natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Той се отнася до кредитните преводи, тегленето на пари от банкомати и плащанията посредством дебитни и кредитни карти на стойност до 12 500 евро в рамките на страните от Европейското икономическо пространство (всичките 27 държави-членки на Европейския съюз плюс Исландия, Лихтенщайн и Норвегия).
It applies to credit transfers, cash withdrawals at cash dispensers and payments by means of debit and credit cards up to EUR 12 500 within the European Economic Area countries (all 27 Member States of the European Union plus Iceland, Liechtenstein and Norway).
От 1 януари 2006 г. регламентът е в сила за трансгранични плащания на стойност до 50 000 евро.
As of 1 January 2006, the Regulation applies to cross-border payments of up to EUR 50 000.
Регламентът въведе принципа на равните вноски за съответните вътрешни (национални) и трансгранични плащания, което понижи цените и осигури по-голяма конкуренция на пазарите на платежни услуги.
The Regulation introduced the principle of equal charges for corresponding domestic (national) and cross-border payments which brought down the prices and provided more competition in the markets of the payment services.
Този регламент беше основата за въвеждането на Единната зона за плащания в евро (SEPA).
This Regulation has been the launch pad of the Single Euro Payments Area (SEPA).
Предложението за променен регламент идва в отговор на бързото развитие на пазара на плащания в ЕС и е резултат от внимателен процес на преразглеждане и доклад, подготвен от Европейската комисия през февруари 2008 г.
The proposal for a modified Regulation comes in response to the rapid evolution of the payments market in the EU and is the result of a careful review process and a report, prepared by the European Commission in February 2008.
Процесът на преразглеждане на Регламент 2560 включи редица различни елементи.
The review process of Regulation 2560 has involved a number of different elements.
Доклад на Европейската комисия предоставя информация относно начина на прилагане на Регламент 2560/2001 в държавите-членки и практическите проблеми, които са били срещнати при неговото прилагане.
A report of the European Commission provides how Regulation 2560/2001 was applied in the Member States and what practical problems have been encountered in its implementation.
Той заключава, че следва да бъдат направени редица предложения за решаване на установените проблеми, да бъдат отразени по-добре събитията на финансовите пазари на дребно и да бъде съгласуван регламентът с неотдавна приетата Директива за платежните услуги (2007/64/ЕО).
It concludes that a number of proposals should be made in order to address the identified issues, better reflect the developments in retail financial markets and align the Regulation with the recently adopted Payment Services Directive (2007/64/EC).
Докладът потвърждава, че регламентът е постигнал две основни цели.
The report confirms that the Regulation has achieved two main objectives.
Първо, поставил е началото на съществено намаление на таксите за трансгранични плащания, по-специално за кредитни преводи (трансграничен превод в размер на 100 евро, който би струвал средно 24 евро преди въвеждането на регламента, понастоящем струва средно 2,50 евро, без това да води до повишение на таксите за вътрешни преводи).
First, it has triggered an important decrease in fees for cross-border payments, in particular for credit transfers (a EUR 100 cross-border transfer, which would have cost EUR 24 on the average before the Regulation was introduced, now costs EUR 2.50 on the average, without leading to an increase in charges for domestic transfers).
Второ, той насърчи сектора на финансовите услуги, в отсъствието на ефикасна и интегрирана инфраструктура на европейските платежни услуги да вземе необходимите мерки и да реализира на практика концепцията за „вътрешно платежно пространство” за безналични плащания в евро, като създаде Единната зона за плащания в евро (SEPA), която в дългосрочен аспект следва да помогне за намаляване на разходите за всички потребители.
Second, it has encouraged the financial services industry in the absence of an efficient and integrated infrastructure of the European payment services, to undertake the necessary efforts and to turn the concept of a 'domestic payment area' for non-cash Euro payments into reality, creating the Single Euro Payments Area (SEPA), which in the longer term should help to reduce costs for all consumers.
Докладът заключава, че обхватът на регламента следва да бъде разширен, така че да включва прекия дебит, който преди това не беше достъпен на трансгранична основа.
The report concludes that the scope of Regulation should be extended to include direct debit, which was previously not available on a cross-border basis.
В допълнение, според доклада, всички държави-членки следва да създадат компетентни органи и адекватни процедури за извънсъдебно удовлетворяване с цел по-добра защита на правата на потребителите в спорове, които произтичат от регламента.
