natgillin/translations-raw huggingface dataset:
- договори, свързани с вида инвестиции,
- unit-linked contracts,
- договори с еднократна премия за период до осем години,
- single-premium contracts for a period of up to eight years,
- договори, неосигуряващи дялове от печалбата, и анюитетни договори без изплащане на суми при прекратяване.
- without-profits contracts, and annuity contracts with no surrender value.
В случаите, описани в последните два абзаца на първия подпараграф, при избора на нормативен лихвен процент може да се вземе под внимание валутата на деноминация на договора и съответните текущи активи, а в случаите, когато активите на компанията се оценяват по тяхната текуща стойност – и очакваната доходност на бъдещите активи.
In the cases referred to in the last two indents of the first subparagraph, in choosing a prudent rate of interest, account may be taken of the currency in which the contract is denominated and corresponding assets currently held and where the undertaking's assets are valued at their current value, the anticipated yield on future assets.
В никакъв случай използваният лихвен процент не може да бъде по-висок от доходността на активите, изчислена в съответствие със счетоводните нормативи в местната държава-членка, при отчитане на допустимото приспадане;
Under no circumstances may the rate of interest used be higher than the yield on assets as calculated in accordance with the accounting rules in the home Member State , less an appropriate deduction;
(d) държавата-членка следва да изисква от компаниите да създават резерви за изплащане на дължимите в полза на застраховани лица лихви, ако текущата или очаквана доходност на фирмените активи е недостатъчна за покриването на тези задължения;
(d) the Member State shall require an undertaking to set aside in its accounts a provision to meet interest-rate commitments vis-à-vis policy-holders if the present or foreseeable yield on the undertaking's assets is insufficient to cover those commitments;
(e) Европейската комисия и компетентните органи в държавите-членки следва да бъдат информирани (по тяхно желание) за максималните лихвени ставки, определени в (a).
(e) the Commission and the competent authorities of the Member States which so request shall be notified of the maximum rates of interest set under (a).
Корекциите на бъдещите разходи могат да бъдат правени косвено, например чрез използването на нетните бъдещи премии за такси за управление.
E. Allowance for future expenses may be made implicitly, for instance by the use of future premiums net of management charges.
При все това, цялостните резерви, косвени или изрични, не трябва да са по-малки от реалистичната оценка на съответните бъдещи разходи.
However, the overall allowance, implicit or explicit, shall be not less than a prudent estimate of the relevant future expenses.
Застрахователните компании трябва да оповестяват открито методите и базите за изчисляване на техническите резерви, включително и на резервите за бонуси.
Assurance undertakings shall make available to the public the bases and methods used in the calculation of the technical provisions, including provisions for bonuses.
Местната държава-членка трябва да изисква от всяка застрахователна компания да обезпечи техническите резерви със съответните активи по отношение на цялостната си дейност (съгласно член 24 от Директива 92/96/EИО).
The home Member State shall require every assurance undertaking to cover the technical provisions in respect of its entire business by matching assets, in accordance with Article 24 of Directive 92/96/EEC.
По отношение на бизнес дейности, регистрирани в Общността, тези активи трябва да бъдат локализирани в рамките на Общността.
In respect of business written in the Community, these assets must be localized within the Community.
Държавите-членки не трябва да изискват от застрахователните компании да локализират техните активи в точно определена държава-членка.
Member States shall not require assurance undertakings to localize their assets in a particular Member State .
При все това, местната държава-членка може да разреши някои облекчения в правилата относно локализацията на активите.
The home Member State may, however, permit relaxations in the rules on the localization of assets.
Ако държавата-членка позволи техническите резерви да бъдат обезпечавани чрез претенции към презастрахователи, тя трябва да фиксира съответната допустима стойност в проценти.
If the home Member State allows any technical provisions to be covered by claims against reassurers, it shall fix the percentage so allowed.
В такива случаи тя може да не изисква локализация на активи, свързани с подобно предявяване на претенции.”
In such case, it may not require the localization of the assets representing such claims.'
