natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Независимо от това, в годините преди настъпването на финансовата криза бедните страни вече бяха засегнати от продоволствената криза вследствие на повишаването на цените на основните стоки, което засегна препитанието на стотици милиони хора; от енергийната криза, която източи огромни ресурси от страните, които не произвеждат петрол и газ, за да могат те да поддържат дейностите си; от изменението на климата, чиито последствия се проявяват най-тежко в развиващите се страни, като нанасят щети на реколтата и разрушават инфраструктурата им.
However, in the years prior to the financial crisis, the poorer countries had already been hit by the food crisis, with a rise in commodity prices that adversely affected the ability of hundreds of millions of people to meet their needs; the energy crisis, which led to a greater drain on the resources of non-oil- or gas-producing countries as they sought to maintain their activity; and the climate crisis, the consequences of which can be seen more acutely in developing countries, which are having to deal with damage to their harvests and the destruction of their infrastructure.
Финансовата криза засили многократно вече започналото влошаване на положението на страните с ниски доходи.
The financial crisis has had an exponential effect on the deterioration of the situation that low-income countries had already been starting to experience.
Проследявайки развитието на финансовата криза от самото й начало, можем да направим следните заключения:
From the developments that have occurred since the start of the financial crisis we can extract the following points:
Причините се дължат на развитите страни, на разпространението в тях на определени непрозрачни практики във финансовата система, на насърчаването на спекулативни балони, на алчността за извличане на бърза и изкуствена печалба от производството, на безотговорността на много от ръководните органи на съответните финансови институции.
The causes lie with the developed countries, the expansion within them of certain opaque practices within the financial system, the strength of speculative bubbles, the greed for fast, artificial profits from the real economy, and the irresponsibility of many managers of large financial institutions.
И всичко това в контекста на концепцията за глобализация, имаща за цел постигане на пълна дерегулация и отхвърляне на всички инструменти на публичното управление.
All this in the context of a concept of globalisation aiming at total deregulation and the rejection of any public governance tools.
Това, което първоначално беше определено като финансова криза, за която се твърдеше и предполагаше, че ще окаже незначително въздействие върху развиващите се държави, тъй като все още не са добре интегрирани към световната финансова система, се проявява като все по-разрушителна икономическа, социална и хуманитарна криза и криза на развитието.
What was initially diagnosed as a financial crisis, of which it was said or assumed that it would have little effect on developing countries, since they were not yet very closely integrated into the global financial system, has increasingly shown itself to be a devastating economic, social, development and humanitarian crisis.
Както посочва Европейската комисия, след като засегна развитите страни и страните с нововъзникващи икономики, „третата вълна“ на кризата драматично достигна развиващите се страни.
As the European Commission points out, after having affected the advanced and emerging economies, the ‘third wave’ of the crisis has dramatically reached developing countries.
В този случай, „вълната“ заплашва да се превърне в „цунами“.
In this case, the ‘wave’ is on the way to becoming a tsunami.
Всъщност развиващите се страни търпят последствията от тази криза във всички сектори:
In fact, developing countries are suffering this crisis in each and every field of activity:
а) По-слаб икономически растеж и по-висок процент безработица.
a) Lower economic growth and more unemployment.
Вследствие на това броят на безработните и на бедните работници се увеличава изключително бързо, най-вече в градските зони, което наред с другото може да увеличи миграционните потоци, в допълнение към миграцията в резултат на изменението на климата.
As a result, the number of unemployed people and poor workers is growing at a huge rate, above all in urban areas, which could also dramatically increase migration flows, in addition to the migration caused by climate change.
б) Спад на цените и на приходите от собствени суровини.
b) A fall in prices and revenue obtained through sale of their raw materials.
Очаква се цените на последните (с изключение на петрола) да намалеят с повече от 20 % през 2009 г.
It is estimated that the price of raw materials (not including oil) will fall by more than 20% during 2009.
в) Намаляване на търговията и увеличаване на търговските ограничения.
c) Reduction in trade and increase in trade restrictions.
Очаква се през 2009 г. световният обем на търговията да се свие с над 10 %, като износът на стоки от страните с нововъзникващи икономики и от развиващите се страни ще отбележи отрицателен ръст, до 17 % за Африка, като се има предвид, че през 2008 г. все още се предвиждаше положителен растеж от 11,3 %.
