natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Това предполага, че държавният рейтинг е ключов фактор за тези спредове, но и говори за нарушение, при което „слаби банки от силни страни получават по-евтино финансиране”.
This suggests that sovereign risk has been a key driver of these spreads but it also points to a distortion whereby ‘weak banks from strong countries obtain cheaper funding’.
Нарасналото застраховане на влогове също е възможно да има негативни последици за трансграничната конкуренция.
Enhanced deposit insurance is also likely to have distortionary effects on cross-border competition.
Възможно е обаче и програмите за държавно гарантирани облигации, и нарасналото застраховане на влогове постепенно да бъдат преустановени в следващите месеци, като по този начин бъдат премахнати основните източници на сътресения в конкуренцията, но не може да се изключи възможността, при която временното въздействие върху факторите на конкуренцията ще повлияе трайно на конкуренцията на пазара.
However, both government guaranteed bond programmes and enhanced deposit insurance are likely to be phased out over the coming months, thereby eliminating the main sources of competitive disturbances, while it cannot be ruled out that temporary impacts on factors of competition could have a long-lasting impact on market competition.
Все пак, емпиричните доказателства предполагат, че дори по време на финансовата криза преминаването на основните лихвени проценти към банковите лихвени проценти на дребно в еврозоната в общи линии функционира в съответствие с историческия опит.
That being said, empirical evidence suggests that even during the financial crisis the pass-through of policy rates to retail bank interest rates in the euro area has functioned broadly in line with historical experiences.
В допълнение, информацията от проучването на банковото кредитиране в евросистемата също не предполага, че конкуренцията (или липсата на такава) е основен фактор за наблюдаваното нетно затягане на кредитните стандарти на банките от еврозоната след третото тримесечие на 2007 г.
In addition, information from the Eurosystem’s Bank Lending Survey also does not suggest that competition (or lack thereof) has been a major factor in the observed net tightening of euro area banks’ credit standards since Q3 2007.
Мерките за подкрепа на централните банки от евросистемата имат за цел банковия сектор като цяло и като такива са свързани с по-малко рискове от дискриминационно третиране.
Central bank support measures within the Eurosystem aim at the banking sector as a whole and as such entail fewer risks of entailing discriminatory treatment.
Въпреки че те не са непременно освободени от рискове от въвеждане на определени пазарни нарушения, рискът от пораждане на нарушения в банковия сектор в резултат от тези мерки е ограничен, или поне в краткосрочен хоризонт.
Although they are not necessarily free from risks of introducing certain market distortions, the risk of these measures introducing distortions in the field of bank competition is limited, at least in the short run.
Това се отнася както за стандартните операции по рефинансиране, които евросистемата предлага на паричните финансови институции от еврозоната, така и за нестандартните мерки, въведени по време на финансовата криза.
This applies to both the standard refinancing operations offered by the Eurosystem to euro area Monetary Financial Institutions (MFIs) and to the non-standard measures introduced during the financial crisis.
Погледнато от международна перспектива, нестандартните мерки на паричната политика, въведени от евросистемата след октомври 2008 г., в известна степен се различават от въведените от централните банки в други юрисдикции мерки, което пък може би е оказало влияние върху равнопоставеното отношение на банките в световен мащаб (както и между банките от еврозоната и извън нея).
Taking instead an international perspective, the non-standard monetary policy measures introduced by the Eurosystem since October 2008 differ somewhat from measures introduced by central banks in other jurisdictions and hence the level-playing field across global banks (and also between euro area and non-euro area banks) might have been affected.
Трябва да се има предвид обаче, че предприетите от централните банки в световен мащаб мерки в контекста на кризата бяха съобразени с особеностите на преобладаващите в техните икономики финансови и икономически структури.
However, it has to be borne in mind that the measures undertaken by central banks around the world in the context of the crisis were tailored to the specificities of the financial and economic structures prevailing in their economies.
Освен това, рамките за функциониране на централните банки по света се различаваха една от друга и преди финансовата криза.
