natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Въпреки това, отхвърляне на такова искане е възможно, когато е видно, че с оглед на разбиращия се от само себе си характер на внесените доказателства искането на заявителя е преувеличено или дори оскърбително.
However, a rejection of such a request is feasible where it appears that the applicant's request, in view of the self-explanatory character of the submitted evidence, is exaggerated or even abusive.
Когато Службата изисква превод на доказателствата, тя дава на възразяващата страна срок от 2 месеца, за да го внесе.
Where the Office requires translation of the evidence, it gives the opponent a period of 2 months to submit it.
Когато доказателствата за използване, внесени от възразяващата страна, са обемисти, Службата може изрично да покани възразяващата страна да представи превод само на частите от внесения материал, които възразяващата страна счита за достатъчни за установяване на реално използване на марката в рамките на съответния период.
Where the evidence of use submitted by the opponent is voluminous, the Office may explicitly invite the opponent to translate only the parts of the submitted material that the opponent regards as sufficient for establishing genuine use of the mark within the relevant period.
По принцип възразяващата страна има право на преценка относно това, дали е необходим пълен превод на всички внесени доказателства.
It is in general up to the opponent to evaluate whether a complete translation of all the evidence submitted is necessary.
Доказателствените средства ще бъдат взети под внимание само дотолкова, доколкото е предоставен превод или доколкото доказателствените средства се разбират от само себе си, независимо от техните текстови компоненти.
The means of evidence will only be taken into account insofar as a translation has been produced or insofar as the means of evidence are self-explanatory regardless of their textual components.
Решение
3.7 Decision
Компетентност на Службата
3.7.1 Competence of the Office
Службата прави своя собствена оценка на внесените доказателства за използване.
The Office makes its own evaluation of the evidence of use submitted.
Това означава, че доказателствената стойност на внесените доказателства се оценява независимо от внесените от заявителя бележки в това отношение.
This means that the probative value of the evidence submitted is evaluated independently of the observations submitted by the applicant in this respect.
Оценката на значението, уместността, безспорността и ефикасността на доказателствата е в рамките на правото на преценка и правомощията за произнасяне на Службата, а не на страните, и попада извън обхвата на принципа на състезателност, на който се основава едно производство inter partes (01/08/2007, R 201/20064, OCB (fig.) / O.C.B., OCB (fig.), § 19; 14/11/2000, R 823/19993, SIDOL / SIDOLIN).
Assessment of the relevance, pertinence, conclusiveness and efficacy of evidence lies within the discretion and power of judgment of the Office, not the parties, and falls outside the adversarial principle that governs inter partes proceedings (01/08/2007, R 201/20064, OCB (fig.) / O.C.B., OCB (fig.), § 19; 14/11/2000, R 823/19993, SIDOL / SIDOLIN).
Следователно декларация от заявителя, в която се прави заключението, че използването е доказано, не оказва никакво влияние върху заключенията на Службата.
A declaration by the applicant concluding that use has been proved does not, therefore, have any effect on the Office's findings.
Искането за доказателство за използване е правно средство за защита на заявителя.
The request for proof of use is a defence plea by the applicant.
След като правното основание за защита е повдигнато от заявителя обаче, единствено Службата има право да провежда последващата процедура и да извърши оценка дали следва да се счита, че внесените от възразяващата страна доказателства имат достатъчна доказателствена стойност.
However, once the defence plea has been raised by the applicant, it is solely up to the Office to carry out the subsequent procedure and evaluate whether the evidence submitted by the opponent is to be regarded as of sufficient probative value.
Заявителят обаче разполага с възможност за официално оттегляне на искането за доказателство за използване (вж. точка 3.4.4 по-горе).
However, the applicant does have the possibility of formally withdrawing the request for proof of use (see paragraph 3.4.4 above).
Това не противоречи на разпоредбите на член 95, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС, които постановяват, че в производство inter partes проверката на Службата се ограничава до разглеждане на фактите, доказателствата и аргументите, предоставени от страните, и търсеното решение.
This is not contrary to Article 95(1) EUTMR, which stipulates that in inter partes proceedings the Office is restricted in its examination to the facts, evidence and arguments provided by the parties and the relief sought.
