natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В общи линии всички развития или събития след датата на заявката или на приоритет не се вземат под внимание.
Generally speaking, any developments or events after the date of application or priority date will not be taken into consideration.
Например фактът, че знакът след датата на заявката е станал обичайно понятие, използвано в търговията за стоките или услугите, по отношение на които е заявена регистрация, по принцип е без значение за целите на проверката на искането за обявяване на недействителност (би бил относим само в контекста на искане за отмяна).
For example, the fact that a sign has, after the date of application, become the common term used in the trade for the goods or services for which registration was sought is in principle irrelevant for the purposes of examining an invalidity action (it would only be relevant in the context of a revocation action).
Същевременно такива факти след датата на заявката все пак могат да се вземат под внимание, ако и доколкото позволяват да се направят заключения относно състоянието към датата на заявката.
However, such facts subsequent to the date of application can nevertheless be taken into account where and to the extent that they allow conclusions to be drawn regarding the situation at the date of application for the EUTM.
Това може да се случи, например, с извадки от речници, които са с дата след датата на подаване на заявката.
This might be the case, for example, with dictionary extracts that post-date the application date.
Освен ако след датата на заявката не е имало бързо развитие на езиковата употреба или условията на живот (в смисъл на социални или технически „тенденции“), думите обикновено се включват в речниците, само ако действителната им употреба и значение са установени в продължение на значителен период от време (25/11/2015, T223/14, VENT ROLL, EU:T:2015:879, § 39).
Unless rapid development of linguistic usage or living conditions (in the sense of social or technical ‘trends') has taken place after the date of application, words will usually only be listed in dictionaries if their actual use and meaning has been established over a considerable period of time (25/11/2015, T223/14, VENT ROLL, EU:T:2015:879, § 39).
Стандарти, които трябва да бъдат приложени
3.1.3 Standards to be applied
Насоките, част Б, Проверка, раздел 4, Абсолютни основания за отказ съдържат информация относно критериите, които трябва да се прилагат при оценяване на това дали заявката за марка на ЕС отговаря на изискванията на член 7 от Регламента за марките на ЕС.
The Guidelines, Part B, Examination, Section 4, Absolute Grounds for Refusal, contain details of the criteria to be applied when assessing whether an EUTM application complies with Article 7 EUTMR.
Критериите са същите като прилаганите в производства по обявяване на недействителност съгласно член 59, параграф 1, буква в) от Регламента за марките на ЕС.
The criteria are identical to those applied in invalidity proceedings under Article 59(1)(a) EUTMR.
Защита срещу претенция за липса на отличителен характер
3.2 Defence against a claim of lack of distinctiveness
Марка, която не отговаря на изискванията на член 59, параграф 1, буква а) от Регламента за марките на ЕС във връзка с член 7, параграф 1, букви б), в) или г) от същия регламент, няма да бъде обявена за недействителна, когато е придобила отличителен характер чрез използване (член 7, параграф 3 или член 59, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС).
A trade mark that falls foul of Article 59(1)(a) EUTMR in conjunction with Article 7(1)(b), (c) or (d) EUTMR will not be declared invalid where it has acquired distinctiveness through use (Articles 7(3) or 59(2) EUTMR.
В контекста на производство за обявяване на недействителност отличителният характер, придобит след използване, е изключение от основанията за недействителност в член 59, параграф 1, буква а) от Регламента за марките на ЕС във връзка с член 7, параграф 1, букви б), в) или г) от същия регламент.
The distinctive character acquired following use is, in the context of invalidity proceedings, an exception to the grounds for invalidity of Article 59(1)(a) EUTMR in conjunction with Article 7(1)(b), (c) and (d) EUTMR.
Тъй като това е изключение, задължението за доказване е на страната, която се е позовала на него, а именно на притежателя на спорната марка.
Since it is an exception, the onus of proof is on the party seeking to rely on it, namely the proprietor of the contested mark.
