natgillin/translations-raw huggingface dataset:
като има предвид, че индустриализираните страни носят голяма отговорност за натрупването на емисии на парникови газове в атмосферата; като има предвид, че най-бедните страни и население ще бъдат най-тежко засегнати от един по-нестабилен климат,
whereas industrialised countries have a major responsibility for the accumulation of greenhouse gas (GHG) emissions in the atmosphere; whereas the poorest countries and populations will be hit hardest by a more unstable climate,
като има предвид, че 25-те най-големи страни замърсители отделят 83% от емисиите на парникови газове в световен мащаб, както и че емисиите на глава от населението в развитите страни са многократно по-високи от тези в развиващите се страни,
whereas the 25 biggest polluter countries account for 83% of global GHG emissions, and the emissions per head in developed countries is many times higher than those of developing countries,
като има предвид, че според оценките, съдържащи се в „Доклада Stern”, цената на бездействието в икономически, социален и здравен план възлиза на 5-20% от годишния БВП в световен мащаб; като има предвид, че според Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата и Европейската комисия разходите във връзка с една надеждна политика по отношение на климата ще намалят годишния растеж на БВП в световен мащаб само с една минимална част от очаквания растеж, между 0.12 и 0.19%, без да се вземат предвид съпровождащите ползи за околната среда и човешкото здраве или подобряването на енергийната сигурност,
whereas the economic, social and health costs of inaction were estimated in the Stern Review to correspond to 5-20% of global GDP per year; whereas according to the UNFCCC and the European Commission the cost of sound climate policy would reduce annual global GDP growth by only a fraction of the expected growth, at between 0.12 and 0.19%, without taking into account the ancillary environmental and health benefits or improvements in energy security,
като има предвид, че както докладът на Международната експертна група по изменението на климата, така и „Докладът Stern” потвърждават, че развиващите се страни са особено застрашени от изменението на климата поради тяхната по-висока степен на излагане на последиците от него и по-голяма си уязвимост; като има предвид, че причиненото от човека изменение на климата ще доведе до вредно въздействие върху земеделието и хидроложките системи, горите, рибарството, здравеопазването и икономическата инфраструктура, както и че подобни видове въздействие ще изострят бедността и ще изложат на сериозна заплаха постигането на Целите на хилядолетието за развитие,
whereas both the IPCC and Stern reports confirm that developing countries are particularly threatened by climate change because of their higher exposure and vulnerability; whereas human-induced climate change will result in harmful impacts on farming and hydrological systems, forests, fisheries, health and economic infrastructure and whereas such impacts will exacerbate poverty and pose a serious threat to the achievement of the Millennium Development Goals,
като има предвид, че според оценките на Световната банка всяка година ще са необходими между 10 и 40 млрд. USD, за да се предпази развитието в най-бедните страни от въздействието на изменението на климата, и като има предвид, че вноските в специалните фондове за приспособяване засега се очаква да достигнат едва 150 до 300 млн. USD годишно,
whereas the World Bank estimates that USD 10-40 billion will be required annually in order to 'climate proof' development in the poorest countries and whereas contributions to dedicated adaptation funds so far are only projected to amount to between $150 and $300 million per year,
като има предвид, че е необходимо да се очертаят подробни задължителни цели, свързани с ограничаване на емисиите, с цел да се предоставят необходимите стимули за своевременни инвестиции в допълнителното разработване и използване на енергоспестяващи, ефикасни по отношение на използването на ресурсите, възобновяеми и характеризиращи с ниско равнище на емисиите технологии,
whereas binding emission reduction targets need to be mapped out to provide necessary incentives for rapid investment in the further development and deployment of energy-saving, resource-efficient, renewable and low-emission technologies,
като има предвид, че е крайно необходимо да се постигне широкообхватно международно споразумение относно дългосрочните цели, свързани с ограничаване на емисиите, с цел да се обезпечи сигурна инвестиционна среда по отношение на технологиите с ниски равнища на емисии на парникови газове, както и по отношение на енергийната ефективност, и с цел да се избегнат инвестициите в несъвместима с тях енергийна инфраструктура,
