natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В H8 Комисарят McCREEVY потвърждава, че " най-важната работа на Комисията е да се увери, че общностното законодателство се въвежда правилно", като добавя, че "проверката на въвеждането на общностното законодателство от държавите-членки е трудно упражнение.
In H8 Commissioner Mr. McCREEVY confirmed that it is " the Commission's key job of making sure that Community legislation is properly implemented", adding that "checking Member States' implementation of Community legislation is a difficult exercise.
Иска много време и ресурси.
It is time and resource-intensive.
Има езикови проблеми.
There are linguistic problems.
Невинаги има на разположение преводачи.
Translations are not always available.
Държавите-членки често въвеждат нашите директиви чрез изменението на многобройни парчета от съществуващото законодателство и често не успяват да предоставят таблици за транспонирането".
Member States frequently implement our directives by amending multiple pieces of existing legislation and often fail to provide transposition tables".
Неговото ясно послание беше, че "Комисията не е отговорна за надзора над отделни застрахователни предприятия.
His clear message was that "the Commission is not responsible for the supervision of individual insurance undertakings.
Оценявайки в частност случая с Equitable Life, Комисарят McCREEVY заключава, че " Органите във Великобритания реагираха бързо след кризата на дружеството и след затварянето му за нови сделки...
Assessing in particular the Equitable Life case, Commissioner McCREEVY concluded by saying that " the UK authorities reacted quickly following the Society's crisis and closure to new business ...
Мисля, че със сигурност можем да кажем, че режимът, който действаше преди кризата на Equitable Life, вече не съществува ."
I think one can safely say that the regime that applied prior to the crisis of Equitable Life no longer exists ."
CEIOPS и Сиенският протокол
CEIOPS and the ' Siena Protocol'
Комисията на европейските надзорни институции в сферата на застраховането и пенсионното осигуряване (CEIOPS
The Committee of European Insurance and Occupational Pensions Supervisors (CEIOPS
За повече информация, вижте на: www.ceiops.org. ) – преди това наричана 'Европейска конференция на надзорните органи в застраховането' – е основана съгласно Решение 2004/6/EО от 5 ноември 2003 г. и започва дейността си на 28 май 2004 г..
for further information consult www.ceiops.org. ) - previously called 'European Conference of Insurance Supervisors' - was established pursuant to Decision 2004/6/EC of 5 November 2003 and began its operations on 28 May 2004.
CEIOPS се състои от високопоставени представители на надзорните органи в сферата на застраховането и пенсиите за прослужено време
CEIOPS is composed of high-level representatives from the insurance and occupational pensions' supervisory authorities of the EU Member States
Органите на държавите-членки на Европейската икономическа зона (Норвегия, Исландия и Лихтенщайн) и държавите кандидатки за ЕС, както и Европейската комисия, участват в CEIOPS като наблюдатели. .
The authorities of the European Economic Area Member States (Norway, Iceland and Liechtenstein) and EU candidate countries, as well as the European Commission, participate in CEIOPS as observers. .
В прилагането на „Процеса Lamfalussy"
In application of the "Lamfalussy Process"
'Процесът Lamfalussy' е подход към развитието на регулаторната рамка за индустрията на финансовите услуги, приета от ЕС (по името на председателя на консултативния комитет на ЕС, който го съставя), състоящ се от четири нива:
The ' Lamfalussy process' is an approach to the development of financial services industry regulation adopted by the EU (named after the chair of the EU advisory committee that devised it), consisting of four levels:
· Ниво 1: Европейският парламент и Съветът приемат законодателството като съвместно решение, определяйки рамковите принципи и насоки за правомощията за въвеждане.
· Level 1: The EP and Council adopt legislation in co-decision, determining framework principles and guidelines on implementing powers.
· Ниво 2: Технически мерки за въвеждане, които взимат формата на по-нататъшни директиви и/или разпоредби, приети според правомощията, делегирани на първо ниво.
· Level 2: Technical implementing measures taking the form of further directives and/or regulations, adopted under powers delegated at level one.
· Ниво 3: Създаване на мрежа между регулаторните органи с оглед на това да се изработят съвместни тълкувателни препоръки, трайни насоки и общи стандарти, партньорска проверка и сравняване между регулаторните практики, за да се осигури трайно въвеждане и прилагане.
