natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Общият брой получени отговори надхвърли 2300, на осем езика на Общността.
The total number of responses exceeded 2300, in eight Community languages.
С цел практичност беше извършен първи подбор въз основа на пълнотата на получените отговори и за отразяване на възможно най-добрия баланс между държавите-членки.
For practical reasons, a first selection was made on the basis of the completeness of the answers received, and to reflect the best possible balance between Member States.
Общият брой обработени отговори като първа стъпка беше 1160, като останалите отговори и няколко въпроса бяха запазени за последващ анализ.
The total number of answers processed as a first step was 1160, with the remaining answers and several questions kept for a subsequent analysis.
Бяха получени отговори от всичките 27 държави-членки, като най-много от анализираните отговори дойдоха от Германия (44%), Полша (19%), Франция (6%), България (6%), Словения (5%) и Австрия (4%).
Answers were received from all 27 Member States, with most answers analysed coming from Germany (44%), Poland (19%), France (6%), Bulgaria (6%), Slovenia (5%) and Austria (4%).
Значителна част от респондентите бяха от държавите-членки, присъединили се през 2004 и 2007 г. (37%) и поради това е налице приемлив баланс между тези отговори и онези на другите държави-членки (63%).
A substantial number of respondents came from Member States having acceded in 2004 and 2007 (37%) and thus there is a fair balance between these answers and those from other Member States (63%).
Въпросникът обхващаше широк спектър от съдилища, като най-големите групи бяха административни, трудовоправни, финансови, социални и трудови съдилища.
The survey covered a wide variety of courts, with the largest contingents being administrative, employment, financial, social and labour courts.
Малка част от респондентите (8%) са заявили, че въобще не са осведомени за начина на достъп до източници на правото на Общността.
A small minority of respondents (8%) claimed they did not know how to access Community law sources at all.
От тези, които в действителност знаят как да получат достъп до правото на Общността, 18% редовно са осъществявали достъп до съдебната практика на Съда на Европейските общности (нататък наричан Съд на ЕО
Of those who did know how to access Community law, 18% accessed case-law of the Court of Justice (hereinafter, ECJ
Този израз се разглежда в най-широкия смисъл, състоящ се от Първоинстанционния съд и Съда на публичната служба. ), докато голяма част (65%) са правили това рядко, а 17% никога не са го правили.
This expression is understood in the widest sense, comprising the Court of First Instance and Civil Service Tribunal. ) regularly whilst a large majority (65%) only did so rarely, and 17% never did so.
В рамките на ЕС бяха видни някои различия в осведомеността.
Certain discrepancies in knowledge were apparent throughout the EU.
Осведомеността относно достъп до правото на Общността липсваше повече в „старите“ държави-членки (10%), отколкото в „новите“ (5%).
Knowledge of access to Community law was more likely to be unknown in "old" Member States (10%) than in "new" ones (5%).
Въпреки това, измежду тези, които не са запознати как да осъществят достъп до правото на Общността, съдиите от „старите“ държави-членки са се консултирали със съдебната практика на Съда на ЕО по-често (вж. графиката по-долу).
However, amongst those judges who did know how to access Community law, judges from the "old" Member States consulted ECJ case-law more regularly (see chart below).
Отговорите се различаваха значително и по отношение на тематичната област на националния съд.
The answers varied also widely in relation to the subject area of the national court.
Като пример, при съдиите, работещи в областта на интелектуалната собственост, съдиите, занимаващи се предимно с финансови или данъчни дела, и административните съдии (съответно 75%, 60% и 46%) има много по-голяма вероятност да се консултират със съдебната практика на Съда на ЕО редовно, отколкото при техните колеги в съдилища, занимаващи се с трудовоправни въпроси или социално право (съответно 20% и 25%).
For example, intellectual property judges, judges dealing mainly with financial or taxation matters, and administrative judges (75%, 60% and 46% respectively) were much more likely to consult ECJ case-law regularly than their colleagues in courts dealing with labour/employment issues or social law (20% and 25% respectively).
В заключение, нито един съдия, занимаващ се със семейно или наказателно право, не заяви че се консултира със съдебната практика на Съда на ЕО редовно.