Коментари относно транспонирането на законодателството във Великобритания
Comments on UK transposition
Задължения на местната/чуждата държава-членка : надзорните правомощия на компетентните органи в местната държава-членка следва да обхващат “цялостната бизнес дейност” на компаниите, регистрирани на нейна територия.
Home/host Member State obligations : the supervisory powers of the competent authorities of the home Member State need to cover the “entire business” of the companies established in their territory.
В случая с Великобритания, разширяването на надзорните правомощия на държавния секретар над национални компании по отношение на цялостната им бизнес дейност – на територията на страната или извън нея – е заложено в Регламентите за застрахователните компании (Изменение) от 1994 г .
At UK level, the expansion of the supervisory powers of the Secretary of State over companies established in the UK over their entire business – within and outside the UK – was implemented by the Insurance Companies (Amendment) Regulations 1994.
Регламент4 от тези Регламенти внася промени в раздел 15 от Закона за застрахователните компании от 1982 г ., който определя обсега на приложение на Част II – Регламент за застрахователните компании.
Regulation 4 of these regulations amends section 15 of the ICA 1982, which determines the scope of application of Part II – Regulation of Insurance Companies.
Според Регламент 4, Част II от Закона е приложима, освен във всички останали случаи, и по отношение на “всички британски компании, развиващи дейност в държава-членка, различна от Великобритания”.
Regulation 4 prescribes that Part II of the Act applies, amongst other things, to “all UK companies which carry on business in a Member State other than the United Kingdom ”.
Ограничаването на надзорните правомощия на държавния секретар е заложено и в Регламентите за застрахователните компании (Трета серия животозастрахователни директиви) от 1994 г .
The limitation of the supervisory powers of the Secretary of State was also implemented by the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Регламент 13 от Третата животозастрахователна директива въвежда параграф 1A към раздел 15 от Закона за застрахователните компании от 1982 г ., който по същество изключва компаниите от Европейската общност от диапазона на прилагане на Част II от Закона за застрахователните компании, доколкото тези компании осъществяват застрахователна дейност чрез свой клон и са спазили изискванията, посочени в Част I от Таблица 2F към Закона.
Regulation 13 of the Third Insurance Directives inserted paragraph 1A to section 15 of the ICA 1982, which basically excludes EC companies from the application of Part II of the Insurance Companies Act in so far as those companies are carrying on insurance business through a branch and have complied with the requirements specified in Part I of Schedule 2F to the Act.
Регламент 45 от Третата директива за животозастрахователните компании въвежда допълнителна Таблица 2F към Закона за застрахователните компании от 1982 г .
Regulation 45 of the 3LD inserted Schedule 2F to the ICA 1982.
Тази Таблица съдържа ключови разпоредби относно определянето на правата и задълженията на британските надзорни органи по отношение на компаниите от Европейската общност, които развиват дейност във Великобритания или чрез свой клон, или чрез предоставянето на международни услуги.
This Schedule is the core regulation in terms of the definition of the rights and obligations of the UK supervisory authorities with respect to EC companies that carry out activities in the UK either via a branch or via the provision of cross border services.
По-специално, Регламенти 15 и 16 променят раздели 34 и 35 от Закона за застрахователните компании от 1982 г ., като с право ограничават пълномощията на държавния секретар да контролира стойността, характера и локализацията на активите на компании от Европейската общност, развиващи дейност на нейна територия.
More specifically, Regulations 15 and 16 modify sections 34 and 35 of the ICA 1982, rightly limiting the Secretary of State’s power to control the value, nature and localisation of the assets of the EC companies operating in their territory.
Правила относно изчисляването на технически резерви: британските норми по отношение на оценката на дългосрочните задължения са посочени в Регламентите за застрахователните компании от 1994 г .
Rules on the calculation of technical provisions : UK rules on the valuation of long-term liabilities are set out by the Insurance Companies Regulations 1994.
