natgillin/translations-raw huggingface dataset:
На 1 декември 2001 г. (когато Законът за финансовите услуги и пазари влезе в сила) саморегулиращите се организации са разпуснати и FSA става единственият регулаторен орган по провеждането на бизнес практиките в допълнение към функцията му на надзорен орган по платежоспособността за животозастрахователните компании.
On 1 December 2001 (when the FSMA came into force) the SRO were dissolved and the FSA became, in addition to being the prudential supervisor, the sole Conduct of Business regulatory authority for life insurance companies.
Назначеният актюер (AA)
The Appointed Actuary (AA)
Понятието „назначен актюер” (AA) е въведено от "Закона за застрахователните компании" от 1974 г. и в продължения на десетилетия е било ключова особеност на регулаторната система във Великобритания.
The concept of Appointed Actuary (AA) was introduced by the "Insurance Companies Act" of 1974 and has been for decades a critical feature of the UK regulatory system.
Идеята е била "да се посочи определено професионално лице от компанията, на когото компетентният по контрола на платежоспособността орган може да разчита във връзка с трайното наблюдение на финансовото състояние на компанията...
The idea was to "designate a specific professional person within the company who could be relied on by the prudential competent authority to monitor the financial position of the company on a continuous basis ...
Смятало се е за работна задача на назначения актюер да наблюдава цялостното финансово състояние на компанията.
It was regarded as the professional responsibility of the AA to monitor the overall financial position of the company.
Назначеният актюер е в сърцето на компанията (с пълно право на достъп до борда)...и това е целяло да осигури защита на интересите на застрахованите лица, а също и да осигури здрава вътрешна система за финансов контрол и управление на риска."
Having the AA at the heart of the company (with full right of access to the Board) ... was intended to provide protection for policyholder interests, as well as a strong internal system of financial control and risk management."
Той обикновено е бил " първото звено, с което GAD осъществява контакт във всяка животозастрахователна единица ."
He was normally " the first point of contact for GAD within each life office."
Назначеният актюер " е трябвало да има „предписаните квалификации”, което включва изискване за навършени 30 години и членство в Института на актюерите или във Факултета на актюерите; впоследствие се поставя изискване ... да притежава „удостоверение за практикуване” от Факултета или Института на актюерите" (WE32)
The AA " had to hold 'prescribed qualifications', which included a requirement that the actuary must have attained the age of 30 and be a Fellow of the Institute of Actuaries or the Faculty of Actuaries; subsequently it became a requirement ... to hold a “practising certificate” from the Faculty and Institute of Actuaries" (WE32)
На практика назначеният актюер трябва да " гарантира наличието на достатъчни активи в компанията, за да се посрещнат обещанията и дейностите, които компанията дава или предприема.”
In practical terms, the AA was there " to make sure there were sufficient assets in the company to fulfil the promises and activities in which the company indulges ."
За ролята и отговорностите на актюерите виж също Въпроси & Отговори във Финансовата комисия на Камарата на общините, протокол от сесията от 24 април 2004 г.
on role and responsibilities of actuaries, see also the Q&A at the House of Commons Treasury Select Committee, minutes of the 24 April 2004 session (WE59).
(WE59) Назначеният актюер има специалното задължение да докладва на борда на директорите за финансовото положение на компанията, да го съветва за разпределението на премиите и вероятно – относно тълкуването на понятието основателни очаквания на застрахованите лица (PRD).
The AA had specific duties to report to the board on the financial condition of the company, to advise it on bonus distribution and possibly on the interpretation of Policyholders' Reasonable Expectations (PRE).
Той е трябвало да прави годишен доклад за финансовото състояние на компанията, който се представя на борда, и извадка от който се включва в отчетите на компанията пред регулаторните органи, които се изпращат на GAD.
He had to make an annual report on the company’s financial condition, presented to the board and included in abstract in the company’s regulatory returns, which were sent to GAD.
Назначените актюери следователно не са имали никакви регулаторни функции като такива, но от тях се е очаквало да докладват на регулаторния орган, ако бордът не вземи под внимание техните съвети по определени въпроси от ключово значение, като така вероятно биха предизвикали действие от страна на регулаторния орган.
Appointed actuaries therefore had no regulatory functions as such but were supposed to report to the regulatory authority if the board did not heed their advice on certain key matters, possibly triggering regulatory action.
