natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Счита, че колективните искове по силата на хоризонтална рамка биха донесли най-голяма полза в случаите, при които ответникът и представляваните увредени лица не пребивават в една и съща държава членка (трансгранично измерение), и когато правата, за които се твърди, че са нарушени, са предоставени от законодателството на ЕС (нарушаване на правото на ЕС); призовава за по-нататъшно разглеждане на въпроса как да се подобри правната защита в случаите на нарушения на националното законодателство, които могат да имат големи трансгранични последици;
Considers that collective action under a horizontal framework would deliver the most benefit in cases where the defendant and victims represented are not domiciled in the same Member State (cross-border dimension) and where the rights alleged to have been infringed are granted by EU legislation (infringement of EU law); calls for further examination of how to improve redress in cases of infringements of national law which may have large, cross-border implications;
Отново заявява, че трябва да се създадат защитни механизми в рамките на хоризонталния инструмент с цел да се избегне предявяването на неоснователни искове и злоупотреба с колективната правна защита, така че да се гарантира справедливо съдебно производство, и подчертава, че подобни защитни механизми трябва да обхващат, наред с другото, следните елементи:
Reiterates that safeguards must be put in place within the horizontal instrument in order to avoid unmeritorious claims and misuse of collective redress, so as to guarantee fair court proceedings, and stresses that such safeguards must cover, inter alia, the following points:
за да бъде допустим един представителен иск, налице трябва да бъде ясно идентифицирана група, като идентификацията на членовете на групата трябва да е извършена, преди искът да бъде внесен;
for a representative action to be admissible there must be a clearly identified group, and identification of the group members must have taken place before the claim is brought;
европейският подход към колективната правна защита трябва да се основава на принципа на включване в иск при желание („opt-in“), при което увредените лица са ясно идентифицирани и вземат участие в производството единствено ако изрично са изразили такова желание, с цел избягване на евентуални злоупотреби; подчертава необходимостта да се зачитат съществуващите национални системи в съответствие с принципа на субсидиарност; призовава Комисията да разгледа въпроса за създаване на система, която да предоставя съответна информация на всички потенциални участващи увредени лица, да увеличи представителността на колективните искове, да позволи на най-голям брой увредени лица да търсят обезщетение, и да осигури на гражданите на ЕС опростен и ефективен достъп до правосъдие на достъпна цена, като по този начин се избягват прекомерните съдебни дела и последващите ненужни индивидуални или колективни искове относно едно и също правонарушение; призовава държавите членки да създадат ефективни механизми, които да гарантират, че възможно най-много лица, претърпели вреди, са информирани и са наясно със своите права и задължения, по-специално когато те пребивават в няколко държави членки, като същевременно се избягва нанасянето на неоправдани вреди на доброто име на съответната страна, за да се спазва принципът на презумпцията за невиновност;
the European approach to collective redress must be founded on the opt-in principle, whereby victims are clearly identified and take part in the procedure only if they have expressly indicated their wish to do so, in order to avoid potential abuses; underlines the need to respect existing national systems, in accordance with the principle of subsidiarity; calls on the Commission to consider a system which will provide relevant information to all potential victims involved, increase the representativeness of collective actions, allow for the largest number of victims to seek compensation and ensure simple, affordable and effective access to justice for EU citizens, thereby avoiding excessive litigation and subsequent unnecessary individual or collective actions concerning the same infringement; calls on the Member States to put in place efficient mechanisms ensuring that as many victims as possible are informed and made aware of their rights and obligations, in particular when they are domiciled in several Member States, whilst avoiding unduly harming the reputation of the party concerned, in order to respect the principle of the presumption of innocence;
система за колективна правна защита, при която увредените лица не са идентифицирани преди вземане на съдебното решение, трябва да бъде отхвърлена на основание на това, че противоречи на правния ред в много от държавите членки, както и че нарушава правата на увредени лица, които биха могли да участват в производството без свое знание и въпреки това съдебното решение да има задължителна правна сила спрямо тях;
a collective redress system where the victims are not identified before the judgment is delivered must be rejected on the grounds that it is contrary to many Member States' legal orders and violates the rights of any victims who might participate in the procedure unknowingly and yet be bound by the court's decision;
