natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Член 18 изисква от Великобритания да осигури гаранции, че ELAS е създала достатъчни технически резерви, включително и математически резерви, по отношение на цялостната бизнес дейност, използвайки достатъчно реална прогнозна актюерска оценка (затова този член набляга върху изискването за “цялостната бизнес дейност”, което вече е подробно разгледано в член 8).
Article 18 required the UK to ensure that Equitable Life established sufficient technical provisions, including mathematical provisions, in respect of its entire business, using a sufficiently prudent prospective actuarial valuation (this article therefore reiterates the ‘entire business’ requirement, already mentioned explicitly in Article 8).
Нито Директивата, нито британското законодателство дават допълнителни разяснения относно значението на “реална оценка”, като това се оставя на преценката на актюера.
Neither the Directive nor UK legislation elaborate any further on the meaning of "prudent valuation", which is left for actuarial judgement.
Това е важен аспект, имайки предвид, че ELAS е създала резерви за обратни бонуси
This is an important point, given that what ELAS did was to build up reserves for reversionary bonuses
WE 79 сочи, че ELAS дори не е създала разумни резерви за бъдещи гарантирани бонуси, на които застрахованите лица, притежаващи инвестиционни полици, имат право по договор, нито е създала подходящи резерви за поети договорни гаранции (като например гарантирания размер на анюитета). (вече заявени бонуси, представляващи договорени възнаграждения), но не е създала такива за бъдещи обратни бонуси и за окончателни бонуси, които се предоставят по усмотрение на застрахователната компания.
WE 79 claims that ELAS did not even reserve prudently enough for future guaranteed bonuses to which holders of investment policies were contractually entitled nor did they make proper provision for guarantees in the contracts (such as GARs). (those already declared bonuses which are contractual benefits) but did not reserve for future reversionary bonuses and terminal bonuses, which are given at the discretion of the insurance company.
Според някои от получените показания тази липса на резерви е една от причините за провала на компанията
According to some of the evidence received, this lack of reserving was one of the reasons for the company's downfall
Постановлението на Камарата на лордовете относно случая Hyman (ЕЛАС срещу Hyman [2000] 3 WLR 529.) е събитието, което слага началото на неприятностите на ELAS.
The ruling of the House of Lords on the Hyman case ( Equitable Life Assurance Society v. Hyman [2000] 3 WLR 529.) was the event that sparked ELAS’ misfortune.
Камарата на лордовете постановява, че по смисъла на нейния устав ELAS е нямала право свободно да възприема диференцирана бонусна политика в зависимост от това дали съответното застраховано лице с гарантиран размер на анюитета реши да получи възнагражденията си на базата на гарантираните, а не на текущите ставки.
The House of Lords ruled that ELAS did not have discretion under its articles of association to adopt a differential bonus policy according to whether a policy holder with a guaranteed annuity rate option (GAR) decided to take benefits at guaranteed rates rather than current rates.
Това означава, че ELAS не е можела да намали размера на крайните бонуси, изплащани на застрахованите лица с гарантиран размер на анюитета, и е трябвало да им изплати обещаното.
This meant that ELAS could not reduce the size of the final bonuses paid to its GAR policyholders and had to pay them what had been promised.
Но ELAS не е разполагала с необходимите за това финансови средства: тя не е създавала надлежно резерви за крайни бонуси и за задължения по гарантирани размери на анюитети през годините, като по този начин е генерирала един постоянно увеличаващ се дефицит на активи.
But ELAS had no money to do so: it had not properly reserved for final bonuses and GAR liabilities throughout the years, creating an ever-growing asset shortfall.
Надлежното създаване на резерви е можело да предотврати катастрофата или да ограничи нейните мащаби. .
Proper reserving might have avoided or reduced the extent of the catastrophe. .
Ключовото значение на тези бонуси и тяхната връзка с гарантирания размер на анюитета се обяснява подробно в Част I (Въведение) и Част III относно регулативните въпроси.
The importance of these bonuses and their link to the GAR issue is explained at length in Part I (Introduction) and Part III (Regulatory issues).