Притежателят на оспорваната марка е в най-добра позиция да представи доказателства в подкрепа на твърдението, че марката му е придобила отличителен характер чрез използването ѝ (напр. относно интензитета, географския обхват, продължителността на използване, инвестициите в реклами).
The proprietor of the contested mark is best placed to adduce evidence in support of the assertion that its mark has acquired a distinctive character following the use which has been made of it (e.g. concerning the intensity, geographical extent, duration of use, promotional investment).
Следователно, когато от притежателя на оспорваната марка бъде поискано да представи доказателства за отличителен характер, придобит чрез използване, и той не го направи, марката трябва да бъде обявена за недействителна (19/06/2014, съединени дела C217/13 & C218/13, Oberbank e.
Consequently, where the proprietor of the contested mark is requested to adduce evidence of distinctive character acquired through use, but fails to do so, the mark must be declared invalid (19/06/2014, joined cases C217/13 & C218/13, Oberbank e.
В Насоките, част Б, Проверка, раздел 4, Абсолютни основания за отказ, глава 14, Придобит отличителен характер чрез използване (член 7, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС) се съдържа подробна информация относно критериите, които трябва да се прилагат при оценката дали марка на ЕС е придобила отличителен характер чрез използване.
The Guidelines, Part B, Examination, Section 4, Absolute Grounds for Refusal, Chapter 14, Acquired Distinctiveness Through Use (Article 7(3) EUTMR), contain details of the criteria to be applied when assessing whether an EUTM has acquired distinctiveness through use.
Притежателят трябва да докаже, че:
The proprietor must demonstrate that either:
Марката е придобила отличителен характер на или преди датата на подаване на заявката или датата на приоритет (член 7, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС); или
the trade mark acquired distinctive character on or before the date of application, or the priority date (Article 7(3) EUTMR); or
отличителният характер е придобит след регистрацията (член 59, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС).
distinctive character was acquired after registration (Article 59(2) EUTMR).
Доказателства за използването през периода между датата на подаване на заявката и датата на регистрация могат да послужат в подкрепа на констатацията за придобит отличителен характер след регистрацията.
Evidence of use during the period between the date of application and the date of registration can serve to support a finding of acquired distinctiveness after registration.
Недобросъвестност (член 59, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС)
3.3 Bad faith - Article 59(1)(b) EUTMR
Регламента за марките на ЕС предвижда недобросъвестността като абсолютно основание единствено за обявяване на недействителност на марка на ЕС, на което може да се направи позоваване или пред Службата, или чрез насрещен иск в производства по нарушение.
The EUTMR considers bad faith only as an absolute ground for the invalidity of an EUTM, to be relied on either before the Office or by means of a counterclaim in infringement proceedings.
Следователно недобросъвестността не е относима при производства по проверка или опозиция (за производство по опозиция,17/12/2010, T192/09, Seve Trophy, EU:T:2010:553, § 50).
Therefore, bad faith is not relevant in examination or opposition proceedings (for opposition proceedings, 17/12/2010, T192/09, Seve Trophy, EU:T:2010:553, § 50).
Съответен момент във времето
3.3.1 Relevant point in time
Съответният момент във времето за определяне дали притежателят на марка на ЕС е проявил недобросъвестност е моментът на подаване на заявката за регистрация.
The relevant point in time for determining whether there was bad faith on the part of the EUTM owner is the time of filing of the application for registration.
Следва обаче да се отбележи следното:
However, the following must be noted.
фактите и доказателствата, датиращи отпреди подаването, могат да се вземат под внимание при тълкуване на намерението на притежателя към момента на подаване на заявка за марка на ЕС.
Facts and evidence dated prior to filing can be taken into account for interpreting the owner's intention at the time of filing the EUTM.