Furthermore, according to it, all Member States should set up competent authorities and adequate out-of court redress procedures for better protection of the consumer rights in disputes arising out of the Regulation.
Предвидени са също преразглеждане и последващо поетапно премахване на задълженията за подаване на информация във връзка с платежния баланс, наложени на банки в някои държави-членки, защото тези задължения затрудняват развитието на SEPA, ограничават въвеждането на изцяло автоматизирано обработване на трансгранични плащания и в последна сметка водят до по-високи разходи за банки и потребители.
Revision and a subsequent phasing-out of the balance of payments reporting obligations imposed on banks in some Member States are also envisaged, because these obligations hamper the development of SEPA, limit the introduction of fully automated processing of cross-border payments and ultimately lead to higher costs for banks and consumers.
Предложението на Комисията въвежда пет основни промени на настоящия текст на Регламент 2560/2001:
The proposal by the Commission introduces five main changes to the current text of Regulation 2560/2001:
· разширява принципа на равни такси при трансграничните и съответните национални плащания и по отношение на преките дебити (член 2, определения);
· It extends the principle of equality of charges for cross-border and corresponding domestic payments to cover direct debits (Article 2, definitions);
· изяснява концепцията за „съответни плащания” (член 3);
· It clarifies the notion of "corresponding payments" (Article 3);
· изисква от държавите-членки да посочат компетентни органи и органи за извънсъдебно удовлетворяване, които ефективно да се занимават с жалбите и споровете, свързани с предложението (членове от 6 до 9);
· It requests Member States to appoint competent authorities and out-of-court redress bodies to deal affectively with complaints and disputes regarding this proposal (Articles 6 to 9);
· поетапно премахва задълженията за подаване на статистическа информация във връзка с платежния баланс, наложени на доставчиците на платежни услуги (50 000 евро до 1 януари 2010 г. и пълно премахване до 2012 г. (член 5);
· It phases out the balance-of-payments statistical reporting obligations imposed on payment service providers (EUR 50 000 until 1 January 2010 and complete phasing-out by 2012) (Article 5);
· клауза за преразглеждане (член 12).
· Review clause (Article 12).
Възникването на SEPA и приемането на Директивата за платежните услуги променят условията в областта на плащанията в Европа.
The emergence of the SEPA and the adoption of the Payment Services Directive (PSD) are changing the payments landscape in Europe.
По-специално, популярен инструмент за електронни плащания - прекият дебит, ще стане достъпен на трансгранична основа, считано от ноември 2009 г.
In particular, a popular electronic payment instrument – direct debit – will become available on a cross-border basis as from November 2009.
С цел създаване на напълно съгласувана правна уредба за всички инструменти за електронни плащания в Европа и предотвратяване на каквато и да било двусмисленост, която може да произтича от различия между правните текстове, формулировката на регламента, по-специално неговите определения, е необходимо да бъде съгласувана с Директивата за платежните услуги (2007/64/ЕО).
In order to create a fully consistent legal framework for all electronic payment instruments in Europe, and avoid any ambiguities which may result from differences between legal texts, the wording of the Regulation, in particular its definitions, needs to be aligned with the Payment Services Directive (2007/64/EC).
Предложените от Парламента изменения ще подобрят предложението на COM-документа в следните области:
Suggested by the parliament amendments shall improve the COM proposal in the following fields:
· изясняване на определенията и на концепцията за съответни плащания;
· Clarification of definitions and the notion of corresponding payments;
· регламентът следва да изясни, че компетентните органи ще бъдат задължени от държавите-членки да осъществяват ефективно наблюдение на регламента и да вземат всички необходими мерки да осигурят спазването му.
· The Regulation should clarify that competent authorities shall be required by Member States to effectively monitor the Regulation and take all necessary measures to ensure compliance with it.
· поясняване, т.е. допълнителни подробности в член 9 (трансгранично сътрудничество) относно начина за осъществяване на сътрудничество между компетентните органи и органите за извънсъдебно удовлетворяване в различните държави-членки, би могло да бъде полезно.
· A clarification, i.e. further details in Article 9 (cross-border cooperation) about how competent authorities and out-of-court redress bodies of different Member States shall cooperate might be useful.
