natgillin/translations-raw huggingface dataset:
По този начин Третата директива за животозастрахователните компании урежда създаването на единен пазар на застрахователните продукти в ЕС/Европейската икономическа зона, основавайки се на правилото, че контролният режим във всяка държава-членка се припознава като еквивалент от други държави-членки и застрахователна компания, която е администрирана в една държава-членка, продаваща продуктите си из целия вътрешен пазар, може да бъде смятана от местните регулаторни органи за достатъчно платежоспособна да продава продуктите си в други държави-членки, без да има нужда да отговаря там на каквито и да е други изисквания за платежоспособност.
The Third Life Directive thus provides for the creation of a single market in the EU/EEA for insurance products, based on the rule that the prudential regime in each Member State is recognized as equivalent by other Member States, and an insurance company regulated in one Member State and selling its products across the internal market, can be deemed by host regulatory authorities to have sufficient solvency to sell its products into other Member States, without having to meet there any additional solvency requirements.
За разлика от разпоредбите, директивите са обвързващи, що се отнася до постигането на определен резултат, но оставят на националните органи да изберат формата и методите за прилагането им
By contrast to regulations, directives are binding as to the result to be achieved but leave to the national authorities the choice of form and methods for their implementation
виж чл.249 от Договора за създаване на ЕО .
see art.249 EC Treaty. .
ES-1 посочва, че " Великобритания избра постепенно въвеждане и индиректен подход при съобразяването със стандартите и принципите на директивата на вече усложнената й и префинена регулаторна система.
ES-1 stated that " the UK opted for a piecemeal and indirect approach aimed at adjusting its already complex and sophisticated regulatory system with the principles and standards of the directives.
За разлика от това, Испания и Ирландия избраха по-механичен и консолидиран път, основаващ се на привнасянето на Директивата във вътрешната правна система чрез приемането само на един правен документ, който в основата си възпроизвежда структурата и текста на Директивата.
By contrast, Spain and Ireland opted for a more mechanical and consolidated path based on the importation of the Directive into the domestic legal system through the adoption of a single legislative act, which basically reproduced the structure and text of the Directive.
По принцип... такива различни форми на въвеждане са в съответствие със законите на Общността, (но) свободата на избор на методи и форми не освобождава държавите-членки от обвързващите последици на която и да е директива, “що се отнася до резултатите, които трябва да се постигнат”. .
In principle... such different forms of transposition are compatible with Community law, (but) the freedom of choice on the methods and forms does not exempt Member States from the binding effects of a directive “as to the results to be achieved”. .
Този краен срок е важен, когато се разглежда ролята на регулаторните органи във Великобритания в случая Equitable Life, тъй като техните действия в годините 1989-1993 (обстойния анализ на докладите на актюерите, контрола върху фирмената платежоспособност) са били съответно управлявани от Първата директива за животозастрахователните компании (79/267/EИО).
This deadline is important when considering the role of UK regulators in the Equitable Life case, as their action in the years 1989-1993 (scrutiny of actuarial reports, prudential supervision) was accordingly ruled by provisions of the First Life Directive (79/267/EEC).
Разпоредбите на Европейския съд (ECJ) неколкократно поставят особен акцент върху целите на директивите.
European Court of Justice (ECJ) rulings have repeatedly placed particular emphasis on the purpose of a directive.
Както се подчертава от Европейския съд, " Държавите-членки имат задължение да осигурят пълно и ефективно прилагане на директивите, което означава, че държавата-членка не е освободена от задължението си за въвеждането им на собствена територия само с приемането на необходимите мерки за въвеждане.
As stressed by the ECJ " Member States are under an obligation to ensure the full and effective application of a directive, meaning that a Member State is not discharged of its transposition obligations merely by adopting the necessary implementing measures.
Държавите-членки остават обвързани да осигурят пълно прилагане на директивата, дори след приемането на тези мерки по въвеждането, и отделните лица могат да се отнесат към националните съдилища срещу държавата, когато в действителност не е осигурено пълно прилагане на директивата.