Moreover, operational frameworks across global central banks differed also prior to the financial crisis.
На последно място, всяко нарушение на равнопоставеното отношение в международен план, съдържащо се в кризисните мерки на централните банки, би трябвало да изчезне с прекратяването на тези мерки и по този начин не би трябвало да има трайно въздействие върху банковата конкуренция.
Finally, any distortions to the international level-playing field implied by the central bank crisis-measures should evaporate once these measures are terminated and thus should not be expected to have any long-lasting impact on bank competition.
И докато изглежда, че нарушенията в конкуренцията общо взето са овладени до голяма степен, нарушенията при стимулите представляват друго сериозно притеснение в резултат от мерките за подкрепа.
While competitive distortions appear in principle to have been largely contained, the distortions of incentives present another important concern arising from the support measures.
По-конкретно, оздравителните мерки основно подпомагат големите и важни в системно отношение банки, чиито неуспехи биха могли да застрашат стабилността на финансовата система.
More specifically, the rescue measures have been primarily in support of large and systemically important banks whose failure may have threatened the stability of the financial system.
Следователно, тези банки може би се възползват от пазарното схващане за имплицитно гарантиране на ликвидността от страна на правителството, като им се позволява да извършват доходна, но рискована дейност без подходящата пазарна дисциплина.
Consequently, these banks may be benefiting from market perceptions of an implicit bail-out guarantee from the government, allowing them to pursue profitable but risky business without the appropriate market discipline.
Бяха направени няколко предложения за справяне с този т.нар. въпрос „твърде големи, за да бъдат оставени да се провалят”.
Several proposal have been put forward to deal with this so-called ‘too-big to fail’ issue.
По какъв начин финансовите институции могат да бъдат принудени/стимулирани да намалят интереса си към рискови операции?
How can financial institutions be forced/ incentivised to reduce their risk appetite?
Продължаващата регулаторна реформа за укрепване на устойчивостта на финансовата система ще съдържа няколко елемента, които ще предоставят стимули на банките за управление на пруденциалния риск.
The ongoing regulatory reform on strengthening the resilience of the financial system will contain several elements that will provide incentives for prudent risk management for banks.
В този контекст, публикуваните през 2009 г. предложения на Базелския комитет ще увеличат стимулите за намаляване на интереса към рискови операции посредством изискване на по-всеобхватно покритие на рисковете (напр. повишен риск от неизпълнение в търговската книга и въвеждане на капиталова такса за покриване на кредитен риск от контрагент за деривативни инструменти, репо и финансиране на ценни книжа), които следва да се покриват с по-висококачествен капитал, който е по-скъпо струващ.
In this context the Basel Committee proposals issued in 2009 will increase incentives for reduced risk appetite by requiring a more comprehensive coverage of risks (e.g. incremental default risk in the trading book and the introduction of a counterparty credit risk capital charge for derivatives, repos and securities financing) to be covered by higher quality capital, which is more costly.
Освен това, въвеждането на хармонизирана рамка за ликвидност ще изисква от банките сами да се финансират посредством по-стабилни източници за финансиране на структурна основа.
Moreover, the introduction of a harmonised liquidity framework will require banks to finance themselves using more stable funding sources on a structural basis.
На последно място, постигнато е съгласие относно принципи за стабилно компенсиране, които да обезсърчават прекомерното поемане на рискове за сметка на дългосрочна доходност и пруденциално управление на риска.
Finally, principles of sound compensation have been agreed that will discourage excessive risk-taking at the expense of long-term profitability and prudent risk management.
Ако бъдат предприети и правилно приложени, тези мерки могат значително да допринесат за възпиране скъсяването на хоризонта и за премахване на дефектните практики за управление на риска, наблюдавани в миналото.
These measures if taken together and properly implemented can significantly contribute to deterring short-termism and eliminating the flawed risk management practices we observed in the past.
Кои според Вас са най-неотложните въпроси в законодателството в областта на финансовите услуги, които остават неразрешени след плана за действие в областта на финансовите услуги?
