natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Член 10 от Третата директива за животозастрахователните компании сочи, че компетентните органи трябва да “разполагат с правомощия и средства за предприемане на мерки за предотвратяване или отстраняване на нарушения, накърняващи интересите на застрахованите лица”.
Article 10 of the 3LD states that competent authorities must have ‘the power and the means to take any measures to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons’.
Господин MCELWEE е убеден (позовавайки се на констатациите на лорд Penrose), че британската “ регулаторна система не е била (…) достатъчно обезпечена в някои периоди.”
Mr MCELWEE believes, referring to Lord Penrose’s findings, that UK “ regulators were not (…) in some periods well-funded.”
По тази причина те не са разполагали с необходимите “средства” да изпълнят изцяло своите задължения.
Therefore they did not have the ‘means’ to fully fulfil their duties.
“Ето защо смятам, че комисията би трябвало да не прави прибързани заключения (имайки предвид, че в различните държави-членки са се прилагали различни подходи), че британският подход е бил неправилен.”
“As a result, I think the committee would do well perhaps to be cautious in reaching a conclusion that, because a different approach was taken in different Member States, that the UK ’s approach was not appropriate. ”
Това становище се подкрепя от Clive MAXWELL в H4, който, коментирайки темата за ресурсите на регулаторните органи, казва, че “в своя доклад лорд Penrose насочва вниманието към някои въпроси, като например ресурсната обезпеченост на някои елементи от регулаторната система в различни периоди .
This view was supported by Clive MAXWELL in H4, who, when commenting on resourcing issues of the regulators, says that "in his report, Lord Penrose draws attention to some issues such as the resourcing of certain aspects of the regulatory system in place at various points in time.
При все това, смятам, че би било редно да се признае, че неговите коментари са направени “пост-фактум” и до голяма степен отразяват неговите собствени убеждения за необходимостта от една по-силна форма на осъществяване на регулация . [...]
However, I think it is fair to say that his comments were made with the benefit of hindsight and in many ways reflected his own views about the need for a stronger form of regulation. [...]
Затова тези разсъждения относно ресурсната обезпеченост следва да се разглеждат в подобна светлина.”
So those sorts of comments about resourcing need to be seen in that light".
Член 18 – Технически резерви; член 25 – Граница на платежоспособност
Article 18 – Technical provisions; Article 25 – Solvency margin
Британската система не е зачела целите на Директивата
UK system not respecting intention of the Directive
Господин JOSEPHS (H2) е на мнение, че Директивата цели застрахователните договори да бъдат много внимателно оценявани за целите на изчисляването на задълженията.
Mr JOSEPHS (H2) believes that the intention of the Directive was that contracts of insurance should be very carefully valued to compute the liabilities.
Това трябва да бъде извършвано на базата на много прецизно формулиране на текста на всеки клас договори.
This should be based on the precise wording of each class of contract.
Господин JOSEPHS счита, че “британската система изобщо не се е придържала към подобен подход, съдейки по доказателствата за времето, отделено за различни дейности – т.е. това, което служителите на регулаторни органи са видели, правели и т.н.” .
Mr JOSEPHS believes that " the UK system was not doing that at all, judging by the evidence of the amount of time given to various things - i.e., what the regulator's staff saw, what they did and so on ".
Членове 18 и 25 от Третата директива за животозастрахователните компании не са били спазени?
Articles 18 and 25 of 3LD not respected?
Различни начини за изчисляване на платежоспособността
Different ways to calculate solvency
В Н2 господин JOSEPHS също така подкрепя това твърдение, заявявайки, че член 18 от Третата директива, третиращ техническите провизии, не е бил спазен, имайки предвид, че “ELAS е настоявала всички полици да бъдат третирани еднакво, независимо дали са били сключени като договори с “фиксирано възнаграждение” или като по-късните “инвестиционни договори”.
Mr. JOSEPHS, in H2, also reinforces this view by claiming that Article 18 of the 3LD on technical provisions was not respected given that " Equitable insisted on treating all policies alike, whether they were written as ‘defined benefit’ contracts, or in the later form as ‘investment’ contracts ."