държавите членки следва да гарантират, че съдия или сходен орган продължава да разполага с дискреционни правомощия под формата на предварителна проверка за допустимост на всеки потенциален колективен иск, чрез която да се потвърждава, че са спазени критериите за допустимост и че искът може да бъде разгледан;
Member States should ensure that a judge or similar body continues to have discretionary powers taking the form of a preliminary admissibility check of any potential collective action in order to confirm that the qualifying criteria have been met and that the action is fit to proceed;
държавите членки следва да определят организации, квалифицирани да внасят представителни искове, като биха били полезни европейски критерии, които ясно да дефинират въпросните квалифицирани субекти; посочените критерии биха могли да се основават на член 3 от Директива 2009/22/ЕО относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите, но е необходимо да бъдат допълнително уточнени, за да гарантират както избягването на злоупотреба при предявяване на искове, така и достъпа до правосъдие; тези критерии следва да обхващат, наред с другото, финансовите и човешките ресурси на отговарящите на изискванията организации;
Member States should designate organisations qualified to bring representative actions, and European criteria would be useful in order to clearly define these qualified entities; these criteria could be based on Article 3 of Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumer interests, but need to be further specified in order to ensure both that abusive litigation is avoided and that access to justice is granted; such criteria should cover, inter alia, the financial and human resources of qualifying organisations;
във всички случаи увредените лица трябва да имат свободата като алтернатива да предявяват в компетентен съд индивидуален иск за получаване на обезщетение;
victims must in any case be free to seek the alternative of individual compensatory redress before a competent court;
хоризонталната рамка следва да обхваща обезщетения единствено за действително причинени вреди, а обезщетенията с наказателен характер трябва да се забранят; по силата на концепцията за обезщетението за претърпени вреди присъденото обезщетение трябва да се разпредели между отделните увредени лица съразмерно на претърпяната от тях индивидуална вреда; адвокатските хонорари според присъденото обезщетение са до много голяма степен непознати в Европа и следва да не се включват в задължителната хоризонтална рамка;
the horizontal framework should cover compensation only for the actual damage caused, and punitive damages must be prohibited; by virtue of the concept of compensation the damages awarded must be distributed to individual victims in proportion to the harm they sustained individually; by and large, contingency fees are unknown in Europe and should not form part of the mandatory horizontal framework;
вносителите на колективен иск не трябва да бъдат в по-добра позиция от вносителите на индивидуален иск по отношение на достъпа до доказателства от ответника, като всеки ищец трябва да представи доказателства в подкрепа на своя иск; задължението за оповестяване на документи пред ищците („разкриване“) е почти непознато в Европа и не трябва да се включва в хоризонталната рамка;
collective claimants must not be in a better position than individual claimants with regard to access to evidence from the defendant, and each claimant must provide evidence for his claim; an obligation to disclose documents to the claimants (‘discovery’) is mostly unknown in Europe and must not form part of the horizontal framework;
Принцип „загубилият плаща“
Loser pays principle
не е възможно производство без финансов риск, поради което държавите членки трябва да определят собствени правила за справедливо присъждане на разноските, според които загубилата делото страна трябва да поеме разноските на другата страна, за да се избегне нарастването на броя на неоснователните искове, в рамките на механизъм за колективна правна защита на равнище ЕС;
there can be no action without financial risk, and Member States are to determine their own rules on the allocation of costs, under which the unsuccessful party must bear the costs of the other party in order to avoid the proliferation of unmeritorious claims in an EU-wide collective redress mechanism;
Комисията не трябва да определя никакви условия или насоки относно финансирането на исковете за обезщетение за вреди, тъй като използването на финансиране от трета страна, например с предлагане на дял от присъденото обезщетение, е непознато в правните системи на повечето държави членки; това не пречи на държавите членки да определят условия или насоки относно финансирането на исковете за обезщетение за вреди;
the Commission must not set out any conditions or guidelines on the funding of damages claims, as recourse to third-party funding is unknown in most Member States' legal systems, for instance, by offering a share of the damages awarded; this does not preclude Member States setting out conditions or guidelines on the funding of damages claims;