· Level 3: Networking between regulators with a view to producing joint interpretative recommendations, consistent guidelines and common standards, peer review, and comparisons between regulatory practice to ensure consistent implementation and application.
· Ниво 4: Наблюдаване от Европейската комисия на съобразяването на държавите-членки със законодателството в ЕС и принудителни действия, където това е нужно. към банковия сектор и капиталовите пазари, CEIOPS изпълнява ролята на „Комитет от ниво 3” за секторите на застраховането, презастраховането и пенсиите за прослужено време.
· Level 4: Monitoring by the European Commission of MS compliance with EU legislation and enforcement action where necessary to the banking and capital markets sectors, CEIOPS has been performing the functions of 'Level 3 Committee' for the insurance, re-insurance and occupational pensions sectors.
Тази роля включва съветване на Комисията относно проекта за въвеждане на мерки за рамкови директиви (например за „Платежоспособност ІІ” – нейно главно начинание в момента
This role involves providing advice to the Commission on the drafting of implementation measures for framework directives (for example on 'Solvency II', its core undertaking at present
виж H7, Bjerre-Nielsen, и следващата глава 11. ) и съвети по разпоредбите за застрахователни и трудови пенсии, както и за създаването на надзорни стандарти.
see H7, Mr. Bjerre-Nielsen, and the following chapter 11. ) and advising on insurance and occupational pensions' regulations as well as the establishing of supervisory standards.
виж H7, Bjerre-Nielsen.
see H7, Mr. Bjerre-Nielsen.
'Сиенският протокол' , подписан на 30 октомври 1997 г., се отнася до сътрудничеството на надзорните органи на държавите-членки на ЕС при прилагането на директивите за животозастраховането и неживотозастраховането.
The ' Siena Protocol' , signed on 30 October 1997, relates to the collaboration of the supervisory authorities of the EU Member States in the application of the Directives on life and non-life insurance.
Там се обсъжда, че " приемането на застрахователни и животозастрахователни рамкови директиви за 3LD, които уреждат единно лицензиране и единен надзор и особено финансов надзор, упражняван само от компетентните органи на родната държава-членка, прави необходимо задълбочаването на сътрудничеството, което се обхваща от протоколите, прилагащи Първата и Втората директиви. "
It considered that " the adoption of the 3LD insurance and life assurance framework Directives, which set up single authorisation and single supervision, particularly financial supervision exercised only by the competent authorities of the home Member State, makes necessary a deepening of their co-operation, which is already covered by protocols applying the First and Second Directives. "
Документът целеше " да подкрепи практическото сътрудничество между националните административни услуги за целите на улесняването на надзора на прякото застраховане в Европейския съюз и на изследването на всякакви трудности, които могат да възникнат при прилагането на Директивите ."
It was intended to " uphold practical collaboration between national administrative services for the purpose of facilitating the supervision of direct insurance within the European Union and of examining any difficulties which might arise in the application of the Directives ."
Надзорните органи декларираха, че " анализът на ситуацията на предприятията в съответните техни страни изисква разнообразни надзорни методи и практики, а също и събиране на различни счетоводни документи и статистики.
The supervisory authorities declared that " the analysis of the situation of undertakings in their respective countries calls for a variety of supervisory methods and practices and for a collection of different accounting documents and statistics.
Стандартизацията на надзора може да бъде подобрена чрез средствата на общ език на анализа и хармонизиране на застрахователната счетоводна документация и статистики.
The standardisation of supervision would be improved by means of a common language of analysis and harmonisation of insurance accounting documentation and statistics.
Надзорните органи потвърждават, че трябва да имат стандартен документ, който да им позволява да се уверят в състоянието на равнището на платежоспособност, тъй като това не се установява веднага при проверката на отчетите на предприятието."
The supervisory authorities confirm that they must have a standard document allowing them to verify the state of the solvency margin, since this is not immediately apparent from an examination of an undertaking's accounts."
виж WE55, част I, точка 1.3.
see WE55, part I, point 1.3.