Договорите са били “сключени така, че да предоставят на полицодържателите абсолютни права за получаване на дялове от печалбата на Дружеството, пропорционални на нетната стойност на платените от тях премии.”
The contracts " were written so as to give their holders the absolute right to share in the investment return of the Society pro rata to net premiums paid ."
Член 18 установява задължението това право да бъде отразено в изчислените задължения за онези полици, което, според господин JOSEPHS, не е било спазено.
Article 18 makes it an obligation that this right be reflected in the calculated liabilities for those policies, which, according to Mr. JOSEPHS, was not the case.
Той прави заключението, че това “е позволило трайния трансфер на активи от притежателите на по-новите полици към облагодетелстваните лица.”
He concludes that it " enabled the continued transfer of assets from holders of the newer policies to the favoured cohorts. "
При все това, Christopher DAYKIN, правителствен актюер и председател на GAD, заявява в H4, че “що се отнася до базата за създаване на резерви, ELAS е възприела подход на създаване на резерви на базата на брутните премии, който се е различавал от подхода, използван от повечето други компании, но тя е трябвало да покаже,че това е равнозначно на изискването за създаване на резерви на базата на нетните премии .
However, Christopher DAYKIN, Government Actuary, Head of GAD, claims in H4 that "as regards the reser ving basis, Equitable Life adopted a gross premium reserving approach, which was different to the approach used by most other companies but it had to demonstrate the equivalence of what it was doing to the net premium reserve requirement.
Компанията винаги е съумявала да прави това задоволителн о .
It always succeeded in doing that satisfactorily.
И така, нейните резерви – поне до 1998 г. – винаги са съответствали на регулаторните изисквания.”
So its reserves – at least up until 1998 – were always in line with the requirements of the regulations."
Член 25 относно минималната граница на платежоспособност изисква превишението на активите на дадена компания над нейните задължения да е най-малко равно на нормативната граница на платежоспособност.
Article 25 on the minimum solvency requirement requires a company to have an excess of assets over liabilities, at least equivalent to the solvency margin requirement.
При все това, изглежда, съществуват различни методи за изчисляване на платежоспособността.
However, it seems there are different ways of calculating solvency.
David STRACHAN, от FSA, се опитва да разясни този въпрос в H4, сочейки, че “ELAS винаги е била платежоспособна и в своите регулаторни отчети винаги е посочвала, че към съответния момент отговаря на нормативните изисквания относно границата на платежоспособност .
David STRACHAN, FSA tries to clarify the issue in H4 by saying that "Equitable has always been solvent and in its regulatory returns it has always reported that it is currently meeting its regulatory solvency requirements.
В действителност, съществуват най-малко три различни бази за изчисляване на платежоспособността : подходът, описан от Chris Daykin , който характеризира режима през по-голямата част от периода на 1990 -те години и съответства на изискванията на Третата директива ; съществува и основа за изчисляване, представена от лорд Penrose в неговия доклад, която се основава на числови данни на ELAS, които са били предназначени за нейни собствени цели и не са били предоставени на регулаторните органи ; и третата база – текущата, отразява новите изисквания на FSA за реално определяне на платежоспособността.” .
There are, in fact, at least three different bases that are used: the approach Chris Daykin has described which characterised the regime for much of the 1990s and was consistent with the Third Life Directive; there is a basis of calculation which was produced by Lord Penrose in his report that was based on figures produced by Equitable for its own purposes – those figures were not provided to the regulator; the third basis, which is the current basis, is the FSA’s new realistic solvency requirements".
При все това, отговаряйки на въпрос на член на комисията по време на H5, Stuart BAYLISS, управляващ директор на Annuity Direct, сочи, че британските регулаторни органи “дълго време са приемали за чиста монета теориите на ELAS за платежоспособността .
However, answering a Member's question during H5, Stuart BAYLISS, Managing Director of Annuity Direct, says that the UK regulators "had been buying Equitable’s story on solvency margins for a very long time.
Същото важи и за новите сделки : ако сключвате нови сделки, за да се справяте със ситуацията, тогава всичко е наред.
It goes back to that illustration on new sales: as long as you are generating new sales to cope with it, then you are OK.
