natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Чувствителност на екосистемите към изменението на климата и потенциал за предоставяне на екосистемни услуги
Ecosystem sensitivity to climate change and the potential to provide ecosystem services
Забележка: Прогнозите не са съобразени с последните оценки на екосистемните услуги, които все още не са завършени за цялата територия на България към датата на публикуване на този доклад.
Note: The estimates are not aligned with the latest ecosystem services valuations that are not yet complete for the entire territory of Bulgaria and not yet verified across ecosystem types as of this report's date.
За горските екосистеми в страната са идентифицирани и характеризирани зони на уязвимост спрямо тристепенна скала (висока, средна и ниска уязвимост) в сценарии за 2020 и 2050 г. (Raev и колектив 2011 г.).
Within forest ecosystems, Bulgaria has identified and characterized vulnerability zones on a three-level scale (high, medium, and low) in scenarios for 2020 and 2050 (Raev et al. 2011).
Загубата на биоразнообразие също се оценява въз основа тристепенна скала (висока, средна и ниска степен на загуба).
The loss of biodiversity is also graded in three stages (high, medium, and low).
Зони на уязвимост според реалистичен сценарий за 2020 г.
Vulnerability zones according to a realistic scenario for 2020
С висока степен на уязвимост (Зона А) се очертават районите на Североизточна България (Добруджа) и заливните гори по Дунавското крайбрежие.
High degree of vulnerability (Zone A) outlines the regions of North-East Bulgaria (Dobrudja) and the floodplains along the Danube River.
Степента на загуба на биоразнообразие за Зона А се очаква да бъде ниска.
The degree of biodiversity loss is expected to be low.
Със средна степен на уязвимост (Зона Б) се очертават северната част на Странджа планина, част от Източна Стара планина, Лудогорието, крайните източни части на Източни Родопи и Санданско-Петричката котловина.
Moderate degree of vulnerability (Zone B) includes the northern part of the Strandzha Mountain, part of the Eastern Stara Planina, the Ludogorie, the Eastern Rhodopes, and the Sandanski-Petrich valley.
Степента на загуба на биоразнообразие за тази зона е определена като ниска.
The degree of biodiversity loss for Zone B is expected to be low.
Към зони В и Г (с ниска степен на уязвимост) се отнасят всички останали територии, които се очаква да бъдат засегнати в незначителна степен по отношение на загубата на биоразнообразие.
Low degree of vulnerability (Zones C and D) covers all other areas that are expected to be affected insignificantly by biodiversity loss.
Преобладаващата част от тях са типични ксерофитни съобщества или такива с локално или интразонално разпространение.
The majority of these are typical xerophytic communities or those with local or intrazonal distribution.
Зони на уязвимост според реалистичен сценарий за 20 50 г.
Vulnerability zones according to a realistic 2050 scenario
Степента на загуба на биоразнообразие за тази зона се оценява като средна.
The extent of biodiversity loss for this area is estimated to be medium.
Средна уязвимост (Зона Б).
Moderate vulnerability (Zone B).
Степента на загуба на биоразнообразие за тази зона се оценява като средна, с изключение на високите котловинни полета на Западна България, където степента е оценена като ниска.
The extent of biodiversity loss for this area is estimated to be medium, except for the high fields of Western Bulgaria, where the degree is assessed as low.
За зоните с ниска степен на уязвимост степента на загуба на биоразнообразие се оценява като незначителна.
For vulnerable zones, the degree of biodiversity loss is assessed as insignificant.
Има и някои случаи, в които изменението на климата ще осигури добри възможности за биоразнообразието и екосистемите (например чрез удължаване вегетационния период), както е представено в приложение 1.
There are also some BD&ES for which the climate change will provide good opportunities (for example, by increasing growing period), as presented in Annex 1.
Най-уязвими екосистеми
Most vulnerable ecosystems
Най-уязвими и потенциално най-засегнати екосистеми ще са южната крайгранична горскорастителна област, както и останалите равнинни и нископланински части на страната.
The most vulnerable and potentially most affected ecosystem will be the southern border forestry area as well as the other lowland areas of the country.