С оглед на сътрудничеството и професионалната тайна, надзорните органи се съгласиха да " обменят поверителна информация, когато е възможно, в рамките на ограниченията и правилата, изложени в Третата директива...за да подобрят ефективността на надзора в застрахователното дело в Европейския съюз", като добавят, че "правилата за съвместна работа, изложени в протокола, може да се окажат неуместни, когато се сблъскат с действителни случаи, и се съгласяват, че в резултат на това, те ще бъдат разширени при нужда."
Referring to cooperation and professional secrecy, the supervising authorities agreed to " exchange confidential information whenever possible, within the limits of the rules laid down in the Third Directives...) in order to improve the effectiveness of insurance supervision in the European Community" adding that "the rules for collaboration set out in the protocol may show themselves to be inadequate when faced with actual cases and agree that as a result they will be expanded as the need arises."
виж WE55, част I, точки 1.4-1.6.
see WE55, part I, points 1.4-1.6.
Относно текущата работа по ключовия регулаторен проект за застрахователния бизнес
Referring to the ongoing work on the main regulatory project for the insurance business
Предложението за нова рамка на платежоспособността за застрахователния сектор („Платежоспособност ІІ”) трябва да бъде прието от Комисията през втората половина на 2007 г. с цел да влезе в сила през 2010 г. , Комисарят McCREEVY (H8) посочва, че проектът „Платежоспособност ІІ” "вече е създал нов климат на сътрудничество по надзора на ниво ЕС ", потвърждавайки, че за Комисията това е било " текущ главен приоритет в застраховането " с амбициозната цел да осъществи " фундаментална преоценка на регулаторната рамка в застрахователното дело в ЕС.
The proposal for a new solvency framework for the insurance sector (Solvency II) should be adopted by the Commission in the second half of 2007, aiming at entry into force in 2010. , Commissioner McCREEVY (H8) stated that the Solvency II project "has already created a new climate of supervisory cooperation at EU level ", confirming that it was the Commission's " current top insurance priority " with the ambitious aim of bringing about " nothing less than a fundamental revision of insurance regulation and supervision in the EU.
Режимът на платежоспособност в момента...показва остарялост!
The current solvency regime... is showing its age!
Изискванията за равнище на платежоспособността за застрахователи бяха въведени за първи път на ниво ЕС преди повече от тридесет години и методът за изчисление в същността си е останал непроменен оттогава.
Solvency margin requirements for insurers were first introduced at EU level over thirty years ago and the method of calculation has remained essentially unchanged since then.
От изключително значение е секторът да не загуби апетита си към риска поради прекомерни надзорни задължения.
It is crucial that the industry should not lose its appetite for risk because of excessive supervisory obligations.
Но също е важно и компаниите да са напълно наясно с рисковете, които поемат, и да приемат съответните последствия.
But it is also important that companies are fully aware of the risks they are taking on and accept the corresponding consequences.
В рамките на „Платежоспособност ІІ” изискванията за платежоспособност ще се основават на рисковия профил на компанията.
Within the Solvency II framework, solvency requirements will be based on the company’s risk-profile.
Застраховател, който контролира по-добре рисковете, може да получи позволение да държи по-малко капитал."
An insurer that better controls its risks may then be permitted to hold less capital."
Накратко: целта на „Платежоспособност ІІ” не е да увеличи като цяло нивата на изискванията за капитал, а по-скоро да се осигури висок стандарт на оценката на риска и ефективното насочване на капитала.
In brief: the aim of Solvency II is not to increase overall levels of capital requirements but rather to ensure a high standard of risk assessment and efficient capital allocation.
Това би допринесло за нарастване на пазарната прозрачност и ще помогне за развитието на равнопоставено поле за изява из цяла Европа като ключова стъпка към въвеждането на истински единен пазар на финансовите услуги.
This would contribute to increased market transparency and help developing a level playing field across Europe, as a key step in the implementation of a true single market in financial services.
В действителност, понеже капиталът, който сега се изисква от застрахователните компании съгласно „Платежоспособност І”, изглежда е неуместно насочен, това доведе до засилването на регулаторните механизми в редица държави-членки, като по този начин се създаде хаос от правила за платежоспособност.
In fact, as the capital currently required from insurance companies under Solvency I appears to be inadequately allocated, it led to the strengthening of regulations in a number of Member States, thus creating a patchwork of solvency rules.
