natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Постигането на висока степен на устойчива конвергенция е основно най-вече за самата страна (за да може да се възползва напълно от приемането на еврото).
Achieving a high degree of sustainable convergence is essential, first and foremost for the country itself (so that it can reap the full benefits of euro adoption).
Освен това, важно е също и за еврозоната (тъй като постигането на устойчива конвергенция от всички участващи страни е ключово за свързаността на еврозоната и ефикасното функциониране на единната парична политика).
In addition, it is also important for the euro area (as the achievement of the sustainable convergence of all participating countries is key for the coherence of the euro area and the efficient functioning of the single monetary policy).
Формулирането на реалистична стратегия за приемане на еврото (придружено от прилагане на необходимите стабилни макроикономически политики и структурни реформи) би могло да помогне за насърчаване на ангажимента на всички съответни страни към тази цел.
Setting out a credible strategy towards euro adoption (accompanied by the implementation of the necessary sound macroeconomic policies and structural reforms) could help to foster the commitment of all relevant parties towards this goal.
По отношение на процеса на приемане на еврото, основната логика на договора се запазва: страните трябва да са сигурни, че провеждат стабилна макроикономическа политика.
As regards the euro adoption process, the fundamental logic of the Treaty remains correct: countries have to make sure that they pursue sound macroeconomic policies.
Институционалната рамка, която ръководи процеса на приемане на еврото, залегнала в Договора и Протокола, е разработена така, че да гарантира изпълняване на предпоставките за успешно участие в еврозоната.
The institutional framework governing the process of euro adoption as enshrined in the Treaty and Protocol is designed to ensure that the preconditions for successful euro area participation are met.
Поради тази причина стриктното придържане към тази рамка е от съществено значение.
Strict adherence to this framework is, therefore, crucial.
Също така е изключително важно, че оценката на конвергенцията се основава на висококачествени и достоверни статистически данни.
It is also extremely important that the convergence assessment is based on high quality and trustworthy statistical data.
Какво мислите по въпроса, касаещ облагането с данък на финансовите сделки, който в момента оживено се обсъжда?
What do you think about the currently lively debated issue of financial transaction taxes?
Такъв данък ще повиши ли приходите от финансовия сектор или е по-вероятно да ограничи нежеланите от социална гледна точка сделки?
Would such a tax rather merely raise revenues from the financial sector or is it more likely that it would limit socially undesirable transactions?
Каква би била ролята на ЕЦБ при прилагането на данъка върху финансовите сделки в ЕС?
What would be the role of the ECB in the implementation of an EU financial transaction tax?
Въз основа на съществуващите сега данъци върху финансовите сделки (напр. гербовия налог в Обединеното кралство), какъв би могъл да бъде обхватът на такъв данък, за да бъде ефективен?
Based on currently existing financial transaction taxes (e.g. stamp duty in the UK ), which could be the scope of such taxes in order to be effective?
Какви биха били рисковете и недостатъците на един такъв данък?
Which would be the risks and drawbacks of such taxes?
Такъв данък възможен ли е, ако някои от страните не се придържат към неговите принципи?
Would such a tax be feasible if some countries do not adhere to its principles?
Какви биха могли да бъдат другите варианти, според формулировката на Г–20, „за начина, по който финансовият сектор може да направи справедлив и значителен принос” за плащането за тежести, свързани с намесата на правителствата с цел възстановяване на банковата система?
Which could be, to-put in the G-20 wording, other options “as to how the financial sector could make a fair and substantial contribution” toward paying for any burdens associated with government interventions to repair the banking system?
Позволете ми да започна като заявя подкрепата си за идеята, че „финансовият сектор може да направи справедлив и значителен принос” за плащането на тежести, свързани с намесата на правителствата с цел възстановяване на банковата система.
Let me start by stating my support to the idea that «the financial sector could make a fair and substantial contribution” toward paying for any burdens associated with government interventions to repair the banking system.»
Въпреки че идеята, че реализирането на тази цел би било по-добро чрез въвеждане на общ данък върху финансовите сделки, изисква внимателна оценка.
