natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Друга идея дойде от един германски съдия, който изрази желание съдиите на Съда на ЕО да се избират пряко от националните съдии, вместо да се назначават по общо съгласие от правителствата на държавите-членки, както се прави в момента по силата на член 223, параграф 1 от Договора за ЕО.
A further idea came from a German judge who wanted to see ECJ judges directly elected by national judges rather than appointed by common accord of the governments of the Member States, as is currently the case under Article 223(1) EC.
Накрая, двама съдии от върховни съдилища от различни държави-членки бяха на мнение, че Съдът на ЕО следва да дава заключения само по най-съществените за правния ред на Общността дела, т.е. форма на изборна юрисдикция.
Finally, two supreme court judges from different Member States were of the opinion that the ECJ should only consider ruling on the most relevant cases for the Community legal order, ie. a form of optional jurisdiction.
Малък брой германски и датски съдии, предимно от съдилища от втора инстанция, предложиха ограничаване на правото на първоинстанционните съдилища да препращат въпроси до Съда на ЕО.
A small number of German and Danish judges, mainly from second instance courts, proposed limitations to the right of first instance courts to refer questions to the ECJ.
Един съдия изтъкна, че съдилищата от по-ниска инстанция следва да сезират съответните съдилища от по-висша инстанция, преди да имат право да препращат даден въпрос до Съда на ЕО.
One judge considered that lower courts should consult the relevant higher court before being allowed to refer a question to the ECJ.
Друг съдия заяви, че съдиите от първа инстанция разчитат на механизма за преюдициално заключение като начин за избягване на необходимостта от вземане на решения по трудни дела.
Another stated that first instance judges relied on the preliminary reference mechanism as a way to avoid having to decide on difficult cases.
Един съдия предложи предоставяне на правомощия на страните за блокиране на решението на даден съдия да прави препращане.
One respondent proposed to grant to the parties the power to block a judge’s decision to make a reference.
Няколко съдии от Германия изразиха желание юрисдикцията на Съда на ЕО да бъде напълно разширена до областите, обхванати от дял IV от Договора за ЕО и дял VI от Договора за ЕС, в частност убежище и имиграция.
Several judges from Germany were keen to see the ECJ's jurisdiction fully expanded to the areas covered by Titles IV EC and VI EU, in particular asylum and immigration.
Подобно на това, двама полски съдии призоваха своята държава-членка да направи декларация по смисъла на член 35, параграф 2 от Договора за ЕС.
Similarly, two Polish judges called on their Member State to make a declaration within the meaning of Article 35(2) EU.
Няколко отговора, предимно от „нови“ държави-членки, призоваха за създаването или подсилването на националните органи или помощни бюра, предназначени за подпомагане на съдии, възнамеряващи да правят препращане.
A number of answers, mainly from "new" Member States, called for the creation or reinforcement of national bodies or helpdesks designed to assist judges intending to make a reference.
Други изразиха предпочитание за идеята да има специализирани помощници в рамките на всеки съд, или в рамките на съдилищата от по-висша инстанция.
Others preferred the idea of having specialised assistants within each court, or within higher courts.
Накрая, един магистрат, работещ в касационен съд, прикани за създаването на служба в рамките на Съда на Европейските общности, с която националните съдии да могат да се свързват пряко за по-добро ръководене на техните изследователски дейности.
Finally a magistrate working in a court of cassation called for the setting up of a service within the Court of Justice which national judges could contact directly to better direct their research efforts.
Няколко от респондентите изтъкнаха, че критериите за прилагане acte clair следва да се облекчат, с оглед на все по-широкото и по-често прилагане на правото на Общността.
Several respondents considered that the criteria for applying acte clair should be loosened, given the ever wider and more frequent application of Community law.