Директивата изисква единствено бъдещите задължения да включват, освен всички гарантирани възнаграждения, и бонусите, на които застрахованите лица вече имат право, заедно или поотделно, независимо от вида на тези бонуси - безусловни, заявени или разпределяни.
The Directive only requires that future liabilities include, apart from all guaranteed benefits, bonuses to which policyholders are already either collectively or individually entitled, however those bonuses are described - vested, declared or allotted.
Нито британското законодателство, нито Директивата изискват създаването на допълнителни технически резерви, особено за бъдещи обратни бонуси и окончателни бонуси, предоставяни по усмотрение на застрахователната компания, а не по силата на договорна обвързаност.
Neither UK regulations nor the Directive require the establishment of additional technical reserves especially for future reversionary bonuses and terminal bonuses which are given at the discretion of the insurance company rather than as the result of a contractual obligation.
Третата директива за животозастрахователните компании оставя (раздел 1.D) на регулаторните органи в държавата-членка да определят изискванията за създаването на резерви за такива дискреционни бъдещи бонуси (резерви за “всякакви видове бъдещи бонуси”) .
The 3LD leaves open as an option (section 1.D) for the Member State regulator the requirement to reserve for these discretionary future bonuses (reserving of “future bonuses of all kinds”) .
Според Nicholas BELLORD това не е случайно; в H2 той посочва, че “ когато е трябвало да се разработва проекта на Третата животозастрахователна директива , са били предложени по-стриктни изисквания относно резервите и делегацията на Великобритания се е обявила в тяхна подкрепа .
Nicholas BELLORD claims that this was deliberate, as he states (H2) that " w hen it came to the third life directive being drafted, it was found that stricter reserving requirements were being proposed and the UK delegation was supporting these stricter requirements.
При все това, британското министерство на финансите и икономиката и регулаторните органи са осъзнали, че ако тази директива бъде приета в проектоверсията си, може да бъде разкрита истината за ELAS, поради което те осуетили предложението, въвеждайки клаузата за незадължителност по отношение на резервите (…).
However, the Treasury, the regulators, realised that, if this directive went ahead as drafted, it might reveal the truth about Equitable and therefore they scotched the idea by making the reserving optional (…).
И така, съществувала е възможност за обезпечаване на необходимите резерви, но британските регулаторни органи умишлено не са се възползвали от нея . ”
So the option existed to have proper reserving but the UK regulators deliberately did not take advantage of that option."
В допълнение към това, според едно друго тълкуване (WE Conf 11), когато Директивата изисква достатъчни технически резерви по отношение на цялостната бизнес дейност, недвусмислено се има предвид точно това, а именно, че техническите резерви трябва да бъдат изчислявани не само според договорените възнаграждения, но и спрямо бъдещите обратни и окончателни бонуси.
In addition, another interpretation (WE Conf 11) argues that when the Directive requires sufficient technical provisions in respect of its entire business, that is exactly what it means without any ambiguity, i.e., the technical provisions need to be calculated not only in respect of its contractual benefits but also of its future reversionary bonuses and terminal bonuses.
Lord Penrose (WE 16) подкрепя това твърдение, сочейки, че регулаторните органи са концентрирали усилията си изключително върху границите на платежоспособност и напълно са пренебрегвали акумулираните окончателни бонуси, заключавайки, че надзорът следва да включва проверка на цялостната дейността на компаниите, а не само на тяхната платежоспособност (виж също аналогичните доводи в частта за член 8).
Lord Penrose (WE 16) reinforces this point when he says that the regulator was focused exclusively on solvency margins and took no account of accrued terminal bonus, with the implication that supervision should include verification of a company's entire business and not just its state of solvency (see also similar arguments in the section on Article 8).
Според различните показания, споменати по-горе, се налагат следните заключения: вярно е, че опцията, предвидена в раздел 1.D, не задължава регулаторните органи да изискват създаването на резерви за “всякакъв вид бъдещи бонуси” (например дискреционни бонуси); въпреки това, дискреционните бонуси представляват неразделна част от “цялостната бизнес дейност” на компанията, т.е. опцията не освобождава британските органи от задължението по всички възможни начини да спазват предписанията и целите на Директивата.