Nevertheless the notion that this objective would be better served by introducing a general financial transaction tax requires careful assessment.
Първо, трябва да се разясни какво ще бъде действителното предназначение на един такъв данък за събиране на приходи от финансовия сектор, а не толкова за по-слабата нестабилност на финансовите пазари или за намаляване на стимулите при поемане на прекомерен риск.
First, it needs to be clarified what the actual purpose of introducing such a tax would be to raise revenues from the financial sector and not so much to lower volatility in financial markets or to reduce incentives of excessive risk-taking.
Освен трудностите при постигане на необходимото международно съгласие за налагане на такъв данък в световен мащаб и факта, че в крайна сметка данъкът ще се плаща от по-големи разходи на клиентите на финансови услуги, дори капацитетът за събиране на приходи от финансови сделки трябва да бъде внимателно оценен.
Besides the difficulty in reaching the necessary international agreement to impose such a tax at worldwide level, and the fact that the tax would be paid ultimately by an increased costs to clients of financial services, even the revenue generation capacity of a financial transactions tax needs to be carefully evaluated.
По-конкретно, не може просто механично да се приложи данъчна ставка от 0,01 процент, например, върху общата сума на сделки на финансовия пазар, за да се направи оценка на потенциалните приходи, без да се вземе предвид нейното потенциално въздействие върху (i) общия обем на сделките, (ii) цените на извършване на сделките, и (iii) други второстепенни ефекти.
In particular, one cannot simply mechanically apply a tax rate of, for instance, 0.01 percent to the total amount of financial market transactions in order to estimate potential revenues, without taking into account its potential impact on (i) the overall volume of transactions, (ii) the prices at which transactions are executed, and (iii) other second-round effects.
Следователно, предвид голямата несигурност по отношение на ефективността на един данък върху финансовите сделки и неговия несигурен потенциал за събиране на приходи, всеки данък върху финансови сделки следва да бъде оценен внимателно от гледна точка на възможните алтернативи.
Hence, given the large uncertainty with respect to the effectiveness of a financial transactions tax, and its uncertain revenue generation potential, any financial transactions tax should be carefully assessed against possible alternatives.
Такава алтернатива обаче с цел да осигури ефективно средство за насърчаване на стабилността на финансовия пазар в бъдеще ще трябва да излезе извън обикновените схеми за събиране на средства.
Such alternatives, however, in order to provide an efficient tool for promoting financial market stability in the future, would have to go beyond mere fund-raising schemes.
Всъщност, Г–20 и МВФ работят по редица предложения, които освен данък върху финансовите сделки, включват и облагане на бонусите и заплатите във финансовия сектор (като се цели желанието на участниците на пазара да поемат прекомерен риск), както и облагане на статии от баланса с цел предотвратяване на несъответствия, като всички те могат да се комбинират със застрахователни схеми с цел избягване на социализацията на бъдещи загуби във финансовия сектор.
In fact, the G20 and the IMF are working on a number of proposals which – apart from a financial transactions tax – also include taxation of bonuses and pay in the financial sector (targeting market participants‘ willingness to take excessive risk) as well as taxation of balance sheet items in order to prevent mismatches, all of which could be combined with insurance schemes to avoid the socialisation of future losses in the financial sector.
Обратно на горепосочения данък, който се налага единствено върху финансови сделки, тези варианти акцентират върху отделните институции с цел да се засили устойчивостта и капацитета на финансовата система като цяло за натрупване на загуби.
Contrary to the above mentioned tax - which is levied on financial transactions only - these options focus on individual institutions with the purpose of strengthening the resilience and the loss-absorbing capacity of the financial system as a whole.
В този контекст, например, в момента се анализира възможността за въвеждане на допълнителни изисквания за ограничаване на риска към системните финансови институции, които поради техния статут на „твърде големи, за да бъдат оставени да се провалят” е най-вероятно да получат държавна помощ.
In this context, for instance, it is currently analysed the possibility to introduce additional prudential requirements on systemic financial institutions that due to their “too big to fail” status would most likely receive government assistance.
