natgillin/translations-raw huggingface dataset:
като има предвид, че при присъединяването трябва да се спазват границите, предвидени в Договора от Лисабон и в протоколите към него, и по-конкретно член 6, параграф 2 от Договора за Европейския съюз и Протокол № 8 към Договора от Лисабон; като има предвид, че тези разпоредби се явяват не само възможност, позволяваща на Съюза да се присъедини, но също така и задължение за институциите на Съюза да действат по този начин; като има предвид, че споразумението за присъединяване на Съюза към ЕКПЧ трябва да отрази необходимостта от запазване на специфичните особености на Съюза и на правото на Съюза,
whereas the limits set by the Lisbon Treaty and the Protocols thereto must be upheld at the time of accession and, more specifically, Article 6(2) of the Treaty on European Union and Protocol No 8 to the Lisbon Treaty; whereas these provisions do not merely constitute an option allowing the Union to accede but require the Union institutions to act accordingly, and whereas the agreement on the accession of the Union to the ECHR must reflect the need to retain the specific features of the Union and of Union law,
като има предвид, че вследствие на сключването на Протокол № 14 за изменение на ЕКПЧ възможността за присъединяване на Съюза е вече факт, що се отнася до държавите – страни по ЕКПЧ, както и че условията и редът на присъединяването трябва да бъдат договорени по време на присъединяването между Съюза, от една страна, и държавите – страни по ЕКПЧ, от друга страна,
whereas, due to the conclusion of Protocol No 14 amending the ECHR, it is now possible for the Union to accede on behalf of the signatory states to the ECHR and whereas the accession terms and conditions must be agreed at the time of accession between the Union, of the one part, and the signatory states to the ECHR of the other part,
като има предвид, че подобно споразумение следва също така да разглежда административни и технически въпроси като принципа за финансовото участие на Съюза в оперативните разходи на Европейския съд по правата на човека; като има предвид, че с оглед на това следва да се предвиди създаването на автономен бюджет на Европейския съд по правата на човека, за да се улесни определянето на съответните вноски,
whereas such an agreement should also deal with administrative and technical issues, such as the principle of a contribution from the Union to the operating costs of the European Court of Human Rights; whereas in that context plans should be made to establish an autonomous budget for the European Court of Human Rights to facilitate assessment of the various contributions,
като има предвид, че чрез присъединяването си към ЕКПЧ Съюзът ще бъде включен в нейната система за защита на основните права и ще разполага, освен с вътрешната защита на тези права от съдебната практика на Съда на Европейския съюз, с външна инстанция за защита с международен характер,
whereas, as a result of acceding to the ECHR, the Union will be integrated into its fundamental rights protection system and, in addition to the internal protection of these rights by the case law of the Court of Justice of the European Union, will have the benefit of an external protection body which is international in character,
като има предвид, че ЕКПЧ беше разработена не само посредством допълнителните протоколи, но и чрез други конвенции, харти и споразумения, в резултат на което беше създадена постоянно развиваща се система за защита на правата на човека и основните свободи,
whereas the ECHR has been developed not only through the additional Protocols, but also through other Conventions, Charters and Agreements, resulting into a continuously evolving system of protection of Human Rights and Fundamental Freedoms,
Подчертава основните аргументи в подкрепа на присъединяването на Съюза към ЕКПЧ, които могат да бъдат обобщени, както следва:
Stresses the main arguments in favour of accession of the Union to the ECHR, which may be summarised as follows:
присъединяването бележи напредък в процеса на европейска интеграция и е нова крачка напред към политически Съюз,
accession constitutes a move forward in the process of European integration and involves one further step towards political Union
докато включването на Хартата на основните права в първичното право на Съюза допълва и укрепва неговата система за защита на основните права, присъединяването му към ЕКПЧ ще се явява важен знак за съгласуваност между Съюза и държавите, членуващи в Съвета на Европа, и неговия общоевропейски режим в областта на правата на човека; това присъединяване ще засили също така доверието към Съюза на трети страни, които той редовно призовава, в рамките на техните двустранни отношения, да спазват ЕКПЧ,