СТАНОВИЩЕ НА КОМИСИЯТА ПО ПРАВНИ ВЪПРОСИ
OPINION OF THE COMMITTEE ON LEGAL AFFAIRS
Посочените в членове 6 и 8 компетентни органи и органи за извънсъдебно разрешаване на спорове в отделните държави-членки активно си сътрудничат при разрешаването на трансгранични спорове.
Competent authorities and out-of-court redress bodies of the different Member States, referred to in Articles 6 and 8, shall actively cooperate in solving cross-border disputes.
Посочените в членове 6 и 8 компетентни органи и органи за извънсъдебно разрешаване на спорове в отделните държави-членки активно и без отлагане си сътрудничат при разрешаването на трансгранични спорове.
Competent authorities and out-of-court redress bodies of the different Member States, referred to in Articles 6 and 8, shall cooperate actively and expeditiously in solving cross-border disputes.
Трансграничните плащания в рамките на Общността
Cross-border payments in the Community
Заместник( ци ), присъствал(и) на окончателното гласуване
Substitute(s) present for the final vote
Mariela Velichkova Baeva, Paolo Bartolozzi, Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Manuel António dos Santos, Christian Ehler, Elisa Ferreira, Ingo Friedrich, Jean-Paul Gauzès, Donata Gottardi, Benoît Hamon, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Sophia in ‘t Veld, Othmar Karas, Wolf Klinz, Astrid Lulling, Sirpa Pietikäinen, John Purvis, Bernhard Rapkay, Dariusz Rosati, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Peter Skinner, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček, Ieke van den Burg, Sahra Wagenknecht
Mariela Velichkova Baeva, Paolo Bartolozzi, Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Manuel António dos Santos, Christian Ehler, Elisa Ferreira, Ingo Friedrich, Jean-Paul Gauzès, Donata Gottardi, Benoît Hamon, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Sophia in ‘t Veld, Othmar Karas, Wolf Klinz, Astrid Lulling, Sirpa Pietikäinen, John Purvis, Bernhard Rapkay, Dariusz Rosati, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Peter Skinner, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček, Ieke van den Burg, Sahra Wagenknecht
PE 414.287v03-00
PE 414.287v03-00
– като взе предвид членове 2, 3 и 5 от Всеобщата декларация за правата на човека, приета през 1948 г.,
– having regard to Articles 2, 3, and 5 of the Universal Declaration of Human Rights, adopted in 1948,
– като взе предвид членове 2, 3 и 26 от Международния пакт на ООН за граждански и политически права, приет през 1966 г.,
– having regard to Articles 2, 3, and 26 of the 1966 UN International Covenant on Civil and Political Rights,
– като взе предвид по-специално член 5, буква а) от Конвенцията за премахването на всички форми на дискриминация по отношение на жените, приета през 1979 г.,
– having regard in particular to Article 5(a) of the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women (CEDAW), adopted in 1979,
– като взе предвид член 2, параграф 1, член 19, параграф 1, член 24, параграф 3 и членове 34 и 39 от Конвенцията за правата на детето, приета на 20 ноември 1989 г. от Общото събрание на ООН,
– having regard to Article 2(1), Article19(1), Article 24(3), and Articles 34 and 39 of the Convention on the Rights of the Child, adopted on 20 November 1989 by the UN General Assembly,
– като взе предвид Конвенцията на ООН против изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание от 1989 г.,
– having regard to the 1989 UN Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment,
– като взе предвид Африканската харта за правата и благосъстоянието на детето от 1990 г.,
– having regard to the 1990 African Charter on the Rights and Welfare of the Child,
– като взе предвид членове 1, 2, буква е), член 5, член 10, буква в) и членове 12 и 16 от препоръка № 19 на Комитета на ООН за ликвидиране дискриминацията по отношение на жените, приета през 1992 г.,
– having regard to Article 1, Article 2(f), Article 5, Article 10(c), and Articles 12 and 16 of General Recommendation No 19 of the UN Committee on the Elimination of Discrimination against Women, adopted in 1992,
– като взе предвид Декларацията и програмата за действие от Виена, приети от Световната конференция по правата на човека през юни 1993 г.,
– having regard to the Vienna Declaration and Programme of Action, adopted by the June 1993 World Conference on Human Rights,
– като взе предвид Декларацията на Общото събрание на ООН за премахване на насилието срещу жени, която е първият международен инструмент относно правата на човека, който разглежда изключително насилието срещу жени, приета през декември 1993 г.,