Тези допълнителни изисквания за ограничаване на риска под формата на допълнителни капиталови такси и/или условен капитал имат за цел да увеличат капацитета за натрупване на загуби и устойчивостта към шокове на банковите баланси и поради това за непряко намаляване на очакваните разходи за данъкоплатците при бъдещи помощи.
These additional prudential requirements - in the form of capital surcharges and/or contingent capital - aim to increase the loss absorption capacity and the resilience to shocks of banks balance sheets and therefore to indirectly reduce the expected cost for tax-payers in future bail-outs.
Други мерки, които трябва да бъдат взети предвид, имат за цел събиране на парична вноска от финансовите институции, като по този начин директно се намаляват или се допринася за (минали или бъдещи) разходи, които публичните финанси търпят поради намесата на правителствата.
Other measures under consideration aim to raise a monetary contribution from financial institutions thereby directly reducing or contributing to the (past or future) costs borne by public finances for government interventions.
Известен пример е въвеждането на такса върху задълженията на финансовите институции, като таксата „финансова отговорност” в САЩ.
A prominent example is the introduction of a fee on financial institutions liabilities, as in the US financial responsibility fee.
Със своята всеобхващаща цел за принос на банковия сектор към покриване на разходите на финансовата криза, намерението на администрацията на САЩ за въвеждане на „такса отговорност” може да се окаже широко споделено.
With its overarching objective of making the banking sector contribute to cover the costs of a financial crisis, the intention by the US administration to introduce a “responsibility fee” could be broadly shared.
В тази рамка, бих искал да напомня позицията, изразена наскоро от евросистемата, че управлението на кризите и рамката за тяхното разрешаване следва да имат за цел намаляване до минимум на евентуалната тежест за данъкоплатците, която възниква в резултат от всяка криза на финансовите институции.
In this framework, I would like to recall the position - recently expressed by the Eurosystem - that the crisis management and resolution framework should aim at reducing to the minimum the possible burden for taxpayers arising from any crisis of financial institutions.
В това отношение, приветствам намерението на Комисията за допълнително проучване на приложимостта на механизми за гарантиране на наличността на средства в частния сектор по време на кризи (вж. също въпрос 38).
In this respect, I welcome the Commission’s intention to further explore the feasibility of mechanisms that could ensure that private sector funds would be available at the time of a crisis (see also Question 38).
Какви са вижданията Ви относно бъдещето на европейския паричен съюз в по-дългосрочен хоризонт и какви са основните предизвикателства в бъдеще?
What are your views on the future of the European monetary union in the longer term and what are the main challenges ahead?
Много важно е като европейци да продължим да се уповаваме на огромния успех от установяването на единна валута на нашия континент.
It is crucial that as Europeans, we continue to build on the enormous success of establishing a single currency on our continent.
Подвигът на Европейския съюз и на паричния съюз е безпрецедентен и не трябва да забравяме колко много сме постигнали.
The feat of European Union and of Monetary Union is unprecedented, and we should not forget how much we have achieved.
Вярвам, че бъдещето на европейския паричен съюз в по-дългосрочен хоризонт е светло.
I believe that the future of European monetary union in the longer-term is a bright one.
Влезлият наскоро в сила Договор от Лисабон даде нов стимул на процеса на европейска интеграция и това трябва да подобри средата, в която функционира паричния съюз.
The recent coming into force of the Lisbon Treaty has given a new impetus to the process of European integration and this should improve the environment in which monetary union operates.
Първоначалните основателни притеснения и съмнения относно еврото отстъпиха място на високата оценка за начина, по който функционира еврозоната и нейното значение за благосъстоянието на икономиката на еврозоната и все повече на световната икономика.
Initial legitimate concerns and doubts about the euro have given way to appreciation of how the euro area works and its importance for the well being of the euro area economy and also, more and more, for the global economy.
Все пак, има няколко предизвикателства, които ще станат по-неотложни в бъдеще не само поради последната финансова криза.
That said, there are of course several challenges that are going to become more pressing ahead, not least because of the recent financial crisis.
Първият момент е свързан с Пакта за стабилност и растеж.
A first point is related to the Stability and Growth Pact.
След влошаването на фискалните сметки, породено от кризата, и необходимия отговор на политиките, правителствата трябва да се върнат към по-устойчив курс.