Такива факти включват по-специално дали марката вече е регистрирана в държава-членка, обстоятелствата, при които е създадена и как е използвана откакто е създадена (вж. точка 3.3.2.1, трето изречение по-долу);
Such facts include, in particular, whether there is already a registration of the mark in a Member State, the circumstances under which that mark was created and the use made of it since its creation (see paragraph 3.3.2.1 below, third paragraph).
Но в решението си по същото дело Съдът е предоставил някои насоки как да се тълкува това понятие, както е направил и Общият съд в няколко дела (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39; 14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77; 13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689).
However, the Court of Justice provided some guidance on how to interpret this concept in its judgment in the same case, as did the General Court in several cases (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39; 14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77; 13/12/2012, T136/11, Pelikan, EU:T:2012:689).
В своето преюдициално запитване от 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435 Съдът на Европейския съюз е посочил, че понятието за недобросъвестност е автономно понятие за правото на Европейския съюз, което трябва да бъде тълкувано еднакво в ЕС.
In its preliminary ruling of 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435, the Court of Justice declared that the concept of bad faith is an autonomous concept of European Union law, which must be given a uniform interpretation in the European Union.
Един начин да се опише недобросъвестност е „поведение, което се отклонява от общоприетите принципи на етично поведение или почтената търговска и бизнес практика (Становище на генерален адвокат Sharpston по решение от 11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 60, и сходно решение от 01/04/2009, R 529/20084, FS (fig.), § 14).
One way to describe bad faith is ‘conduct which departs from accepted principles of ethical behaviour or honest commercial and business practices' (opinion of Advocate General Sharpston of 11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 60, and similarly, 01/04/2009, R 529/20084, FS (fig.), § 14).
За да се установи дали притежателят е действал недобросъвестно при подаване на заявката, трябва да се направи цялостна оценка, в която се вземат предвид всички относими фактори в конкретния случай.
In order to find out whether the owner had been acting in bad faith at the time of filing the application, an overall assessment must be made in which all the relevant factors of the individual case must be taken into account.
По-долу е приложен неизчерпателен списък на тези фактори.
A non-exhaustive list of such factors is given below.
Фактори, които е вероятно да покажат наличие на недобросъвестност
3.3.2.1 Factors likely to indicate the existence of bad faith
Съдебната практика съдържа три кумулативни фактора, които са особено относими:
Case-law shows three cumulative factors to be particularly relevant.
Идентичност/объркващо сходство на знаците: марката на ЕС, за която се твърди, че е регистрирана недобросъвестно, трябва да бъде идентична или объркващо сходна със знака, който има предвид подалият искане за обявяване на недействителност.
1. Identity/confusing similarity of the signs: the EUTM allegedly registered in bad faith must be identical or confusingly similar to the sign to which the invalidity applicant refers.
Въпреки че фактът, че марките са идентични или объркващо сходни, сам по себе си не е достатъчен, за да докаже недобросъвестност (по отношение на идентичност 01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 90; 28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 59-60), ако една марка е несходна или не е объркващо сходна, не може да се констатира недобросъвестност.
Although the fact that marks are identical or confusingly similar is not in itself sufficient to show bad faith (regarding identity, 01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 90; 28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 59-60), a dissimilar or not confusingly similar mark will not support a finding of bad faith.
Знание за използване на идентичен или объркващо сходен знак: притежателят на марка на ЕС е знаел или е трябвало да знае, че трето лице е използвало идентичен знак или объркващо сходен знак за идентични или сходни стоки или услуги.
2. Knowledge of the use of an identical or confusingly similar sign: the EUTM owner knew or must have known about the use of an identical or confusingly similar sign by a third party for identical or similar products or services.
Има знание, например, когато страните са били в търговски взаимоотношения една с друга и в резултат на това „не е могъл да пренебрегне и вероятно е знаел, че подалият искане за обявяване на недействителност използва знака от дълго време“ (11/07/2013, T321/10, Gruppo Salini, EU:T:2013:372, § 25), когато репутацията на знака, дори като „историческа“ марка, е общоизвестен факт (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 50) или когато идентичността или почти идентичността между оспорваната марка и по-ранните знаци „очевидно не може да е случайна“ (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 60).