Finally, not a single responding judge dealing with family or criminal law claimed to consult ECJ case-law regularly.
39% от респондентите считат, че чуждите езици представляват пречка за достатъчна информираност за правото на Общността.
39% of respondents considered that foreign languages constituted a barrier to adequate information on Community law.
Основното оплакване засяга достъпа до чужди съдебни решения, включително като пример тези на върховните съдилища на всяка държава-членка.
The main complaint concerned access to foreign judgments, including for example those of the supreme courts of each Member State.
Няколко съдии споменаха факта, че техническите термини са особено трудни за разбиране на чужд език.
Several judges mentioned the fact that technical terms were particularly difficult to understand in a foreign language.
Един германски съдия, специализиращ в областта на финансовите въпроси, изрази становището, че прочитането на решенията на съдилища в други държави-членки е от значение, но отнема толкова много време, че е почти неосъществимо с оглед на времевите ограничения на съдебната система.
One German judge specialised in financial matters considered that reading the decisions of courts in other Member States was important but so time-consuming it was almost impossible, given judicial time-constraints.
Френски съдия сподели, че не би се позовал на чужда юриспруденция или коментари поради риска от неточност или погрешно разбиране, които биха имали тежки последствия за засегнатите лица.
A French judge would not refer to foreign jurisprudence or commentary because of the risk of imprecision or misunderstanding which could have very serious consequences for individuals.
Накрая, друг съдия изтъкна, че е изпитвал истински затруднения при прилагане на чуждо законодателство, когато последното е било установено от съответните стълкновителни норми.
Finally, another judge had real difficulties in applying foreign law when that law was designated by the relevant conflict rules.
Много съдии от „новите“ държави-членки, по-специално Полша, Словения и Унгария, се оплакаха, че не цялата съдебна практика на Съда на ЕО е била преведена на техните езици преди датата на присъединяване.
Many judges from "new" Member States, in particular Poland, Slovenia and Hungary, complained that not all ECJ case-law prior to accession had been translated into their language.
Няколко съдии от „новите“ държави-членки не бяха осведомени, че acquis , и по-специално съдебна практика на Съда на ЕО, са налични на техните собствени езици.
Several judges from "new" Member States were not aware that any of the acquis , and in particular that ECJ case-law existed in their own language.
Значителен брой съдии от множество държави-членки коментираха въпроса за превода на съдебни решения.
A substantial number of judges from a wide variety of Member States commented on the question of translation of judgments.
Много съдии изразиха безпокойство по отношение на времето, необходимо за изготвяне на текстове на всички езици на дадено решение на Съда на ЕО или становище на генерален адвокат.
Many judges expressed concern at the time it took for all linguistic versions of an ECJ judgment or Advocate General Opinion to be available.
Много съдии определиха качеството или надеждността на преводите на актове на Общността или съдебна практика на техните езици като незадоволително.
Numerous judges considered the quality or reliability of translations of Community acts or case-law into their language to be inadequate.
Германски съдия също отбеляза някои несъответствия между текстовете на различни езици на един и същ акт на Общността.
A German judge also noted certain discrepancies between linguistic versions of a same Community act.
Няколко съдии споделиха, че са изпитвали значителни затруднения при сравняване на текстове на различни езици на акт на Общността за целите на тълкуването, за да видят дали е съществувала необходимост от препращане за даване на преюдициално заключение.
Several judges had substantial difficulties in comparing different language versions of a Community act for interpretation purposes, to see whether there existed a need to make a preliminary reference.
Обхватът и качеството на тази сравнителна процедура ще зависят от езиковите способности на съответния съдия.
The breadth and quality of this comparative exercise will depend on the judge's linguistic capacity.
Няколко съдии споменаха тази процедура, заключавайки, че не са били в състояние да я извършат пълноценно (вж. също раздел 4, буква ж), точка ix) за подобен случай).
Several judges referred to this exercise, concluding that they were unable to carry it out meaningfully (see also section 4(g)( ix ) on a related point).
Няколко съдии споменаха проблема с липсата на научни коментари по правото на Общността на техния език.
A few judges mentioned the unavailability of academic commentaries on Community law in their language to be problematic.