Призовава Комисията да проучи начини за повишаване осведомеността на потребителите за наличността на механизми за колективна правна защита и за улесняване на сътрудничеството между субектите, квалифицирани да предявяват колективни искове; подчертава ключовата роля, която могат да изпълняват организациите на потребителите и Мрежата на европейските потребителски центрове (ECC-Net) при предаването на информация до възможно най-голям брой лица, увредени вследствие на нарушения на правото на ЕС;
Calls on the Commission to explore ways of raising consumer awareness of the availability of collective redress mechanisms and facilitating cooperation between the entities qualified to bring collective actions; stresses the key role that consumer organisations and the European Consumer Centres Network (ECC-Net) can play in passing on the information to as many victims of infringements of EU law as possible;
Подчертава, че много от нарушенията на правото на Съюза, установени от Комисията в областта на мерките на ЕС за защита на потребителите, налагат укрепване по отношение на исковете за преустановяване на нарушения Проучване по отношение на проблемите, срещани от потребителите при получаване на правна защита за нарушение на законодателството в областта на защитата на потребителите и икономическите последици от подобни проблеми, 26 август 2008 г., Част І: Основен доклад, стр. 21 и сл.
Stresses that many of the infringements of Union law identified by the Commission in the field of EU consumer protection measures call for the strengthening of injunctive relief Study regarding the problems faced by consumers in obtaining redress for infringements of consumer protection legislation, and the economic consequences of such problems, 26 August 2008, Part I: Main Report, p.
Счита, че това следва да се направи, за да се установят точно областите, в които хоризонталната рамка би могла да предвиди колективна правна защита за обезщетение за нарушаване на подобни законодателни норми, както и за нарушаване на антитръстовото законодателство на ЕС; призовава съответното законодателство на ЕС да бъде изброено в приложение към хоризонталния инструмент;
Considers that this should be done in order to pinpoint the areas where the horizontal framework could provide for collective compensatory redress for breach of such legislation, as well as for breach of EU antitrust law; calls for the relevant EU legislation to be listed in an annex to the horizontal instrument;
Алтернативно разрешаване на спорове
Alternative dispute resolution (ADR)
Подчертава, че една хоризонтална рамка следва сама да определя правила за предотвратяване на наплив към съдилищата (търсене на най-благоприятна правна система, „forum shopping“), като същевременно не се застрашава достъпът до правосъдие и че регламентът Брюксел I следва да се вземе като отправна точка за определяне на компетентните съдилища;
Stresses that a horizontal framework should itself lay down rules to prevent a rush to the courts (‘forum shopping’) whilst not jeopardising access to justice, and that Brussels I should be taken as a starting point for determining which courts have jurisdiction;
Призовава за по-нататъшен анализ на начина, по който стълкновителните норми биха могли да бъдат изменени; счита, че едно от възможните решения е да се прилага законът по местожителство на по-голямата част от увредените лица, като се има предвид, че отделните увредени лица следва да имат свободата да не се включват при предявяване на колективния иск, а вместо това да предявят индивидуален иск в съответствие с общите правила на международното частно право, установени в регламентите Брюксел І, Рим І и Рим ІІ;
Calls for further examination of how the conflict-of-law rules might be amended; believes that one solution could be to apply the law of the place where the majority of the victims are domiciled, bearing in mind that individual victims should remain free not to pursue the opt-in collective action but instead to seek redress individually in accordance with the general rules of private international law laid down in the Brussels I, Rome I and Rome II regulations;
Подчертава, че вследствие на решението на Съда по дело C-360/09,
Emphasises that following the judgment of the Court in Case C-360/09,
, Комисията трябва да гарантира, че колективната правна защита не компрометира ефективността на системата за освобождаване от санкции в областта на конкурентното право и на процедурата за уреждане на спорове;
, the Commission must ensure that collective redress does not compromise the effectiveness of the competition law leniency system and the settlement procedure;
Настоява Европейският парламент да бъде включен в рамките на обикновената законодателна процедура във всяка законодателна инициатива в областта на колективната правна защита и всяко предложение да се основава на подробна оценка на въздействието;
Insists that the European Parliament must be involved, within the framework of the ordinary legislative procedure, in any legislative initiative in the field of collective redress and that any proposal must be based on a detailed impact assessment;
Възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Съвета, Комисията, правителствата и парламентите на държавите членки, както и на социалните партньори на равнище ЕС.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments and parliaments of the Member States, and the social partners at EU level.