– having regard to the December 1993 UN General Assembly Declaration on the Elimination of Violence against Women, the first international human rights instrument relating solely to violence against women,
– като взе предвид Декларацията и програмата за действие на Конференцията на ООН по въпросите на населението и развитието, приети в Кайро на 13 септември 1994 г.,
– having regard to the Declaration and the Programme of Action of the UN International Conference on Population and Development, adopted in Cairo on 13 September 1994,
– като взе предвид Декларацията и програмата за действие на Световната конференция за жените, приети в Пекин на 15 септември 1995 г.,
– having regard to the Beijing Declaration and Platform for Action, adopted by the World Conference on Women on 15 September 1995,
– като все предвид своята резолюция от 15 юни 1995 г. относно Четвъртата световна конференция на ООН в Пекин за жените: действие за равенство, развитие и мир
– having regard to its resolution of 15 June 1995 on the Fourth World Conference on Women in Beijing: ‘Equality, Development and Peace’
– като взе предвид своята резолюция от 13 март 1997 г. относно нарушаването на правата на жените
– having regard to its resolution of 13 March 1997 on the violation of women’s rights
– като взе предвид факултативния протокол към Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените, приета на 12 март 1999 г. от Комисията на ООН за положението на жените,
– having regard to the Optional Protocol to the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, adopted on 12 March 1999 by the UN Commission on the Status of Women,
– като взе предвид резолюцията от 12 април 1999 г. на комитета за равни възможности на жените и мъжете към Съвета на Европа относно гениталното осакатяване на жени,
– having regard to the Council of Europe Committee on Equal Opportunities for Women and Men resolution of 12 April 1999 on female genital mutilation (FGM),
– като взе предвид своето становище от 16 април 1999 г. относно измененото предложение за решение на Европейския парламент и на Съвета за приемане на програма за действие на Общността (програма ДАФНЕ) (2000-2004 г.) относно превантивните мерки за борба срещу насилието срещу деца, младежи и жени
– having regard to its position of 16 April 1999 on the amended proposal for a European Parliament and Council decision adopting a programme of Community action (the DAPHNE Programme) on measures aimed to prevent violence against children, young persons and women
– като взе предвид своята резолюция от 18 март 2000 г. относно продължаване на Платформата за действие от Пекин
– having regard to its resolution of 18 May 2000 on the follow-up to the Beijing Action Platform
– като взе предвид своята резолюция от 15 юни 2000 г. относно резултатите от специалната сесия на Общото събрание на ООН „Жените през 2000 г.: равенство между половете, развитие и мир през ХХІ-ви век“ (5-9 юни 2000 г.)
– having regard to its resolution of 15 June 2000 on the outcome of the Special Session of the General Assembly of the United Nations entitled ‘Women 2000: gender equality, development and peace for the twenty-first century’ of 5-9 June 2000
– като взе предвид Споразумението за партньорство АКТБ-ЕС (Споразумение от Котону), подписано на 23 юни 2000 г., и финансовия протокол към него,
– having regard to the ACP-EU partnership agreement (Cotonou Agreement), signed on 23 June 2000, and the Financial Protocol thereto,
– като взе предвид съвместното провъзгласяване на Хартата на основните права от Съвета, Европейския парламент и Комисията по време на Европейския съвет в Ница на 7 декември 2000 г.,
– having regard to the joint proclamation of the Charter of fundamental rights by the Council, the European Parliament, and the Commission at the Nice European Council of 7 December 2000,
– като взе предвид своето решение от 14 декември 2000 г. да се включи гениталното осакатяване на жени в рамките на член B5-802 от бюджета за 2001 г. за финансиране на програма ДАФНЕ,
– having regard to its decision of 14 December 2000 to include FGM within the scope of Article B5-802 of the 2001 budget, intended to finance the DAPHNE programme,
– като взе предвид резолюция 1247 на Парламентарната асамблея на Съвета на Европа относно гениталното осакатяване на жени от 2001 г.,
– having regard to Council of Europe Parliamentary Assembly resolution of 22 May 2001 1247 (2001) on FGM,