while the Union's system for the protection of fundamental rights will be supplemented and enhanced by the incorporation of the Charter of Fundamental Rights into its primary law, its accession to the ECHR will send a strong signal concerning the coherence between the Union and the countries belonging to the Council of Europe and its pan-European human rights system; this accession will also enhance the credibility of the Union in the eyes of third countries which it regularly calls upon in its bilateral reports to respect the ECHR,
присъединяването към ЕКПЧ ще осигури на гражданите защита спрямо действията на Съюза, която е аналогична на защитата, с която те се ползват по отношение на всички държави-членки; това е още по-съществено предвид факта, че държавите-членки са прехвърлили на Съюза важни правомощия,
accession to the ECHR will afford citizens protection against the action of the Union similar to that which they already enjoy against action by all the Member States; this is all the more relevant because the Member States have transferred substantial powers to the Union,
хармонизирането на законодателството и съдебната практика в областта на правата на човека между правната уредба на Съюза и тази на ЕКПЧ ще допринесе за хармоничното развитие на двете европейски съдилища в областта на правата на човека, по-специално чрез нарасналата необходимост от диалог и сътрудничество, и ще създаде цялостна система, в рамките на която двете съдилища ще работят в синхрон,
legislative and case law harmonisation in the field of human rights of the rule of law of the EU and the ECHR will contribute to the harmonious development of the two European courts in the field of human rights, particularly because of the increased need for dialogue and cooperation, and thus will create an integral system, in which the two courts will function in synchrony,
присъединяването също така ще компенсира до известна степен факта, че компетентността на Съда на Европейския съюз е донякъде ограничена по въпросите на външната политика и политиката на сигурност, както и на политиката в областта на полицията и сигурността, като осигури полезен външен съдебен надзор над всички дейности на ЕС,
accession will also compensate to some extent for the fact that the scope of the Court of Justice of the European Union is somewhat constrained in the matters of foreign and security policy and police and security policy by providing useful external judicial supervision of all EU activities,
присъединяването няма да постави по никакъв начин под въпрос принципа на автономност на правото на Съюза, тъй като Съдът на Европейския съюз ще продължи да бъде единственият върховен съдник по въпросите, свързани с правото на Съюза и действителността на неговите актове, доколкото Европейският съд по правата на човека може да се счита само за инстанция, която упражнява външен контрол върху спазването от страна на Съюза на международноправните задължения, произтичащи от неговото присъединяване към ЕКПЧ; отношенията между двете съдилища няма да бъдат йерархични, а по-скоро основаващи се на специализацията; Съдът на Европейския съюз ще разполага по този начин със статут, който е аналогичен на статута, който притежават понастоящем висшите съдилища на държавите-членки по отношение на Европейския съд по правата на човека;
accession will not in any way call into question the principle of the autonomy of the Union's law, as the Court of Justice of the European Union will remain the sole supreme court adjudicating on issues relating to EU law and the validity of the Union's acts, as the European Court of Human Rights must be regarded not only as a superior authority but rather as a specialised court exercising external supervision over the Union's compliance with obligations under international law arising from its accession to the ECHR; the relationship between the two European courts shall not be hierarchical but rather a relationship of specialisation; thus the Court of Justice of the European Union will have a status analogous to that currently enjoyed by the supreme courts of the Member States in relation to the European Court of Human Rights;
Припомня, че съгласно член 6 от Договора за ЕС и Протокол № 8 присъединяването не води до разширяване на областите на компетентност на Съюза, нито създава обща компетентност на Съюза в областта на правата на човека, и че съгласно член 4, параграф 2 и член 6, параграф 3 от Договора за ЕС трябва да се зачитат конституционните традиции и идентичност на държавите-членки;
Recalls that, pursuant to Article 6 of the Treaty on European Union and Protocol No 8, accession does not entail any extension of the powers of the Union and in particular does not create a general human rights competence for the Union, and that, pursuant to Article 4(2) and Article 6(3) of the Treaty on European Union, the Member States' traditions and constitutional identities must be respected;
