natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Изисквания относно осъществяването на животозастрахователен бизнес, включващи: принципи и методи за осъществяване на финансов надзор, правила относно техническите резерви, границата на платежоспособност, гаранционния фонд, договорното право и застрахователните условия;
Conditions governing the business of life assurance, which include: principles and methods of financial supervision, rules relating to technical provisions, to the solvency margin and to the guarantee fund, rules relating to contract law and conditions of assurance;
Изисквания относно правото на учредяване на застрахователен бизнес и свободата на предоставяне на застрахователни услуги.
Provisions relating to the right of establishment and freedom to provide services.
Следните 16 члена (и 1 приложение) на Третата директива за животозастрахователните компании са избрани на базата на тяхната връзка с настоящото разследване:
The following 16 articles (and 1 annex) of the 3LD have been selected on account of their relevance to this inquiry:
§ Членове 8, 9, 10, 12, 13 и 15: финансов надзор;
§ Articles 8, 9, 10, 12, 13 and 15: financial supervision;
§ Членове 18, 19, 20, 21 и 22: технически резерви;
§ Articles 18, 19, 20, 21 and 22: technical provisions;
§ Член 25: граница на платежоспособност;
§ Article 25: solvency margin;
§ Членове 28, 29, 30 и 31: кодекс за търговските практики;
§ Articles 28, 29, 30 and 31: conduct of business rules;
§ Приложение II: информация за застрахованите лица.
§ Annex II: information for policyholders.
Най-напред са разгледани ключовите за разследването членове (8, 10, 18, 21, 25, 28 и 31).
The key articles for the investigation (8, 10, 18, 21, 25, 28 and 31) are dealt with first.
Разпоредби относно застрахователните компании (Третата серия застрахователни директиви) от 1994 г., чрез която се изменят съответните раздели на Закона за застрахователните компании (ICA) от 1982 г. и Закона за финансови услуги от 1986 г. с оглед въвеждането на принципа на контрол върху преките застрахователи от страна на местната държава, както е предвидено в Третата животозастрахователна директива и Директивите за неживотозастрахователни компании;
The Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994, which amended relevant sections of the Insurance Companies Act (ICA) 1982 and the Financial Services Act 1986 with a view to introducing the principle of home country control for direct insurance as provided by the 3LD and the Non-Life Directives;
Разпоредби относно застрахователните компании от 1994 г., чрез които се въвеждат изискванията на Третата директива за животозастрахователните компании относно техническите резерви, съответствието и локализацията на активите, границата на платежоспособност и гаранционните фондове;
The Insurance Companies Regulations 1994, which implemented the 3LD’s rules on technical provisions, matching and localisation of assets, solvency margin and guarantee funds;
Разпоредби относно застрахователните компании (Отчети и декларации) (Поправка) от 1994 г., чрез които се въвеждат изискванията на Третата директива за животозастрахователните компании относно формата и съдържанието на годишните декларации и се внасят поправки в Регламентите относно застрахователните компании (Отчети и декларации) от 1983 г.
The Insurance Companies (Accounts and Statements) (Amendment) Regulations 1994, which implemented the 3LD's rules relating to the form and contents of the annual returns, amending the Insurance Companies (Accounts and Statements) Regulations 1983.
Според официалните сведения, Великобритания е спазила крайния срок за влизането в сила и надлежно е уведомила Европейската комисия, предоставяйки й копия от въвеждащите правни норми.
According to official records, the UK respected the deadline for entry into force and correctly notified the Commission, providing copies of the implementing legislation.
Както става ясно от гореизложеното, и в противоречие с консолидирания подход, следван от други държави-членки, Великобритания е избрала частичен и косвен метод за транспониране на Директивата, използвайки различни законови инструменти, внасящи поправки в редица парламентарни актове и вторично законодателство.
As can be seen from the above, and in contrast to the consolidated approach followed by other Member States, the UK opted for a piecemeal and indirect transposition, transposing the Directive by adopting various statutory instruments, which introduced amendments to a number of Acts of Parliament and subordinate legislation.
Тази техника е често срещана във Великобритания.