Ако новите ви сделки са достатъчно крупни, можете да запълните с тях миналите празнини .
If your new business is big enough, you can backfill the hole.
Така се е действало и до известна степен някои регулаторни органи вероятно са били запознати с тази ситуация.
That is what they were doing and, to a certain extent, some of the regulators presumably must have seen that.
Не бих могъл да допусна, че не са били, тъй като това е параметър, който растежът на компанията ги е задължавал да поддържат нарастващ.”
I cannot imagine that they could not have done, because it was something that the growth pattern of the company required them to keep growing".
Alan BEVERLY, представител на Европейската комисия, също дава някои насоки по темата в H6, разглеждайки застрахователните гаранционни схеми: “същественото в случая с ELAS е, че компанията не е изпаднала в неплатежоспособност, не е фалирала.
Alan BEVERLY, from the Commission, also builds on this point in H6, with reference to insurance guarantee schemes: "the point on the Equitable Life case is that Equitable Life did not become insolvent, it did not fail.
По тази причина, дори съществуващата компенсационна схема – застрахователната гаранционна схема във Великобритания – не е била използвана в случая с ELAS. [...]
Therefore, even the existing compensation scheme – the insurance guarantee scheme in the UK – did not come into play in the case of Equitable Life. [...]
Ето защо, дори да е имало някаква европейска директива, която да установява хармонизирана застрахователна гаранционна схема, далеч не може да счита, че тя е щяла да е приложима спрямо ELAS, тъй като компанията не е била неплатежоспособна или пред фалит.”
Therefore, even if there had been a directive at European level setting up a harmonised insurance guarantee scheme system, it is far from clear that would have been relevant in the case of Equitable Life because there was no insolvency or failure as such".
Траен недостиг на активи в резултат на недостатъчни резерви
Persistent asset shortfall due to poor reserving
По въпроса за член 18 относно техническите провизии WE 79 (доклад от Асоциацията на инвеститорите относно недостига на активи) дава полезни разяснения за посочените от него причини за случилото се с ELAS.
On the issue of Article 18 on Technical provisions, WE 79 (Paper by Investors Association on asset shortfall) gives useful insight into what it claims were the causes for ELAS' situation.
Докладът посочва, че “основните слабости на британската система за финансов надзор се състоят в липсата на норми за изплащане на дялове от бъдещите печалби в полза на лицата, които са имали право на такива , а именно – застрахованите лица, притежаващи “инвестиционни полици”.
The paper states that "the key weakness in the prudential regime as operated in the UK was that it made no provision for paying future investment returns to the people who were entitled to those returns, namely the policyholders of ‘investment policies’.
Правилата умишлено не са били изяснени, като решението за осигуряването на бъдещи бонуси е било оставено на произвола на актюера .
The rules were deliberately left vague with the decision on provision for future bonuses left at the whim of the Actuary.
При все това, последствията от липсата на такива норми никак не са били незначителни, тъй като в този случай фондът за разпределяне на дялове от печалбата почти със сигурност е бил обречен на провал . ”
However the consequences of not making such provisions were not vague at all, since in the absence of those provisions the with-profits fund would almost certainly fail."
Според доклада, най-мащабният проблем на ELAS е бил огромният недостиг на активи, измерен спрямо фактическите задължения.
The report is of the opinion that the overarching problem at ELAS was a massive shortage of assets, as measured against the realistic liabilities.
“ A) необезпечаване на бъдещите гарантирани бонуси, на които притежателите на инвестиционни полици са имали право по договор ;
"A) Failure to allow properly for future guaranteed bonuses to which holders of investment policies were contractually entitled;
Б ) необезпечаване на договорни гаранции ( като например прословутите гарантирани размери на анюитетите );
B) Failure to make proper provision for guarantees in the contracts (such as the notorious GARs);
В ) липса на ясно обезпечаване на вече разпределените негарантирани бонуси ;
C) Failure to make any visible provision for non-guaranteed bonuses already allotted;
Г ) крайно либерално и себично тълкуване на Законовите разпоредби ( и вероятно на Професионалния кодекс ). ”
D) An excessively liberal and self-serving interpretation of the Statutory Rules (and possibly the Professional Guidance)."