– като взе предвид доклада относно гениталното осакатяване на жени, приет от Парламентарната асамблея на Съвета на Европа на 3 май 2001 г.,
– having regard to the report on FGM adopted on 3 May 2001 by the Council of Europe Parliamentary Assembly,
– като взе предвид предходната си резолюция от 20 септември 2001 г. относно гениталното осакатяване на жените
– having regard to its previous resolution of 20 September 2001 on female genital mutilation
– като взе предвид резолюция 2003/28 на Комисията на ООН по правата на човека, в която 6 февруари се обявява за Международен ден на „нулева търпимост“ по отношение на гениталното осакатяване на жени,
– having regard to UN Commission on Human Rights resolution of 22 April 2003 2003/28 declaring 6 February the international day of ‘zero tolerance’ of female genital mutilation,
– като взе предвид членове 2, 5, 6 и 19 от протокола към Африканската харта за правата на човека и народите, известен също като Протокол от Мапуто, от 2003 г., влязъл в сила на 25 ноември 2005 г.,
– having regard to Articles 2, 5, 6, and 19 of the 2003 Protocol to the African Charter on Human and Peoples’ Rights, also known as the ‘Maputo Protocol’, which entered into force on 25 November 2005,
– като взе предвид петиция 298/2007, внесена от Cristiana Muscardini на 27 март 2007 г.,
– having regard to petition 0298/2007, submitted by Cristiana Muscardini on 27 March 2007,
– като взе предвид своята резолюция от 16 януари 2008 г. относно стратегия на ЕС за правата на детето
– having regard to its resolution of 16 January 2008: ‘Towards an EU strategy on the rights of the child’
Приети текстове, P6_TA(2008)0012 . ,
Texts Adopted, P6_YA(2008)0012 ,
– като взе предвид членове 6 и 7 от Договора за ЕС относно зачитането на правата на човека (общи принципи) и членове 12 и 13 от Договора за ЕО (недискриминация),
– having regard to Articles 6 and 7 of the EU Treaty on respect for human rights (general principles) and Articles 12 and 13 of the EC Treaty (non-discrimination),
– като взе предвид доклада на комисията по правата на жените и равенството между половете ( A6‑0054/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Women’s Rights and Gender Equality ( A6‑0054/2009 ),
А. като има предвид, че според данните на Световната здравна организация (СЗО) между 100 и 140 милиона жени и момичета в света са били подложени на генитално осакатяване и че според данните на СЗО и на Фонда на ООН за населението (UNFPA) всяка година между 2 и 3 милиона жени са потенциално изложени на риск от такава практика, която води до тежки увреждания,
A. whereas, according to figures compiled by the World Health Organisation (WHO), between 100 and 140 million women and girls worldwide have undergone genital mutilation, and, according to figures from the WHO and the United Nations Population Fund, approximately two to three million women a year are potentially at risk from these severely disabling practices,
Б. като има предвид, че всяка година около 180 000 жени, емигрирали в Европа, биват подлагани на генитално осакатяване или са изложени на такъв риск,
B. whereas every year approximately 180 000 female emigrants in Europe undergo, or are in danger of undergoing, FGM,
В. като има предвид, че според СЗО тези практики са разпространени в най-малко 28 африкански страни и в някои страни в Азия и Близкия Изток;
C. whereas, according to the WHO, FGM is widely practised in at least 28 African countries, some Asian countries and in the Middle East,
Г. като има предвид, че насилието срещу жените, включително женското генитално осакатяване, води началото си от социални структури, основани върху неравенството между половете и върху неуравновесени отношения на сила, власт и контрол, при които социалният и семеен натиск е в основата на нарушаването на едно основно право, като зачитането на неприкосновеността на личността,
D. whereas violence against women, including FGM, derives from social structures based on inequality between the sexes and on a skewed balance of power, domination, and control in which social and family pressure leads to violation of a fundamental right, namely respect for the integrity of the human person,
Д. като има предвид, че гениталното осакатяване на момичетата заслужава най-категорично осъждане и представлява явно нарушение на международните и националните норми за защита на децата и правата им,
E. whereas sexual mutilation imposed on young girls calls for the most emphatic condemnation and constitutes an obvious violation of international and national legislation protecting children and their rights,