whereas a broad international agreement on long-term targets for emissions reductions is absolutely essential to provide investment certainty for low GHG-emitting technologies as well as energy efficiency, and to avoid investments in incompatible energy infrastructure,
призовава настоятелно Европейския съюз да потвърди водещата си роля и да се стреми да постигне конкретно сътрудничество на конференцията относно климата в Бали и след това, както и за целите на тази среща да съгласува необходимия мандат за водене на преговори с цел да се установи реалистична рамка за международното споразумение относно климата за периода след 2012 г., която да е съвместима с целта, свързана с ограничаване на изменението на климата в рамките на 2 градуса по Целзий в сравнение с нивата, предшестващи индустриализацията;« счита, че Европейския съюз може да затвърди водещата си роля като изпрати редица правителствени ръководители в Бали, което същевременно ще бъде отправи ясно послание, че изменението на климата е многостранен проблем, който следва да се разглежда не само от министрите на околната среда;
Urges the European Union to confirm its leading role and to strive for concrete cooperation at the Bali Climate Conference and beyond, and for that meeting to agree the necessary negotiating mandate to establish a realistic framework for an international post-2012 climate agreement which is consistent with the objective of limiting climate change to below 2°C compared to pre-industrial times; considers that the European Union can assert its leading role by sending a number of heads of government to Bali, which would at the same time make it clear that climate change is a many-sided problem which should not only be debated by environment ministers;
счита, че един бъдещ режим следва да се основава на ключовите принципи и механизми на Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата и на Протокола от Киото, като отчита общи, но диференцирани отговорности; счита, че мандатът от Бали следва да се основава на следните елементи:
Considers that a future regime should build on key principles and mechanisms of the UNFCCC and Kyoto Protocol taking into account common but differentiated responsibilities; deems that the Bali mandate should be based on the following elements:
– дългосрочна цел, свързана с ограничаване на повишаването на средните температури в световен мащаб в рамките на 2°C в сравнение с нивата отпреди индустриализацията, което означава намаляване на емисиите на парникови газове в световен мащаб с най-малко 50% до 2050 г. в сравнение с нивото от 1990 г.,
– a long-term goal of limiting average global temperature increase to below 2°C above pre-industrial levels, which means reducing global GHG emissions by at least 50% by 2050 compared to the 1990 level,
– задължителни цели за всички индустриализирани страни,
– binding targets for all industrialised countries,
– по-широко участие в усилията за намаляване на емисиите, по-специално от страна на държавите с бързо развиващи се икономики чрез справедливи и съразмерни цели,
– broader participation in reduction efforts, in particular by emerging economies through fair and proportionate targets,
– система за ограничаване и търговия на емисии в световен мащаб,
– global 'cap and trade' system,
– по-силни финансови механизми за приспособяване, като се отдели специално внимание на водните ресурси,
– strengthened financial mechanisms for adaptation, with special attention to water resources,
– ефективни стимули, включително основаващи се на пазара инструменти, ако те са целесъобразни, с цел предотвратяване на обезлесяването и емисиите от земеделието, включително насърчаване на устойчиви селскостопански практики,
– effective incentives, including market-based instruments if appropriate, to avoid deforestation and land-use emissions, including promoting sustainable agricultural practices,
– финансови и други инструменти за чисто развитие, трансфер и използване на технологии,
– financial and other instruments for clean development and technology transfer and deployment,
– сключване на споразумение най-късно до 2009 г.;
– agreement by 2009 at the latest;
подчертава, че целите, свързани с устойчивото използване на ресурсите и намаляването на емисиите, трябва да се основават на дългосрочната цел; счита, че в светлината на днешните познания е наложително емисиите в световен мащаб да са достигнали максималните си стойности през следващите десет години, концентрацията на еквивалентните на въглеродния двуокис вещества (CO2-eq ) в атмосферата да се поддържа под 450 pmv и емисиите на парникови газове да продължават да намаляват докато достигнат равнище, което може да се поддържа чрез капацитета на природните поглътители за тяхното поемане;
Emphasises that targets for a sustainable use of resources and emission cuts must be based on the long-term goal; considers that, in the light of current knowledge, it is imperative that global emissions should peak within the next ten years, that the CO2-eq concentration in the atmosphere be maintained below 450 ppm, and that GHG emissions continue to decline to a level which is sustained by the absorption capacity of natural sinks;
