natgillin/translations-raw huggingface dataset:
в) политическите партии, които не са представени в Националния съвет, но в изборите за Национален съвет са получили повече от 1 % от подадените действителни гласове, имат право да получават средствата, предназначени за целите на връзките с обществеността по време на годината, през която са се провели изборите (параграф 1), при същите условия, както политическите партии съгласно буква б); тези средства се изплащат по време на първото тримесечие след изборите.
c) political parties not represented in the National Council but having received in an election to the National Council more than 1 per cent of the valid votes cast, shall for the election year be entitled to funds granted for the purpose of public relations activities (paragraph 1) in the same way as political parties pursuant to sub-paragraph b; such funds shall be paid during the first quarter of the year following the election.
(3) Средствата, отпуснати в съответствие с параграф 2, са в размер на 14 383 200 EUR.
(3) The funds granted pursuant to paragraph 2 shall amount to Euro 14 383 200.
Считано от 2005 г., тази сума се намалява или увеличава пропорционално на колебанията на индекса на потребителските цени 1996 за предходната година, публикуван от федералната институция „Statistik Österreich“ [Статистика на Австрия].
Starting in 2005, this amount shall be reduced or increased pro rata to the fluctuations of the previous year ’ s consumer price index 1996 as published by the Federal Institution ‘ Statistik Österreich ’ [Statistics Austria ].
Г-н Martin е обвинен в престъпления съгласно Наказателния кодекс на Австрия (§ 146 (измама), § 147 (тежки случаи на измама), § 153 (присвояване), § 153б (злоупотреба с финансиране) и § 223 (подправяне)).
Mr Martin is charged with offences under the Austrian Criminal Code (§ 146 (fraud), § 147 (aggravated fraud), § 153 (embezzlement), § 153b (misuse of funding) and § 223 (forgery)).
На последно място, като се има предвид, че член 9, буква а) от Протокола се отнася до националното законодателство относно имунитетите, е необходимо да се разгледа Конституцията на Австрия, член 57 от която предвижда, както следва:
Lastly, given that Article 9(a) of the Protocol refers to national law on immunities, it is necessary to refer to the Austrian Constitution, Article 57 of which provides as follows:
(2) Членовете на Националния съвет могат да бъдат задържани на основание извършено престъпление само с одобрението на Националния съвет, като такова одобрение не е необходимо само в случай на заварено престъпление.
(2) The members of the National Council may on the ground of a criminal offence – the case of apprehension in the act of committing a crime excepted – be arrested only with the consent of the National Council.
За претърсване на домовете на членове на Националния съвет също така се изисква одобрението на Националния съвет.
Domiciliary visitations of National Council members likewise require the National Council ’ s consent.
(3) Срещу членове на Националния съвет могат да се предприемат също така правни действия на основание извършено престъпление без одобрението на Националния съвет само ако престъплението явно не е свързано с политическата дейност на въпросния член на Националния съвет.
(3) Legal action on the ground of a criminal offence may otherwise without the national Council ’ s consent be taken against members of the National Council only if it is manifestly not connected with the political activity of the member in question.
Компетентният орган трябва обаче да изиска приемане на решение от страна на Националния съвет относно съществуването на такава връзка, ако въпросният член на Националния съвет или една трета от членовете на Постоянния комитет, компетентен по тези въпроси, поиска това.
The authority concerned must however seek a decision by the National Council on the existence of such a connection if the member in question or a third of the members belonging to the Standing Committee entrusted with these matters so demands.
В случай на такова искане незабавно се спира или прекратява всяко съдебно действие.
Every act of legal process shall in the case of such a demand immediately cease or be discontinued.
(4) Във всички тези случаи се счита, че Националния съвет е дал одобрението си, ако в срок от осем седмици не е приел решение относно съответното искане на компетентния орган за предприемане на правни действия; с оглед приемането на своевременно решение на Националния съвет, председателят поставя такова искане на гласуване най-късно в деня, предхождащ деня, в който изтича срокът.
(4) In all these cases the consent of the National Council counts as granted if within eight weeks it has not given a ruling on an appropriate request by the authority competent for the institution of legal action; the President, with a view to the National Council ’ s adoption of a resolution in good time, shall at the latest put such a request to the vote on the day but one before expiry of the deadline.
Срокът не включва периода, когато Националният съвет не е в пленарна сесия.
The latter does not include the period when the National Council is not in session.
(5) В случай на заварено престъпление, компетентният орган трябва незабавно да уведоми председателя на Националния съвет за задържането.