Все пак бяха споменати няколко конкретни информационни елемента, като бюлетина на агенция на ЕС (OHMI
Several specific items of information were finally referred to, such as the newsletter of an EU agency (the OHMI
Бюлетинът е достъпен на адрес
The newsletter is available at
http://oami.europa.eu/en/office/press/default.htm . ) и някои обяснения на законодателни предложения, предоставени от Комисията.
http://oami.europa.eu/en/office/press/default.htm . ) or certain explanations provided by the Commission of legislative proposals.
Поставяйки настрана проблема с преводите, много съдии изразиха становището, че начинът на формулиране на правото на Общността е това, което най-много затруднява достъпа до него.
Setting aside the issue of translation, many judges considered that what made access to Community law the most difficult was the way it was framed.
Един съдия коментира, че неяснотите в правото на Общността като цяло го правят трудно за прилагане в национални съдилища.
One judge commented that the obscurity of Community law in general made it difficult to apply in national courts.
Подобен коментар беше направен по-настойчиво по отношение на стила на решенията на Съда на ЕО, и в частност на доводите или обосновката, които не винаги са ясно разбираеми за националните съдии (вж. раздел 7 по-долу).
A similar comment was made more insistently in respect of the style of the ECJ's judgments, and in particular the reasoning or justification which was not always clearly understood by national judges (see section 7 below).
Средностатистически, само 20% от респондентите са вземали участие в поне един езиков курс, обхващащ правни въпроси.
On average, only 20% of respondents had participated in at least one language course covering legal issues.
Тази стойност изглежда прикрива някои различия между държавите-членки, както може да бъде забелязано в графиката по-долу.
This figure would seem to hide certain discrepancies between Member States, as can be seen in the chart below.
Единадесет държави-членки бяха взети предвид в горната графика, като броят на респондентите от останалите държави-членки не беше определен като достатъчен за осигуряване на надеждни данни.
Eleven Member States were taken into account in the above chart, as the number of responses from the remaining Member States was not considered sufficient to provide reliable data.
От наличните данни може да се заключи, че степента на участие в такива правни езикови курсове остава относително ограничена във всички държави-членки (под 40%), че тя е ниска за повечето, но не за всички държави-членки, присъединили се през 2004 г., и че е много ниска (под 10%) за Румъния и България.
It appears from the data available that participation rates at such legal linguistic courses remains relatively limited in all Member States (below 40%), that it is low for most but not all Member States having acceded in 2004, and that it is very low (less than 10%) for Romania and Bulgaria.
Горната диаграма показва, че голяма част от респондентите, които са изучавали чужда правна терминология, са направили това в университета, по принцип по време на тяхното следване на юридически специалности.
The above chart shows that a large majority of respondents who studied foreign legal terminology did so at university, generally during their law studies.
Значителна част от тези лица са посещавали такива курсове, докато са учили в университет в държава-членка, различна от собствената, например, като част от програмата Еразъм или от програма за магистратура по право (LLM).
A substantial proportion of these people studied such courses whilst at a university in a Member State other than their own, for example, as part of the Erasmus programme or on an LLM programme.
Малка част (6%) са посещавали курсове, които не са били провеждани от университет, тяхно национално министерство или орган за съдебно обучение.
A small minority (6%) attended courses which were not provided by a University, their national ministry or a judicial training body.
Тези „други“ курсове са били провеждани от Британския съвет, Гьоте институт, Академията по европейско право, Европейската мрежа за съдебно обучение, ФАР и в един от случаите - от частен преподавател.
Such "other" courses were provided by the British Council, the Goethe Institute, the European Law Academy, the European Judicial Training Network, PHARE, and in one case, by a private teacher.
Английският език е бил най-търсеният (53%), следван от френския като другия основен език (37%).
English was the most sought-after language (53%), with French being the other major language (37%).
Някои съдии посещавали курсове по испански и немски език (по 4% всеки), като други езици се срещат много рядко (вж. по-долу).
Some judges took courses in Spanish and German (4% each), with other languages appearing only very rarely (see below).
61% от респондентите никога не са посещавали европейска програма за обучение или някаква национална програма за обучение в областта на правото на Общността.