It is estimated that in 2009 the total volume of trade will fall by more than 10%, since exports of goods from emerging and developing countries will experience negative rates, of up to 17% for Africa, whereas in 2008 positive growth of 11.3% had still been forecast.
Всичко това ще доведе до значителен дефицит по текущите сметки, като се отрази сериозно на дълговете и на възможностите за инвестиране.
All this will lead to a significant deterioration in current account balances, which will have a serious effect on their ability to borrow and invest.
г) По-труден достъп до международно финансиране и по-малко външни инвестиции.
d) Greater difficulty in accessing international finance and less external investment.
Рязко са намалели външните капиталови потоци към страните с нововъзникващи икономики и развиващите се страни, а се очаква потребностите от външно финансиране за 2009 и 2010 г. на страните с ниски доходи да достигнат 25 милиарда годишно в сравнение с 2008 г., от които най-много една трета може да бъде осигурена от МВФ.
There have been drastic reductions in external financial flows to emerging and developing countries, and it is estimated that the external financial requirements of the LICs for 2009-2010 will reach EUR 25 billion per year as compared with 2008, of which only a third, at most, will be able to be met by the IMF.
д) Протекционистка реакция на развитите държави, която намалява възможностите за износ на развиващите се страни.
e) A protectionist response by developed countries, which is hindering the export capacity of developing countries.
Европейската комисия подчерта необходимостта от поддържане на пазарите отворени с цел борба срещу рецесията и стимулиране на възобновяването на растежа, което ще бъде изгодно както за едните, така и за другите страни.
The European Commission has emphasised the need to keep the markets open in order to combat the recession and encourage a return to growth, which will be beneficial for both developed and developing countries.
Но в същото време Комисията установи нарастване на протекционистки практики, както явни, така и скрити, и призова развитите икономики да поддържат съответствие между своите публични изявления и своите политики.
At the same time, however, it has noted an increase in protectionist practices, both overt and concealed, and has called for developed economies to maintain consistency between their public statements and their policies.
е) Намаляване на ресурсите и преводите на парични средства от страна на емигрантите, които са претърпели спад от 7 % през 2009 г. в сравнение с 2008 г.; през 2010 и 2011 г. се очаква съвсем слабо покачване на тези стойности, което ще се отрази особено силно на страните с ниски доходи, за които преводите на парични средства представляват 6 % от БВП.
f) A fall in income and remittances by immigrants, which have seen a drop of 7% in 2009 as compared with 2008, and are expected to experience only a weak recovery by 2010 and 2011, with a particularly significant effect on low-income countries, for which remittances add about 6% to the GDP.
ж) По-малка помощ за развитие, когато всъщност са необходими повече допълнителни ресурси.
g) Less development aid, when in fact we now need more additional resources.
През 2008 г. помощта беше с 25 милиарда по-малко от тази, определена в поставените в Гленийгълс цели за 2010 г., като тенденцията е към намаляване.
In 2008 aid was EUR 25 billion less than the target set by Gleneagles for 2010, and the trend is downwards.
Прогнозата на Комисията е, че предоставяните помощи ще намалеят с 22 милиарда през 2009 г.
The European Commission is predicting that aid will have dropped by EUR 22 billion over 2009 as a whole.
з) По-голяма задлъжнялост.
h) Greater indebtedness.
Само за една година външният дълг на страните с нововъзникващи икономики и развиващите се страни се е увеличил с два процентни пункта от БВП.
The total external debt of emerging and developing countries has risen by two percentage points of GDP in just one year.
Резултатът от всички тези отрицателни въздействия върху живота на населението е, че както показват и изчисления като тези на „Intermón Oxfam“, които се приемат от всички, и доклади на международни финансови институции като „BM“ и Декларацията от Световната среща на върха относно продоволствената сигурност (ноември 2009 г.), броят на хората, живеещи в крайна бедност, който в момента възлиза на над 1 милиард, ще се увеличи с близо 100 милиона; в държавите от Африка на юг от Сахара се очакват между 30 000 и 50 000 повече смъртни случаи на деца; ще намалеят разходите за образование, здравеопазване, инфраструктура, както и за вече доста нестабилните мрежи за социално осигуряване и социална закрила.