Един съдия от върховен съд сподели мнението, че ако националните съдилища прилагат член 234, параграф 3 от Договора за ЕО стриктно в съответствие с критериите, установени в съдебната практика на Съда на ЕО
One supreme court judge commented that if national courts applied Article 234(3) EC strictly in accordance with the criteria laid down in the ECJ's case-law
Първоинстанционен съдия сподели, че понятието за съд „чиито решения не подлежат на обжалване съгласно националното право“ е неясно.
A first instance judge found that the concept of a court "against whose decisions there is no judicial remedy under national law" was unclear.
Един съдия изрази безпокойство, че германското процесуално право би позволило повторно констатиране на фактите, след като потенциално от първоинстанционния съд е било направено препращане за даване на преюдициално заключение.
One judge was concerned that German procedural law would allow the facts to be ascertained a second time, once a reference for a preliminary ruling had potentially been sent by the first instance court.
Този повторен преглед на фактите би застрашил полезността на заключението на Съда на ЕО, с оглед на това, че то би се основало на неактуален фактически състав.
This re-examination of the facts would jeopardise the usefulness of the ECJ's ruling, given that it would be based on an obsolete set of facts.
При над хиляда отговора на този въпрос (1109) се вижда доста ясно, че страните рядко се позовават на правото на Общността пред национални съдии (вж. графиката по-долу).
With more than a thousand answers to this question (1109) it appears quite clearly that Community law is rarely raised by the parties before national judges (see chart below).
С помощта на претеглен показател графиката по-долу показва отляво надясно в нарастващ ред държавите-членки, в които страните най-често са се позовавали на правото на Общността според отговорилите съдии.
Using a weighted indicator, the chart below indicates from left to right in ascending order the Member States in which the parties are perceived by responding judges to raise Community law the most frequently.
Някои държави-членки не можеха да бъдат включени в тази графика поради липсата на достатъчно отговори.
Certain Member States could not be included in this chart for lack of sufficient responses.
С изключение на Белгия и Португалия е налице относително ясна тенденция, че правото на Общността се изтъква по-често в „старите“ държави-членки.
Except for Belgium and Portugal, it appears that there is a relatively clear trend, with Community law being raised more frequently in "old" Member States.
Забележимо е, например, че в България, Полша и Чешката република „никога“ не са правени позовавания на правото на Общността пред мнозинство от съдии.
It is notable, for instance, in Bulgaria, Poland and the Czech Republic that Community law was "never" raised before a majority of judges.
Общо казано, позовавания на правото на Общността са правени „рядко“ пред множество съдии, освен в Дания, Финландия и Швеция, където това се е случвало по-често.
Generally speaking, Community law was "rarely" raised before a majority of judges, except in Denmark, Finland and Sweden, where it was raised more frequently.
С помощта на същия претеглен показател също така се вижда, че правото на Общността е било най-често позовавано в съдилища, специализирани по финансови въпроси, административни въпроси и такива, свързани с интелектуалната собственост.
Using the same weighted indicator, it also appears that Community law was pleaded most in courts specialised in financial, intellectual property, and administrative matters.
9% от всички респонденти отбелязаха, че правото на Общността е било изтъквано пред тях „често“ или „много често“.
9% of all respondents noted that Community law was pleaded "often" or "very often" before them.
Въпреки това, тази стойност достига 41% за финансови съдилища, 28% за административни съдилища и 25% за съдилища за дела в областта на интелектуалната собственост.
However, this figure went up to 41% for financial courts, 28% for administrative courts, and 25% for intellectual property courts.
Освен това, отговорите също ясно показаха, че от колкото по-висша инстанция е съдът, толкова по-вероятно е пред него да се направи позоваване на правото на Общността.
Furthermore, responses also clearly indicate that the higher the court, the more likely Community law is likely to be pleaded before it.
Тази тенденция става особено ясна при върховни и касационни съдилища, както може да бъде видяно на графиката по-долу.
This trend becomes particularly clear for supreme courts and courts of cassation, as can be seen in the chart below).