Все пак, въпреки че Службата е обвързана от фактите, доказателствата и доводите, предоставени от страните, тя не е обвързана от правната стойност, която страните могат да им приписват.
However, although the Office is bound by the facts, evidence and arguments provided by the parties, it is not bound by the legal value that the parties may give thereto.
Следователно страните могат да се съгласят относно това кои факти са доказани или не, но не могат да определят дали тези факти са достатъчни, за да се установи реално използване, или не (01/08/2007, R 201/20064, OCB (fig.) / O.C.B., OCB (fig.), § 19; 14/11/2000, R 823/19993, SIDOL / SIDOLIN, § 20; 13/03/2001, R 68/20002, MOBEC / NOVEX PHARMA).
Hence, the parties may agree as to which facts have been proved or not, but may not determine whether or not these facts are sufficient to establish genuine use (01/08/2007, R 201/20064, OCB (fig.) / O.C.B., OCB (fig.), § 19; 14/11/2000, R 823/19993, SIDOL / SIDOLIN, § 20; 13/03/2001, R 68/20002, MOBEC / NOVEX PHARMA).
Необходимост от оценка на доказателството за използване
3.7.2 Need for assessing proof of use
Решение относно изпълнението на задължението за реално използване на регистрираната марка не винаги е необходимо.
A decision on whether the obligation of having genuinely used the registered mark has been fulfilled is not always necessary.
Когато от заявителя е поискано доказателство за използване на по-ранните права, Службата проверява също така дали и до каква степен е доказано използване за по-ранните марки, при условие че това е от значение за резултата от въпросното решение.
When proof of use of the earlier rights has been requested by the applicant, the Office will also examine whether, and to what extent, use has been proved for the earlier marks, provided this is relevant for the outcome of the decision in question.
Проверката на доказателствата за използване винаги е необходима и задължителна в случаите, когато опозицията е изцяло или частично успешна въз основа на по-ранната марка, за която е наложено задължението за доказване на използване.
The examination of proof of use is always necessary and obligatory in cases where the opposition is fully or partially successful on the basis of the earlier mark that was subject to the proof of use obligation.
Службата може да реши да не оценява внесеното доказателство за използване, когато въпросът дали съответната по-ранна марка е реално използвана за съответните регистрирани стоки и/или услуги е без значение за изхода от производството по опозиция, например:
The Office may decide not to assess the submitted proof of use where the question whether the earlier mark concerned was genuinely used for the relevant registered goods and/or services is irrelevant for the outcome of the opposition, for example:
на основание член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС, ако няма вероятност от объркване между спорната марка и по-ранната марка, за която е наложено задължението за доказване на използване (15/02/2005, T296/02, Lindenhof, EU:T:2005:49, § 43);
under the ground of Article 8(1)(b) EUTMR, if there is no likelihood of confusion between the contested mark and the earlier mark that is subject to the proof of use obligation (15/02/2005, T296/02, Lindenhof, EU:T:2005:49, § 43);
ако опозицията е успешна в неговата цялост въз основа на друга по-ранна марка, за която не е наложено задължение за доказване на използване;
if the opposition is fully successful on the basis of another earlier mark, which is not subject to the proof of use obligation;
ако опозицията е успешна в неговата цялост на основание член 8, параграф 3 и/или член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС;
if the opposition is fully successful on the grounds of Article 8(3) and/or Article 8(4) EUTMR;
на основание член 8, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС, ако не е изпълнено едно от необходимите условия за прилагане на това основание.
under the ground of Article 8(5) EUTMR, if one of the necessary conditions for application of this ground is not fulfilled.
В случай обаче, че по-ранната марка, за която е наложено задължението за доказване на използване, е разгледана в решението, но оценката на доказателството за използване е била пропусната, това ще бъде изрично посочено в решението с кратко обосноваване.
However, in the event that the earlier trade mark that was subject to the proof of use obligation was examined in the decision but the assessment of the proof of use has been omitted, this will be expressly stated in the decision with a brief justification.
Цялостна оценка на представените доказателства
3.7.3 Overall assessment of the evidence presented
Както е разгледано по-подробно по-горе (вж. точка 2.2 по-горе), Службата трябва да оцени внесените доказателства по отношение на мястото, времето, степента и естеството на използването в рамките на една цялостна оценка.