The result of all these negative impacts on people’s lives is that, according to calculations such as those by Intermón Oxfam, which are generally accepted, as well as reports by international financial institutions such as the World Bank, and the Declaration of the World Summit on Food Security (November 2009), approximately 100 million people will join the more than 1 billion people already living in extreme poverty; between 30 000 and 50 000 more children will die in Sub-Saharan Africa; there will be a fall in spending on education, health, infrastructure and on the already very precarious social security and protection networks.
Междувременно, преди настъпването на кризата публичната помощ, плановете за финансово стимулиране и извънредната ликвидност бяха насочени към разрешаването на проблемите на най-развитите страни в неприемливото съотношение от повече от 20 към 1.
Meanwhile, in the face of the crisis situation, public aid, fiscal stimulus plans and extraordinary liquidity measures have been directed towards resolving the problems of the more developed countries in an unacceptable proportion of more than 20 to 1.
Едва 1,6 % от новите заеми на МВФ, отпуснати след срещите на Г20, са предназначени за Африка.
Of the new IMF loans, following the G20 meetings, only 1.6% has gone to Africa.
От общо 250 милиарда специални права на тираж, одобрени от Г20, едва 17 са предназначени за Африка.
Of a total of USD 250 billion of Special Drawing Rights granted by the G20, only USD 17 billion have gone to Africa.
От друга страна, заемите увеличават дълга на бедните страни.
In addition, the loans will increase the debt of impoverished countries.
И най-накрая, изискванията за финансово заздравяване на развитите страни поставят в риск изпълнението на ангажиментите за официална помощ за развитие.
Finally, the fiscal consolidation needs of developed countries are jeopardising the maintenance of ODA commitments.
Очевидно е, че докато в развитите страни кризата затихва, в развиващите се страни тя се увеличава.
It is clear that while the crisis has been easing in developed countries it has been worsening in developing countries.
Докато напредналите страни вече излизат от кризата, онези, за които е най-необходимо да излязат от нея, продължават да затъват все повече.
While the advanced countries are now coming out of the crisis, those that most need to emerge from it are continuing to sink deeper into it.
За развития свят тази криза ще бъде просто преходен спад в благосъстоянието му - както по своята сила, така и по своята продължителност.
For the developed world this crisis will be a temporary slump in its prosperity, both in intensity and in duration.
За много от развиващите се страни тя заплашва да се превърне в пропаст, която ще погълне цяло десетилетие на борба срещу бедността и социалната изолация и от която сериозно ще пострада цяло едно поколение.
For many developing countries it threatens to be an abyss in which an entire decade of the fight against poverty and exclusion will be lost, with a whole generation being seriously affected.
В допълнение, продължаването на кризата в развиващите се страни ще представлява само по себе си спънка за световния икономически растеж.
The continuation of the crisis in developing countries also constitutes a brake in itself on world growth.
Това е становището на Европейската комисия, която заявява, че „растежът в развиващите се страни също ще осигури работни места, ръст и просперитет и в другите страни и ще допринесе за световния мир и стабилност“.
The European Commission recognises this, in stating that ‘growth in developing countries will provide jobs, growth and prosperity elsewhere too and contribute to global peace and stability’.
Същото фигурира и в Декларацията на Г20 от Питсбърг, в която се казва че „стъпките за намаляване на различията в развитието могат да бъдат мощен двигател на световния растеж“.
The same sentiment appears in the G20 Leaders’ Statement in Pittsburgh, which states that ‘steps to reduce the development gap can be a potent driver of global growth’.
При все това, въпреки че международната общност неведнъж е подчертавала, че развитието е неразделна част от разрешаването на настоящата световна криза, въпреки че на международните конференции в Ню Йорк, Акра и Доха и на срещите на Г20 във Вашингтон, Лондон и Питсбърг и особено на срещата на върха на Г8 в Л’Акуила се демонстрираха твърди позиции и се приеха конкретни ангажименти с цел изпълнение на ЦХР, изпълнение на поставените цели за помощ, увеличаване на ефективността на помощта и включване на развиващите се страни в реформите на световното управление, това, което е сигурно, е че обещаните ресурси не са пристигнали в тези страни, а обявените реформи все още не са стартирали.
However, despite the fact that the international community has repeatedly stressed that development is part and parcel of the solution to this global crisis, and despite the fact that at international conferences in New York, Accra and Doha, at the G20 meetings in Washington, London and Pittsburgh, and particularly at the G8 Summit in L’Aquila, strong positions were taken and precise commitments made to reach the MDGs, to stick to aid targets, to make aid more effective, and to involve the developing countries in the reform of global governance, it is clear that the resources promised have not reached these countries and that the reforms announced have yet to be put into effect.