After the deterioration of fiscal accounts brought about by the crisis and the necessary policy response to it, governments must again return to a more sustainable fiscal path.
Няма съмнение, че това ще наложи болезнени корекции, които ще отнемат доста време за приспособяване.
There is no doubt that this will require painful adjustments that will require a rather prolonged time of adjustment.
При този процес е важно правителствата да поддържат постоянен курс и да не се подават на изкушението за разхлабване на предписанията в Пакта за стабилност и растеж, тъй като това би имало сериозни последствия за работата на паричния съюз.
In this process it is important that governments maintain a steady path and do not cede to the temptations for relaxing the prescriptions of the Stability and Growth Pact as that would have serious implications for the workings of the monetary union.
Друго важно предизвикателство касае задълбочаването и подсилването на европейския подход за финансова стабилност и системен риск.
Another major challenge has to do with the deepening and reinforcing of the European approach to financial stability and systemic risk.
Създаването на Европейски съвет за системен риск е важна стъпка, но много още трябва да се направи за прилагането и координацията в тази област.
The setting up of the European Systemic Risk Board is an important step but much is to be done in the implementation and further co-operation in this field.
В дългосрочен хоризонт е необходим европейски интегриран подход за финансова стабилност и системен риск, който ще създаде условия за развитие на стабилна и силна финансова система, по-слабо податлива на кризи.
In the long-term a European integrated approach towards financial stability and systemic risk is needed that will create the conditions for the development of a sound and robust financial system that will be less prone to crisis.
В допълнение, ще бъде необходимо да се вземат предвид рисковете, произтичащи от глобалните източници в сътрудничество с МВФ и Съвета за финансова стабилност.
In addition, it will be necessary also to take into account the risks stemming from global sources, in collaboration with the IMF and the Financial Stability Board.
Така че трябва да консолидираме постигнатите до момента успехи и да продължим напред по пътя на първото десетилетие от съществуването на еврото.
So we need to consolidate the successes so far and continue on the path of the first decade of existence of the euro.
Това означава, че всички участници, институции на европейско и национално ниво и икономически агенти трябва да изпълнят ангажиментите и отговорностите си.
This means for all actors, all institutions at European and national level, but also all economic agents, to live up to their commitments and responsibilities.
По този начин ще можем по-добре да отвърнем на дългосрочните предизвикателства, които е възможно да се появят в един заобиколен от несигурност свят, за да можем да продължим да просперираме като общество.
In this way, we will better be able to meet the longer term challenges that are likely to arise in a world surrounded by uncertainty; so that we may continue to prosper as a society.
Мога да ви уверя, че ще продължа да правя всичко по силите си, за да гарантирам, че нашата валута и ЕЦБ ще продължат да процъфтяват въз основа на установеното до момента доверие.
I can assure you that I will continue to do everything in my powers to ensure that our currency and the ECB continue to thrive on the basis of the credibility established so far.
Какво е мнението Ви за съответната роля на Съвета, Комисията, Еврогрупата и ЕЦБ по отношение на външното представителство на еврозоната?
What is your view of the respective roles of the Council, the Commission, the Euro group and the ECB in terms of external representation of the Euro zone?
Външното представителство на еврозоната отразява специалния характер на ИПС като съюз с централизирана парична политика, но децентрализирани икономически политики.
The external representation of the euro area reflects the special nature of EMU as a union with a centralised monetary policy but decentralised economic policies.
Представителството е поделено между Съвета, Комисията, Еврогрупата, ЕЦБ и държавите-членки в съответствие с предвиденото в Договора разпределяне на отговорности.
Representation is divided between the Council, the Commission, the Eurogroup, the ECB, and the Member States in accordance with the allocation of powers provided for in the Treaty.
ЕЦБ представлява паричната политика и другите си отговорности на международно ниво.
The ECB represents monetary policy and its other responsibilities externally.
Тя действа като гласа на евросистемата и се представлява на най-важните международни форуми, имащи отношение към задачите на евросистемата.
The ECB acts as the voice of the Eurosystem and is represented in the most important international fora which are relevant to the Eurosystem’s tasks.