В заключение, докладът посочва, че в периода 1990-2000 г. се е наблюдавал траен недостиг на активи в размер между около 5 и 7 млрд. британски лири, в което не влизат “резервите за “окончателни бонуси”, които са се считали за “негарантирани”, макар че у застрахованите лица са били създадени очаквания, че тези бонуси ще бъдат изплатени, отчитайки единствено пазарното състояние към момента на напускане на Фонда .
The report concludes that, throughout the period 1990 to 2000, there was a persistent asset shortage ranging from around £5 billion to around £7 billion excluding "any provision for the ‘Final Bonuses’, which it was claimed were ‘non-guaranteed’, despite the fact that policyholders had been led to expect that those bonuses would also be paid, depending only on the state of the markets at the time of leaving the Fund.
Като резултат, всички окончателни бонуси остават без покритие под формата на активи в рамките на разглеждания период . [...]
In effect, the whole of final bonus was uncovered by any assets throughout the period in question. [...]
Въпросните суми са били значителни и по наши изчисления са нараснали от около 3 млрд. британски лири през 1990 г . до 11 млрд. британски лири през 2000 г . , като съставляват средно около 45% от активите през дадения период от единадесет години.”
The sums in question were substantial, and we estimate them to have increased from around £3 billion in 1990 to £11 billion in 2000, averaging about 45% of assets over the 11 years in question."
Липса на резерви за окончателни бонуси: предвиденото в британското законодателство право на избор се е оказало пагубно
No reserves for terminal bonuses: choice of option in UK law was detrimental
Nicholas BELLORD заявява в H2, че “когато е трябвало да се разработва проектът за Третата животозастрахователна директива , са били предложени по-стриктни изисквания относно резервите и делегацията на Великобритания се е обявила в тяхна подкрепа.
Nicholas BELLORD states in H2 that " w hen it came to the third life directive being drafted, it was found that stricter reserving requirements were being proposed, and the UK delegation was supporting these stricter requirements.
При все това, британското министерство на финансите и икономиката и регулаторните органи са осъзнали, че ако тази директива бъде приета в проектоверсията си, може да бъде разкрита истината за ELAS, поради което те осуетили предложението, въвеждайки клаузата за незадължителност по отношение на резервите (…).
However, the Treasury, the regulators, realised that if this directive went ahead as drafted, it might reveal the truth about Equitable and therefore they scotched the idea by making the reserving optional (…).
В това отношение, WE Conf 11 сочи също, че Третата директива за животозастрахователните компании, във вида, в който е приета, съдържа един огромен недостатък, а именно – горепосоченото право на избор относно провизирането на бъдещи бонуси е било заложено в нейната крайна версия (виж също частта за член 18 от Третата директива).
In this regard, WE Conf 11 also claims that the 3LD, as adopted, had a major flaw, namely the abovementioned fact that allowance of future bonuses was made optional in the final version of the text (see also the section on Article 18 of the 3LD).
WE Conf-11 сочи, че това е било направено под натиска на Великобритания по време на преговорите за приемане на директивата.
WE Conf-11 claims this was done under pressure from the UK throughout the negotiations to adopt the directive.
Както бе обяснено в други части на настоящия документ, впоследствие Великобритания действително избира да не спази тази клауза.
As has been explained elsewhere, the UK did indeed subsequently opt out of this provision.
WE-Conf 11 обяснява как по този начин ELAS получава законното право да не създава резервни фондове за окончателни бонуси, което е една от причините компанията да не разполага с необходимите активи, когато Камарата на лордовете я задължава да изплати обещаните бонуси на застрахованите лица с гарантиран размер на анюитета.
WE-Conf 11 explains how this in turn made it legal for ELAS not to make allowances for terminal bonuses, which was one of the reasons why the company did not have enough assets when the House of Lords forced them to pay GAR policyholders their promised bonuses.
WE 26 (докладът на Burgess Hodgson за EMAG) също обяснява как не са били създадени никакви резерви за окончателни бонуси и последствията от това.
WE 26 (Burgess Hodgson report for EMAG) also explains how no reserves were put aside for terminal bonuses and the consequences thereof.