(5) In case of a member ’ s apprehension in the act of committing a crime, the authority concerned must immediately notify the President of the National Council of the occurrence of the arrest.
Ако Националният съвет или в случай че той не е в пленарна сесия – Постоянният комитет, компетентен по тези въпроси, го изиска, задържането трябва да бъде отменено или наказателното преследване като цяло трябва да бъде прекратено.
If the National Council or when it is not in session the Standing Committee entrusted with these matters so demands, the arrest must be suspended or the legal process as a whole be dropped.
(6) Имунитетът на членовете на Националния съвет завършва в деня на заседанието на новоизбрания Национален съвет, а на органите на Националния съвет, чиито функции продължават след тази дата – в деня на изтичането на мандата им.
(6) The immunity of members ends with the day of the meeting of the newly elected National Council, that of functionaries of the National Council whose tenure of office extends beyond this date on the expiry of this term of office.
(7) Подробните разпоредби се уреждат от федералния Закон за дейността на Националния съвет.
(7) The detailed provisions are settled by the federal law on the House of Representatives ’ Standing Orders.
Въз основа на горните съображения и съгласно член 6, параграф 2 от Правилника за дейността на ЕП, след обсъждане на доводите „за“ и „против“ снемането на имунитета на член на ЕП, комисията по правни въпроси препоръчва Европейският парламент да снеме парламентарния имунитет на Hans-Peter Martin.
On the basis of the above considerations and pursuant to Rule 6(2) of the Rules of Procedure, the Committee on Legal Affairs, having examined the reasons for and against waiving the Member’s immunity, recommends that the European Parliament should waive the parliamentary immunity of Hans-Peter Martin.
Raffaele Baldassarre, Luigi Berlinguer, Sebastian Valentin Bodu, Christian Engström, Marielle Gallo, Klaus-Heiner Lehne, Antonio Masip Hidalgo, Bernhard Rapkay, Evelyn Regner, Francesco Enrico Speroni, Димитър Стоянов, Alexandra Thein, Rainer Wieland, Cecilia Wikström, Tadeusz Zwiefka
Raffaele Baldassarre, Luigi Berlinguer, Sebastian Valentin Bodu, Christian Engström, Marielle Gallo, Klaus-Heiner Lehne, Antonio Masip Hidalgo, Bernhard Rapkay, Evelyn Regner, Francesco Enrico Speroni, Dimitar Stoyanov, Alexandra Thein, Rainer Wieland, Cecilia Wikström, Tadeusz Zwiefka
Kurt Lechner, Eva Lichtenberger, Toine Manders, Paulo Rangel, Dagmar Roth-Behrendt
Kurt Lechner, Eva Lichtenberger, Toine Manders, Paulo Rangel, Dagmar Roth-Behrendt
относно проекта на решение на Съвета за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия относно процедурата за предаване между държавите-членки на Европейския съюз и Исландия и Норвегия
on the draft Council decision on the conclusion of the Agreement between the European Union and the Republic of Iceland and the Kingdom of Norway on the surrender procedure between the Member States of the European Union and Iceland and Norway
PE 450.928v02-00
PE 450.928v02-00
– като взе предвид проекторешението на Съвета (05307/2010),
– having regard to the draft Council decision (05307/2010),
– като взе предвид проекта на споразумение между Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия относно процедурата за предаване между държавите-членки на Европейския съюз и Исландия и Норвегия (09644/2006),
– having regard to the draft agreement between the European Union and the Republic of Iceland and the Kingdom of Norway on the surrender procedure between the Member States of the European Union and Iceland and Norway (09644/2006),
– като взе предвид искането за одобрение, представено от Съвета в съответствие с член 82, параграф 1, буква г), както и член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от Договора за функционирането на ЕС ( C7‑0032/2010 ),
– having regard to the request for consent submitted by the Council in accordance with Article 82(1), point (d) and Article 218(6), second subparagraph, point (a), of the Treaty on the Functioning of the European Union ( C7-0032/2010 ),
– като взе предвид препоръката на комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи ( A7-0268/2011 ),
– having regard to the recommendation of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs ( A7-0268/2011 ),
През юли 2001 г. Съветът упълномощи председателството на Съвета, подпомагано от Европейската комисия, да започне преговори по споразумения относно правната взаимопомощ и екстрадицията с Норвегия и Исландия.
In July 2001 the Council authorised the Council Presidency, assisted by the European Commission, to start negotiating MLA and extradition agreements with Norway and Iceland.