От тях също се иска да удостоверят пред регулаторните органи раздела в отчетите, който показва оценката на задълженията на компанията, който може да доведе до евентуален по-обстоен анализ на отчетите пред регулаторните органи.
They were also required to certify the section of the regulatory returns showing the company's liability valuation, inducing a possible closer scrutiny of the returns by regulators.
Статутът на назначения актюер се е различавал значително при отделните животозастрахователни компании .
The status of the Appointed Actuary varied considerably between life assurance companies.
Реформата на FSA на регулаторната рамка в застрахователното дело, която влезе в пълна сила от 1 януари 2005 г., премахва ролята на назначения актюер за сметка на изискването за бордовете и висшия мениджмънт на компаниите да поемат отговорност за актюерските въпроси и да ги прехвърлят в обхвата на външния одит на компаниите.
The FSA reform of insurance regulation, taking full effect on 1 January 2005, abolished the role of the Appointed Actuary in favour of requiring company boards and senior management to take responsibility for actuarial issues and bringing these issues within the scope of the company's external audit.
Изглежда Швейцария е въвела фигурата на „назначен актюер” във швейцарската система на финансов надзор въз основа на британския модел, както посочва представител на Швейцарската служба по частни инвестиции (H6).
Switzerland appears to have introduced the figure of 'Appointed Actuary' in the Swiss financial supervisory system based on the British model, as reported by the representative of the Swiss Office of Private Insurance (H6).
Професията на актюерите беше първата, която организира независима комисия за разследване (декември 2000 г.) относно събитията, съпътстващи затварянето на Equitable Life за нови сделки и изводите от това.
The Actuarial Profession was the first to set up an independent committee of inquiry (December 2000) into the events surrounding the closure of Equitable Life to new business and its implications.
Докладът Corley
The Corley Report
'Докладът Corley' , наречен на името на автора си, Roger Corley, президент на Института на актюерите. , публикуван през септември 2001 г., прави преглед на адекватността на професионалните насоки, издавани към назначените актюери, за да види дали не е имало някакви допълнителни фактори за проблемите в Equitable Life.
'Corley Report' named after its author, Roger Corley, President of the Institute of Actuaries. , published in September 2001, led a review of the adequacy of the professional guidance issued to Appointed Actuaries, to see whether there had been any contributory factors to the problems at Equitable Life.
Докладът заключава, че като цяло насоките са били адекватни, но препоръчва професията да изисква работата на назначените актюери да бъде обект на „партньорска проверка” (WE50).
It concluded in broad terms that guidance had been adequate but recommended that the profession should require the work of Appointed Actuaries to be subject to 'peer review' (WE50).
Логиката на необичайната философия относно премиалните (в EL) е ясна и по онова време не изглежда да е противоречала на регулаторните разпореждания.
The logic of (EL's) unusual bonus philosophy is clear and did not appear at the time to have contravened regulations.
Но тя получава ограничена подкрепа от други актюери..." .
But it received only limited support from other actuaries ..." .
Ние не знаем до какви заключения е стигнал който и да е назначен актюер при обмислянето на това как публикуваните „Напътстващи бележки” засягат неговите решения, нито пък какви съвети е дал на борда или на мениджмънта.
We do not know what conclusions any Appointed Actuary at the Equitable reached when considering how the published Guidance Notes affected his decisions, nor what advice he gave to the management or the Board.
Не можем също да кажем дали решенията на борда са били в съответствие с тези съвети.
We also cannot tell whether the decisions of the Board were in accordance with that advice.
Не сме намерили никакво свидетелство, което да посочва, че който и да е назначен актюер в Equitable е бил дотолкова обезпокоен от характера на тези решения, че да е почувствал нужда да „затръби” на регулаторния орган ."
We have seen no evidence to indicate that any Appointed Actuary at the Equitable was at any time so concerned about the nature of those decisions that he felt it necessary to 'blow the whistle' to the regulator ."
Правомощията на регулаторните органи за намеса
Regulators' Intervention Powers
Основният фокус на контрола върху фирмената платежоспособност във Великобритания се съсредоточава върху финансовите ресурси на компаниите.
The major focus of prudential supervision in the UK was on the company's financial resources.