като взе предвид проекта за регламент на Комисията за изменение на Регламент (ЕО) № 1924/2006 във връзка със списъка на хранителните претенции,
having regard to the draft Commission regulation amending Regulation (EC) No 1924/2006 with regard to the list of nutrition claims,
като взе предвид становището от 13 октомври 2011 г. на комитета по член 25 от Регламент (ЕО) № 1924/2006;
having regard to the opinion delivered on 13 October 2011 by the committee referred to in Article 25 of Regulation (EC) No 1924/2006,
като взе предвид насоките на Комисията за изпълнението на Регламент (ЕО) № 1924/2006, одобрени на 14 декември 2007 г. от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните http://ec.europa.eu/food/food/labellingnutrition/claims/guidance_claim_14-12-07.pdf.
having regard to the Commission guidelines on the implementation of Regulation (EC) No 1924/2006 approved by the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health on 14 December 2007 http://ec.europa.eu/food/food/labellingnutrition/claims/guidance_claim_14-12-07.pdf
като взе предвид член 88, параграф 2 и параграф 4, буква б) от своя правилник,
having regard to Rule 88(2) and (4)(b) of its Rules of Procedure,
като има предвид, че както е посочено в член 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006, използването на хранителни и здравни претенции не трябва да бъде фалшиво, двузначно или подвеждащо;
whereas, as stated in Article 3 of Regulation (EC) No 1924/2006, the use of nutrition and health claims must not be false, ambiguous or misleading;
като има предвид, че както е посочено в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1924/2006, използването на хранителните и здравните претенции може да се разреши единствено ако може да се очаква от средностатистическия потребител да разбере полезното въздействие, изразено в претенцията;
whereas, as stated in Article 5(2) of Regulation (EC) No 1924/2006, the use of nutrition and health claims can only be permitted if the average consumer can be expected to understand the beneficial effects as expressed in the claim;
като има предвид, че както е посочено в член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1924/2006, сравняването на хранителни претенции трябва да съпоставя състава на съответната храна с много храни от същата категория, включително храни от други търговски наименования;
whereas, as stated in Article 9(2) of Regulation (EC) No 1924/2006, comparative nutrition claims must compare the composition of the food in question with a range of foods of the same category, including foods of other brands;
като има предвид, че както е посочено в член 7 от Регламент (ЕС) № 1169/2011 информацията за храните не трябва да заблуждава потребителите по отношение на тяхното естество, свойства и характеристики;
whereas, as stated in Article 7 of Regulation (EU) No 1169/2011, food information must not mislead the consumer as to the nature, properties and characteristics of a foodstuff;
като има предвид, че с оглед на основните принципи, определящи избора на позволени хранителни претенции относно храната, както е посочено по-горе, новата предложена от Комисията хранителна претенция „сега съдържа Х % по-малко [хранително вещество]“, която да бъде включена в приложението към Регламент (ЕО) № 1924/2006, противоречи на целта и съдържанието на основния акт, тъй като е двузначна, подвеждаща и объркваща за средностатистическия потребител;
whereas in the light of the underlying principles governing the selection of permitted nutrition claims on foodstuffs, as outlined above, the new nutrition claim proposed by the Commission ‘now contains X% less of [nutrient]’, to be included in the annex to Regulation (EC) No 1924/2006, runs counter to the purpose and content of the basic instrument by being ambiguous, misleading and confusing to the average consumer;
като има предвид, че нововъведената претенция „сега съдържа Х % по-малко [хранително вещество]“ нарушава принципа на сравнителните претенции съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1924/2006; като има предвид, че този принцип допуска хранителните стойности на даден продукт да бъдат сравнявани с предишен вариант на същия този продукт, независимо от първоначалното съдържание на съответното хранително вещество, което би могло да бъде прекалено високо в сравнение с други продукти на пазара; като има предвид, че за продукти, чийто състав не е бил променен, но които въпреки това са с по-ниско съдържание на определено хранително вещество, отколкото продукта с променен състав на друго търговско наименование, няма да бъде разрешено да бъдат обозначени с хранителна претенция, което неизбежно ще заблуждава потребителите;