According to the various pieces of evidence mentioned above, the line of reasoning goes as follows: it is true that the option contained in section 1.D does not force the regulator to require reserving of “future bonuses of all kinds” (e.g., discretionary bonuses); however, discretionary bonuses are still an integral part of the company's ‘entire business’, viz.: the option exists does not exonerate the UK authorities from doing their utmost to respect the letter and the aim of the directive.
Получените от комисията показания сочат, че като не са взели под внимание акумулираните окончателни бонуси (дискреционни бонуси) в цялостния анализ на финансовата стабилност на компанията и концентрирайки се изключително върху границите на платежоспособност, регулаторните органи са пренебрегнали задължителната концепция за разглеждане на “цялостната бизнес дейност” и вероятно не са спазили предписанията и целите на член 18.
Evidence received by the committee suggests that by not taking into account accrued terminal bonuses (discretionary bonuses) in its overall analysis of the financial health of the company and by focusing exclusively on solvency margins, the regulator disregarded the obligatory concept of ‘entire business’ and, possibly, did not respect the letter and the aim of Article 18.
В WE 16 лорд Penrose ясно заявява, че: Директивата “изискваше да бъдат създадени достатъчни резерви за крайни бонуси или да бъде реалистично оценена ситуацията с тези бонуси.
Lord Penrose states clearly (WE 16): the Directive "required prudent reserving for, or some realistic account to be taken of, final bonus.
Това би изкарало наяве слабостите на Дружеството на един много по-ранен етап и би наложило предприемането на съответните корективни мерки.
This would have exposed the weakness of the Society at a much earlier stage and would have prompted corrective action.
DTI не се е възползвал от тази възможност (…).
DTI did not take that opportunity (…).
Британските регламенти, свързани с въвеждането на Директивата, не променят по никакъв начин съществуващите условия.”
The UK regulations implementing the Directive left the position as it had been previously."
Клаузата за основателните очаквания на застрахованите лица и създаването на резерви за дискреционни бонуси
PRE argument and the reserving of discretionary bonuses
Както бе споменато в разделите относно член 8 и член 10, британското законодателство надвишава обхвата на Директивата, въвеждайки условието за надлежното зачитане на основателните очаквания на застрахованите лица при определянето на стойността на дългосрочните задължения.
As was mentioned in the sections relating to Articles 8 and 10, UK law goes beyond the Directive by including a reference to pay due regard to the reasonable expectations of policyholders (PRE) when determining the amount of long-term liabilities.
В контекста на случая ELAS, според една от гледните точки, част от основателните очаквания на застрахованите лица се състои именно в очакването за получаване на дискреционни бонуси в допълнение към договорените възнаграждения.
In the context of the ELAS case, one line of argument has it that one of aspect of PRE was that they did indeed expect to receive discretionary bonuses in addition to contractual benefits.
Разсъжденията продължават в насока на твърдението, че ако британските органи бяха изпълнили докрай своето задължение да гарантират зачитането на основателните очаквания на застрахованите лица, това е щяло да доведе до една по-консервативна оценка на фирмените задължения и е можело да бъдат предотвратени последствията от постановлението на Камарата на лордовете по случая Hyman , който, както беше споменато по-рано, е събитието, станало повод за провала на ELAS.
The reasoning continues by saying that if the UK authorities had followed through with their obligation to ensure the respect of PRE, this would have led to a more conservative estimation of the company’s liabilities and might have avoided the consequences of the ruling of the House of Lords on the Hyman case, which was the event that sparked ELAS’ misfortune, as mentioned previously.
В H2 господин JOSEPHS, свидетел, представя своето мнение по въпроса, твърдейки, че “ELAS е настоявала всички полици да бъдат третирани еднакво, независимо дали са сключени като договори с “фиксирани възнаграждения” или под формата на по-късните “инвестиционни договори”.
This is expressed in another way by witness Mr. JOSEPHS in H2, who claims that " Equitable insisted on treating all policies alike, whether they were written as ‘defined benefit’ contracts, or in the later form as ‘investment’ contracts ."
Договорите били сключени при условия, осигуряващи на полицодържателите абсолютни права на дял от дружествените приходи от инвестиции, пропорционално на нетната стойност на платените премии.”
The contracts " were written so as to give their holders the absolute right to share in the investment return of the Society pro rata to net premiums paid ."