This technique is often used in the UK.
В допълнение към това, и в разрез с най-добрите транспониращи практики
In addition, and contrary to best transposition practice
Всяка въвеждаща мярка включвала в обяснителната си част препратка към Директивата, но не съдържала таблица, показваща взаимовръзката между условията на националните въвеждащи мерки и клаузите на Директивата.
Each implementing measure included a reference to the Directive in the explanatory notes but did not include a table showing the correlation between provisions from national implementing measures and provisions from the Directive.
Нещо повече, структурата и терминологията
Moreover, the structure and terminology
Например британското законодателство използва термините “дългосрочна дейност” и “обичайна дейност”, вместо използваните в Директивата понятия “животозастрахователна дейност” и “неживотозастрахователна дейност”. , използвани от британското въвеждащо законодателство, не винаги и не непременно съвпадала със заложеното в Директивата.
For instance, UK legislation uses the terms ‘long-term business’ and ‘general business’ instead of the Directive’s ‘Life insurance’ and ‘Non-Life insurance’. used by UK implementing legislation does not always and necessarily coincide with that of the Directive.
Може да се твърди, че този косвен подход на транспониране не е достатъчно ясен и далеч не е най-добрият начин за привнасяне на нормите на ЕС в националното законодателство.
It can be argued that this indirect transposition lacks clarity and may not be the best way of incorporating EU standards into domestic legislation.
При все това, тази липса на яснота не може непременно да се отъждестви с нарушаване на изискванията на Третата директива за животозастрахователните компании
However, this lack of clarity does not necessarily equate with failure to meet the requirements of the 3LD
Това би било нарушение на Общностното законодателство, само ако противоречи на законовата сигурност или поставя лицата и икономическите контрагенти в състояние на несигурност по отношение на техните права и задължения, произтичащи от Директивата.
It would be a breach of Community law only if it ran counter to legal certainty or left individuals and economic actors in a state of uncertainty as to their rights and obligations emanating from the Directive.
Прецедентното право на Европейския съд поставя някои специфични изисквания: (а) от важно значение е националното законодателство да гарантира, че държавните органи ще прилагат ефективно Директивата в нейната цялост; (б) правният статут по смисъла на националното законодателство трябва да бъде достатъчно ясен и точно определен; (в) лицата трябва да бъдат напълно запознати с техните права и в съответните случаи да са в състояние да се осланят на тях пред националите съдилища. .
The case law of the ECJ lays down a number of specific requirements: (a) it is essential for national law to guarantee that the national authorities will effectively apply the Directive in full; (b) the legal position under national law should be sufficiently precise and clear; and (c) individuals must be made fully aware of all their rights and, where appropriate, be able to rely on them before the national courts. .
Всеки от ключовите членове ще бъде анализиран в контекста на получените показания и на базата на аналогиите, използвайки следния формат:
Each of the key articles will be analyzed in light of the evidence received and in an analogous fashion, using the following format:
§ номер и наименование на члена;
§ Number and title of the article
§ резюме на целите;
§ Summary of objectives
§ текст на члена;
§ Text of the article
§ подробни коментари относно транспонирането във Великобритания;
§ Detailed comments on UK transposition
§ връзка със случая ELAS.
§ Link to the ELAS case
След всеки отделен член са посочени еквивалентните членове (при наличието на такива) от Първата и Втората директива за животозастрахователните компании, както и от КД.
Equivalent articles in the 1LD, 2LD and CD, where they exist, are referred to after each individual article.
Ключови членове от Третата директива за животозастрахователните компании: членове 8, 10, 18, 21, 25, 28 и 31
Key articles of the 3LD: Articles 8, 10, 18, 21, 25, 28 and 31
Член 8 – Компетентни органи и надзор (член 15 от Първата директива за животозастрахователните компании и член 10 от КД)
Article 8 - Competent authorities and supervision (Articles 15 of 1LD and 10 of CD)
Резюме на целите
Summary of objectives
Член 8 ясно посочва, че пълната отговорност за осъществяването на финансов надзор над застрахователните компании следва да носи местната държава-членка.