Макар първоначално очакваната степен на загуба на биологично разнообразие да е ниска, при реалистичният сценарий за 2050 година степента на загуба на биологично разнообразие се повишава, варирайки от средна в преобладаващите случаи, на места до ниска и незначителна.
While initially the expected level of biodiversity loss is low, the realistic scenario for 2050 identifies the rate of biodiversity loss as rising, ranging from medium in existing cases, and developing loss in previously unaffected locations.
За повече подробности, виж доклада за оценка на горския сектор.
For more details, see the Forestry sector assessment report.
Екосистемите на вътрешните влажни зони, храсталачните и ерикоидни екосистеми (особено в алпийската част на планините) и екосистемите в крайбрежните зони са наи-чувствителни към изменението на климата.
The inland wetlands ecosystems, heathland and shrub ecosystems (especially in the alpine zone in mountains), and coastal zone ecosystems are the most sensitive to climate change.
40 Те се характеризират с висока степен на чувствителност към всички видове въздействия от климатичните промени, но освен това са ограничени по площ, което ги прави особено уязвими.
They are characterized by a high degree of sensitivity for all types of impacts of climate change and are further limited in area, making them particularly vulnerable.
В момента се изпълняват проекти за оценка на състоянието на екосистемите и екосистемните услуги в България.
There are ongoing projects to assess the ecosystem conditions and ecosystem services in Bulgaria.
Освен това се разработва ръководство за мониторинг на ниво екосистема.
In addition, a monitoring guide on ecosystem level is under development.
Рискове за БР и обществото от изменението на климата
Climate change risks for BD and society
Потенциалните рискове и възможности, пред които сектора на биологичното разнообразие и екосистемите в България е изправен заради изменящия се климат са очертани в таблица 3.
The potential risks and opportunities that the BD&ES sector in Bulgaria faces because of the changing climate are outlined in Table 2.
Адаптация към изменението на климата - Потенциални преки рискове и възможности за сектор БР и ЕС
CCA - potential direct risks and opportunities of the BD&ES sector
Както беше отбелязано по-рано, изменението на климата представя редица заплахи и възможности, които могат да доведат до неотчетени отрицателни или положителни странични ефекти върху различни аспекти на човешката дейност, както икономически, така и социални.
As noted earlier, climate change presents a number of threats and opportunities that may cause negative or positive externalities in various aspects of human activities, both economic and social.
Разбирането и справянето с тези ефекти в социално-екологичен контекст е значително предизвикателство за обществото, към което трябва да се подходи чрез изграждането на институционален, научен и социален капацитет, за да се повиши осведомеността за загубата на биоразнообразие и изменението на климата.
Understanding and handling these effects in the socioecological context is a significant societal challenge that needs to be addressed by institutional, scientific, and social capacity building to make the loss of biodiversity and climate change visible.
Изграждането на институционален капацитет е необходимо на национално, регионално и местно равнище.
Institutional capacity building is needed at national, regional, and local levels.
Това следва да се постигне чрез обучение на персонала на всяко от тези три административни равнища.
This should be addressed through training staff at each of these three levels of administration.
Научният капацитет е свързан с преодоляването на бариерите между научноизследователските дисциплини, преход към истински холистична, мултидисплинарна наука (Runting и колектив, 2016 г.) и изграждане на адекватна научноизследователска инфраструктура.
Scientific capacity has to do with overcoming barriers between research disciplines transitioning toward truly holistic, multidisciplinary science (Runting et al. 2016) and building an adequate research infrastructure.
И накрая, капацитетът на всички заинтересовани страни за комуникация и споделяне на информация, както и включване на доброволчески дейности (citizen science) и традиционните знания, ще допринесе за развитието на споделена визия и ще подпомогне добре информирани изследвания, основани на моделиране върху частични или локални проучвания.
Finally, all stakeholders' capacity to communicate and share data, including the incorporation of citizen science and traditional knowledge, would contribute to the development of a shared vision and support well-informed research, based on modelling upon partial or topical research.