Според неговото тълкувание член 18 е предполагал това право да бъде отразено в изчислените задължения по тези полици, но това, според господин JOSEPHS, не е било направено.
According to his interpretation, Article 18 would have required that this right be reflected in the calculated liabilities for those policies, which, according to Mr. JOSEPHS, was not the case.
Било ли е предвидено дискреционните и извъндоговорните бонуси да бъдат заложени в основателните очаквания на застрахованите лица?
Were discretionary and non-contractual bonuses perceived to be included in PRE?
Както бе подробно разяснено в частта относно член 8 – не и според британските регулаторни органи.
As has been explained at length in the section on Article 8, the UK regulators did not believe so.
При все това, редица показания, получени от комисията (начело с доклада на Penrose (WE 16)) сочат, че е възможно да се направи заключение, че дискреционните и извъндоговорни бонуси са били неразделна част от пакета, предложен на застрахованите лица, у които е било създадено очакване, че тези бонуси ще бъдат изплатени в зависимост единствено от състоянието на пазара към момента на настъпване на застрахователното събитие (виж WE 26 Burgess Hodgson, WE 52-54 Seymour, H5 Lloyd).
However, from numerous pieces of evidence received by this committee, and starting with the Penrose report (WE 16), it is possible to infer that discretionary and non-contractual bonuses were an integral part of the package offered to policyholders, who had been led to expect that these bonuses would be paid depending only on the state of the markets at the time of exiting (see WE 26 Burgess Hodgson, WE 52-54 Seymour, H5 Lloyd).
В заключение, разсъжденията по член 18 изглеждат така: ако британските органи са били задължени да зачитат основателните очаквания на застрахованите лица, те са щели също така да осигурят гаранции, че резервите на ELAS са обезпечавали дискреционните и крайни бонуси.
To conclude, the argument in terms of Article 18 goes as follows: if the UK authorities were obliged to respect PRE, they should also have made sure that ELAS’ reserves covered discretionary and final bonuses.
Не считайки дискреционните бонуси за неразделна част от “цялостната бизнес дейност” на компанията, и не задължавайки ELAS да създаде достатъчни технически резерви за тях, британските регулаторни органи косвено са допринесли за провала на ELAS при излизането на постановлението на Камарата на лордовете и по този начин не са отделили нужното внимание на основателните очаквания на застрахованите лица, които се е предполагало, че трябва да защитават, и вероятно с това са нарушили предписанията и смисъла на член 18 от Третата директива за животозастрахователните компании.
By not considering discretionary bonuses as an integral part of the company’s ‘entire business’ and not obliging ELAS to provide adequate technical provisions for them, the UK regulators indirectly contributed to ELAS’ downfall at the time of the House of Lords ruling and therefore did not pay due regard to the PRE they were supposed to defend, possibly breaching the letter and spirit of Article 18 of the 3LD.
Повече информация по този въпрос е представена в Част III относно регулативните мерки.
For further information on this point, see Part III on Regulatory Action.
Член 21 – Активи, включени във/изключени от техническите резерви (член 23 от КД)
Article 21 - Assets included/excluded in technical provisions (Article 23 of CD)
Този член посочва видовете активи, които са допустими за обезпечаването на техническите резерви (член 18) и установява някои принципи относно оценката на одобрените активи.
This article prescribes the type of assets that can be authorised to cover technical provisions (Article 18) and lays down some principles on the valuation of the authorised assets.
Той също така предоставя на регулаторните органи правото да одобряват и други категории активи за обезпечаване на техническите резерви при някои изключителни обстоятелства, и по молба на дадено застрахователно предприятие.
It also gives power to the regulator to accept other categories of assets as cover for technical provisions in exceptional circumstances and at an assurance undertaking's request.
Подобни действия би следвало да са само временна мярка и да са добре обосновани.
This must be temporary and under a properly reasoned decision.