Отбелязва, че съгласно член 2 от Протокол № 8 към Договора от Лисабон споразумението за присъединяване на Съюза към ЕКПЧ трябва да гарантира, че присъединяването не засяга особеното вътрешно положение на държавите-членки по отношение на ЕКПЧ и на протоколите към нея като цяло, както и по отношение на евентуални дерогации и резерви, изразени по-конкретно от държавите-членки, и че тези обстоятелства не следва да оказват влияние на положението на Съюза по отношение на ЕКПЧ;
Notes that, pursuant to Article 2 of Protocol No 8 to the Lisbon Treaty, the agreement on the accession of the Union to the ECHR must ensure that accession will not affect the particular internal situation of the Member States in relation to the ECHR and its protocols in general and with regard to any derogations and reservations made by Member States in particular, and that such circumstances should not influence the position taken by the Union in relation to the ECHR;
Отбелязва, че системата на ЕКПЧ беше допълнена от редица допълнителни протоколи относно защитата на права, които не са предмет на ЕКПЧ, и препоръчва на Комисията да бъде предоставен също така мандат за преговори с оглед на присъединяването към всички протоколи относно правата, които съответстват на Хартата на основните права , независимо дали са били ратифицирани от държавите-членки на Съюза;
Observes that the ECHR system has been supplemented by a series of additional protocols concerning the protection of rights which are not covered by the ECHR and recommends that the Commission be mandated also to negotiate accession to all the protocols concerning rights corresponding to the Charter of Fundamental Rights, regardless of whether they have been ratified by the Member States of the Union;
Подчертава, че предвид това, че присъединяването на ЕС към ЕКПЧ представлява присъединяване на страна, различна от държава, към правен инструмент, създаден за държави, то следва да се осъществи, без да се променят характеристиките на ЕКПЧ, и измененията на нейната съдебна система следва да бъдат минимални; счита, че с оглед на интересите на лицата, търсещи справедливост както в Съюза, така и в трети държави, е важно да бъде дадено предимство на условията и реда за присъединяване, които биха оказали най-слабо въздействие върху обема на работата на Европейския съд по правата на човека;
Stresses that, as the accession of EU to the ECHR is an accession of a non-State Party to a legal instrument created for States, it should be completed without altering the features of the ECHR and modifications to its judicial system should be kept to a minimum; considers it important, in the interests of those in both the Union and third countries who are seeking justice, to give preference to accession arrangements that will have the least impact on the workload of the European Court of Human Rights;
Подчертава, че освен политическия ангажимент е жизненоважно да се намерят адекватни отговори и решения на основните технически въпроси, за да може присъединяването на ЕС към ЕКПЧ да бъде използвано в услуга на гражданите; посочва, че неуредените и неясни подробности могат да създадат известно объркване и да изложат на риск самата цел на присъединяването; подчертава обаче, че техническите пречки не трябва да водят до забавяне на процеса;
Emphasises that, in tandem with the necessary political commitment, it is of the utmost importance that adequate answers and solutions be found to the main technical questions in order to enable the EU's accession to the ECHR to be used for the benefit of citizens; points out that unresolved and unclear details may create confusion and endanger the very purpose of the accession; stresses, however, that technical impediments should not be allowed to delay the process;
Подчертава, че присъединяването към ЕКПЧ няма да превърне Съюза в член на Съвета на Европа, но че известна степен на участие на Съюза в органите на ЕКПЧ е необходимо, за да се осигури добрата му интеграция в системата на ЕКПЧ, и че поради това той следва да притежава някои права, по-специално:
Stresses that accession to the ECHR does not make the Union a member of the Council of Europe but that a degree of participation by the Union in the ECHR bodies is necessary in order to ensure proper integration of the Union into the ECHR system and that, therefore, the Union should have certain rights in this domain, particularly:
правото да представя списък с трима кандидати за длъжността съдия, един от които се избира от Парламентарната асамблея на Съвета на Европа от името на Съюза и участва в работата на Съда наравно с другите съдии, в съответствие с член 27, параграф 2 от ЕКПЧ; правото Европейският парламент да участва в съставянето на списъка с кандидати в съответствие с процедура, подобна на предвидената в член 255 от Договора за функционирането на ЕС процедура за кандидати за длъжността съдия в Съда на Европейския съюз,