За да се оцени тяхната адекватност, регулаторните органи е трябвало да удостоверят техническите резерви на застрахователните компании, равнищата на платежоспособност и минимално гарантираните средства, имайки правомощията да получават информация и да изискват да им се съставят документи, необходими за извършване на оценката.
In order to assess their adequacy, regulators had to verify the assurance companies' technical reserves, solvency margins and minimum guaranteed funds, with powers to obtain information and the production of documents needed for the assessment.
Контролът върху фирмената платежоспособност се основава на оповестяване и наблюдаване на отчетите пред регулаторните органи, подавани от компаниите, които са разработени да посочват не само текущото състояние на платежоспособността на компаниите, но и чувствителността им към бъдещи неблагоприятни промени чрез тестовете за устойчивост.
The prudential supervision was based on the disclosure and monitoring of the regulatory returns submitted by the companies, designed to show not only the company's current solvency position but also, through the resilience tests, their sensitivity to future adverse changes.
Отчетите пред регулаторните органи се и публикуват, така че информацията за финансовото състояние на животозастрахователна единица е била на разположение на финансови консултанти, журналисти във финансовата сфера и на конкурентите.
The regulatory returns were also published, so that information about the financial position of the life office was readily available to financial advisers, financial journalists and competitors.
Въз основа на Закона за застрахователните компании от 1982 г., всяка официална намеса на регулаторните органи във Великобритания трябва да произтича от надзорния орган по платежоспособността (DTI, HMT или FSA, не GAD), когато компанията не покрива установените критерии за благоразумно и добро управление, или когато се установи, че компанията е в нарушение на специално изискване при оценката на индивидуалния капитал.
Based on the Insurance Companies Act 1982 , any formal intervention by UK regulators had to issue from the prudential supervisor (DTI, HMT or FSA, not the GAD) whenever a company was not meeting the established criteria of sound and prudent management or when a company was found in breach of specific ICA requirement.
Например, невъзможността да се поддържа минималното равнище на платежоспособност може до доведе до искане от надзорния орган по платежоспособността съгласно Раздел 33 от „Оценка на индивидуалния капитал” да предостави краткосрочна финансова схема, за да върне компанията обратно в състояние на съгласуваност с изискванията.
For instance, failure to maintain the minimum solvency margin could lead to a request from the prudential supervisor under Section 33 of the ICA to submit a short-term financial scheme to bring the company back into compliance
виж ES-2, Глава 3.2.1. .
see ES-2, Chapter 3.2.1. .
Регулаторният орган може също да наложи редица наказания, като например да нареди на компанията да представи по-рано отчетите пред регулаторните органи, да ограничи максималния съвкупен доход от премии, като прехвърли активите на компанията на синдик и като крайна мярка – да отнеме търговския лиценз на компанията, както е описано в „Оценка на индивидуалния капитал” 82, Раздели 38-44.
The regulator could also impose a number of penalties, such as ordering the company to deliver its regulatory returns early, limiting the maximum aggregate premium income, transferring company assets to a trustee and ultimately the withdrawal of the company's trading authorization, as detailed by ICA 82, Sections 38-44.
Раздел 45
Section 45
„Оценка на индивидуалния капитал” 82(45): ”остатъчно правомощие да наложи изисквания за защита на застрахованите лица". от „Оценка на индивидуалния капитал” 82 дава правомощие на Държавния секретар "да изисква компанията да предприема такива действия, каквито му изглеждат подходящи за целите на защитата на застрахованите лица или потенциалните застраховани лица на кампанията, срещу риска компанията да не може да посрещни задълженията си или ... да изпълни основателните очаквания на застрахованите лица или на потенциалните застраховани лица.”
ICA 82(45): ' Residual power to impose requirements for protection of policyholders" . of ICA 82 provided the Secretary of State power "to require a company to take such action as appears to him to be appropriate for the purpose of protecting policy holders or potential policy holders of the company against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or ... to fulfil the reasonable expectations of policyholders or potential policyholders.”
Прибягването до Раздел 45 все пак е ограничено до случаите, когато целта на защитата на застрахованите лица се смята, че е непостижима чрез упражняване на правомощията според Раздели 38-44 и до изключване на " ограничаването на свободата на компанията да се освобождава от активите си."