Местната държава-членка не може да разрешава на застрахователните компании да обезпечават своите технически резерви с други категории активи, освен следните:
The home Member State may not authorize assurance undertakings to cover their technical provisions with any but the following categories of assets:
(a) дългови ценни книжа, облигации и други инструменти на паричния и капиталовия пазар;
(a) debt securities, bonds and other money- and capital-market instruments;
(c) дялове и други участия с променлива доходност;
(c) shares and other variable-yield participations;
(d) участия в предприятия за колективни инвестиции в прехвърляеми ценни книжа и други инвестиционни фондове;
(d) units in undertakings for collective investment in transferable securities and other investment funds;
(e) право на собственост върху земя, сгради и недвижими имоти;
(e) land, buildings and immovable property rights;
(f) вземания от презастрахователи, включително и дялове на презастрахователи в технически резерви;
(f) debts owed by reassurers, including reassurers' shares of technical provisions;
(g) депозити във и вземания от цеденти;
(g) deposits with and debts owed by ceding undertakings;
(h) вземания от застраховани лица и посредници, възникващи в резултат на преки и презастрахователни операции;
(h) debts owed by policy-holders and intermediaries arising out of direct and reassurance operations;
(i) аванси срещу полици;
(i) advances against policies;
(j) възстановяване на данъци;
(j) tax recoveries;
(k) искове срещу гаранционни фондове;
(k) claims against guarantee funds;
(l) материални дълготрайни активи, различни от земя и сгради, оценени на базата на нормативно признатата амортизация;
(l) tangible fixed assets, other than land and buildings, valued on the basis of prudent amortization;
(m) парични средства по банкови сметки и в брой, депозити в кредитни институции и в други оторизирани органи;
(m) cash at bank and in hand, deposits with credit institutions and any other body authorized to receive deposits;
(n) разходи за привличане на нови клиенти;
(n) deferred acquisition costs;
(o) акумулирани лихви и ренти, други акумулирани приходи и аванси;
(o) accrued interest and rent, other accrued income and prepayments;
(p) възвратни права.
(p) reversionary interests.
В случая с асоциацията на застрахователите, Lloyd's, категориите активи трябва да включват и гаранции и акредитивни писма, издадени от кредитни институции по смисъла на Директива 77/780/EИО (¹) или от застрахователни предприятия, заедно с подлежащи на проверка суми по животозастрахователни полици, доколкото те представляват фондове, принадлежащи на членове.
In the case of the association of underwriters known as Lloyd's, asset categories shall also include guarantees and letters of credit issued by credit institutions within the meaning of Directive 77/780/EEC (¹) or by assurance undertakings, together with verifiable sums arising out of life assurance policies, to the extent that they represent funds belonging to members.
Включването на активите и категориите активи, изброени в първия подпараграф, не означава непременно, че всички тези активи трябва да бъдат автоматично приемани като обезпечение за техническите резерви.
The inclusion of any asset or category of assets listed in the first subparagraph shall not mean that all these assets should automatically be accepted as cover for technical provisions.
Местната държава-членка трябва да установи по-изчерпателни правила относно условията на използване на допустими активи; и в тази връзка, тя може да изисква значителни обезпечения или гаранции, особено в случаите на вземания от презастрахователи.
The home Member State shall lay down more detailed rules fixing the conditions for the use of acceptable assets; in this connection, it may require valuable security or guarantees, particularly in the case of debts owed by reassurers.
При определянето и прилагането на установяваните от нея правила, местната държава-членка трябва, по-специално, да осигури гаранции за спазването на следните принципи:
In determining and applying the rules which it lays down, the home Member State shall, in particular, ensure that the following principles are complied with:
(i) активите, обезпечаващи техническите резерви, трябва да бъдат оценявани отделно от всякакви задължения, произтичащи във връзка с тяхното придобиване;
(i) assets covering technical provisions shall be valued net of any debts arising out of their acquisition;
(ii) всички активи трябва да бъдат оценявани на принципа на предпазливостта, при коригиране на риска за някои нереализуеми суми.
(ii) all assets must be valued on a prudent basis, allowing for the risk of any amounts not being realizable.
По-специално, дълготрайните материални активи, различни от земя и сгради, могат да бъдат признати като обезпечение за технически резерви единствено ако са оценени на базата на реалистични амортизационни методи;
In particular, tangible fixed assets other than land and buildings may be accepted as cover for technical provisions only if they are valued on the basis of prudent amortization;