What do you see as the most pressing issues in financial services legislation which remain to be completed after the Financial Services Action Plan?
Един от основните уроци от финансовата криза е, че тясната взаимосвързаност, която е налице между финансовите пазари в световен мащаб, поставя общи проблеми, които трябва да бъдат решени по подходящ начин и посредством съгласувани действия.
One of the main lessons from the financial crisis is that the close interconnections existing between financial markets across the globe pose common problems that have to be addressed in an appropriate way with a concerted action.
Поради това и както вече е факт, регулаторният дневен ред на ЕС следва правилно да откликне на инициативите и препоръките, предложени на международно ниво и по-конкретно от Г–20, чието значение възникна по време на финансовата криза.
Therefore, as it has been already the case, the regulatory agenda for the EU should properly respond to the initiatives and recommendations being put forward at international level, and in particular by the G20, whose importance has emerged during the financial crisis.
Плановете за действие и препоръките на Г–20 вече породиха значителен обем работа по отношение на регулаторните мерки за надзор и финансова стабилност от страна на органи като Съвета за финансова стабилност и Базелския комитет за банков надзор за банковия сектор, който е от особено значение в контекста на ЕС.
The action plans and recommendations by the G20 have already triggered a substantive amount of important work on the regulatory supervisory and financial stability arrangements from international bodies such as the Financial Stability Board and the Basel Committee on Banking Supervision for the banking sector which is of particular relevance in the EU context.
При обмислянето на по-важните въпроси, които трябва да бъдат решени посредством регулаторни инициативи, можем да разграничим два основни комплекта въпроси.
When considering the more important issues that should be addressed through regulatory initiatives we can distinguish between two main set of issues.
На първо място, регулаторни инициативи, свързани с подобряване на пруденциалната рамка, произтичаща от международните инициативи.
First, regulatory initiatives related to the enhancement of the prudential framework stemming from international initiatives.
Завършването на програмата за реформи от Базелския комитет и нейното последващо прилагане в Европа е от основно значение за постигането на по-устойчива банкова система, която е в състояние да подкрепя стабилния икономически растеж в дългосрочен хоризонт без да оказва въздействие върху функционирането на пазара и икономическото възстановяване.
The completion of the Basel Committee reform programme, and the subsequent implementation in Europe, is critical to achieving a more resilient banking system that can support sound economic growth over the longer term, without impinging on the functioning of the market and economic recovery.
Освен това, в контекста на международни реформи, бих искал да подчертая значението на четири въпроса:
Moreover, within the context of international reforms I wish to underline the importance of four issues:
а) Необходимостта от постигане на международен консенсус във връзка с разрешаването на проблемите, породени от финансовите институции със системно значение.
a) The need to reach an international consensus related to the solutions to the problems created by the systemically important financial institutions (SIFIs).
Необходимо е постигането на съгласие по конкретен регулаторен подход, който да бъде приет за финансовите институции със системно значение и да представлява процедури за допълнителен надзор, за да се гарантира ефективно наблюдение на тяхната дейност и рискове.
There is a need to agree on the specific regulatory approach that should be adopted for the SIFIs and what should be the additional supervisory procedures in order to ensure an effective monitoring of their activities and risks.
Съобщение на ЕЦБ от неотдавна относно финансовите институции със системно значение, изготвено за Комитета за финансови услуги, прави всеобхватен преглед на основните цели за регулиране на финансовите институции със системно значение и мерките, които биха могли да бъдат приети за намаляване на риска от провал на дадена финансова институция със системно значение и за определяне на последиците от това: „Съществуват две цели за регулиране: (i) увеличаване на капацитета на институциите за поглъщане на удари и намаляване на приноса на финансовите институции със системно значение за системния риск, като специално се позовава на потенциалния ефект на доминото и неговото отражение; (ii) смекчаване на проблема с моралния риск и свързаното с него гарантиране на ликвидност.