533-те анализирани отговора отразиха факта, че правото на Общността навлиза в множество и различни области на дейност на национално равнище.
The 533 responses analysed reflect the fact that Community law permeates numerous and diverse areas of activity at national level.
Две много често споменавани области са защита на потребителите (9%) и гражданско и процесуално право (11%).
Two very frequently cited areas are consumer protection (9%) and civil and procedural law (11%).
Политика на конкуренцията (9%), дискриминация на основание пол (8%), заетост (7%), основни свободи (6%), околна среда (5%), митници (4%) и ДДС (2%) също присъстват ярко в отговорите.
Competition policy (9%), sex discrimination (8%), employment (7%), fundamental freedoms (6%), the environment (5%), customs (4%) and VAT (2%) featured quite prominently in the responses.
Също е видно, че много съдии са споменали въпроси, свързани с убежище (3%).
It is also notable that many judges referred to questions of asylum (3%).
Съдиите, които са споменали селското стопанство, имаха предвид предимно общата организация на пазари, включително млечните продукти.
Respondents who cited agriculture mainly referred to the common organisation of markets, including milk products.
Съдиите, споменаващи основните свободи, предимно цитираха проблеми, свързани със свободното движение на хора (свободното движение на работници и Директивата за правата на гражданите
Judges referring to the fundamental freedoms predominantly cited issues relating to the free movement of persons (free movement of workers and the Citizenship Directive
Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, ОВ L 229, 29.6.2004 г., стр. 35. ).
Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States, OJ L 229, 29.6.2004, p.
Беше споменато и свободното движение на стоки, по-специално фармацевтични средства, и свободното движение на услуги, особено здравни услуги и услуги, които могат да се предоставят без преминаване на граница (напр. хазартни услуги в Интернет).
Reference was also made to free movement of goods, in particular pharmaceuticals, and free movement of services, especially health services and services which can be provided without crossing a border (eg. online gambling).
Свободата на установяване беше силно застъпена в контекста на прехвърлянията на предприятия.
Freedom of establishment was overwhelmingly referred to in the context of transfers of undertakings.
Бяха споменати няколко аспекта на политиката на конкуренцията: картели, вертикални ограничения, сливания и държавни помощи.
Several aspects of competition policy were mentioned: cartels, vertical restraints, mergers and state aids.
Същото може да бъде споменато по отношение на правата на интелектуална собственост (дизайни, авторско право, търговски марки, патенти, Директивата за упражняването на права
The same can be said with regard to intellectual property rights (designs, copyright, trademarks, patents, Enforcement Directive
Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост, ОВ L 157, 30.4.2004 г., стр.16. ).
Directive 2004/48/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the enforcement of intellectual property rights, OJ L 157 30.4.2004, p.16. ).
Бяха засегнати множество области, свързани със защитата на потребителите, включително пакетни пътувания, продажби по домовете, злоупотребяващи писма за „спечелени награди“ и обезщетения.
A very wide variety of areas relating to consumer protection were touched upon, including package travel, doorstep selling, abusive "prize-winning" mailings and redress.
В областта на гражданското и процесуалното право, съдиите споменаха признаването, компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела
In the area of civil and procedural law, judges referred to the recognition, jurisdiction and enforcement of judgments in civil and commercial matters
Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, ОВ L 012, 16.1.2001 г., стр.1. , Римската конвенция
Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters, OJL 012, 16.01.2001, p.1. , the Rome Convention
Конвенция за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 г. (80/934/ЕИО), ОВ L 266, 9.10.1980 г., стр.1. , давностните срокове, договорното право и законодателството на Общността в областта на връчването на документи, правната помощ
Convention on the law applicable to contractual obligations, opened for signature in Rome on 19 June 1980 (80/934/EEC), OJ L 266 , 09.10.1980, p.1. , limitation periods, contract law and Community legislation on the service of documents, legal aid
Директива 2003/8/ЕО на Съвета от 27 януари 2003 г. за подобряване на достъпа до правосъдие при презгранични спорове чрез установяването на минимални общи правила за правната помощ при такива спорове, ОВ L 26, 31.1.2003 г., стр. 41. и събирането на доказателства.