As stated in more detail above (see paragraph 2.2 above), the Office has to evaluate the evidence submitted with regard to place, time, extent and nature of use in an overall assessment.
Прилага се принципът на взаимозависимост, което означава, че слаби доказателства по отношение на един относим фактор (например малък обем на продажбите) могат да бъдат компенсирани от солидни доказателства по отношение на друг фактор (например непрекъснато използване в продължение на дълъг период от време).
The principle of interdependence applies, meaning that weak evidence with regard to one relevant factor (e.g. low sales volume) might be compensated by solid evidence with regard to another factor (e.g. continuous use over a long period of time).
Всички обстоятелства по конкретния случай трябва да се вземат под внимание във взаимовръзка помежду им, за да се определи дали въпросната марка е била реално използвана.
All the circumstances of the specific case have to be taken into account in conjunction with each other in order to determine whether the mark in question has been genuinely used.
Конкретните обстоятелства могат да включват например специфичните особености на въпросните стоки/услуги (например ниски/високи цени; масови продукти , в сравнение със специализирани продукти) или конкретния пазар или сфера на стопанска дейност.
The particular circumstances can include, for example, the specific features of the goods/services in question (e.g. low- or high-priced; mass products versus special products) or the particular market or business area.
Непреки/косвени доказателства, при определени обстоятелства дори и сами по себе си, също могат да бъдат подходящи за доказване на реално използване.
Indirect/circumstantial evidence, under certain conditions even on its own, can also be suitable for proving genuine use.
Тъй както Службата не оценява търговския успех, дори и минималното използване (но не само символично или вътрешно ползване) може да бъде достатъчно, за да се счита за „реално“, доколкото се счита, че в съответния икономически отрасъл му е гарантирано запазване или придобиване на пазарен дял.
As the Office does not assess commercial success, even minimal use (but not mere token or internal use) can be sufficient to be deemed ‘genuine', as long as it is viewed as warranted in the economic sector concerned to maintain or acquire a share in the market.
В решението се посочва какви са внесените доказателства.
The decision indicates what evidence was submitted.
По правило обаче се упоменават само доказателствата, които са от значение за заключението.
However, in general, only the evidence relevant for the conclusion is mentioned.
Ако доказателствата бъдат счетени за убедителни, за Службата е достатъчно да посочи онези документи, които са били използвани, за да се стигне до това заключение, и защо.
If the evidence is found convincing, it suffices for the Office to indicate those documents that were used to come to this conclusion and why.
Ако опозиция бъде отхвърлена, тъй като доказателствата за използване не са били достатъчни, не следва да се разглежда нито вероятността от объркване, нито основанията съгласно член 8, параграф 5 от Регламента за марките на ЕС, ако са предявени.
If an opposition is rejected because the proof of use was not sufficient, neither likelihood of confusion nor Article 8(5) EUTMR, if claimed, is to be addressed.
Обработка на поверителна информация
3.7.4 Treatment of confidential information
Съгласно член 113, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС Службата трябва да публикува своите решения.
Pursuant to Article 113(1) EUTMR, the Office must publish its decisions.
От друга страна, по силата на член 114, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, при предварителното искане на една от страните, която има специален интерес да запази в поверителност част от досието, въпросните данни трябва да бъдат обработвани в поверителност по отношение на потребителите.
On the other hand, pursuant to Article 114(4) EUTMR, upon the prior request of a party with a special interest in keeping parts of the file confidential, the data concerned must be kept confidential vis-à-vis the public.
Независимо от това, необходимостта от запазване на поверителността на някои данни не освобождава Службата от задължението да излага мотивите за своите решения.
However, the need to keep certain data confidential does not exempt the Office from the obligation to state the reasons for its decisions.
Предвид обществения характер на решенията, оправданият интерес на дадена страна да запази определена информация като поверителна по отношение на потребителите трябва да се съгласува със задължението на Службата да обявява мотивите си.
Given the public nature of decisions, the justified interest of a party in keeping certain information confidential vis-à-vis the public has to be reconciled with the Office's duty to state reasons.