При тази действителност развитият свят трябва да реагира мощно и бързо.
In view of this situation, the developed world must respond strongly and swiftly.
Тази бърза реакция трябва да бъде последвана от друга, по-дългосрочна.
This rapid response needs to be succeeded by a second, longer-lasting response.
Но тази реакция не може да се състои в приемането на изолирани мерки, колкото и атрактивни да са те, а в поемането на широкообхватен ангажимент, придружен от поредица добре координирани действия, ръководени ефикасно и прозрачно, като се търсят широкообхватни споразумения между основните донори, страните партньори, финансовите институции и гражданското общество.
This cannot be done through an isolated measure, however striking that may be, but must be implemented through a broad commitment with a package of better coordinated actions managed in a more effective and transparent way, seeking broad agreements between main donors, partner countries, financial institutions and civil society.
При стартирането на тези действия ЕС трябва да продължи да заема лидерска позиция и да проявява твърда решимост, за да се засили ангажираността на всеки отделен орган на Съюза и да се даде възможност да бъде чут недвусмислено гласът на Парламента.
In putting into motion this dynamic for action, the EU must continue to take the lead and be utterly determined, and therefore we need to strengthen the commitment of each and every one of the EU bodies, and to make Parliament’s voice heard in unambiguous terms.
Докладчик по становище: María Muñiz De Urquiza
Rapporteur: María Muñiz De Urquiza
William (The Earl of) Dartmouth, Daniel Caspary, Christofer Fjellner, Joe Higgins, Yannick Jadot, Bernd Lange, David Martin, Emilio Menéndez del Valle, Cristiana Muscardini, Godelieve Quisthoudt-Rowohl, Niccolò Rinaldi, Helmut Scholz, Iuliu Winkler, Jan Zahradil, Pablo Zalba Bidegain, Paweł Zalewski
William (The Earl of) Dartmouth, Daniel Caspary, Christofer Fjellner, Joe Higgins, Yannick Jadot, Bernd Lange, David Martin, Emilio Menéndez del Valle, Cristiana Muscardini, Godelieve Quisthoudt-Rowohl, Niccolò Rinaldi, Helmut Scholz, Iuliu Winkler, Jan Zahradil, Pablo Zalba Bidegain, Paweł Zalewski
Catherine Bearder, José Bové, George Sabin Cutaş, Salvatore Iacolino, Syed Kamall, Elisabeth Köstinger, Jörg Leichtfried, Matteo Salvini, Michael Theurer, Jarosław Leszek Wałęsa
Catherine Bearder, José Bové, George Sabin Cutaş, Salvatore Iacolino, Syed Kamall, Elisabeth Köstinger, Jörg Leichtfried, Matteo Salvini, Michael Theurer, Jarosław Leszek Wałęsa
María Muñiz De Urquiza, Patrice Tirolien
María Muñiz De Urquiza, Patrice Tirolien
Докладчик по становище: Jürgen Klute
Rapporteur: Jürgen Klute
Комисията по икономически и парични въпроси приканва водещата комисия по развитие да включи в предложението за резолюция, което ще приеме, следните предложения:
The Committee on Economic and Monetary Affairs calls on the Committee on Development, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
5. счита, че само размерът на помощта за развитие не предоставя достатъчно основание, за да се прецени ефективността и ефикасността на мерките на Европейския съюз в областта на помощта за развитие;
Takes the view that the volume of development assistance funding alone does not provide a sufficient basis for judging the effectiveness and efficiency of the European Union’s development assistance measures;
11. призовава Съвета и Комисията да подобрят координацията на двустранното и многостранното сътрудничество за развитие, тъй като тя е един от главните фактори, които намаляват ефективността на помощта за развитие;
Calls on the Council and the Commission to improve the coordination of bilateral and multilateral development cooperation, since this is one of the main factors undermining the effectiveness of development assistance;
18. подчертава, че кредитната криза, несигурността, предизвикана от цикъла на депресия, и спадът в международната търговия, инвестициите и преводите на парични средства от работници мигранти са пътищата, по които кризата се прехвърли от развитите към развиващите се страни, и че Съюзът трябва да приеме инициативи и да утвърди присъствието си на международната сцена във всички тези области по съгласуван, всеобхватен и последователен начин;