Споразумението относно екстрадицията трябваше да приложи към Исландия и Норвегия разпоредбите на Конвенцията на ЕС за екстрадиция от 1996 г., която не се счита за част от достиженията на правото от Шенген.
The extradition agreement was due to apply to Iceland and Norway the provisions of the 1996 EU Convention on Extradition, considered as not being part of the Schengen aquis.
Мандатът за преговори беше актуализиран през 2002 г., след като беше постигнато съгласие екстрадицията в рамките на ЕС да бъде заменена от процедурата за предаване в съответствие с европейската заповед за арест.
The mission statement was updated in 2002 after it was agreed that extradition within the EU would be replaced by a surrender procedure under the European arrest warrant.
Въпреки решението европейската заповед за арест да не се свързва с достиженията на правото от Шенген, Съветът се съгласи, че би било полезно моделът на процедурата за предаване да се прилага към шенгенските държави предвид привилегированото им партньорство с държавите-членки на ЕС.
Despite the decision not to link the European arrest warrant to Schengen, the Council agreed that it would be useful to apply the surrender procedure model to the Schengen countries, given their privileged partnership with the EU Member States.
Съветът упълномощи председателството на Съвета да проведе преговори за сключване на споразумения с Норвегия и Исландия относно съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси и процедурите за предаване въз основа на членове 24 и 38 от Договора за Европейския съюз.
The Council authorised the Presidency of the Council to negotiate Agreements with Norway and Iceland on judicial cooperation in criminal matters and surrender procedures on the basis of Articles 24 and 38 of the Treaty on European Union.
Съветът постигна съгласие по общ подход по споразумението за предаване на 28 юни 2006 г., но то все още не е официално сключено, тъй като към момента на влизане в сила на Договора от Лисабон процесът на ратификация от страна на държавите-членки не беше завършен и сега трябва да се приложи новата процедура, предвидена в член 218 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
Council reached a general approach on the surrender agreement on 28 June 2006 but the agreement has not yet been formally concluded as at the moment of the entry into force of the Treaty of Lisbon the ratification process by Member States was not finalised and the new procedure provided for by Article 218 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) has now to be applied.
В следствие на това Съветът може да приеме решение за сключване на споразумението само след като получи одобрението на Европейския парламент.
As a consequence, the Council may adopt the decision concluding the agreement, only after obtaining the consent of the European Parliament.
Съдържание на споразумението
II - Substance of the Agreement
Споразумението цели да подобри процедурата за предаване между държавите-членки и Норвегия и Исландия за целите на наказателното преследване или изпълнението на присъда, като за минимални стандарти възприема разпоредбите на Конвенцията за екстрадиция между държавите-членки на ЕС от 27 септември 1996 г.
This agreement is aimed at improving the surrender procedure between the Member States and Norway and Iceland for the purpose of the prosecution or execution of sentence, by taking account of the terms of the Convention of 27 September 1996 relating to extradition between the Member States of the EU as minimum standards.
В съответствие с разпоредбите на споразумението договарящите се страни ще гарантират, че системата за екстрадиция ще се основава на механизъм за предаване в резултат на издаването на заповед за арест.
In accordance with the provisions of the Agreement, the contracting parties will ensure that the extradition system will be based on a mechanism of surrender pursuant to an arrest warrant.
Заповед за арест може да бъде издадена за деяния, които са наказуеми съгласно правото на издаващата държава с лишаване от свобода или мярка, изискваща задържане за максимален срок от не по-малко от 12 месеца, или ако наложеното наказание лишаване от свобода или мярката, изискваща задържане, е не по-малко от 4 месеца.
An arrest warrant may be issued for acts punishable by the law of the issuing state by a custodial sentence or a detention order for a maximum period of at least 12 months or, where a sentence has been passed or a detention order has been made, for sentences of at least four months.
Доколкото споразумението само разширява обхвата на вече въведени в държавите-членки на ЕС разпоредби, като включва в него Норвегия и Исландия, по тяхно искане, докладчикът не вижда причини за възражение.
Insofar as this agreement merely extends to Norway and Iceland - on request of these two countries - provisions that are already in place among EU Member States, your rapporteur does not see reasons to object.
Той обаче е на мнение, че европейската заповед за арест трябва да бъде подложена на оценка, за да се отговори на обществените опасения за възможни злоупотреби или пороци на този инструмент.