призовава да се вземат под внимание предупрежденията на научната общност във връзка с това, че и без това трудната задача да се ограничи глобалното затопляне до 2°C сама по себе си не представлява стандарт за безопасност, тъй като продължава да води до изключително сериозни въздействия и последици;
Calls for due account to be taken of the warnings of the scientific community to the effect that the already difficult task of limiting global warming to 2°C does not in itself constitute a safety standard, since it still entails extremely serious effects and consequences;
припомня, че индустриализираните страни, включително страните, които все още не са ратифицирали Протокола от Киото, трябва да играят водеща роля при предприемането на действия на световно равнище във връзка с изменението на климата и да се ангажират да намалят своите емисии най-малко с 30% до 2020 г. и с 60-80% до 2050 г. в сравнение с нивата от 1990 г.; вярва, че бъдещият режим следва да предначертае план за действие до 2050 г. съобразно дългосрочната цел, като на всеки пет години се изпълняват междинни цели, при което се поставят и преразглеждат обвързващи цели въз основа на най-новите научни познания;
Recalls that industrialised countries , including those that have not yet ratified the Kyoto Protocol, must play a leading role in tackling climate change at world level and commit themselves to reducing their emissions by at least 30% by 2020 and 60-80% by 2050 compared to 1990; believes that the future regime should foresee a pathway up to 2050 in line with the long-term goal, with compliance at five-year intervals with intermediate targets, where binding targets should be set and reviewed on the basis of the latest scientific knowledge;
приветства в тази връзка приетата на срещата на Европейския съвет от 8-9 март 2007 г. цел на ЕС, предвиждаща намаляване на емисиите на парникови газове с 30 % в сравнение с нивата от 1990 г., при условие че и други развити страни се ангажират с подобни намаления на емисиите и по-напредналите в икономическо отношение развиващи се страни допринасят съобразно своите отговорности и капацитет, и признава задължението, поето от ЕС, да намали до 2020 г. емисиите на парникови газове най-малко с 20% в сравнение с нивата от 1990 г. независимо от сключването на глобално споразумение за периода след 2012 г.;
Welcomes in this connection the EU target adopted at the European Council meeting of 8-9 March 2007 for greenhouse gas emissions to be reduced by 30% from their 1990 level by 2020 provided that other developed countries commit themselves to similar emission reductions and that more economically advanced developing countries make a contribution commensurate with their responsibilities and respective capacities, and acknowledges the obligation accepted by the EU – irrespective of the conclusion of a global agreement for the period after 2012 – to reduce greenhouse gas emissions by at least 20% from their 1990 level by 2020;
подчертава, че може да се постигне осезателно намаляване на емисиите на CO2 единствено в международен мащаб чрез привличането на основните замърсители в индустриализираните страни, както и чрез осигуряване на участието на наскоро индустриализираните страни;
Emphasises that an appreciable reduction in CO2 can be achieved only on an international scale by including major emitters in the industrialised countries, and also by securing the participation of newly industrialised countries;
счита, че страните в преход към пазарна икономика следва да се съгласят с поставянето на ограничение на техните емисии съобразно степента им на развитие, емисиите им на глава от населението, потенциала им за намаляване на емисиите и техния технически и финансов капацитет;
Considers that emerging countries should accept limits on their emissions in accordance with their development stage, their per capita emissions, their emission reduction potential and their technical and financial capacities;
счита, че ЕС и индустриалните страни следва да подпомагат развиващите се страни при разгръщането на устойчиви и ефикасни технологии посредством съфинансиране, включително Официална помощ за развитие (ОПР) и мерки за изграждане на капацитет, така че най-развитите от тях от икономическа гледна точка да са в състояние да започнат редуциране на своите емисии или на въглеродния си интензитет веднага, след като тяхната степен на развитие го позволи, но не по-късно от 2020 г.;
Considers that the EU and other industrialised nations shoud assist developing countries in the deployment of sustainable and efficient technologies by means of co-financing, including Official Development Aid (ODA), and capacity-building measures in order for the more economically advanced among them to be able to begin emission or carbon intensity reductions as soon their development permits, at the latest by 2020;