Article 8 clearly states that financial supervision of an insurance company shall be the sole responsibility of the home Member State.
Той добавя също така, че органите в съответните чужди държави следва да информират местните органи, когато считат, че действията на дадена компания дестабилизират нейното финансово състояние.
It also adds that the host authorities shall inform the home authorities if they believe the company's activities are affecting its financial situation.
Финансовият надзор включва проверка на платежоспособността, на създаването на технически резерви и на обезпечаващите ги активи.
Financial supervision includes verification of solvency and the establishment of technical provisions and of the assets covering them.
Аналогично, местната държава-членка изисква всяка компания да прилага правомерни административни и счетоводни практики, както и надеждни механизми за вътрешен контрол.
Likewise, the home Member State requires every company to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.
Текст на члена
Text of the article
Отговорността за финансовия надзор над застрахователните компании, включително и над осъществявания от тях бизнес чрез клонове или на базата на свободата на предоставяне на услуги, следва да принадлежи изцяло на местната държава-членка.
The financial supervision of an assurance undertaking, including that of the business it carries on either through branches or under the freedom to provide services, shall be the sole responsibility of the home Member State .
В случай, че компетентните органи в държавата-членка, в която е сключена сделката, има основания да счита, че дейността на съответната застрахователна компания може да повлияе негативно върху нейната финансова стабилност, те следва да информират компетентните органи в държавата-членка, която е местна за компанията.
If the competent authorities of the Member State of the commitment have reason to consider that the activities of an assurance undertaking might affect its financial soundness, they shall inform the competent authorities of the undertaking's home Member State .
Компетентните органи в тази държава следва да определят дали предприятието спазва принципите за финансов надзор, заложени в настоящата Директива.
The latter authorities shall determine whether the undertaking is complying with the prudential principles laid down in this Directive.
Този финансов надзор следва да включва проверка (по отношение на цялостния бизнес на застрахователната компания) на фирмената платежоспособност, създаването на технически резерви, включително и математически резерви, както и на обезпечаващите ги активи, в съответствие с установените норми или прилаганите практики в местната държава-членка, съгласно Общностното законодателство.
That financial supervision shall include verification, with respect to the assurance undertaking's entire business, of its state of solvency, the establishment of technical provisions, including mathematical provisions, and of the assets covering them, in accordance with the rules laid down or practices followed in the home Member State pursuant to the provisions adopted at Community level.
Компетентните органи на местната държава-членка следва да изискват от всяко застрахователно предприятие да прилага правомерни административни и счетоводни практики, както и надеждни механизми за вътрешен контрол.”
The competent authorities of the home Member State shall require every assurance undertaking to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.'
Коментари относно британските норми
Comments on UK provisions
Всички раздели от текста, озаглавени “Коментари относно британските норми”, използват ES 1 като свой първоизточник.
All sections entitled 'Comments on UK provisions' use as their primary source ES 1.
С цел да бъде съгласуван с принципа за упражняване на контрол от местната държава, обхватът на прилагане на Част II от Закона за застрахователните компании от 1982 г . е променен.
In order to adjust it to the principle of home country control the scope of application of Part II of the ICA 1982 was amended.
Основните национални норми, с които е въведен член 8 от Третата директива за животозастрахователните компании в британското законодателство, са включени в Регламентите относно застрахователните компании от 1994 г . и в измененията на Регламентите относно застрахователните компании от 1994 г .
The core domestic rules that transposed Article 8 of the 3LD into UK legislation are included in the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994 and the Insurance Companies (Amendment) Regulations 1994.
Клаузите, които ограничават надзорните правомощия на британския държавен секретар над компании от Европейската общност, чиито централи се намират в държави-членки, различни от Великобритания, и които извършват дейност във Великобритания (откривайки клонове там, или чрез предоставянето на трансгранични услуги), са описани в Регламентите относно застрахователните компании (Трета директива за застрахователните компании) от 1994 г .