Stresses that the credit crunch, uncertainty caused by the depressionary cycle and the drop in international trade, investment and remittances by migrant workers are the channels by which the crisis has been transmitted from the developed countries to the developing countries, and that in all these areas, the Union needs to adopt initiatives and assert its presence on the international stage in a concerted, comprehensive and coherent manner;
21. припомня, че принципът за последователност на политиките за развитие (ППР), посочен в Договорите за ЕС, е ключов за постигане на ЦХР; затова настоятелно призовава ЕС да разработи търговска политика, която е последователна и съгласувана с постигането на ЦХР; призовава за изработването на солиден правен механизъм, който да гарантира, че ЕС ще е отговорен за ангажиментите си за съгласуваност на политиките;
Recalls that the principle of policy coherence for development (PCD), which is specified in the EU Treaties, is a key concept for attaining the Millennium Development Goals (MDGs); urges the EU accordingly to develop a trade policy which is consistent and coherent with the achievement of the MDGs; calls for the elaboration of robust legal mechanisms that would ensure that the EU is held accountable for its commitments towards policy coherence;
35. призовава Международния валутен фонд да изготви за следващата среща на Г-20 доклад относно приноса на финансовата система за разходите, свързани с интервенционните мерки на различните правителства, който да обхване всички преки и косвени разходи, понесени от публичните финанси, и по-специално въздействието им върху бюджетите на развиващите се страни.
Calls for a report to be prepared by the International Monetary Fund for the next G-20 meeting on the contribution to be made by the financial system towards paying for the burdens associated with the various government interventions to look at all the direct and indirect burdens imposed on public finances and, in particular, their impact on the budgets of developing countries.
Burkhard Balz, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Pascal Canfin, Nikolaos Chountis, George Sabin Cutaş, Rachida Dati, Leonardo Domenici, Derk Jan Eppink, Markus Ferber, Elisa Ferreira, Vicky Ford, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Sven Giegold, Enikő Győri, Liem Hoang Ngoc, Othmar Karas, Wolf Klinz, Jürgen Klute, Werner Langen, Astrid Lulling, Arlene McCarthy, Íñigo Méndez de Vigo, Ivari Padar, Alfredo Pallone, Anni Podimata, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Edward Scicluna, Peter Simon, Peter Skinner, Theodor Dumitru Stolojan, Ivo Strejček, Kay Swinburne, Marianne Thyssen, Ramon Tremosa i Balcells
Burkhard Balz, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Pascal Canfin, Nikolaos Chountis, George Sabin Cutaş, Rachida Dati, Leonardo Domenici, Derk Jan Eppink, Markus Ferber, Elisa Ferreira, Vicky Ford, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Sven Giegold, Enikő Győri, Liem Hoang Ngoc, Othmar Karas, Wolf Klinz, Jürgen Klute, Werner Langen, Astrid Lulling, Arlene McCarthy, Íñigo Méndez de Vigo, Ivari Padar, Alfredo Pallone, Anni Podimata, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Edward Scicluna, Peter Simon, Peter Skinner, Theodor Dumitru Stolojan, Ivo Strejček, Kay Swinburne, Marianne Thyssen, Ramon Tremosa i Balcells
относно предложението за директива на Европейския парламент и Съвета относно такси за сигурността на въздухоплаването
on the proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on aviation security charges
PE v02-00
PE 430.895v02-00
***I Обикновена законодателна процедура (първо четене)
***I Codecision procedure (first reading)
ИЗЛОЖЕНИЕ НА МОТИВИТЕ.............................................................................................28
EXPLANATORY STATEMENT..............................................................................................26
относно п редложение то за директива на Европейския парламент и Съвета относно такси за сигурността на въздухоплаването
on the proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on aviation security charges
– като взе предвид предложението на Комисията до Европейския парламент и до Съвета ( COM(2009)0217 ),
– having regard to the Commission proposal to the European Parliament and the Council ( COM(2009)0217 ),
– като взе предвид член 251, параграф 2 и член 80, параграф 2 от Договора за ЕО, съгласно които предложението е внесено от Комисията ( C7‑0038/2009 ),
– having regard to Article 251(2) and Article 80(2) of the EC Treaty, pursuant to which the Commission submitted the proposal to Parliament ( C7-0038/2009 ),