There is knowledge, for example, where the parties have been in a business relationship with each other and, as a result thereof, ‘could not ignore, and was probably aware that the invalidity applicant had been using the sign for a long time' (11/07/2013, T321/10, Gruppo Salini, EU:T:2013:372, § 25), when the reputation of the sign, even as a ‘historical' trade mark, is a well-known fact (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 50), or when the identity or quasi-identity between the contested mark and the earlier signs ‘manifestly cannot be fortuitous' (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 60).
Може да се предположи, че съществува знание („трябва да е знаел“) на базата на, наред с другото, общи познания в съответния икономически сектор или продължителността на използване.
Knowledge may be presumed to exist (‘must have known') on the basis, inter alia, of general knowledge in the economic sector concerned or duration of use.
Колкото по-дълго е използван един знак, толкова по-вероятно е притежателят на марката на ЕС да е знаел за него (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 39).
The longer the use of a sign, the more likely it is that the EUTM owner had knowledge of it (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 39).
В зависимост от обстоятелствата по случая тази презумпция може да направи дори ако знакът е бил регистриран в държава извън ЕС (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 64-71).
Depending on the circumstances of the case, this presumption may apply even if the sign was registered in a non-EU country (28/01/2016, T335/14, Doggis, EU:T:2016:39, § 64-71).
Въпреки това знанието за идентичен или сходен по-ранен знак за идентични или сходни стоки или услуги само по себе си не е достатъчно, за да подкрепи констатация на недобросъвестност (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 40, 48-49).
However, knowledge of an identical or similar earlier sign for identical or similar goods or services is not sufficient in itself to support a finding of bad faith (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 40, 48-49).
Това винаги зависи от обстоятелствата по случая.
It always depends on the circumstances of the case.
Например, не може да се изключи, че ако редица производители, за идентични или сходни стоки, използват на пазара идентични или сходни знаци, които биха могли да предизвикат объркване със знака, за който е подадена заявка за регистрация, регистрацията на знака на притежателя на марка на ЕС може да е подадена в стремеж за постигане на легитимна цел.
For example, it cannot be excluded that, where a number of producers use, on the market, for identical or similar goods, identical or similar signs that could give rise to confusion with the sign for which registration is sought, the EUTM owner's registration of the sign may be in pursuit of a legitimate objective.
Такъв може да е случаят, в който притежателят на марка на ЕС знае в момента на подаване на заявката за марка на ЕС, че трето предприятие използва марката, обхваната от тази заявка, като оставя у своите клиенти впечатлението, че той официално разпространява продуктите под тази марка, макар че не е получил разрешение за това (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 27).
This could be the case where the EUTM owner knows, at the time of filing the EUTM application, that a third undertaking is making use of the mark covered by that application by giving its clients the impression that it officially distributes the goods sold under that mark, even though it has not received authorisation to do so (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 27).
По същия начин фактът, че подаващият искането знае или трябва да знае, че при подаването на заявката трето лице използва марка в чужбина, която може да бъде объркана с марката, за чиято регистрация е подадена заявка, сам по себе си не е достатъчен, за да позволи да се направи заключението, че подаващият искането действа недобросъвестно по смисъла на тази разпоредба (преюдициално запитване от 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435, § 37).
Similarly, the fact that the applicant knows or should know that, at the time of filing of its application, a third party is using a mark abroad that is liable to be confused with the mark whose registration has been applied for is not sufficient, in itself, to permit the conclusion that the applicant is acting in bad faith within the meaning of that provision (preliminary ruling of 27/06/2013, C320/12, Malaysia Dairy, EU:C:2013:435, § 37).