Обхватът на такава синхронизация във вземането на решения от глобалното към локалното ниво се илюстрира например с работа, фокусирана върху противоречивите въздействия на различните политики в областта на околната среда като например климатичното геоинженерство, което може да навреди на биологичното разнообразие42 или отрицателното въздействие от алтернативното производство на енергия върху биологичното разнообразие (Bertzky и колектив, 2010 г.), както и върху отделни екосистемни типове или територии (Moor и колектив, 2015 г., Egan и колектив, 2016 г., Mina и колектив, 2017 г. и много други научни трудове).
The extent of such global-to-local decision-making alignment is illustrated, for example, by work focused on controversial impacts of different environmental policies, such as climate geoengineering that could harm biodiversity or the negative impacts on alternative energy production on biodiversity (Bertzky et al. 2010), as well as single ecosystem types or territories (Moor et al. 2015, Egan et al. 2016, Mina et al. 2017, and many other studies).
Контекстът на специфичните рискове за обществото е обяснен по-подробно в Глава 3, а рисковете са изброени в приложение 2.
The context of the specific societal risks is explained in more details in Chapter 3 and risks are listed in Annex 2.
Несигурност
Uncertainty
Да се направи оценка на уязвимостта и адаптивния капацитет на БР и ЕС спрямо различни заплахи и разбира се, спрямо климатичните промени е много сложно, а степента на несигурност при научната информация, разбирането на системата и експертните познания е висока.
Assessing the vulnerability and adaptive capacity of BD&ES to different threats and certainly to climate change is very complex and includes large levels of uncertainty within scientific information, system understanding, and expert knowledge.
Има два основни източника на несигурност.
There are two major sources of uncertainty.
На първо място, местните прогнози за влиянието на изменението на климата могат да бъдат ненадеждни, а интервала на несигурност на стойностите на параметрите между отделните сценарии в някои случаи е по-голямо от прогнозираните интервали на промяна в самите параметри.
First, local projections of climate change impacts can be unreliable and the spread of parameters between the single scenarios is in some cases wider than the projected intervals of change in the parameters.
Освен това, въздействията на всяка съответна степен на промяна в екологичните параметри върху самите екосистеми не са достатъчно проучени както поради липсата на дългосрочни данни (времеви серии), така и поради сложността на взаимодействията (Chipev и колектив, 2017 г.).
Furthermore, the impacts of any given level of change in environmental parameters on the ecosystems are insufficiently studied due to both lack of data time series and the complexity of interactions (Chipev et al. 2017).
Ето защо, настоящите научни познания не са в състояние да предскажат точно, как изменението на климата би могло да повлияе на биоразнообразието и екосистемните услуги на дадено място.
Therefore, current scientific knowledge is unable to predict with certainty how climate change could affect BD&ES services in any single location.
Подобно на други държави, България се нуждае от по-добро разбиране за въздействията на климатичните промени върху биологичното разнообразие и екосистемите на нейна територия.
Like other countries, Bulgaria needs a better understanding about the impacts of climate change on BD&ES.
Някои от основните интердисциплинарни изследователски сфери следва да разгледат климатичните въздействия върху екосистемите на Ниво 2 или Ниво 3 по отношение на тяхната фенология, конкретни натиски като суша или екстремни климатични явления, както и комбинираните ефекти от изменението на климата и други значими стресори за екосистемите.
Some of the main interdisciplinary research areas include the climate change effects on ecosystems by CICES 2 or CICES 3 type with respect to phenological cycles, single pressures such as drought or extreme weather phenomena, and combined effects of climate change and other major pressures on the ecosystems.
43 Освен това, използването на моделиране за допълване на набора от данни и добавянето на нови източници на данни, като такива от дистанционно наблюдение, е новоразвиваща се сфера в науката за данните в контекста на проучванията на екосистемите.
In addition, using modeling techniques to augment data series and include new data sources such as remote sensing data is an emerging area of data science, as related to ecosystems research.
Независимо от пропуските в знанията, предвид несигурността е важно още на ранен етап да се определи потенциална уязвимост и какви съответни мерки биха могли да се предприемат.
Regardless of the knowledge gaps, it is still important to identify at an early stage the potential vulnerabilities given the uncertainties and to define what measures can be undertaken.
Живите системи трябва да имат вродена устойчивост и адаптивен потенциал спрямо промените в околната среда.