61% of respondents had never attended a European training programme or any national training programme concerning Community law.
33% от респондентите са участвали в национална програма за обучение в областта на правото на Общността.
33% of respondents had attended a national training programme concerning Community law.
14% от респондентите са участвали в програма, организирана от европейски орган.
14% of respondents had attended a programme organised by a European body.
В заключение, 10% от респондентите са посещавали както курсове, организирани от национални органи, така и курсове, организирани от европейски орган.
Finally, 10% of respondents had attended courses organised both by national authorities and courses organised by a European body.
Налице е ясна връзка между посещаването на национални и европейски курсове на обучение.
A clear link existed between the attendance of national and European training courses.
Съдиите, които са посещавали курс, организиран от национален орган, е по-вероятно да са посещавали и курсове, организирани от европейски органи.
Judges that had attended a course organised by a national authority were more likely to also have attended courses organised by European bodies.
Най-често споменавани бяха семинарите и курсовете на обучение, организирани от Академията по европейско право в Трир.
Seminars and training courses organised by the European Law Academy in Trier were most cited.
Европейската мрежа за съдебно обучение (ЕМСО) и нейната програма за обмен на съдии бяха често срещани, докато няколко съдии от „новите“ държави-членки са посещавали програми по TAIEX и ФАР (вж. по-долу).
The European Judicial Training Network and its exchange programme for judges came up often, whilst several judges from "new" Member States attended TAIEX and PHARE programmes (see below).
Няколко съдии повдигнаха въпроса за разходите, а голяма част изтъкнаха, че такива курсове не трябва да представляват лична финансова тежест за съответните съдии.
Several judges raised the question of cost, and a large majority considered that such courses must not entail any personal financial burden for the judges concerned.
Един германски съдия изрази становището, че покриването единствено на пътните разноски и разноските по настаняване е недостатъчно, тъй като самият курс на обучение е скъп.
One German judge considered that covering travel and accommodation costs alone was insufficient as the training course itself was expensive.
Забележка: тази класификация е чисто показателна, с оглед на това, че Академията по европейско право (АЕП) е организирала голям брой семинари от името на TAIEX и ФАР за „новите“ държави-членки, като пример.
Note: this classification is purely indicative, given that ERA has organised a large number of seminars on behalf of TAIEX and PHARE for the “new” Member States, for example.
Явно мнозинство от респондентите съдии (54%) се определиха като запознати с производството за препращане към Съда на Европейските общности.
A clear majority of responding judges (54%) considered themselves familiar with the procedure to refer to the European Court of Justice.
Въпреки това се вижда също, че е два пъти по-вероятно респондентите да се определят като неосведомени за производството (32%), отколкото като много осведомени (14%).
However, it also appears that respondents were twice as likely to consider themselves unfamiliar with the procedure (32%), as they were to consider themselves very familiar with it (14%).
Привидно съществуват широки различия между отделните държави-членки.
There would appear to exist wide discrepancies between the different Member States.
В България, Белгия и Франция например, огромното мнозинство от респондентите (съответно 84%, 87% и 94%) са се определили като незапознати с преюдициалното производство.
In Bulgaria, Belgium and France for instance, the vast majority of respondents (84%, 87% and 94% respectively) considered themselves unfamiliar with the preliminary ruling procedure.
Респондентите от Австрия, Чешката република и Германия се определят като най-слабо незапознати за производството (съответно 12%, 13% и 18% от отговорите са „незапознат“).
Austrian, Czech and German respondents considered themselves the least unfamiliar with the procedure (12%, 13% and 18% of "unfamiliar" responses respectively).
При сравняване на осведомеността за преюдициалното производство с областите, в които работят разгледаните съдилища, се вижда, че съдиите, специализиращи във финансово или данъчно право (напр.
When comparing the familiarity with the preliminary ruling procedure with the areas in which the responding courts operated, it appeared that judges specialising in financial or tax law (eg.
ДДС и т.н.) са по-наясно с производството (52% много осведомени, 48% осведомени и 0% неосведомени).
VAT etc...) were more aware of the procedure (52% very familiar - 48% familiar - 0% unfamiliar).