Тази организация функционира добре.
This arrangement works well.
Външното представителство на икономическите политики на еврозоната е по-фрагментирано поради разделянето на вътрешни отговорности между Съюза и държавите-членки.
The external representation of euro area economic policies is more fragmented due to the division of internal responsibilities between the Union and the Member States.
Държавите-членки остават до голяма степен отговорни за икономическите политики.
Member States remain largely responsible for economic policies.
Те също като МВФ са членове на международните икономически форуми, където могат да поемат финансови отговорности.
They are also members of international economic fora such as the IMF, where they may bear financial responsibilities.
Същевременно, сегашната икономическа и финансова криза подчерта необходимостта от засилено европейско представителство с цел да се гарантира, че Европа може ефективно да представлява своите интереси на световната сцена.
At the same time, the current economic and financial crisis has underscored the need for enhanced European representation to ensure that Europe can represent its interests effectively on the world stage.
Член 138 от Договора, който постановява, че Съветът (в състава на еврозоната) може да приема „общи позиции по въпросите, представляващи особен интерес за икономическия и паричен съюз” и „осигурява единно представителство в международните финансови институции и конференции”, може да се използва в това отношение.
Article 138 of the Treaty – which provides that the Council (in euro area composition) can adopt “common positions on matters of particular interest for EMU” and “ensure unified representation within the international financial institutions and conferences” – could be used in this regard.
Напредъкът обаче зависи от политическата воля на държавите-членки.
Progress depends, however, on the political willingness of Member States.
Как оценявате последния развой на валутния курс, приложен между щатския долар и еврото?
How do you assess the recent evolution of the USD/EUR exchange rate?
Тенденциите в развитието на валутните пазари през последните 18 месеца до голяма степен се оформят от развоя на финансовата криза.
Developments in foreign exchange markets over the past 18 months have been shaped, to a large extent, by the evolution of the financial crisis.
В разгара на кризата преминаването на портфейла към държавни облигации, деноминирани в щатски долари, осигури силна подкрепа на щатския долар спрямо еврото (и останалите валути) насред много голяма нестабилност на финансовите пазари.
At the height of the crisis, portfolio shifts into the US government bonds provided strong support to the US dollar vis-à-vis the euro (and other currencies) amid very high financial market volatility.
Когато през 2009 г. финансовото напрежение постепенно започна да утихва, тези потоци бяха отчасти отписани, а еврото значително се покачи.
When financial tensions gradually subsided in the course of 2009, these flows were partly unwound and the euro rebounded considerably.
В резултат на това, през есента на 2009 г. еврото се търгуваше на доста високи нива, след което през последните два месеца започна да се обезценява.
As a result, in autumn 2009, the euro traded at rather high levels by historical standards, before it started depreciating over the past two months.
ЕЦБ, чрез своя президент, доста пъти през последните 18 месеца публикува съобщения, посочвайки, че приветства изявленията на американските органи, че един силен долар е в интерес на Съединените американски щати.
The ECB, through its President, has been on record numerous times over the past 18 months indicating that we welcome the statements by the US authorities that a strong dollar is in the interest of the United States.
Как оценявате последния развой на валутния курс, приложен между китайския ренминби юан и еврото?
How do you assess the recent evolution of the Renminbi/EUR exchange rate?
Китайският ренминби юан поскъпваше умерено спрямо еврото след старта на валутната реформа в Китай преди почти пет години, а именно с около 7,4% от юли 2005 г. до 22 февруари 2010 г. (при 21% спрямо щатския долар и 14% в реално изражение въз основа на индекса на потребителските цени).
The renminbi has appreciated vis-à-vis the euro only moderately since the start of China’s exchange rate reform almost five years ago, namely by about 7.4% from July 2005 until 22 February 2010 (against 21% vis-à-vis the US dollar and 14% in real effective terms on a consumer price index basis).
Това се дължи най-вече на преустановяването на политиката на Китай за постепенно покачване на валутния курс при разразяването на кризата.
This is notably due to the interruption of China’s policy of gradual exchange rate appreciation when the crisis broke out.