These living systems have inherent resilience and adaptation potential to respond to the changes of environment.
Работещите в сферата на екологичните науки и хората, които вземат крайните решения, са изправени пред съществени предизвикателства с оглед постигане на разбиране и оценка на капацитета на естествените системи да се адаптират.
Practitioners of ecological sciences and decision makers face considerable challenges to understand and assess the capacity of natural systems to adapt.
Но подобна несигурност не трябва да парализира усилията за взимане на решения и за разработване на стратегии за приспособяване към изменението на климата.
These uncertainties should not paralyze efforts to make decisions and to develop no-regrets strategies for adapting to climate change.
Очакваното изменение на климата и екстремните метеорологични явления вероятно ще засегнат всички нива на биоразнообразие и екосистеми.
The expected climate change and extreme weather events are likely to affect all levels of biodiversity and ecosystems.
Генетичното разнообразие би могло да бъде намалено поради изчезването на застрашените видове специализирани и ендемични видове с ограничен обхват на миграция.
Genetic diversity may be reduced due to the disappearance of endangered species-specialists and endemic species with a limited range of migration.
Промените в климата също могат да окажат влияние, да доведат до разминаване в жизнените цикли на видовете в екосистемите и да повлияят на местообитанията и функциите на екосистемите, включително чрез инвазия на чужди видове (заплаха за местните видове).
Climate change can also affect and mismatch the life cycles of species, within ecosystems, and can affect habitats and functions of ecosystems, including by invasion of alien species (threats for local native species).
Но инвазията на чужди видове може да се използва като важен индикатор за изменението на климата и като възможност на екосистемите да се адаптират към новите условия на функционално ниво.
But the IAS could be used as important indicators of climate change and as opportunities of ecosystems to adapt to the new conditions on the functional level.
Видовете, които са най-уязвими към изменението на климата, са редки (ендемични), специализирани и застрашени видове с вече ограничено разпространение, особено когато възможностите им за миграция са ограничени.
Species most vulnerable to climate change are rare (endemics), specialists, and endangered species with already limited distribution, especially when migration options are limited.
На популационно ниво най-важните промени са тези, свързани със взаимодействието между видовете, конкуренцията за ресурси, несъответствието на жизнените им цикли и загуба на синхрон между видовете, което води до изобилие и дисбаланс на видовете.
At the community level the most important shifts are the changes in the interaction between species, competition for resources, the mismatch of their life cycles, and loss of synchrony between species, resulting in species abundance and imbalance.
Възможните последици от изменението на климата са влошаването на местообитанията, особено в категорията "неблагоприятни-незадоволителни" или преместване по височина и географска ширина.
The possible consequence of climate change is the deterioration of habitats, particularly in the category ‘unfavorable-inadequate', or moving in altitudinal and latitudinal direction.
Екосистемите на вътрешните влажни зони, храсталачните и ерикоидни екосистеми (особено в алпийската част на планините) и екосистемите в крайбрежните зони са най-чувствителни към изменението на климата.
The inland wetland ecosystems, heathland, shrub ecosystems (especially in the alpine zone in the mountains), and coastal zone ecosystems are the most sensitive to climate change.
Те се характеризират с висока степен на чувствителност към всички видове въздействия от изменението на климата и са допълнително ограничени като площ, което ги прави особено уязвими.
They are characterized by a high degree of sensitivity for all types of impacts of climate change and are further limited in area, making them particularly vulnerable.
В резултат на това се очаква също да се промени капацитетът на екосистемите за предоставяне на екосистемни услуги.
As a result, the capacity of ecosystems to provide ecosystem services is also expected to change.
Оценката на уязвимостта и на адаптационния капаците на биоразнообразието и екосистемите по отношение на изменението на климата е много сложна и включва голяма степен на несигурност в научната информация, разбирането на системата и експертните познания.
The vulnerability and adaptive capacity assessment of BD&ES to climate change is very complex and includes large levels of uncertainty within scientific information, system understanding, and expert knowledge.
Освен това въздействията на изменението на климата върху характеристиките на екосистемния интегритет не са достатъчно проучени поради липсата на данни във времето с подходящо качество и сложността на взаимодействията в системата.