whereas the newly introduced claim ‘now contains X% less of [nutrient]’ violates the principle of comparative claims, as laid down in Article 9(2) of Regulation (EC) No 1924/2006; whereas it allows for the nutritional values of a product to be compared with a previous version of that product, regardless of the starting level of the nutrient in question, which could be excessively high by comparison with other products on the market; whereas products which have not been reformulated, but are nevertheless lower in a certain nutrient than the reformulated product of a different brand, will not be allowed to bear a nutrition claim, and this will inevitably mislead consumers;
като има предвид, че претенцията „сега съдържа Х % по-малко [хранително вещество]“ би могла да породи нелоялна конкуренция спрямо съществуващите претенции като например „намалено съдържание на [хранително вещество]“ и „лайт“ ; като има предвид, че в сравнение с други сходни продукти в последния случай е необходимо намаляване с най-малко 10 % (на микроелементите), 25 % (на натрия) или 30 % (на захарите/мазнините); като има предвид, че потребителят би могъл да допусне, че указаното количество в претенцията „сега съдържа Х % по-малко“ означава по-голямо намаление, отколкото намалението в претенция за „намалено съдържание на [хранително вещество]“ или „лайт“, въпреки много по-строгите изисквания по отношение на тези претенции в сравнение с претенцията „сега съдържа Х % по-малко [хранително вещество]“, за която е посочено минимално намаление от само 15 %;
whereas the ‘now contains X% less of [nutrient]’ claim might give rise to unfair competition vis-à-vis existing claims, such as ‘reduced [nutrient]’ and ‘light/lite’; whereas in the latter case a reduction of at least 10% (for micronutrients), 25% (for sodium) or 30% (for sugars/fats) by comparison with other similar products is required; whereas a consumer might assume that the quantified statement in the ‘now contains X% less’ claim signifies a greater reduction than that implied by the ‘reduced [nutrient]’ or ‘light’ claims, despite the requirements being much stricter for the latter than for the ‘now contains X% less of [nutrient]’ claim, for which a minimum reduction of just 15% is specified;
като има предвид, че претенцията „сега съдържа Х % по-малко [хранително вещество]“ би могла да възпира производителите от по-съществена промяна на състава на своите продукти, така че да спазват изискванията за претенциите за „намалено съдържание на [хранително вещество]“ или „лайт“, тъй като е по-лесно да се намали определено хранително вещество с 15 %, вместо с 30 %;
whereas the ‘now contains X% less of [nutrient]’ claim could act as a disincentive to producers to reformulate their products more substantially in order to meet the requirements for the ‘reduced [nutrient]’ or ‘light’ claims, as it is easier to reduce a nutrient by 15% than by 30%;
като има предвид, че в съображение 4 от проекта за мярка Комисията ясно признава, че „...когато се намалява съдържанието на захари, потребителите очакват да се намали и енергийното съдържание“; като има предвид, че по отношение на предложеното изменение на претенцията „намалено съдържание на мазнини/захари“ съгласно точка 2 от приложението към проекта за мярка Комисията също така дава възможност да се използват такива претенции дори когато енергийното съдържание на продукта, обозначен с претенцията, е все още „равно на“ енергийното съдържание на сходен продукт;
whereas in Recital 4 of the draft measure the Commission clearly acknowledges that ‘when sugars are reduced, consumers expect reduction in energy’; whereas, with regard to the suggested amendment to the ‘reduced fats/sugars’ claim as laid down in point 2 of the annex to the draft measure, the Commission also allows for such claims to be made even when the energy in the product bearing the claim is still ‘equal to’ the energy contained in a similar product;