A recent ECB note on SIFIs, elaborated as a contribution to the Financial Services Committee, addresses comprehensively the main objectives for the regulation on SIFIs and the measures that could be adopted to reduces the risk of failure of a SIFI and to measure the consequence of such failures: “There are two objectives of regulation: (i) increasing the shock-absorbing capacity of institutions and lowering a SIFI’s contribution to systemic risk, with special reference to the potential for contagion and spill-over effects; (ii) mitigating the moral hazard problem and the associated bail-out guarantee.
Наистина може да се твърди, че действията, обхващащи една цел, са инструмент за постигане и на останалите.”
Indeed, it can be argued that actions addressing one objective are instrumental in achieving the other as well.»
б) Разглеждане на пруденциални рискове, представени от финансови офшорни центрове и от отказващи сътрудничество юрисдикции.
b) Addressing prudential risks presented by offshore financial centres and non-cooperative jurisdictions.
В Европейския съюз надзорните комитети на ниво 3L3 извършиха допълнително проследяване, определяне на консолидиран списък с отказващи сътрудничество юрисдикции, във връзка с които няколко надзорни органа на ЕС докладваха наличие на непрекъснати проблеми.
Within the European Union, the 3L3 supervisory committees have carried out complementary mapping, identifying a consolidated list of non-cooperative jurisdictions, on which several EU supervisors have reported the existence of persistent problems.
Въпреки това, правната рамка на ЕС следва да обхване пруденциалните рискове от отказващите сътрудничество юрисдикции, за да се гарантира, че всички държави-членки се занимават с този въпрос хармонизирано и последователно с цел да се избегне регулаторен арбитраж и да се поддържа равнопоставено отношение между финансовите институции.
Nevertheless, the EU legal framework should address prudential risks presented by non-cooperative jurisdictions, in order to ensure all Member States deal with this issue in a harmonised and consistent way, in order to avoid regulatory arbitrage and to maintain the level playing field between financial institutions.
Директивата за изискванията към капитала, ДПФИ, както и директивата „Платежоспособност II” следва да включват принципи относно дейности в отказващи сътрудничество юрисдикции, ограничаващи (или дори забраняващи) подобни дейности, когато една юрисдикция не сътрудничи с компетентните органи на държавите-членки или ако възпрепятства споделянето на информация за офшорни филиали за целите на консолидиран надзор.
The Capital Requirement Directive, the MiFID, as well as the Solvency II Directive, should include principles concerning activities in non-cooperative jurisdictions, restricting (or even forbidding) such activities whenever a jurisdiction does not cooperate with Member States competent authorities or if they obstruct the sharing of information on off-shores subsidiaries for consolidated supervision purposes.
Освен стандартите от Базел, IOSCO и IAIS, в тази връзка си струва да се споменат препоръките относно „Управление на риска „опознай своя клиент” на консолидирана основа” (KYC), публикувани от Базелския комитет през октомври 2004 г., в които се създава подробен комплект препоръки за справяне с юрисдикции, които имат строги закони за банкова тайна или защита на личните данни, които пречат, или могат да се тълкуват като такива, на прехвърлянето на съответната информация за целите на управление на рисковете.
Besides the Basel, IOSCO and IAIS Standards, it is also worth mentioning in this regard the recommendations concerning 'Consolidated know-your-customer (KYC) risk management', issued by the Basel Committee on October 2004, which establishes a comprehensive set of recommendations to deal with jurisdictions that have rigorous bank secrecy or data protection laws that prevent, or can be interpreted as preventing, the transfer of relevant information for risk management purposes.
Тези препоръки предвиждат, че ако пречките пред споделянето на информация се окажат непреодолими и не съществуват задоволителни алтернативни разпоредби, надзорният орган на тази страна трябва да изясни, че банката може да реши за себе си, или по настояване на надзорния орган, да преустанови въпросната дейност.
These recommendations foresee that if impediments to information sharing prove to be insurmountable, and there are no satisfactory alternative arrangements, the home supervisor should make it clear to the host that the bank may decide for itself, or be required by its home supervisor, to close down the operation in question.