Той посочва как счетоводните данни, представени от ELAS на регулаторните органи, не са включвали никакви резерви за окончателни бонуси.
It explains how the accounting figures supplied to the Regulator by ELAS did not include any provision for terminal bonuses.
Те са били достатъчни единствено за покриването на нормативната минимална граница за целите на установените със закон отчети (от 1994 до 1999 г. средната граница е около 7%).
The figures were enough to cover the required minimum margin for statutory reporting purposes (from 1994 to 1999, the margin averaged around 7%).
Въпреки това, в доклада се посочва, че “регулаторните органи е трябвало да са наясно, като експерти в сферата на актюерството, че това покритие за окончателни бонуси далеч не е било достатъчно .
However, the report claims that "it must have been clear to the Regulator, as an actuarial expert, that it could not possibly be enough to cover terminal bonuses.
Те са можели да изчислят по пътя на логиката, че за целта границата трябва да се доближава до около 20%.
He might reasonably have estimated that for this purpose the margin would need to be nearer 20%.
С две думи, регулаторните органи е трябвало да бъдат попитани дали са знаели ( или е трябвало да знаят ) , че активите на ELAS не са покривали заявените от ръководството бонуси през нито една година в периода след 1993 г .
In short, the Regulator must be asked whether he knew (or should have known) that Equitable Life’s assets did not cover the Director’s bonus declarations in any year after 1993.
Регулаторните органи е трябвало да знаят, че окончателните бонуси са били използвани : a) за да показват стойността на полиците на членовете ; б ) за изплащане на суми на падеж или при анулиране на застрахователния договор; в ) за стимулиране на нови продажби на полици на базата на информация за миналия опит на компанията .
The Regulator would have known that terminal bonuses were used: a) to indicate policy values to members; b) to make payments on maturity or surrender; c) to encourage new policy sales through statements of past performance.
Знаейки, вероятно, че в периода след 1998 г. договорните задължения са включвали резерви за гарантирани размери на анюитета , те също така е трябвало да знаят, че този ефект е бил значително намален от несигурната стойност на презастрахователните полици на Irish European Reinsurance Company Limited. ”
Whilst he would be aware that from 1998 onwards the contractual liabilities included a provision for GAR cost, he would also have known that its effect was greatly reduced by the rather uncertain value of the reassurance policy with Irish European Reinsurance Company Limited."
Penrose (WE 16) също подкрепя идеята, че надлежното създаване на резерви е можело да изложи на показ слабостите на ELAS.
Penrose (WE 16) also supports the idea that prudent reserving would have exposed ELAS' weaknesses.
Той твърди, че британските регулатори са концентрирали вниманието си изключително върху границите на платежоспособност и напълно са пренебрегнали натрупаните окончателни бонуси, като по този начин вероятно са нарушили условията на член 18, според които надзорът трябва да включва проверка на цялостната дейност на компанията, а не само на нейната платежоспособност.
He claims that the UK Regulator was focused exclusively on solvency margins and took no account of accrued terminal bonus, possibly breaching Article 18, which requires that supervision include verification of a company's entire business and not just its state of solvency.
Penrose посочва, че Директивата “изисквала да бъдат създадени достатъчни резерви за крайни бонуси или да бъде реално оценена ситуацията с тези бонуси.
Penrose says that the directive "required prudent reserving for, or some realistic account to be taken of, final bonus.
DTI не се е възползвал от тази възможност, като вместо това заявява, че “известни резерви трябва да бъдат създадени косвено в параметрите на системата.
DTI did not take that opportunity, taking the view instead that “some appropriate allowance should be made implicitly in the parameters of the system”.
Британските регламенти, свързани с въвеждането на Директивата, не променят по никакъв начин съществуващите условия.”
The UK regulations implementing the directive left the position as it had been previously."
Освен това, Penrose критикува липсата на проактивност от страна на регулаторните органи.
Penrose also criticises the regulator’s lack of a " pro-active approach".
Използването на бъдещите печалби за постигане на нормативната граница на платежоспособност в противоречие с условията на член 25
Use of future profits to fulfil solvency margin not in line with Article 25