However, he is of the opinion that the European Arrest Warrant must be the object of an evaluation in order to respond to public concerns on possible abuses or defects of this instrument.
По-конкретно докладчикът изразява своята загриженост във връзка с проблемите, до които може да доведе частичната дерогация от принципа за двойна наказуемост.
In particular, your rapporteur expresses his concern on problems that the partial waiver on dual criminality may lead to.
Тази дерогация, предвидена в член 3, параграф 4 от споразумението, създава възможността за задържане и предаване на лица за действия, които не съставляват престъпление и в двете заинтересовани държави.
This waiver, as framed by Article 3(4) of the agreement, creates the possibility of arrest and surrender on practices that do not constitute a crime in both concerned countries.
Пример за това е възможността за прилагане на дерогация по отношение на проверката за двойна наказуемост за „улесняването на незаконно влизане и пребиваване“.
A case in point is the possibility to waive double-verification of criminality on "facilitation of unauthorised entry and residence".
Докладчикът счита, че договарящите се страни следва да се въздържат от такива дерогации по отношение на проверката за двойна наказуемост, за да се избегнат случаи на задържане и предаване на лица за леки престъпления.
Your rapporteur is of the opinion that the agreeing parties should exercise restraint on such waivers of double-criminality verification, in order to avoid arrests and surrenders on minor offences.
Накрая, докладчикът подчертава необходимостта да се постигне напредък в областта на процесуалните права, с цел да се предостави на гражданите стабилен набор от права, които да се съчетават с използването на европейската заповед за арест, като по този начин се гарантират гражданските свободи и общественото доверие в този инструмент.
Finally, your rapporteur emphasises the need to go further in the area of procedural rights, in order to provide citizens with a robust array of rights to go together with the use of the European Arrest Warrant, thus providing guaranties to civil liberties and public trust on this instrument.
Jan Philipp Albrecht, Sonia Alfano, Alexander Alvaro, Roberta Angelilli, Vilija Blinkevičiūtė, Mario Borghezio, Rita Borsellino, Emine Bozkurt, Simon Busuttil, Philip Claeys, Carlos Coelho, Rosario Crocetta, Agustín Díaz de Mera García Consuegra, Cornelia Ernst, Tanja Fajon, Hélène Flautre, Kinga Göncz, Nathalie Griesbeck, Sylvie Guillaume, Ágnes Hankiss, Anna Hedh, Salvatore Iacolino, Sophia in ‘t Veld, Teresa Jiménez-Becerril Barrio, Timothy Kirkhope, Juan Fernando López Aguilar, Baroness Sarah Ludford, Monica Luisa Macovei, Véronique Mathieu, Nuno Melo, Jan Mulder, Antigoni Papadopoulou, Georgios Papanikolaou, Carmen Romero López, Birgit Sippel, Csaba Sógor, Renate Sommer, Rui Tavares, Wim van de Camp, Daniël van der Stoep, Renate Weber, Tatjana Ždanoka
Jan Philipp Albrecht, Sonia Alfano, Alexander Alvaro, Roberta Angelilli, Vilija Blinkevičiūtė, Mario Borghezio, Rita Borsellino, Emine Bozkurt, Simon Busuttil, Philip Claeys, Carlos Coelho, Rosario Crocetta, Agustín Díaz de Mera García Consuegra, Cornelia Ernst, Tanja Fajon, Hélène Flautre, Kinga Göncz, Nathalie Griesbeck, Sylvie Guillaume, Ágnes Hankiss, Anna Hedh, Salvatore Iacolino, Sophia in ‘t Veld, Teresa Jiménez-Becerril Barrio, Timothy Kirkhope, Juan Fernando López Aguilar, Baroness Sarah Ludford, Monica Luisa Macovei, Véronique Mathieu, Nuno Melo, Jan Mulder, Antigoni Papadopoulou, Georgios Papanikolaou, Carmen Romero López, Birgit Sippel, Csaba Sógor, Renate Sommer, Rui Tavares, Wim van de Camp, Daniël van der Stoep, Renate Weber, Tatjana Ždanoka
Edit Bauer, Anna Maria Corazza Bildt, Ioan Enciu, Monika Hohlmeier, Jean Lambert, Antonio Masip Hidalgo, Мария Неделчева, Hubert Pirker, Michèle Striffler, Kyriacos Triantaphyllides, Cecilia Wikström
Edit Bauer, Anna Maria Corazza Bildt, Ioan Enciu, Monika Hohlmeier, Jean Lambert, Antonio Masip Hidalgo, Mariya Nedelcheva, Hubert Pirker, Michèle Striffler, Kyriacos Triantaphyllides, Cecilia Wikström
относно едностранните декларации към протоколите от заседанията на Съвета
on unilateral statements entered in the minutes of Council meetings
PE 460.608v02-00
PE 460.608v02-00
– като взе предвид писмото от 8 декември 2009 г. от председателя на Съвета на председателите на комисии до председателя на комисията по конституционни въпроси,
– having regard to the letter of 8 December 2009 from the Chair of the Conference of Committee Chairs to the Chair of its Committee on Constitutional Affairs,