Member States remain bound to ensure full application of the directive even after the adoption of those implementing measures and individuals are therefore entitled to rely before national courts against the State whenever the full application of the directive is not in fact secured.
Това означава не само където директивата не е била въведена или е била въведена неправилно, но също и където националните мерки за въвеждане на директивата не се прилагат по начин, че да се постигне търсения от нея ефект .
That is to say, not only where the directive has not been implemented or has been implemented incorrectly but also where the national measures correctly implementing the directive are not being applied in such a way as to achieve the result sought by it .
По- нататък, Европейският съд неколкократно е постановявал, че тези директиви са обвързващи за всички власти в държавите-членки: не само законодателните, но и административните агенции, които са отговорни за ежедневното прилагане и въдворяване на закона, ... са обвързани. "
Further, the ECJ has repeatedly held that directives are binding on all the authorities of the Member States: not only the legislature but also the administrative agencies responsible for the day-to-day application and enforcement of the law... are bound. "
Членове 8 и 9 от 3LD ясно определят прехвърлянето и обхвата на отговорностите по надзор на държавите-членки, включително случаите, когато застрахователната компания оперира в други държави-членки, където се посочва, че "финансовият надзор включва удостоверяване на състоянието на платежоспособността по отношение на всички дейности на застрахователното предприятие, уреждането на технически разпоредби, включително математически разпоредби, както и за активите, които ги покриват, в съответствие с изложените правила или практиките, които се спазват в родната държава-членка съгласно разпоредбите, възприети на ниво Общност."
Articles 8 and 9 of 3LD clearly define the remit and extent of the Member States' supervising responsibility, including cases where the assurance company operates in other Member States, stating that "financial supervision shall include verification, with respect to the assurance undertaking's entire business, of its state of solvency, the establishment of technical provisions, including mathematical provisions, and of the assets covering them, in accordance with the rules laid down or practices followed in the home Member State pursuant to the provisions adopted at Community level."
В случай, че компания е основала работен клон в друга държава-членка, " компетентните органи на родната държава-членка изискват застрахователното предприятие да има стабилни административни и счетоводни процедури, както и адекватни механизми за вътрешен контрол."
In the case of a company having established an operational branch in another Member State, " the competent authorities of the home Member State shall require every assurance undertaking to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms."
За целите на контрола, " държавата-членка на клона има грижата компетентните органи на родната държава-членка... да могат да извършват, сами или чрез посредничеството на лица, които те определят, ... удостоверяване на място на необходимата информация, която е нужна за осигуряване на финансов надзор над предприятието.
For control purposes, " the Member State of the branch shall provide that... the competent authorities of the home Member State may... carry out themselves, or through the intermediary of persons they appoint... on-the-spot verification of the information necessary to ensure the financial supervision of the undertaking.
Органите на държавата-членка на клона могат да участват в това удостоверяване."
The authorities of the Member State of the branch may participate in that verification."
Родната държава-членка може да изиска системно съобщаване на техническите разпоредби за контрол върху фирмената платежоспособност, но само за целите на " удостоверяването на съответствие с националните разпоредби относно актюерските принципи, без това изискване да съдържа предварително условие за застрахователната компания да продължи да извършва дейността си ."
The home Member State may require systematic communication of technical provisions for prudential supervision, but only for the purpose of " verifying compliance with national provisions concerning actuarial principles, without that requirement constituting a prior condition for an assurance undertaking to carry on its business ."
Надзорът над т.нар. правила за „извършване на бизнеса” (т.е. условия за сключване на договори и практики, засягащи сключването на полица с потребители) е друга сфера на отговорност за регулаторните органи, посочени от държавите-членки.
The supervision of so-called "Conduct of Business" rules (i.e. contractual terms and practices affecting the consumer taking out a policy) is another field of responsibility of regulators appointed by Member States.
Член 4 от 2LD определя, че "правото, приложимо за договорите... е правото на държавата-членка на обвързването...