Recourse to Section 45 was however limited to cases when the purpose of policyholder protection was considered not achievable by the exercise of powers under Sections 38-44 and to preclude " restricting the company's freedom to dispose of its assets."
„Оценка на индивидуалния капитал” 82(45)(2).
ICA 82(45)(2).
Измененията на „Оценка на индивидуалния капитал” 82, въведени с прилагането на Третата директива, влязла в сила от 1 юли 1994 г., " въведоха нови критерии за „добро и разумно управление”, изложени в нов График 2C към Закона и добавка към основанията на същия, съгласно раздел 11, че Държавният секретар може да разпореди застрахователната компания да престане да издава нови полици, поради това, че някой от критериите за добро и разумно управление не се спазва, може да не се спази или може да не е бил спазен по отношение на компанията."
Amendments to ICA 82 introduced with the implementation of 3LD and taking effect from 1st July 1994 " introduced new criteria for 'sound and prudent management' set out in a new Schedule 2C to the Act, and added to the grounds on which, under section 11, the Secretary of State could direct that an insurance company should cease writing new business, that any of the criteria of sound and prudent management were not being, might not be, or might not have been fulfilled in respect of the company."
В сравнение с други страни, ES-1 смята, че надзорните органи във Великобритания " са предпочитали да избягват прилагането на официални законоустановени правомощия, когато това е възможно".
In an international comparison, ES-1 considers that UK supervisors " preferred to avoid the use of formal statutory powers wherever possible".
Относно принудителното изпълнение на провеждането на бизнес практиките, използването на правомощия за намеса от страна на PIA по отношение на животозастрахователите (като например ограничаване на сделките с активи или изискване за поддържане на определени активи) може да бъде упражнено единствено от надзорния орган по платежоспособността (DTI/HMT) и е извън правомощията на PIA.
Referring to enforcement of CoB rules, the use of intervention powers by PIA in relation to life insurers (such as restrictions on dealing with assets or a requirement to maintain certain assets) could be exercised only by the prudential supervisor (DTI/HMT) and were outside the PIA’s powers.
За предлаганото използване на правомощия от PIA/SIB трябва да бъде известено предварително DTI/HMT, което има правото на вето върху предлаганата интервенция.
The proposed use of intervention powers by the PIA/SIB had to be notified in advance to the DTI/HMT, which had a power of veto over the proposed intervention action.
виж ES-2, глава 6 и 7.
see ES-2, chapter 6 and 7.
Въпросът за отговорността на регулаторния орган е разработен по-подробно в Част V на този доклад
The subject of regulators' liability has been elaborated in more detail in Part V of this report
Що се отнася до отговорността на регулаторните органи, може би е добре да се спомене, че според общностното право от надзорните органи може да се търси отговорност само за закононарушението „ злоупотреба със служебно положение ”.
As far as Regulators' liability is concerned, it may be worth noting that under Common Law a supervisory authority may be held liable only for the tort of 'misfeasance in public office'.
Това би изисквало доказан елемент на „ злоумишленост ”, като отговорността се ограничава до загубите, които може да са били предвидени от органа като възможно последствие на неговите действия/бездействия
This would require a proven element of 'bad faith', with liability limited to losses that could have been foreseen by the authority as a likely consequence of its action/omission
виж също заключенията от WE71. .
see also the conclusions of WE71. .
Саморегулиращите се организации (SRO) и техните служители не са отговорни за загуби от действия или бездействия в дейността си, освен ако извършването на бездействие е доказано като „ злоумишлено ”
Self-regulating Organisations (SRO) and their officers were not liable in damages for actions or omissions in their functions, unless the act or omission was proved to have been done in 'bad faith'
Закон за финансовите услуги 1986, раздел 187(1). .
Financial Services Act 1986, section 187(1). .
Според правото в ЕС, отговорността на надзорния орган се ограничава до „ сериозни нарушения ” в прилагането на правото на ЕС, но само ако нарушението е засегнало индивидуални права и има пряка причинна връзка с претърпяната загуба от ощетената страна.
Under EC law, supervisory liability is limited to 'serious breaches' in the implementation of EC law but only if the infringement has affected individual rights and there is a direct causal link with the damage sustained by the injured party.