Furthermore, the climate change impacts on ecosystem integrity characteristics are insufficiently studied due to a lack of data time series with suitable quality and the complexity of interactions in the system.
Поради това, актуалните научни познания за България не са в състояние да предскажат със сигурност как изменението на климата би могло да засегне услугите, свързани с биоразнообразието и екосистемите във всяко отделно местоположение.
Therefore, current scientific knowledge about Bulgaria is unable to predict with certainty how climate change could affect BD&ES services in any single location.
Улесняването и увеличаването на предоставянето на екосистемни услуги дава възможност за природосъобразен, устойчив начин за използване на биоразнообразието и екосистемите за адаптация към изменението на климата.
Facilitating and increasing the provision of ecosystem services allows for a nature based, sustainable way to use biodiversity and ecosystems for climate change adaptation.
В това отношение регулирането на екосистемните услуги е от особено значение за намирането на взаимно изгодни решения за адаптация, благоприятни за всички сектори.
In this respect, regulating ecosystem services are especially important for win-win adaptation solutions across all sectors.
Според оценките в Обединеното кралство и Китай, стойността на екосистемните услуги може да бъде консервативно оценена като сравнима със стойността на материалните и културните услуги - в някои райони тя може да достигне до 90% или повече от общата стойност на екосистемните услуги.
According to assessments in the United Kingdom and China, the value of ecosystem services can be conservatively estimated to be about as high as the value of provisioning and cultural services; in some areas it may be as high as 90 or more percent of the total value of ecosystem services.
И напротив, загубата на екосистемни услуги, дължаща се на влошаване на биологичното разнообразие и екосистемите, вероятно ще бъде изключително скъпа за обществото като цяло и най-уязвимото население в частност.
Conversely, the loss of ecosystem services due to deterioration of biodiversity and ecosystems is likely to be extremely costly for society as a whole and the most vulnerable population in particular.
Както БР и ЕС, така и изменението на климата се развиват бързо, обхващайки различни политики.
Both BD&ES and climate change are rapidly developing, cross-cutting policy areas.
Характерното за тях е спешната нужда от действия на фона на сложни глобални и локални процеси.
They are characterized by an urgent need for action against the background of complex global and local developments.
Същевременно използваната база от знания, традиционно използвана за определяне на политиките, е недостатъчна, а събраните времеви редове в метеорологията и биоразнообразието обхващат твърде кратък период, през който не е възможно да се откроят зависимости с достатъчна степен на сигурност.
At the same time, the knowledge base used for traditional policy making is insufficient and collected weather and biodiversity data series are simply too short to see patterns with a sufficient degree of assurance.
В допълнение, нормалните цикли на разработване на политики могат да бъдат твърде дълги (в случай на катастрофално събитие, което застрашава човешкия живот и здраве или би могло да разруши екосистеми) или твърде къси (на фона на дългосрочните природни цикли за адаптация към нарушения или цикли на естествения климат, когато е необходимо да се планират съгласувани действия за няколко десетилетия или векове напред при смени в лидерството и управлението, за да се получат желаните резултати).
In addition, normal policy-making cycles can be too long (if a disastrous event threatens human life and health, or in the case of ecosystem destruction) or too short (against the background of long-term natural adaptation to disturbances or natural climate cycles when coherent action across several decades or centuries of different leadership is needed to produce desired results).
Освен това, напредъкът в областта на климатологията и екологията предизвиква изместване на фокуса на целите, които си поставят отделните политики.
In addition, the progress in climate science and ecology causes shifts in policy objectives.
В областта на изменението на климата, първоначалният фокус върху смекчаване на въздействията се допълва от нарастващото разбиране за адаптацията на екосистемите към климатичните промени като друга необходимост в краткосрочен до средносрочен план.
In climate change, the initial focus on mitigation is being complemented by the growing understanding of CCA as another short- to midterm necessity.
Това важи особено за екосистемите, чието естествено приспособяване се определя от еволюцията, която може да отнеме хиляди и милиони години.
This is especially true for ecosystems whose natural adaptation is determined by evolution that may take thousands and millions of years.