– като взе предвид Междуинституционалното споразумение от 22 декември 1998 година относно общите насоки за качеството на съставяне на общностното законодателство
– having regard to the Interinstitutional Agreement of 22 December 1998 on common guidelines for the quality of drafting of Community legislation
– като взе предвид отговорите на Съвета и Комисията респективно на въпрос с искане за писмен отговор P-3977/2010 и E-3981/2010 ,
– having regard to the answers by the Council and the Commission respectively to Written Question P-3977/2010 and E-3981/2010 ,
– като взе предвид доклада на Комисията по конституционни въпроси ( A7-0269/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs ( A7-0269/2011 ),
А. като има предвид, че Съдът на Европейския съюз разполага с изключителната компетентност да се произнася по тълкуването на първичното или вторичното право на Съюза,
A. whereas the Court of Justice has the clear and exclusive competence to rule on the interpretation of Union law, be it primary or secondary,
Б. като има предвид, че Съдът на Европейския съюз многократно е потвърждавал, че декларациите нямат правнообвързващ характер,
B. whereas the Court of Justice has repeatedly confirmed that declarations are not legally binding,
В. като има предвид, че Съветът е длъжен да информира надлежно Парламента за своята позиция в контекста на законодателните процедури
C. whereas the Council has the duty to inform Parliament fully of its position in the context of legislative procedures
Член 294 ДФЕС (на първо четене) ,
Article 294 TFEU (at first reading). ,
Г. като има предвид, че съгласно Договора институциите следва да осъществяват лоялно сътрудничество помежду си
D. whereas under the Treaty the institutions are required to practise mutual sincere cooperation
Член 13 ДЕС. ,
Article 13 TEU. ,
Д. като има предвид, че едностранните декларации на държавите-членки или на Съвета биха могли да окажат неблагоприятно въздействие върху законодателните правомощия на Парламента, навреждат на качеството на законодателството на Съюза и подкопават принципа на правна сигурност,
E. whereas unilateral statements by Member States or the Council might adversely affect Parliament’s legislative powers, are damaging to the quality of Union legislation and undermine the principle of legal certainty,
1. отново потвърждава, че становищата и декларациите, които не са част от правен текст, но се отнасят до него, независимо дали са на една или повече държави-членки, нямат правна сила и могат да подкопаят съгласуваността на правото на Съюза и неговото ясно тълкуване;
Reaffirms that statements and declarations which are not incorporated into a legal text but which concern it, regardless of whether they are issued by one or more Member States, have no legal force and may undermine the coherence of Union law and its clear interpretation;
Настоящият доклад води началото си от искане, отправено от Съвета на председателите на комисии към комисията по конституционни въпроси, да се изясни позицията на Парламента по отношение на значението и правия статут на едностранните декларации, включвани в протоколите от заседанията на Съвета.
This report originates in a request by the Conference of Committee Chairs addressed to the Constitutional Affairs Committee in order to clarify the position of Parliament as regards the meaning and legal status of unilateral statements entered in the minutes of Council meetings.
Няколко председатели на комисии изразиха своите съображения относно разпространението на подобни декларации, по-специално в рамките на процедурата по съвместно вземане на решения, при която те биха могли да отслабят правната сила и обхват на приетите актове, и така евентуално да повлияят върху волята на Парламента като съзаконодател.
Several committee chairs expressed their concerns about the proliferation of such statements, in particular in the framework of the codecision procedure where they could weaken the legal force and scope of the adopted acts, and so possibly affect Parliament's will as a co-legislator.
Следва да се подчертае във връзка с това, че спорните декларации основно се внасят от една или няколко държави-членки, тъй като те са отговорни за транспонирането на законодателните актове на национално равнище.
It has to be stressed in this regard that the contentious statements are mainly originating from one or several Member States since they are in charge of the transposition of legislative acts at national level.