Неотдавнашни постановления на Европейския съд изглежда още повече са отслабили отговорността на надзорния орган, утвърждавайки ролята на надзорните органи да действат „ единствено в полза на обществения интерес” , което означава, че надзорните функции следва да се извършват с цел да се защитят множество интереси, а не толкова интересите на която и да е група инвеститори
Recent ECJ rulings appear to have further weakened supervisory liability, asserting supervisory authorities' responsibility to act 'only in the public interest' , meaning that supervising functions are to be fulfilled to protect a plurality of interests rather than the interests of any particular group of investors
виж Постановлението на Европейския съд по случая C-222/02 Peter Paul и др. срещу Германия, 12 октомври 2004 г. .
see ECJ ruling in case C-222/02 Peter Paul et al. v Germany, 12 October 2004. .
След публикуването на Доклада Penrose през 2004 г., едно правно изследване
Following the publication of the Penrose Report in 2004, a legal study
виж WE71: правният съвет е даден от британската юридическа фирма Herbert Smith в писмо до директорите на EL от 14.4.2004 г. и обсъжда възможните искове срещу регулаторните органи по платежоспособността (базиращи се на „Оценката на индивидуалния капитал” от 1982 г . ) и срещу регулаторните органи по провеждането на бизнес практиките по отношение на нарушаване на „принудително изпълнение на частни права”, произтичащи от трите директива за животозастраховането на ЕО. оценява шансовете на искове от EL или от индивидуалните й застраховани лица срещу регулаторните органи във Великобритания, основавайки се на техните регулаторни слабости, както е подчертано в Глава 19 на Доклада.
see WE71: the legal advice was given by UK law firm Herbert Smith in a letter to the directors of EL on 14.4.2004, and considered potential claims against prudential regulators (based on ICA 82) and against CoB regulators (based on FSA 86), including claims in respect of the breach of 'enforceable private rights' arising from the 3 EC Life Directives. assessed the chances of claims by EL or by its individual policyholders against UK regulators, based on their regulatory failings, as highlighted in Chapter 19 of the Report.
Заключенията не са окуражителни, що се отнася до възможно съдебно дирене, като съвсем ясно се посочва, че " Дружеството няма възможност за реални претенции срещу регулаторните органи ".
The conclusions were not encouraging as far as possible legal action is concerned, stating quite clearly that " the Society has no realistic claims against the regulators".
Твърденията за „пренебрегване на общностното право” или за „нарушение на законоустановените задължения” от регулаторните органи по платежоспособността са преценени като твърде слаби, тъй като " не може да се каже, че регулаторният орган не е премислил дали да упражни правомощията си за намеса съгласно „Оценката на индивидуалния капитал” от 1982 г ., или че никой разумен регулаторен орган по платежоспособността е нямало да действа по начина, по който е действал той; по-нататък „Оценката на индивидуалния капитал” от 1982 г . не дава на дружеството средства за защита на частното право ."
Claims of 'common law negligence' or 'breach of statutory duty' by the prudential regulators were considered too weak, as " it cannot be said that the regulator failed to consider whether to exercise its powers of intervention under the ICA 1982 or that no rational prudential regulator could have acted in the way it did; and further, the ICA 1982 does not confer private law remedies on the Society ."
Що се отнася до възможните твърдения за „злоупотреба със служебно положение” , изследването заключава, че " няма нищо...което да подсказва, че някой или повече лица, служители на регулаторните органи по платежоспособността, е упражнил власт по незаконен начин, като нарочно да е искал да навреди на дружеството или чрез безразсъдно безразличие да е направил такава вреда възможна.
As to potential claims of 'misfeasance in public office' , it concluded that " there is nothing... to suggest that any one or more of the individuals employed by the prudential regulators exercised power unlawfully, specifically intending to injure the Society, or with reckless indifference to the possibility of such injury.
Няма никаква реална перспектива за появяване на такова свидетелство."
There does not appear to be any realistic prospect of such evidence emerging."
Накрая, не са намерени никакви аргументи в подкрепа на съдебно действие от страна на застрахованите лица срещу регулаторните органи по провеждане на бизнес практиките, за да се претендира за „нарушаване на човешките права” или за „злоумишленост”.
Finally, no arguments were found supporting legal action by policyholders against the CoB regulators, claiming 'breach of human rights' or 'bad faith'.