the right to submit a list of three candidates for the post of judge, one of whom is elected by the Parliamentary Assembly of the Council of Europe on behalf of the Union and participates in the work of the Court on a footing of equality with the other judges, pursuant to Article 27(2) of the ECHR; the European Parliament being involved either in drawing up the list of candidates in line with a procedure similar to that provided for in Article 255 of the Treaty on the Functioning of the European Union for candidates for the position of judge at the Court of Justice of the European Union,
правото да участва, посредством Европейската комисия, с право на глас от името на ЕС, в заседанията на Комитета на министрите, когато последният упражнява своите функции на контролен орган във връзка с изпълнението на решенията на Европейския съд по правата на човека или когато се произнася по това, дали да се поиска становището на Съда, както и правото на представител в Управителния комитет по правата на човека (спомагателен орган на Комитета на министрите),
the right to attend via the European Commission, with voting rights on behalf of the EU, meetings of the Committee of Ministers when it performs its task of monitoring the execution of judgments given by the European Court of Human Rights or when it decides on the desirability of seeking an opinion from the Court and the right to be represented on the Steering Committee for Human Rights (a subsidiary body of the Committee of Ministers),
правото Европейският парламент да назначава/изпраща известен брой представители в Парламентарната асамблея на Съвета на Европа, когато тя избира съдиите в Европейския съд по правата на човека;
the right of the European Parliament to appoint/send a certain number of representatives to the Parliamentary Assembly of the Council of Europe when the latter elects judges to the European Court of Human Rights;
Счита, че при присъединяването към ЕКПЧ държавите-членки следва да се ангажират помежду си и във взаимните си отношения със Съюза да не внасят междудържавни жалби за неизпълнение по смисъла на член 33 от ЕКПЧ, когато актът или пропускът, предмет на спора, попада в приложното поле на правото на Съюза, като се има предвид, че това би било в противоречие с член 344 от Договора за функционирането на ЕС;
Considers that the Member States should undertake, at the time of accession to the ECHR, with respect to one another and in their mutual relations with the Union, not to bring interstate applications concerning an alleged failure of compliance pursuant to Article 33 of the ECHR when the act or omission in dispute falls within the scope of Union law, as this would be contrary to Article 344 of the Treaty on the Functioning of the European Union;
Счита, че главната добавена стойност на присъединяването на ЕС към ЕКПЧ се заключава в исковете на частни лица срещу действия, посредством които правото на Съюза се прилага от неговите институции или от държавите-членки, и че следователно всяка жалба на физическо или юридическо лице относно действия или неизпълнение от страна на институция или орган на Съюза трябва да бъде насочена само срещу последния; също така, всяка жалба относно мярка за прилагане на законодателството на Съюза от страна на държава-членка трябва да бъде насочена само срещу последната, без да се засяга принципът, съгласно който, ако е възможно да възникне съмнение относно начина, по който се разпределя отговорността, една жалба може да бъде насочена едновременно срещу Съюза и срещу държавата-членка;
Considers that the principal added value of the accession of the EU to the ECHR lies in recourse for individuals against acts by means of which the law of the Union is implemented by its institutions or the Member States and that consequently any application by a natural or legal person concerning an act or failure to act by an institution or body of the Union should be directed solely against the latter and that similarly any application concerning a measure by means of which a Member State implements the law of the Union should be directed solely against the Member State, without prejudice to the principle that, where there might be any doubt about the way in which responsibility is shared, an application may be brought simultaneously against the Union and the Member State;
Счита, че за да се спази изискването съгласно член 35 от ЕКПЧ за изчерпване на всички национални средства за правна защита, жалбоподателят трябва да е изчерпал средствата за правна защита на съответната държава, включително преюдициално запитване до Съда в Люксембург; последното условие се счита за спазено, когато след искане на жалбоподателя в този смисъл националният съд не е сметнал за целесъобразно да бъде отправено подобно преюдициално запитване;
Considers that for the purposes of complying with the requirement set out in Article 35 ECHR for domestic remedies to have been exhausted, the applicant shall have exhausted the judicial remedies of the State concerned including a reference for a preliminary ruling to the Court in Luxembourg; the latter procedure shall be regarded as having been complied with where following a request to that end by the applicant the national court does not consider it appropriate for a reference for a preliminary ruling to be made;