Основните принципи за оценяване на стойността на задълженията са очертани в Регламент 64, гласящ следното: “Определянето на стойността на дългосрочните задължения (различни от станалите дължими преди датата на оценката) следва да се извършва на базата на актюерски принципи, отчитащи надлежно основателните очаквания на застрахованите лица, и трябва да обезпечава всички задължения на базата на реалистични предположения, включващи и съответните маржове за нежелателни отклонения на съответните фактори.
The main principles for valuing the amount of the liabilities are set out in Regulation 64, which provides as follows: “The determination of the amount of long-term liabilities (other than liabilities which have fallen due for payment before the valuation date) shall be made on actuarial principles which have due regard to the reasonable expectations of policy holders and shall make proper provision for all liabilities on prudent assumptions that shall include appropriate margins for adverse deviation of the relevant factors.
При определянето трябва да се вземат под внимание всички бъдещи задължения, обусловени от клаузите на всеки отделен застрахователен договор, обезпечавайки възнагражденията, дължими след датата на оценката.
The determination shall take account of all prospective liabilities as determined by the policy conditions for each existing contract, taking credit for premiums payable after the valuation date.
(3) Без да се влиза в противоречие с общоприложимостта на горния параграф (1), сумата на дългосрочните задължения трябва да се определи в съответствие с всеки регламент от 65 до 75 по-долу, и трябва да се вземе под внимание, освен всичко останало, и значението на следните фактори: всички гарантирани възнаграждения, включително и гарантираните суми, изплащани при прекратяване на застрахователния договор; безусловни, заявени или разпределяни бонуси, на които застрахованите лица имат право по договор, заедно или поотделно; всички възможности за застрахованите лица, произтичащи от условията на договора; разходите, включително и комисиони; всякакви права по силата на презастрахователни договори по отношение на дългосрочни дейности; дискреционните такси и отбиви, доколкото не надвишават основателните очаквания на застрахованите лица”.
(3) Without prejudice to the generality of paragraph (1) above, the amount of the long-term liabilities shall be determined in compliance with each of regulations 65 to 75 below and shall take into account, inter alia, the following factors: all guaranteed benefits, including guaranteed surrender values; vested, declared or allotted bonuses to which policyholders are already either collectively or individually contractually entitled; all options available to the policyholder under the terms of the contract; expenses, including commissions; any rights under contracts of reinsurance in respect of long-term business; discretionary charges and deductions, in so far as they do not exceed the reasonable expectations of policyholders”.
Принципите, описани в Регламент 64, изглежда са в съответствие със заложените в Директивата, като допълнително посочват едно условие, което не се споменава в Директивата - да се обърне нужното внимание на основателните очаквания на застрахованите лица.
The principles referred to in Regulation 64 appear to be in line with those prescribed by the Directive, with an additional reference, not mentioned by the Directive, to pay due regard to the reasonable expectations of policyholders.
“Актюерските принципи” са очертани в две Насоки, изготвени от Факултета и Института, GN1 и GN8, определени като “практически стандарти”, което означава, че задължително са в сила за назначените актюери.
The “actuarial principles” are set out in two Guidance Notes prepared by the Faculty and the Institute, GN1 and GN8, which are designated as “practice standard”, meaning they are in effect mandatory for Appointed Actuaries.
Както Директивата, така и британското законодателство изрично посочват, че реалистичната прогнозна актюерска оценка на задълженията на застрахователните компании трябва да отчита всички бъдещи задължения, произтичащи от условията на всеки отделен застрахователен договор, включително гарантираните възнаграждения, бонуси и договорни възможности, предоставени на застрахованите лица.
Both the Directive and UK legislation explicitly mention that a prudent prospective actuarial valuation of an assurance’s liabilities must take into account all future liabilities as determined by the policy conditions for each existing contract, including guaranteed benefits, bonuses and contractual options for policyholders.
На свой ред, Директивата допълнително посочва, че когато стойността на сумата, изплащана при прекратяване на застрахователния договор, е гарантирана, стойността на математическите резерви по договора във всеки един момент трябва да е равна на гарантираната към този момент сума.
In turn, the Directive further specifies that, where the surrender value of a contract is guaranteed, the amount of the mathematical provision for the contract at any time must be as great as the value guaranteed at that time.