Новата обща рамка за платежоспособността следователно трябва да се основава на ясни икономически принципи за измерване и оценка на активите и задълженията, с риск, измерван въз основа на трайни принципи и капиталови изисквания, основаващи се пряко на тези измервания.
The new common solvency framework should therefore be based on clear economic principles for the measurement of assets and liabilities, with risk measured on the basis of consistent principles and capital requirements based directly on these measurements.
виж също 'Платежоспособност II Въвеждащи насоки', CEA 2006 и WE-CONF18 за повече подробности
see also 'Solvency II Introductory Guide', CEA 2006 and WE-CONF18 for more specific details
По този начин, ако се въведе правилно, рамката „Платежоспособност ІІ” би имала положително влияние върху застрахованите лица, като им предостави по-добра защита чрез гарантирането на това, че компаниите ще подобрят практиките си на управление на риска и ще запазят подходящи нива на капитала.
Thus, if implemented correctly, the Solvency II framework would have a positive impact on policyholders, giving them better protection by ensuring companies improve their risk management practices and hold appropriate levels of capital.
В същото време, това би довело до по-ефективно насочване на капитала в цялата индустрия, по-нисък риск от крах на компании, и впоследствие – до по-високо доверие в застрахователния бизнес и в неговата финансова стабилност.
At the same time, it would lead to a more efficient capital allocation across the industry, a lower risk of company failure and, consequently, greater confidence in the insurance business and its financial stability.
Анализирайки законовите разпоредби в ЕС, както са определени от Третата директива за животозастрахователните компании и в контекста на тази част от мандата си, комисията трябваше да отговори на следните въпроси:
Analyzing the EC law provisions as defined by the Third Life Directive in the context of this part of the mandate, the committee had to find answers to the following questions:
Били ли са регулаторните органи във Великобритания ефективно учредени и разполагали ли са с нужния персонал и ресурси, за да изпълнят задълженията си, изложени в член 10(3) от 3LD ?
Were UK supervisory and regulatory bodies effectively created and adequately equipped with staff and resources to fulfil the duties detailed in Article10(3) of 3LD ?
Какво - и кога - с основание може да се очаква регулаторните органи във Великобритания да са открили в случая Equitable Life, ако правилно са упражнявали надзорните и регулаторните си правомощия за корпоративен контрол, следвайки разпоредбите на членове 10 и 13 от 3LD ?
What - and when - could the UK regulatory bodies have reasonably been expected to discover in the Equitable Life case, if they had correctly exercised their supervisory and regulatory powers on prudential regulation following provisions detailed in Articles 10 and 13 of 3LD ?
Дали регулаторните органи във Великобритания са реагирали своевременно и по правилен начин, след като са разбрали за проблемите на Equitable Life, и в частност при забелязването и изтъкването на проблемите,произтичащи от гарантираните нива на анюитета, както се изисква от член 13(3) от 3LD ?
Did UK regulators react in a timely and correct manner once problems with Equitable Life became known to them, in particular on spotting and highlighting the risks inherent in GARs, as requested by Article 13(3) of 3LD ?
Дали регулаторните органи във Великобритания и регулаторните органи в други засегнати държави-членки коректно са извършвали надзора над прилагането на корпоративните правила на своята територия?
Did the UK regulators and regulators in other Member States concerned correctly supervise the application of conduct of business rules on their territory?
Помагали ли са на застрахованите лица да отправят жалби до регулаторните органи ?
Did they assist policyholders addressing complaints to regulators?
Имало ли е подходящ обмен на информация и синхронизирани действия между регулаторните органи във Великобритания и регулаторните органи на други държави-членки по отношение на дейностите на EL на тяхна територия?
Was there an appropriate flow of information and concerted action between UK regulators and regulators of other Member States in relation to EL's activities on their territory?
От застрахователните компании във Великобритания се е изисквало да съставят подробни счетоводни и актюерски отчети
UK insurance companies have been required to make detailed accounting and actuarial returns
Закона за застрахователните компании от 1982 изисква животозастрахователните компании да представят извадка от доклада с оценката на „назначения актюер”, „годишен доклад” и „годишния баланс” на компанията, който се изисква съгласно Търговския закон .