Може да е трудно да се направи мотивиране, без да се разкрива поверителна търговска информация, но това може да стане чрез позоваване на такава информация по обобщен начин, без да се разкриват конкретни данни.
It may be problematic to reason without divulging confidential business data, but this can be done by referring to those data in a general manner and without disclosing concrete data.
Например решението може да се позовава на внесените фактури, да посочва периода от време, честотата и територията на продажбите, значимостта на обема на продажбите, в която те се изразяват, и дали са достатъчни, за да подкрепят констатацията за реално използване.
For example, the decision may refer to the invoices submitted, indicate the time span, frequency and territory of sales, the significance of the sales volumes they represent and whether they are sufficient to support the finding of genuine use.
Важното е решението да отразява, че съответната търговска информация е била разгледана и оценена по отношение на вида на разглежданите стоки и услуги и характеристиките на съответния пазар.
What is important is that the decision reflects that the relevant business data were considered and assessed in relation to the kind of goods and services at issue and the characteristics of the relevant market.
Само заявяване дали съответните изисквания (за време, място, естество и степен на използване) са изпълнени или не, не е достатъчно, за да подкрепи окончателното заключение по въпроса за реалното използване.
Simply stating whether the relevant factors (time, place, nature and extent of use) have been fulfilled or not is not sufficient to support the final conclusion on the issue of genuine use.
На последно място трябва да се изясни, че независимо от поверителния характер на всички внесени доказателствени материали или приложението, съдържащата се в тях информация, за която е ясно, че е общодостъпна (напр. под формата на извадки от печата), може да бъде посочена в решението.
Finally, it must be clarified that, notwithstanding the confidentiality of an entire submission or annex, data contained therein that are clearly within the public domain (e.g. in the form of press extracts) can be referred to in the decision.
Примери
3.7.5 Examples
Следните случаи представят някои от решенията на Службата и на Съда (с различни резултати), за които е важна цялостната оценка на внесените доказателства:
The following cases present some of the decisions of the Office and the Court (with different outcomes) where the overall assessment of the submitted evidence was important.
Прието реално използване
3.7.5.1 Genuine use accepted
Не е прието реално използване
3.7.5.2 Genuine use not accepted
Приложение: 5годишен период за оценка на използването на национални марки
Annex: 5year period for assessing use of national trade marks
Съгласно член 47, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС, по молба на заявителя притежателят на по-ранна марка на ЕС, който е направил опозиция срещу регистрацията на заявка за марка на ЕС, е задължен да представи доказателства, че през 5те години, предхождащи датата на подаването или датата на приоритета на заявката за марка на ЕС, неговата по-ранна марка на ЕС е била реално използвана в Европейския съюз във връзка със стоките или услугите, за които е регистрирана, при условие че към тази дата по-ранната марка на ЕС е била регистрирана в продължение на повече от 5 години („5-годишен гратисен период“).
According to Article 47(2) EUTMR, the proprietor of an earlier EUTM who has given notice of opposition against the registration of an EUTM application must, where the EUTM applicant so requests, submit proof that its earlier EUTM has been put to genuine use in the European Union in connection with the goods or services for which it was registered during the 5 years preceding the filing or priority date of the EUTM application, provided the earlier EUTM has at that date been registered for more than 5 years (‘5-year grace period').
[14: Датата на публикуване на спорната заявка за марка на ЕС, в случай на опозиции, подадени преди 23.3.2016 г. (вж. точка 2.5.2).]
[14: Date of publication of the contested EUTM application in the case of oppositions filed before 23/03/2016, see paragraph 2.5.2.]
По същия начин, съгласно член 47, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС и по молба на заявителя притежателят на по-ранна национална марка, който е направил опозиция срещу регистрацията на марка на Европейския съюз, е задължен да представи доказателства, че през 5те години, предхождащи датата на подаването или датата на приоритета на заявката за марка на ЕС, неговата по-ранна национална марка е била реално използвана в държавата-членка във връзка със стоките или услугите, за които е регистрирана, при условие че към тази дата по-ранната национална марка е била регистрирана в продължение на повече от 5 години.