Британското законодателство не възпроизвежда това условие, но съдържа един специфичен Регламент относно резервите по отношение на предлаганите на застрахованите лица опции, гласящ следното: “(1) Трябва да бъдат създавани резерви на базата на реалистични прогнози с цел покриване на евентуални задължения, възникнали в резултат на упражняването на дадени договорни опции от страна на застрахованите лица.
UK legislation does not replicate this provision but includes a specific Regulation on reserves for policyholders’ options, which provides as follows: “(1) Provision shall be made on prudent assumptions to cover any increase in liabilities caused by policyholders exercising options under their contracts.
(2) Когато даден договор съдържа опция, при която застрахованото лице може да обезпечи гарантирано изплащане в брой в рамките на 12 месеца от датата на оценката, провизията за тази опция трябва да е такава, че да гарантира, че посочената в договора стойност не е по-малка от стойността, изисквана за обезпечаване на плащания, които биха станали дължими, ако опцията бъде упражнена.”
(2) Where a contract includes an option whereby the policyholder could secure a guaranteed cash payment within twelve months following the valuation date, the provision for that option shall be such as to ensure that the value placed on the contract is not less than the amount required to provide for the payments that would have to be made if the option were exercised.”
Регламенти 65-75 посочват по-конкретни критерии за определянето на сумата на задълженията: По силата на Регламент 65, в съответствие с Третата директива за животозастрахователните компании, по принцип дългосрочните задължения трябва да бъдат определяни независимо за всеки отделен договор на базата на прогнозни изчисления.
Regulations 65 to 75 prescribe more specific criteria on the determination of the amount of liabilities: Regulation 65 prescribes, in line with the 3LD that, in principle, long-term liabilities must be determined separately for each contract by a prospective calculation.
Регламентът допуска използването по изключение на подходящи приблизителни оценки и обобщения, както и използването на ретроспективния метод, като и двете изключения подлежат на спазването на условията, заложени в Директивата.
The regulation allows the exceptional use of appropriate approximations and generalisation and the use of the retrospective method, subjecting both exceptions to the same conditions as those prescribed by the Directive.
Регламентът посочва, че при необходимост трябва да бъдат заделяни допълнителни суми за покриване на общи неконкретизирани рискове, както и че методът на изчисляване не трябва да подлежи на произволни промени през отделните години.
The regulation prescribes that, where necessary, additional amounts must be set aside for general risks not individualised and also prescribes that the method of calculation must not be subject to arbitrary changes from year to year.
Регламент 69 относно лихвените проценти, които трябва да бъдат използвани за изчисляването на настоящата стойност на бъдещите плащания (от или в полза на дадена застрахователна компания) определя нормативни стандарти, идентични със заложените в Директивата.
Regulation 69 on rates of interest to be used in calculating the present value of future payments by or to an insurance company sets out prudential standards equivalent to those laid down by the Directive.
Същото се отнася и за Регламенти 68 и 71 относно корекциите на разходите.
The same is true of Regulations 68 and 71 on allowances for expenses.
В съответствие с Директивата, националното законодателство изисква компаниите да оповестяват подобна информация пред компетентните органи като част от изискваната информация, придружаваща искането за издаване на лиценз за дейност.
In line with the Directive, domestic legislation requires the company to disclose such information to the competent authority as part of the requested information to support an application for an authorisation to operate.
Допълнителна информация в тази насока е представена в годишния оценъчен доклад на актюера, който се предоставя на застрахованите лица и акционерите при поискване и е достъпен за публично разглеждане в съответната Регистрационна палата.
Further information on this is found in the actuary’s annual valuation report, which is available on request to policyholders and shareholders and open to public inspection at the appropriate Companies House.
Задължение за спазване на клаузата за съответствие : Третата директива за животозастрахователните компании не позволява на държавите-членки да изискват компаниите да локализират своите активи в точно определена държава-членка.
Matching rule obligation : The 3LD prevents Member States from requiring companies to localise their assets in a particular Member State .
Тя също така позволява на местната държава-членка да предоставя облекчения по отношение на правилата за локализация на активите.