The provisions that limit the UK Secretary of State’s supervisory power over EC companies with their head office in a Member State other than the UK who carry on activities in the UK either via the establishment of a branch or through the cross-border provision of services are found in the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Регламент 13 въвежда параграф 1A в раздел 15 от Закона за застрахователните компании от 1982 г ., с което принципно се изключват компаниите от Европейската общност от прилагането на Част II на Закона, доколкото тези компании извършват застрахователен бизнес чрез свои клонове и съблюдават изискванията, посечени в Част I от допълнително Приложение 2F към Закона.
Regulation 13 inserted paragraph 1A into section 15 of the ICA 1982, which basically excludes EC companies from the application of Part II of the Act in so far as those companies are carrying on insurance business through a branch and have complied with the requirements specified in Part I of Schedule 2F to the Act.
Регламент 45 въвежда допълнително Приложение 2F в Закона за застрахователните компания от 1982 г .
Regulation 45 inserted Schedule 2F into the ICA 1982.
Държавният секретар има запазено право да налага изисквания относно защитата на интересите на застрахованите лица, което включва правото да предприема “всякакви действия, които счита за необходими”.
The Secretary of State has residual power to impose requirements for the protection of policyholders, which includes the right to take “any action as appears to him to be appropriate”.
По принцип, държавният секретар може да упражнява тези свои правомощия единствено спрямо компании от Великобритания или страни извън Европейската общност.
In principle, the Secretary of State can only exercise this power over UK or non-EC companies.
При все това, при определени обстоятелства, той може да упражнява тези правомощия над компании от Европейската общност, развиващи дейност на територията на Великобритания.
However, in certain circumstances it can exercise this power over EC companies operating on UK territory.
Условията за упражняване на правомощията над компании от Европейската общност са описани в параграф 15 от допълнително Приложение 2F към Закона.
The conditions for the exercise of this power over EC companies are spelled out in paragraph 15 of Schedule 2F to the Act.
В съгласие с предписанията на Директивата, тези условия сочат, че държавният секретар може да упражнява своите правомощия над страни от Европейската общност само ако надзорният орган в местната за компанията държава-членка е поискал това.
In line with the Directive, those conditions establish that the Secretary of State can exercise those powers over EC companies only if the supervisory authority of the company’s home Member State has so requested.
Параграф 16 от допълнително Приложение 2F посочва какви пълномощия има държавният секретар в случаите, когато дадена компания от Европейската общност не спази някое от законовите норми относно развивания от нея застрахователен бизнес във Великобритания.
Paragraph 16 of Schedule 2F prescribes what the Secretary of State can do when an EC company fails to comply with any provision of law applicable to its insurance activities in the UK .
Според този параграф, първата стъпка е да се уведомят надзорните органи в местната държава-членка (16(2)).
According to this paragraph, the first step is to notify the supervisory authority in the home Member State (16(2)).
Ако компанията продължи да нарушава въпросните клаузи, параграф 16(3) позволява на държавния секретар, след като информира надзорните органи в местната държава-членка, да разпореди компанията да престане да осъществява застрахователен бизнес или да предлага застраховки.
If the company persists in contravening the provision in question, paragraph 16(3) allows the Secretary of State, after informing the supervisory authority of the home Member State , to direct the company to cease carrying on insurance business or providing insurance.
И накрая, параграф 16(4) позволява на държавния секретар да разпореди компанията да престане да извършва застрахователен бизнес, дори и без да е необходимо да информира надзорните органи в местната държава-членка, ако прецени, че подобни мерки трябва да бъдат предприети спешно.
Finally, paragraph 16(4) allows the Secretary of State to direct the company to cease carrying on insurance business even without informing the supervisory authority of the home Member State , if he considers such measures should be taken as a matter of urgency.
Държавният секретар трябва винаги да информира в писмен вид компанията за причините за прилагане на такива мерки.
The Secretary of State must always inform the company in writing of the reasons for adopting such a measure.
Клаузите,чрез които се разширяват надзорните правомощия на държавния секретар върху цялата бизнес дейност (в рамките на Общността) на онези компании, които имат централни офиси във Великобритания, са включени в Регламентите относно застрахователните компании от 1994 г .
The provisions that expand the Secretary of State’s supervisory power over the entire business (within the Community) of those companies with a head office in the UK are included in the Insurance Companies (Amendment) Regulations 1994.