Equally, the proprietor of an earlier national mark that has given notice of opposition against the registration of a European Union trade mark must, according to Article 47(3) EUTMR and where the EUTM applicant so requests, submit proof that its earlier national trade mark has been put to genuine use in the Member State in connection with the goods and services for which it was registered during a period of 5 years preceding the filing or priority date of the EUTM application, provided the earlier national mark has at that date been registered for more than 5 years.
[15: Датата на публикуване на спорната заявка за марка на ЕС, в случай на опозиции, подадени преди 23.3.2016 г. (вж. точка 2.5.2).]
[15: Date of publication of the contested EUTM application in the case of oppositions filed before 23/03/2016, see paragraph 2.5.2.]
Датата на регистриране на марка на ЕС е датата, на която тя е вписана в регистъра на марките на Европейския съюз.
The date of registration of an EUTM is the date on which it is entered in the Register of European Union trade marks.
Следователно за марка на ЕС 5-годишният гратисен период започва да тече от датата на вписването ѝ в регистъра на марките на Европейския съюз.
Consequently, the 5-year grace period of an EUTM commences from its entry in the Register of European Union trade marks.
За да се определи датата на началото на 5-годишния гратисен период по отношение на национална марка, се прилага националното право.
In order to determine the date of commencement of the 5-year grace period in respect of a national mark, national law is relevant.
Началото на този период зависи от реда за регистрация на държавите-членки, и по-специално от това дали в държавата-членка се прилага процедура за опозиция след регистрацията (такъв е случаят с Дания, Германия, Финландия и Швеция).
The commencement of this period depends on the registration procedure of the Member States and, in particular, whether a Member State applies a post-registration opposition procedure (this being the case for DK, DE, FI and SE).
В следващата таблица са посочени съответните национални разпоредби относно неизползването на национална марка и е определен съответният момент във времето, когато започва да тече 5-годишният гратисен период за национална марка.
The following table makes reference to the relevant national provisions on non-use of a national trade mark and specifies the relevant point in time when the 5-year grace period for a national trade mark commences.
[16: Посочени са национални разпоредби, в сила към 1.6.2015 г.]
[16: References are to the national provisions valid on 01/06/2015.]
WELLNESS 15/01/2009, C495/07,EU:C:2009:10 (преюдициално решение)
WELLNESS 15/01/2009, C495/07,EU:C:2009:10 (preliminary ruling)
Възразяващата страна притежава марката „WELLNESS“ за стоки от класове 25 и 32.
The opponent owned the mark ‘WELLNESS' in Classes 25 and 32.
При продажбата на своите облекла „WELLNESS“ тя използва марката също така за обозначаване на безалкохолна напитка, която е предлагана в малки бутилки като подарък, заедно с продаваните облекла.
In the context of selling its ‘WELLNESS' clothing, it also used the mark to designate an alcohol-free drink, which was handed out in small bottles as a gift along with the clothing sold.
Напитки с марката „WELLNESS“ не са продавани отделно.
No drinks were sold separately under the ‘WELLNESS' mark.
Съдът е постановил, че когато рекламни предмети се разпространяват като награда за закупуването на други стоки или за да се насърчи продажбата на последните, марката губи своя търговски смисъл за рекламните предмети и не може да се счита, че е реално използвана на пазара за стоките в този клас (точка 22).
The Court held that, where promotional items are handed out as a reward for the purchase of other goods and to encourage the sale of the latter, the mark loses its commercial raison d'être for the promotional goods and cannot be considered to have been genuinely used on the market for goods in that class (para. 22).
Представените доказателства за реално използване на разглежданата марка могат да включват каталози.
The evidence produced to show genuine use of the mark at issue may include catalogues.
По-ранната марка е изписана със стилизирани букви до всеки артикул.
The earlier mark appears, in stylised characters, next to each item.
Общият съд е определил, че използването на знака „Schuhpark“ за обувки върху реклами, торбички и фактури е нямало за цел да идентифицира произхода на обувките (които са носили своята собствена марка или не са имали никаква марка), а по-скоро наименованието на дружеството или търговското име на търговеца на дребно на обувки.
The General Court found that the use of the sign Schuhpark for footwear on advertisements, bags and invoices was not meant to identify the origin of the shoes (which bore their own mark or no mark at all) but rather the company name or trade name of the shoe retailer.