It also allows the home Member State to permit relaxations of the localisation of assets rules.
Британското законодателство включва някои разпоредби, които, при точно определени обстоятелства, изискват застрахователните компании да локализират всички или част от своите активи на дадено място.
UK legislation does include regulations which, under particular circumstances, do require assurance undertakings to localise some or all of their assets in a particular place.
Първо, Регламент 31 от Регламентите за застрахователните компании от 1994 г . посочва, че активите, обезпечаващи задълженията в английски лири, трябва да бъдат поддържани в рамките на Европейската общност, а активите, обезпечаващи задълженията в друга валута, трябва да бъдат поддържани в рамките на Европейската общност или в страната, чиято е съответната валута.
Firstly, Regulation 31 of the Insurance Companies Regulations 1994 prescribes that the assets that cover liabilities in sterling must be held in the EC and the assets that cover liabilities in any other currency must be held in the EC or in the country of that currency.
На второ място, Регламент 33 от Регламентите за застрахователните компании от 1994 г . установява някои задължения по отношение на локализацията на активите за компании извън Европейската общност, чиито централни офиси не са в държава, членуваща в EFTA (Европейска асоциация за свободна търговия) по отношение на техните активи, включени в границата на платежоспособността за Великобритания, поддържана според условията на раздел 32(2)(b)от Закона.
Secondly, Regulation 33 of the Insurance Companies Regulations 1994 prescribes some asset localisation obligations for non-EC companies, whose head office is not in an EFTA State, in respect of their assets representing a UK margin of solvency maintained under section 32(2)(b) of the Act.
Трето, раздели 39 и 40 от Закона предоставят на държавния секретар, при определени обстоятелства, правото да изисква от дадена британска компания да локализира в европейската общност активи, равняващи се по стойност на цялата стойност или на определена част от стойността на нейните задължения към национални контрагенти, както и да налага някои видове попечителство върху тях.
Thirdly, sections 39 and 40 of the Act afford the Secretary of State, under certain circumstances, the power to require a UK company to localise in the EC assets equal to the whole or a specified proportion of the amount of its domestic liabilities and to impose some kind of custody over them.
Според условията на раздел 37(3), тези правомощия са приложими, единствено когато компанията не е изпълнила някои задължения, които са били или са валидни за нея, включително и когато не е определила стойността на своите задължения в съответствие с регламентите.
According to section 37(3), those powers are not exercisable unless the company has failed to satisfy certain obligations to which it is or was subject, including the failure to determine the value of its liabilities in accordance with the regulations.
Регламент 27 изисква компаниите да поддържат достатъчни активи в дадена валута, за да обезпечат своите задължения в тази валута само в случай, че задълженията на компанията в тази валута надвишават 5% от нейните общи задължения.
Regulation 27 prescribes that the company must hold sufficient assets in a particular currency to cover the company’s liabilities in that particular currency only if the company’s liabilities in that particular currency exceed 5% of its total liabilities.
В условията на Директивата, напротив, не е предвидено достигането на праг от 5%, за да бъде задействана клаузата за постигане на съответствие, но това не представлява отклонение от изискванията за съответствие според Директивата, тъй като Директивата сама по себе си позволява на държавите-членки да допускат изключения по отношение на това задължение.
According to the Directive, by contrast, there is no 5% leeway before the matching obligation is triggered, but this is not a departure from the Directive’s matching obligation because the Directive itself allows Member States to introduce exceptions to that obligation.
Два елемента от този член имат отношение към случая ELAS: първо, клаузата за “цялостната бизнес дейност”, свързана с незадължителните резерви за дискреционни бонуси, и второ, въпросът за основателните очаквания на застрахованите лица, който отново бива разглеждан.
There are two aspects connecting this article to the ELAS case: first, the ‘entire business’ argument, linked to the optional reserving of discretionary bonuses, and second, the issue of PRE, which appears once again.
Клаузата за “цялостната бизнес дейност” и незадължителните резерви за дискреционни бонуси
Entire business' argument and optional reserving of discretionary bonuses