Отбелязва, че вследствие на присъединяването на ЕС към ЕКПЧ може да се окаже, че както Европейският съд по правата на човека, така и Съдът на Европейския съюз са компетентни по някои дела, и посочва, че едновременното сезиране на две съдилища няма да бъде разрешено;
Notes that, following the EU's accession to the ECHR, it might occur that both the European Court of Human Rights and the Court of Justice of the European Union have jurisdiction in certain cases, and points out that simultaneous referrals to the two Courts will not be admissible;
Счита за целесъобразно, в интерес на доброто правораздаване и без да се засяга член 36, параграф 2 от ЕКПЧ, по всяко дело пред Европейския съд по правата на човека, което може да повдигне въпрос, свързан с правото на Съюза, заведено срещу държава-членка, Съюзът да може да се намеси в качеството на съответник, и по всяко дело срещу Съюза, при което са налице същите условия, всяка държава-членка да може да се намеси в качеството на съответник; тази възможност трябва да се определя посредством разпоредбите, включени в договора за присъединяване, по ясен и същевременно достатъчно свободен начин;
Considers it appropriate that, in the interests of the proper administration of justice and without prejudice to Article 36(2) of the ECHR, in any case brought against a Member State before the European Court of Human Rights which may raise an issue concerning the law of the Union, the Union may be permitted to intervene as a co-defendant, and that in any case brought against the Union subject to the same conditions any Member State may be permitted to intervene as a co-defendant; this possibility must be defined in the provisions of the accession treaty in a manner which is both clear and sufficiently broad;
Счита, че приемането на института „съответник“ не съставлява пречка за другите косвени възможности, които предоставя ЕКПЧ (член 36, I), като например правото на ЕС да се намесва като трета страна в случай на жалби на граждани на ЕС;
Considers that the adoption of the institution of co-defendant does not impede other indirect options provided by the ECHR (Article 36, I), such as the right of the Union to intervene as a third party in any application by an EU citizen;
Счита, че тъй като Европейският съд по правата на човека е признал извънтериториалната приложимост на ЕКПЧ, Съюзът трябва да се стреми да спазва изцяло това задължение в своите външни отношения и дейности;
Considers that, as the European Court of Human Rights has acknowledged the extra-territorial applicability of the ECHR, the Union must aim to respect this obligation fully in its external relations and activities;
Счита, че не би било разумно да се формализират отношенията между Съда на Европейския съюз и Европейския съд по правата на човека, като се въведе преюдициална процедура пред последния или като се създаде орган или група, която да взема решение, когато единият от тях възнамерява да приеме тълкуване на ЕКПЧ, различно от тълкуването, прието от другия съд; припомня в този контекст, че Декларация № 2 по член 6, параграф 2 от Договора за Европейския съюз отбелязва съществуването на редовен диалог между Съда на Европейския съюз и Европейския съд по правата на човека, който би могъл да се засили при присъединяването на Съюза към ЕКПЧ;
Considers that it would be unwise to formalise relations between the Court of Justice of the European Union and the European Court of Human Rights by establishing a preliminary ruling procedure before the latter or by creating a body or panel which would take decisions when one of the two courts intended to adopt an interpretation of the ECHR which differed from that adopted by the other; recalls in this context Declaration No 2 concerning Article 6(2) of the Treaty on European Union, which notes the existence of a regular dialogue between the Court of Justice of the European Union and the European Court of Human Rights, which should be reinforced when the Union accedes to the ECHR;
Напълно съзнава факта, че Европейският съд по правата на човека би могъл да установи нарушение по дело, по което Съдът на Европейския съюз вече се е произнесъл, и подчертава, че това по никакъв начин няма да постави под съмнение авторитета на Съда на Европейския съюз като последен арбитър в съдебната система на ЕС;
Is clearly aware of the fact that the European Court of Human Rights may find a violation in a case that has already been decided by the Court of Justice of the European Union and stresses that this would in no way cast a doubt on the credibility of the Court of Justice of the European Union as an ultimate umpire in the EU judicial system;