The Insurance Companies Act 1982 required life insurance companies to submit the abstract of the 'Appointed Actuary's valuation report', the 'Annual report' and the company's 'Annual Accounts' required under the Companies Acts .
Вторичното законодателство по-нататък уточнява съдържанието на нормативните регулаторни отчети, които – в края на 90-те години – можеха да стигнат до неколкостотин страници. (срвн.
Secondary legislation further specified the content of prescribed regulatory returns which - in the late 1990s - could run to several hundred pages. (compare.
Както се уточнява в WE32, §§.30-31, понятието „основателни очаквания на застрахованите лица” никога не е било точно определено и няма основа в законодателството на ЕО, т.е. ЕО никога не е създавала еквивалентно изискване като PRE.
As specified in WE32, para.30-31, the concept of 'policyholders' reasonable expectations' has never been specifically defined and did not have its origin in EC legislation, i.e. EC legislation never created an equivalent legal requirement to PRE.
То е било уникално за Великобритания, но въпреки че този стандарт би трябвало да доведе до консервативна оценка на задълженията на компаниите, очевидно не се е оказало от помощ в случая с EL. и от законоустановената роля на " Назначените актюери " през 1974 г.
It was unique to the UK but although this standard should have lead to a conservative estimation of a company's liabilities, it clearly did not prove helpful in the EL case. and the statutory role of " Appointed Actuaries " in 1974
виж Закон за застрахователните компании 1974 г., раздел 2 (15).
see Insurance Companies Act 1974, section 2 (15). .
Изглежда, че контролът върху фирмената платежоспособност на животозастрахователните компании във Великобритания традиционно се е ръководел от доктрината “свобода с публичност”, определяна по начина, че " животозастрахователните компании правят делата си обществено достояние чрез предоставяне на финансова информация в общественото пространство."
It appears that UK prudential supervision of life insurance companies had been traditionally inspired by a doctrine of “freedom with publicity” defined as " life insurance companies would make their affairs public through financial information being placed in the public domain."
Съобразно това е било желателно да има "някакъв контрол върху фирмената платежоспособност на животозастрахователния бизнес, за да се обезпечат интересите на застрахованите лица, но е било също и желателно да не се ограничава търговската свобода... тъй като прекалено натрапчивият контрол върху фирмената платежоспособност би могъл да има възпрепятстващ ефект върху развитието на иновативен и конкурентен пазар на животозастраховането...
Accordingly, it was desirable to have "some prudential supervision of life insurance business to safeguard policyholders’ interests but it was also desirable not to restrict commercial freedom ... as excessively intrusive prudential supervision could have an inhibiting effect on the development of an innovative and competitive life insurance market ...
В сърцевината си регулаторният режим е останал да се основава на свободата на действие на застрахователните компании, а не на нормативни правила."
At its heart, the supervisory regime remained one based on insurance companies’ freedom of action rather than on prescriptive rules."
Въвеждането на закона за финансовите услуги на ЕС в правната система на Великобритания не е намалило значението на системата във Великобритания, основаваща се на принципа за не груба намеса по отношение на финансовата регулаторна рамка."
The implementation of EU financial services law into UK law has not undermined the UK ’s ‘soft touch’ principles-based system of financial regulation."
Министерството отдава с договор текущия надзор над застрахователните компании на FSA, но остава единствено компетентно да упражнява законоустановените правомощия според Закона за застрахователните компании от 1982 г. , с техническата помощ на Правителствения актюерски отдел (GAD)
HMT contracted out the day-to-day supervision of insurance companies to the FSA, but remained solely competent to exercise the statutory powers under ICA82. , with the technical assistance of the Government's Actuary Department (GAD)
GAD, създаден през 1919 г., няма еквивалент в другите държави-членки, където актюерски консултации се дават на регулаторните органи, било от наети или независими актюери. , който е отговорен за актюерския анализ на отчетите и дейностите на компаниите, съгласно специален мандат (" Договори за нивото на предоставяните услуги "
The GAD, created in 1919, had no equivalent in other Member States, where actuarial advice was provided to the regulators by either employed or independent actuaries. responsible for the actuarial analysis of company returns and operations, according to a specific mandate ("service level agreements"