подчертава важността на спазването и приобщаването към принципите на разумната политика по отношение околната среда във всички проекти на ЕС за помощ за развитие на трети страни;
Emphasises the importance of respecting and adhering to the principles of sound environmental policy in all EU projects of development aid to third countries;
счита също така за необходимо да се насърчат решения, които да направят възможно постигането на целта за намаляване на парниковите газове с 30% до 2020 г.;
Considers that it is also necessary to encourage solutions making it possible to attain the objective of reducing greenhouse gases by 30% by 2020;
изразява загрижеността си относно темповете на тропическото обезлесяване, на което се дължат 20 % от глобалните емисии на парникови газове, и относно отрицателното въздействие на този процес върху общия абсорбционен капацитет на естествените поглътители и върху биологичното разнообразие; а също така и върху препитанието на бедните общности; призовава поради тази причина за по-интензивно въвеждане на такива насърчителни мерки при разпределянето на помощ за развитието от дарителите от Европа и останалата част от света;
Is concerned about the pace of tropical deforestation accounting for some 20% of global greenhouse gas emissions and the negative impact on the global absorption capacity of natural sinks and biodiversity as well as on the livelihoods of poor communities, and calls, therefore, for more intensive incorporation of such incentives in the allocation of development aid by donors in Europe and worldwide;
счита, че от изключително значение ще бъде установяването на стратегическо партньорство с най-засегнатите от тропическото обезлесяване страни; изразява твърдото си убеждение, че обвързаните с изискване за конкретни резултати стимули за избягване на обезлесяването трябва да станат част от бъдещите действия по отношение на климата;
Considers that it will be vital to create a strategic partnership with the countries most concerned by tropical deforestation; strongly believes that performance-based incentives for avoidance of deforestation need to be part of the future climate regime;
счита, че такива стимули би трябвало да отчитат основните начални показатели на отделните страни (като взимат предвид ранните действия) и да се комбинират с екологични критерии, правила за устойчивост и гаранции за добро управление; поддържа становището, че временният характер на кредитите за поглътители означава, че държавите трябва да поемат отговорност и да гарантират тяхната дългосрочност, когато кредитите се използват за осъществяването на обвързващи цели;
Considers that such incentives would need to be in reference to country specific baselines (taking into account early action) and be accompanied with ecological criteria, rules on sustainability and guarantees of good governance; maintains that the temporary nature of sink credits means states must carry liability for their permanence when they are used for compliance with binding targets;
Счита, че основните политики на ООН относно биологичното разнообразие, опустиняването и изменението на климата и съответните текущи международни конференции на страните по конвенцията се нуждаят от ефективна координация, така че да се постигнат общите цели; подчертава нуждата поради тази причина да се избягват всякакви противоречия при изпълнението на мерките за намаление и адаптиране на емисиите, така че да се гарантира координацията и ефикасността помежду им;
Considers that the main UN policies on bio-diversity, desertification and climate change and the related international ongoing Conferences of Parties need effective coordination in order to achieve common goals; stresses the need, therefore, to avoid any contradiction in implementing the proposed mitigation and adaptation measures in order to ensure coordination and efficiency among them;
счита, че съществува необходимост от международно рамково споразумение и система за сертификация на биогорива, за да се избегнат неблагоприятните последици за околната среда и прекомерни емисии на въглероден двуокис, причинени например от обезлесяване и горене на торфени блата; в тази връзка счита за необходими изследователската дейност, развитието и насърчаването на второ поколение биогорива;
Regards an international framework agreement and a certification system for biofuels as necessary, with the aim of preventing adverse effects on the environment and excessively high CO2 emissions, stemming, for example, from deforestation and the burning of peat bogs; in this connection, considers research, development and promotion of second-generation biofuels to be necessary;