Article 4 of 2LD rules that "the law applicable to contracts... shall be the law of the Member State of the commitment...
Държавите-членки прилагат към застрахователните договори своите общи правила на частното международно право относно договорните задължения."
Member States shall apply to the assurance contracts their general rules of private international law concerning contractual obligations."
Задължението за намеса на регулаторния орган на страната-домакин следователно е ограничено до случаи на конфликт " с правните разпоредби, защитаващи общото благо
The obligation for the host country regulator to intervene is hence limited to cases conflicting " with legal provisions protecting the general good
виж WE-CONF-26: " Понятието „Общо благо” е изключение към основните принципи на Договора по отношение на свободното движение...
see WE-CONF-26: " The concept of 'General Good' is an exception to the fundamental principles of the Treaty with regard to free movement...
Като мярка за защита на потребителя, подписващите полици лица трябва да имат възможност за период на отмяна "между 14 и 30 дни от времето, когато са били информирани, че договорът е сключен ."
As a measure of consumer protection, policy subscribers must be allowed a cancellation period of "between 14 and 30 days from the time when he/she had been informed that the contract had been concluded ."
(Член 15, 2LD).
(Article 15, 2LD).
По-нататък, поне информацията, упомената в Приложение II към 3LD, трябва да бъде съобщена на застрахованото лице, с възможност да " се изиска от застрахователните предприятия да предоставят допълнителна информация... само ако тя е необходима за правилното разбиране от страна на притежаващия полицата на ключовите елементи на обвързването.
Furthermore, at least the information listed in Annex II of 3LD must be communicated to the policyholder, with the possibility to " require assurance undertakings to furnish information in addition to that ... only if it is necessary for a proper understanding by the policy holder of the essential elements of the commitment.
Детайлните правила за прилагането на този член и на Приложение II се уреждат от държавата-членка на обвързването."
The detailed rules for implementing this Article and Annex II shall be laid down by the Member State of the commitment."
(Член 31 3LD)
(Article 31 3LD)
Член 10(2) от 3LD определя вида информация, която се изисква от застрахователните предприятия, като посочва, че "Държавите-членки изискват застрахователните предприятия с централни офиси на своите територии периодично да представят отчети и статистически документи, които са необходими за целите на надзора.
Article10(2) of 3LD defines the type of information required from assurance undertakings, stating that "Member States shall require assurance undertakings with head offices within their territories to render periodically the returns, together with statistical documents, which are necessary for the purpose of supervision.
Компетентните органи си предоставят взаимно всички документи и информация, които са необходими за целите на надзора ."
The competent authorities shall provide each other with any documents and information that are useful for the purposes of supervision ."
Внедряване на надзорни мерки
Implementation of supervisory measures
Член 10(3) от 3LD определя инструментите, които държавите-членки трябва да приемат, за да се даде възможност за въвеждането на тези надзорни мерки, като посочва, че "всяка държава-членка предприема всички необходими стъпки, за да гарантира, че компетентните власти имат правомощия и средства, нужни за надзора по дейностите на застрахователните предприятия с централни офиси на тяхна територия, включително и на дейности, извършвани извън тези територии в съответствие с уреждащите тези дейности директиви на Съвета, както и за да се увери, че те се прилагат."
Article 10(3) of 3LD defines the instruments Member States have to adopt to enable them to implement these supervisory measures, stating that "every Member State shall take all steps necessary to ensure that the competent authorities have the powers and means necessary for the supervision of the business of assurance undertakings with head offices within their territories, including business carried on outside those territories, in accordance with the Council directives governing those activities and for the purpose of seeing that they are implemented."