Освен това, важно е да се гарантира, че ако законът налага ограничение върху оповестяването на информация на „трети страни”, централата или банката-майка се изключват от определението за трета страна.
Furthermore, it is important to ensure that if the law restricts disclosure of information to “third parties”, the head office or parent bank is excluded from the definition of a third party.
Всички тези принципи, основаващи се на международните стандарти и на работата, извършена на ниво СФС и ЕС, следва да включат разработването на набор от инструменти за пруденциално правоприлагане.
All these principles grounded on international standards and on work being developed at the FSB and EU levels, should include the establishment of a toolbox for prudential enforcement.
Този набор би могъл да включва постепенен подход, като се тръгне от засилването на диалога и преговорите с проблемните юрисдикции и се стигне до засилване на комплексната проверка от страна на институциите, които функционират в тези юрисдикции и/или на изискванията за повече собствени средства и/или ограничаване на дейности или дори преустановяване на операции.
This toolbox could include a step-by-step approach, going from the intensification of dialogue and negotiations with problematic jurisdictions to the intensification of due diligence by institutions operating in those jurisdictions and/or requirements for higher own funds and/or restriction on activities or even closure of operations.
в) Разработване на по-хармонизирани режими за санкции на европейско ниво, предвид препоръките от доклада „de Larosière” (препоръка 20): „Европейските институции трябва да стартират и процес, който ще доведе до далеч по-последователни режими за санкциониране в единния пазар.
c) The development of more harmonised sanctioning regimes at the European level, in the light of recommendations of the “de Larosière Report” (recommendation 20): “The European Institutions should also set in motion a process which will lead to far more consistent sanctioning regimes across the Single Market.
Надзорът не може да бъде ефективен при слаби, силно променливи режими за санкциониране.
Supervision cannot be effective with weak, highly variant sanctioning regimes.
От съществено значение е всички надзорни органи в ЕС и навсякъде другаде да използват режими за санкциониране, които са достатъчно конвергентни, строги и имат възпиращ ефект.
It is essential that within the EU and elsewhere, all supervisors are able to deploy sanctions regimes that are sufficiently convergent, strict, resulting in deterrence.
Това далеч не е така в момента.
This is far from being the case now.
Същото трябва да се предприеме и по отношение на надзорните правомощия с цел насърчаване на последователен и ефективен надзор на единния пазар.”
The same exercise should be initiated with respect to supervisory powers in order to foster a coherent and effective supervision in the Single Market.”
г) Необходимостта от извършване на допълнителна работа за насърчаване на стандартизацията на деривативни инструменти и подкрепата за използване на контрагенти на централно ниво за клиринг на сделки с деривативи, по-конкретно по отношение на суаповете за кредитно неизпълнение.
d) The need to conduct further work to promote standardisation of derivatives and support the use of central counterparties to clear derivative transactions, in particular in what regards credit default swaps.
На второ място, регулаторни инициативи, имащи за цел да повишат способността на институционалната рамка на ЕС за предотвратяване и управление на бъдещи кризи.
Second, regulatory initiatives aimed to enhance the capability of the EU institutional framework for preventing and managing future crises.
По-голямата взаимозависимост между националните финансови системи и необходимостта от гарантиране на процеса на финансова интеграция на ЕС налагат подходящи действия на ниво ЕС за превъзмогване на евентуалното влияние върху системата на неуспелите трансгранични финансови институции.
The greater interdependencies between national financial systems and the need to safeguard the process of EU financial integration require appropriate action at EU level to address the possible systemic impact of failing cross-border financial institutions.
Поради това, трябва подкрепа за сегашните съображения на Комисията относно разработване на европейска рамка за разрешаване на проблемите и преодоляване на пречките пред трансграничните финансови институции във връзка с ефективното управление на кризи.
Therefore, the current reflections of the Commission for developing an EU resolution framework and addressing obstacles to the effective crisis management of EU cross-border financial institutions should be supported.