Commission proposes a horizontal Directive outlawing discrimination outside employment; strongly criticises the fact that insurance and other financial products are not to be covered by the Directive, allowing the financial and insurance industry to continue with the discriminatory practice of demanding higher contributions because of risks related to health, age, gender and disability;