Член 10(3) по-нататък уточнява, че " Тези правомощия и средства по-специално трябва да дават възможност на компетентните органи да:
Article10(3) further specifies that " These powers and means must, in particular, enable the competent authorities to:
(a) правят подробни разследвания относно състоянието на застрахователното предприятие и всичките му дейности, между другото, и чрез събиране на информация или чрез изискване да се подават документи относно застрахователните му дейности, като извършват разследване на място в помещенията на застрахователното предприятие;
(a) make detailed enquiries regarding the assurance undertaking's situation and the whole of its business, inter alia, by gathering information or requiring the submission of documents concerning its assurance business, carrying out on-the-spot investigations at the assurance undertaking's premises;
(б) предприемат всякакви мерки по отношение на застрахователното предприятие, неговите директори или мениджъри, или на хората, които го контролират, които са подходящи и необходими, за да гарантират, че дейностите на предприятието продължават да съответстват на законите, разпоредбите и административните предписания, с които предприятието трябва да се съобразява във всяка държава-членка и по-специално със схемата на действие, доколкото тя остава задължителна, и да предотвратяват и поправят всякакви нередности, които са в ущърб на интересите на застрахованите лица;
(b) take any measures, with regard to the assurance undertaking, its directors or managers or the persons who control it, that are appropriate and necessary to ensure that the undertaking's business continues to comply with the laws, regulations and administrative provisions with which the undertaking must comply in each Member State and in particular with the scheme of operations in so far as it remains mandatory, and to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons;
(в) гарантират, че тези мерки се изпълняват, ако се налага - чрез принуда, когато е уместно използване на съдебни пътища."
(c) ensure that those measures are carried out, if need be by enforcement, where appropriate through judicial channels."
Въпросът за контрола върху фирмената платежоспособност на основани в чужбина компании се регулира от член 8 на 3LD, който ясно посочва, че " финансовият надзор над застрахователно предприятие, включително и този над дейностите, които то извършва чрез клонове или съгласно свободата да предоставя услуги, е единствено отговорност на родната държава-членка ."
The question of prudential supervision of foreign-based companies is governed by Article 8 of 3LD, stating clearly that " the financial supervision of an assurance undertaking, including that of the business it carries on either through branches or under the freedom to provide services, shall be the sole responsibility of the home Member State ."
В него се добавя, че "ако компетентните органи на държавата-членка на обвързването имат причина да смятат, че дейностите на застрахователно предприятие могат да засегнат неговата финансова стабилност, те информират компетентните органи на родната държава-членка на предприятието."
It adds that "if the competent authorities of the Member State of the commitment have reason to consider that the activities of an assurance undertaking might affect its financial soundness, they shall inform the competent authorities of the undertaking's home Member State ."
Член 18 на 3LD посочва, че " родната държава-членка изисква всяко застрахователно предприятие да създаде достатъчни технически разпоредби, включително математически разпоредби по отношение на целия си бизнес", които да се определят според добре дефинирани принципи
Article 18 of 3LD states that " the Home Member State shall require every assurance undertaking to establish sufficient technical provisions, including mathematical provisions, in respect of its entire business" to be determined according to well defined principles
В частност, член 20 на 3LD предвижда, че "активите, покриващи техническите разпоредби, трябва да отчитат вида дейност, която предприятието извършва по такъв начин, че да осигурят сигурността, доходността и пазарната съобразеност на неговите инвестиции."
In particular, Article 20 of 3LD stipulates that "the assets covering the technical provisions shall the account of the type of business carried on by an undertaking in such a way as to secure the safety, yield and marketability of its investments."
Tridimas (WS1), който казва също, че " Случаят Hyman, разглеждан като такъв, не засегна правото в ЕС". .
Prof. Tridimas (WS1), who also stated that " the Hyman case ruling as such did not touch EU law". .
Член 24, параграфи 2-4 от 1LD посочват, че " за целите на възстановяването на финансовата ситуация на предприятието... надзорният орган на държавата-членка, където е централният офис, изисква да бъде подаден за одобрение план за възстановяване до едно разумно финансово състояние.
Article 24, paragraphs 2 to 4 of 1LD state that "f or the purposes of restoring the financial situation of an undertaking... the supervisory authority of the head-office Member State shall require a plan for the restoration of a sound financial position be submitted for its approval.