Регламент 4 внася поправки в раздел 15 от Закона за застрахователните компании от 1982 г ., включително и следната: “всички британски компании, които осъществяват бизнес в държава-членка, различна от Великобритания”.
Regulation 4 amends section 15 of the ICA 1982, including “all UK companies which carry on business in a Member State other than the United Kingdom ”.
Обхватът на пълномощията на британските надзорни органи над застрахователни компании, чиито централни офиси се намират във Великобритания, е достатъчно широк, в съответствие с предписанията на Директивата.
The scope of competence of the UK supervisory authorities over insurance undertakings whose head office is in the UK is broad enough, in line with the requirements of the Directive.
Държавният секретар има право да проверява платежоспособността на застрахователните фирми, както и създаваните от тях технически резерви и обезпечаващите ги активи, по отношение на цялостната им бизнес дейност.
The Secretary of State has powers to verify the assurance undertaking’s state of solvency, the establishment of technical provisions and the assets covering them with respect to the assurance undertaking’s entire business.
Изискването застрахователните фирми да прилагат “правомерни административни и счетоводни практики, както и надеждни механизми за вътрешен контрол” е въведено в националното законодателство чрез Регламент 5 от Регламентите за застрахователните компании (Трета серия директиви за застрахователните компании) от 1994 г ., което внася поправки в раздел 5 от Закона за застрахователните компании от 1982 г . относно условията, на които трябва да отговарят застрахователните компании, за да получат лицензи за извършване на дейност.
The requirement for assurance undertakings to have “sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms” has been transposed into domestic legislation by Regulation 5 of the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994, which amends section 5 of the ICA 1982 on the conditions to be met by the assurance undertaking to obtain an authorisation to operate.
Регламент 5 въвежда подраздел (1A) в раздел 5 от Закона, чрез който държавният секретар бива възпрепятстван да издава лицензи, когато смята, че заявителят не отговаря или няма да успее да отговори на критериите за “надеждно и изрядно управление”.
Regulation 5 inserts sub section (1A) into section 5 of the Act, which prevents the Secretary of State from issuing an authorisation when it appears to him that the applicant does not or will not fulfil the criteria of “sound and prudent management”.
Постановлението също така въвежда цяло приложение в Закона, който доразвива понятието “надеждно и изрядно управление”.
The Regulation also inserts an entire schedule to the Act which develops the meaning of “sound and prudent management”.
В приложението се посочва, че за да се счита, че една компания ръководи бизнеса си надеждно и изрядно, тя трябва да поддържа, освен всичко друго, “надеждни счетоводни и друг вид фирмени регистри” и “надеждни системи за контрол върху фирмената дейност и документация”.
The schedule specifies that for a company to be regarded as conducting its business in a sound and prudent manner it has to maintain, amongst other things, “adequate accounting and other records of its business” and “adequate systems of controls of its business and records”.
След това се пояснява и значението на тези два стандарта.
It then goes on to specify the meaning of these two standards.
Параграф 6A от допълнителна Таблица 6 към Регламентите за застрахователните компании (Декларации и отчети) от 1983 г ., с поправките към него, посочва, че удостоверението от ръководството, изисквано от Регламент 26(a), трябва също така са посочва, под формата на списък, всякакви публикувани инструкции, с които са съгласувани изградените и поддържаните от компанията системи за контрол върху дейността.
Paragraph 6A of Schedule 6 to the Insurance Companies (Accounts and Statements) Regulations 1983, as amended, stipulates that the certificate by Directors required by Regulation 26(a) must also state, by way of a list, any published guidance with which the systems of control established and maintained by the company in respect of its business comply.
Връзка със случая ELAS
Link to the ELAS case
Първо, задължението на регулаторните органи да осъществяват цялостен надзор над компаниите, т.е. тяхната дейност винаги да се разглежда “в цялост”.
There are three elements of this article linked to the ELAS case.
Надзор върху “цялостната бизнес дейност” и oснователни очаквания на застрахованите лица (PRE)
Supervision of the 'entire business' and PRE