Council Directive 2003/8/EC of the Council on improving access to justice in cross-border disputes by establishing minimum common rules relating to legal aid for such disputes, OJL 26, 31.1.2003, p.41. and the taking of evidence.
Този граждански аспект също беше виден в честите позовавания на новия регламент Брюксел II
This civil aspect was also apparent in the frequent references to the Brussels II "bis" Regulation
Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, ОВ L 338, 23.12.2003 г., стр.1. и издръжките в контекста на делата по семейно право.
Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, OJ L 338, 23.12.2003, p.1. and maintenance in the context of family law cases.
Малък брой съдии, предимно от Румъния и България, се позоваха на Европейския съд по правата на човека и член 6 от Европейската конвенция за правата на човека.
A small number of judges, mainly from Romania and Bulgaria, referred to the European Court of Human Rights and Article 6 of the ECHR.
43 съдии предоставиха причини за позоваването на някои области от правото на Общността от страните преди тях.
43 judges gave reasons as to why certain areas of Community law were raised by the parties before them.
Несравнимо най-често даваният отговор (42%) беше свързан с очевидна или потенциална несъвместимост между директиви и национални мерки за прилагане.
By far the most frequent answer given (42%) related to apparent or potential incompatibility between directives and national implementing measures.
Румънски съдия коментира, че тази съдебна функция е важна за прилагането на правото на Общността в реални условия.
A Romanian judge commented that this judicial function was important for the application of Community law on the ground.
В тази връзка имаше чести позовавания на директиви в областта на защитата на потребителите, включително Директивата за продажби от разстояние
Directives in the area of consumer protection were often referred to in this respect, including the Distance Selling Directive
Директива 97/7/EО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние, ОВ L 144, 4.6.1997 г., стр. 19. и въпроса за електронната търговия.
Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of consumers in respect of distance contracts , OJL 144, 04.06.1997, p.19. and the question of e-commerce.
Трудовото законодателство и дискриминацията също бяха споменати от няколко съдии в този контекст.
Employment law and discrimination were also mentioned by several judges in this context.
Финландски съдия заяви, че причината за позоваване на правото на Общността в случай на дискриминация на основание пол се изразява във факта, че страните често допускат, че общностното право би им осигурило по-широки права отколкото националното законодателство.
A Finnish judge stated that the reason Community law was raised in the case of sex discrimination was because the parties often assumed that it would grant them broader rights than domestic law.
Правото на Общността също беше споменато като помощно средство за тълкуване на национално законодателство, което е непълно или недостатъчно.
Community law was also referred to as an aid to interpret national law which was either incomplete or lacking.
Първоинстанционен съдия от Германия изтъкна, че макар и директивите обикновено да се транспонират задоволително, хората често не осъзнават, че зад дадена национална мярка стои правото на Общността и поради това не успяват да забележат случаи на неправилно транспониране.
A first instance judge in Germany considered that, although Directives were generally transposed satisfactorily, people often did not realise that Community law was behind a national measure, and therefore would fail to notice cases of incorrect transposition.
Друг германски съдия, този път от регионален съд от по-висша инстанция, коментира, че националното законодателство често изостава от правото на Общността.
Another German judge, this time from a higher regional court, commented that national law often lagged behind Community law.
Често срещано (14%) сред респондентите становище беше, че правото на Общността се споменава от страните в области, които по своя характер предполагат презгранична дейност или взаимозависимост между държави-членки (напр. митници, транспорт, търговско право, несъстоятелност, свободно движение на хора).
A point often made by respondents (14%) was that Community law was raised by parties in areas which by nature implied a cross-border activity or interdependence between Member States (eg. customs, transport, commercial law, insolvency, free movement of persons).