подчертава моралното задължение на индустриализираните страни по предсказуем и последователен начин да предоставят по-голяма финансова подкрепа и помощ за изграждане на капацитет с цел намаляване на риска и приспособяване към изменението на климата на по-уязвими страни с ниски доходи; призовава в частност за укрепването на съществуващите фондове по силата на Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата (РКОНИК) като Фонда за адаптация, Фонда за най-слабо развитите страни (LDCF), Специалния фонд за изменението на климата (SCCF) и стратегическия приоритет за приспособяване (SPA) в рамките на Глобалния екологичен фонд (GEF);
Emphasises the moral obligation on industrialised countries to provide increased financial and capacity-building support for risk reduction and adaptation to climate change in low-income vulnerable countries in a predictable and coherent manner; calls, in particular, for the strengthening of existing funds under the UNFCCC such as the Adaptation Fund, the LDC Fund, the Special Climate Change Fund (SCCF) and the GEF Strategic Priority on Adaptation (SPA);
потвърждава отново подкрепата си за по-нататъшното използване на Механизма за чисто развитие (МЧР) като средство за популяризирането на благоприятни за климата технологии; подчертава, че възможно най-бързо следва да се създадат условия за продължаването и по-нататъшното развитие на Механизма за чисто развитие след 2012 г.; изтъква необходимостта от повишена ефикасност чрез по-строги критерии за устойчивост, подобрено управление, опростени административни процедури и евентуално пристъпване към създаването на секторен Механизъм за чисто развитие; подчертава все пак, че като механизъм за компенсиране той е единствено временно решение и следва да се задържи целта за установяване на глобално ограничение на въглеродните емисии, основаващо се на справедливо и пропорционално разпределение на квотите; поддържа договорения съгласно Протокола от Киото принцип, според който използването на гъвкави механизми трябва да допълва ограниченията на национално равнище;
Reconfirms its support for the continuing use of the Clean Development Mechanism (CDM) as a means of promoting climate-friendly technologies; emphasises that conditions for the continuation and further development of the CDM beyond 2012 should be created as soon as possible; highlights the need to improve effectiveness through stricter sustainability criteria, improved governance, simplified administrative procedures and the possible movement towards sectoral CDM; emphasises however that, as an offset mechanism, it is only a temporary solution and the goal should remain to establish a global carbon cap based on a fair and proportionate allocation of quotas; maintains the principle agreed under the Kyoto Protocol that the use of flexible mechanisms must be supplemental to domestic reductions;
призовава Комисията да предприеме промяна в курса по отношение на оценяването на кредити за емисии за проекти за залесяване, повторно залесяване и устойчиво управление на горите, когато, с цел да подобри Механизма за чисто развитие (CDM), преразглежда Европейската схема за търговия с емисии;
Calls on the Commission, when revising the European Emissions Trading Scheme, in order to improve the Clean Development Mechanism (CDM), to initiate a change of course in the assessment of emission credits for afforestation and reforestation projects and sustainable forest management projects;
отново призовава за включването на емисиите от въздухоплаването и морския транспорт в международните ангажименти за намаляване на парниковите газове за периода след 2012 г. и призовава за подновяване на усилията за въвеждане на такси върху керосина както на равнище ЕС, така в световен мащаб;
Reiterates its call for aviation and maritime transport emissions to be included in international greenhouse gas reduction commitments for the post-2012 period and calls for renewed efforts to introduce kerosene taxes at EU and global level;
изразява загриженост, че все по-голям дял от ресурсите на Земята се използват за отглеждане на добитък; припомня, че според доклада на Организацията по прехрана и земеделие (ФАО) от ноември 2006 г., озаглавен „Livestock's Long Shadow” („Дългата сянка на животновъдството”), 18% от всички световни емисии на парникови газове се дължат на отглеждането на добитък и производството на месо; подчертава нуждата от международно споразумение за климата след 2012 г., което да включва рамка за устойчиво животновъдство;
Is concerned that a growing proportion of the earth's resources are used for livestock raising; recalls the FAO report 'Livestock's Long Shadow' from November 2006, which estimates that the meat industry and livestock raising account for 18% of the world's total GHG emissions; stresses the need for an international post-2012 climate agreement to include a framework for sustainable livestock production;