123 респонденти съдии заявиха, че са извършили поне едно препращане за преюдициално заключение по време не професионалната си кариера.
123 responding judges claimed to have made at least one reference for a preliminary ruling in the course of their professional career.
Това се равнява на малко повече от 5% от общия брой респонденти.
This equates to slightly more than 5% of the total number of responses.
Тази стойност беше разпределена неравномерно измежду държавите-членки, като Унгария се оказа единственият представител на „новите“ държави-членки, с шест препращания.
This figure was divided unequally amongst the Member States, with Hungary being the only "new" Member State represented, with six references.
Няколко съдии са обмисляли да направят препращане, а един съдия в социален съд се е въздържал от такова препращане, тъй като страните са се опасявали, че то може прекомерно да забави делото.
Several judges had considered making a reference, and one judge in a social court had refrained from doing so because the parties were concerned that this would unduly lengthen the proceedings.
Двама други съдии от първоинстанционен съд са имали желание да направят препращане към Съда на ЕО, но не са могли поради ограниченията на юрисдикцията на Съда на ЕО по силата на дял IV от Договора за ЕО, по-специално по отношение на въпросите относно имиграция.
Two other judges in a first instance court were keen to make a reference to the ECJ, but could not do so because of the limitations on the ECJ's jurisdiction under Title IV EC, in particular concerning questions of immigration.
Повечето съдии дадоха относително подробни отговори на този въпрос, както може да се види на графиката по-долу.
Most respondents were relatively detailed in their answers on this point, as can be seen in the chart below.
Средната продължителност на преюдициалното производство беше 18,5 месеца.
The average length of the preliminary ruling procedure was 18,5 months.
Тази стойност не може да се съпоставя със собствените статистики на Съда на ЕО, които се съдържат в неговите годишни доклади, тъй като някои от препращанията, взети предвид от съдиите в техните отговори по настоящия въпросник, датират от 80-те години на миналия век и преди това.
This figure is impossible to compare to the ECJ's own statistics, as contained in its annual reports, because some of the references taken into account by judges in their responses to the present survey date back to the 1980s and beyond.
Средната стойност, получена тук, е около един месец и половина под последната налична средна стойност за приключили дела от Съда на ЕО (19,8 месеца за 2006 г.)
The average obtained here is about one and a half months less than the latest available average for completed cases from the ECJ (19,8 months in 2006).
Съд на Европейските общности, Годишен доклад 2006 г., таблица 8 на стр. 87. .
Court of Justice, Annual report 2006, table 8 at p.87.
В един случай препращането е отнело над 35 месеца, докато в осем други случая то е приключило в рамките на една година.
One referral lasted more than 35 months, whereas in eight cases was completed within a year.
На въпроса дали считат конкретна част от преюдициалното производство за прекомерно дълга, повечето съдии (43%) са отговорили отрицателно.
When asked whether they considered any specific part of the preliminary reference procedure to be excessively long, most judges (43%) responded negatively.
Значителна част от съдиите (36%) определиха, че производството като цяло е твърде дълго, като един съдия от Обединеното кралство заяви, че това би могло да се обясни с факта, че Съдът на ЕО е претоварен с работа.
A substantial number of judges (36%) considered that the procedure as a whole was too lengthy, one judge from the United Kingdom stating that this could be explained by the fact that the ECJ was overworked.
Един шведски и един германски съдия са очаквали препращането да отнеме дълго време, тъй като зададените въпроси сами по себе си са били много дълги и сложни.
Both a Swedish and a German judge expected the reference to be lengthy because the questions asked were themselves very long and complex.
Накрая, двама съдии определиха производството в техния случай като бързо, като едно от решенията е било издадено от Съда на ЕО без устно производство или становище на генерален адвокат.
Finally, two judges considered the procedure in their case to be fast, one of the judgments having been handed down by the ECJ without oral proceedings or an Advocate General Opinion.
По отношение на отговорите, свързани с конкретни части от производството, най-критикуваната част беше устното производство, подчертано както от финландски, така и от германски съдия.
Turning to the answers relating to specific parts of the procedure, the most criticised part was the oral procedure, highlighted both by a Finnish and by a German judge.