Няколко съдии (14%) подчертаха факта, че когато Общността е издала много правни актове в дадена област, има по-голяма вероятност страните да са запознати с тях и да се позовават на тях.
A number of judges (14%) highlighted the fact that where the Community had legislated intensively in a given area, parties were more likely to know about it and refer to it.
В тази връзка бяха споменати областите на екологичното право и телекомуникациите.
The areas of environment law and telecoms were cited in this respect.
Беше изразено подобно становище по отношение на наличието на голямо количество съдебна практика на Съда на ЕО в дадена област, на която може директно да се правят позовавания, например, относно конкурентно право или гражданско и търговско право.
A similar point was made in relation to the existence of abundant ECJ case-law in a given area which could readily be referred to, for instance, concerning competition law, or civil and commercial law.
Според няколко от респондентите (12%), основната причина за позоваване на правото на Общността се състои в необичайно международните възгледи на някои страни по съдебни процеси и засегнатите финансови интереси.
For several respondents (12%), the main reason why Community law was invoked was because of the unusually international outlook of certain litigants and the financial interests at stake.
Становището беше изразено по отношение на свободното движение на стоки, правата на интелектуална собственост, конкурентното и дружественото право.
The point was made in relation to free movement of goods, intellectual property rights, competition and company law.
По отношение на гражданското процесуално право в частност, 9% от респондентите изтъкнаха, че на равнище на Общността е било предприето действие за улесняване на достъпа до правосъдие и опростяване на работата на съдиите и поради това страните предпочитат да разчитат директно на инструменти на Общността.
Concerning civil procedural law in particular, 9% of respondents considered that action had been taken at Community level to facilitate access to justice and simplify the work of judges, and therefore that parties preferred to rely directly on Community instruments.
Двама словенски съдии заявиха, че такива инструменти повишават правната сигурност и прозрачността.
Two Slovenian judges stated that such instruments increased legal certainty and transparency.
Други съдии изразиха същото становище, особено по отношение на въпроси, свързани с екзекватура и несъстоятелност.
Other judges made the same point specifically in relation to exequatur and insolvency.
Накрая, няколко съдии обясниха защо правото на Общността не е било позовано от страните, или защо страните всъщност са били много сдържани да се позовават на него.
Finally, several judges explained why Community law was not raised by the parties, or why parties were in fact very reticent to refer to it.
Публичните органи са правили това само, когато са специализирани в дадена област.
Public authorities only did so when they were specialised in a particular area.
Същото беше споменато за други страни, например, в областта на конкурентното право, където са замесени важни икономически интереси.
The same was said of other parties, for example, in the area of competition law where important economic interests were at stake.
Беше определено, че адвокатите се чувстват по-уверени по отношение на националната съдебна практика, която е по-добре известна и сигурна от правна гледна точка, както коментира един съдия.
Lawyers were said to be more secure with national case-law which, one judge commented, was more well-known and legally certain.
853 съдии отговориха на този въпрос.
853 judges responded to this question.
Тъй като отговорите се различават значително по съдържание, те ще бъдат анализирани най-напред според някои показатели и след това под формата на тематичен преглед.
As the answers varied very widely in content, they will be analysed firstly according to certain indicators, and secondly in the form of a thematic overview.
Първият показател има за цел да даде някаква представа за отношението на съдиите към играенето на роля в правния ред на Общността.
The first indicator aims to give some impression of the judges’ attitude towards playing a part in the Community legal order.
Най-често срещаният отговор изразяваше сериозна ангажираност и силно чувство за отговорност, че правото на Общността вече е неразделна част от националния правен ред и трябва да се прилага, където е уместно (48%).
The most frequent answer expressed serious engagement and a strong sense of responsibility that Community law was now an integral part of the national legal order and had to be applied where relevant (48%).
Голям брой от съдиите (17%) изразиха безразличие към тази роля.
A large number of judges (17%) expressed indifference to this role.