Ако маржът на платежоспособността падне под гарантираната сума... надзорният орган на държавата-членка, където е централният офис, изисква предприятието да му представи за одобрение краткосрочна финансова схема...
If the solvency margin falls below the guarantee fund ... the supervising authority of the head-office Member State shall require the undertaking to submit a short-term finance scheme for its approval...
Органът информира органите на други държави-членки, в чиито територии предприятието има правоспособност, за всякакви мерки, като последните органи, по искане на първия, предприемат същите мерки.
It shall inform the authorities of other Member States in whose territories the undertaking is authorized of any measures and the latter shall, at the request of the former, take the same measures.
Компетентните надзорни органи могат по-нататък да предприемат всички необходими мерки за защита на интересите на застрахованите лица..."
The competent supervising authorities may further take all measures necessary to safeguard the policy-holders' interests..."
Комисията и случаят Equitable Life
The Commission and the Equitable Life case
Както е документирано от свидетелството, видяно и потвърдено от Комисаря на ЕС Charlie McCREEVY (H8), най-ранната кореспонденция, получена от Комисията по случая Equitable Life, датира от февруари 2001 г.
As documented by evidence sighted and confirmed by EU Commissioner Charlie McCREEVY (H8), the earliest correspondence received by the Commission on the Equitable Life case dates to February 2001
Писмо от член на Европейския парламент до Комисаря Frits Bolkestein, от 27.02.2001 г., последвано от 5 писма от други членове на Европейския парламент, 2 писмени въпроса от Европейския парламент и 7 жалби от отделни граждани. , т.е. когато случаят вече широко се обсъжда в пресата на Великобритания, доста след решенията на Камарата на лордовете и след като компанията Equitable Life вече е престанала да извършва нови сделки.
letter from MEP to Commissioner Frits Bolkestein, 27.02.2001, followed by 5 letters from other MEPs, 2 EP written questions and 7 complaints from individual citizens. , i.e. when the case had already been widely debated in the UK press, well after the House of Lords rulings and after Equitable Life had closed to new business.
В първите си отговори Комисията посочва, че " ще изчака резултата от Доклада Penrose, преди да реши какви действия трябва да се предприемат, ако изобщо трябва да се предприемат действия ."
In its first replies, the Commission stated it would " wait for the outcome of the Penrose report before determining what actions, if any, should be taken ."
виж WE-CONF11 и WE 73, страница 4.
see WE-CONF11 and WE 73, page 4.
През март 2004 г. получените оплаквания все още не са били регистрирани като официални оплаквания от Генералния секретариат на Комисията, който поддържа, че целта на процесите за нарушения в Общността е да се „ възстанови или установи съгласуваността на националното право с общностното право и да не се решава въз основа на твърдения за несъгласуваност за минал регулаторен или надзорен режим ", добавяйки, че " всякакви искове за вреди трябва да се излагат пред националните съдилища."
In March 2004, the complaints received were still not registered as formal complaints by the Commission Secretariat General, which asserted that the objective of Community infringement proceedings is to " restore or establish the compatibility of national law with Community law and not to rule on the alleged incompatibility of a past regulatory or supervisory regime ", adding that " any claims for alleged damages must be pursued before national courts."
По същество Комисията, цитирайки " неоспоримия правен съвет, основаващ се на юриспруденцията на Съда "
In substance, the Commission - citing " strong legal advice based on Court jurisprudence "
виж устно свидетелство в H1 и H7. – неотклонно твърди, че не й се налага да взима решение по твърденията за минала несъгласуваност с правото в ЕС, предизвикана от регулаторните органи във Великобритания при контрола върху фирмената платежоспособност на Equitable Life, доколкото текущата съгласуваност на регулаторния режим е установена.
see oral evidence in H1 and H7. - persistently claimed that it did not need to take a decision on the alleged past incompatibility with EC law of UK regulators' prudential supervision over Equitable Life, as long as the current compatibility of the regulatory regime was ascertained.