Знание или презумпция за знание относно съществуващ знак не се изисква, когато притежателят на марка на ЕС злоупотребява със системата с намерение да попречи на излизането на пазара на който и да е сходен знак (вж. например изкуствено удължаване на гратисния период за неизползване в точка 3, буква г) по-долу).
Knowledge or presumption of knowledge of an existing sign is not required where the EUTM owner misuses the system with the intention of preventing any similar sign from entering the market (see, for example, the artificial extension of the grace period for non-use in paragraph 3(d) below).
Непочтено намерение от страна на притежателя на марка на ЕС: Това е субективен фактор, който трябва да се определи чрез позоваване на обективни обстоятелства (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 42).
3. Dishonest intention on the part of the EUTM owner: this is a subjective factor that has to be determined by reference to objective circumstances (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 42).
И в този случай от значение могат да са няколко фактора.
Again, several factors can be relevant.
Вж. например следните хипотези:
See, for example, the following case scenarios.
а) недобросъвестност е налице, когато заявките за марки се отклоняват от първоначалното им предназначение и се подават спекулативно или с единствена цел получаване на финансова компенсация (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 145);
(a) Bad faith exists where applications for trade marks are diverted from their initial purpose and filed speculatively or solely with a view to obtaining financial compensation (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 145).
б) недобросъвестност е налице и когато може да се направи заключение, че целта на заявителя за марка на ЕС е да „ползва наготово“ репутацията на регистрираните марки на подалия искане за обявяване на недействителност и да се възползва от тази репутация (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 56), макар срокът на регистрацията на тези марки да е изтекъл (21/12/2015, R 3028/20145, PM PEDRO MORAGO (fig.), § 25);
(b) Bad faith is found when it can be inferred that the purpose of the EUTM applicant is to ‘free-ride' on the reputation of the invalidity applicant's registered marks and to take advantage of that reputation (08/05/2014, T327/12, Simca, EU:T:2014:289, § 56), even if those marks have lapsed (21/12/2015, R 3028/20145, PM PEDRO MORAGO (fig.), § 25).
в) макар че системата на марките на ЕС не изисква в момента на подаване на заявка за марката на ЕС притежателят на марка на ЕС да има също и намерение да я използва, може да се счете за доказателство за непочтено намерение, ако впоследствие се изясни, че единствената цел на притежателя е била да попречи на трето лице да навлезе на пазара (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 44) и/или да извлече икономически предимства (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 126).
(c) While it is not a requirement of the EUTM system that an EUTM owner must at the time of applying for an EUTM also have the intention of using it, it could be seen as an indication of dishonest intention if it subsequently becomes apparent that the owner's sole objective was to prevent a third party from entering the market (11/06/2009, C529/07, Lindt Goldhase, EU:C:2009:361, § 44) and/or to obtain economic advantages (07/07/2016, T82/14, LUCEO, EU:T:2016:396, § 126).
От друга страна, ако в подаването на заявка за марка на ЕС има търговска логика и може да се предположи, че притежателят на марка на ЕС е възнамерявал да използва знака като марка, това би показало, че не е имало непочтено намерение.
However, if there is commercial logic to the filing of the EUTM and it can be assumed that the EUTM owner intended to use the sign as a trade mark, this would tend to indicate that there was no dishonest intention.
Например, това би било така, ако има „търговска траектория“, като например регистрирането на марка на ЕС след регистриране на марката в държава-членка (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 58), ако има доказателства за намерението на притежателя на марка на ЕС да развие своята търговска дейност, например чрез споразумение за лицензиране (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 67), или ако притежателят на марка на ЕС е имал търговски стимул да защити марката на по-широко ниво - например увеличение в броя на държавите-членки, в които притежателят генерира приход от стоките, пуснати на пазара под марката (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 20, 23).
For example, this could be the case if there is a ‘commercial trajectory', such as the registration of an EUTM after registration of the mark in a Member State (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 58), if there is evidence of the EUTM owner's intention to develop its commercial activities, for example by means of a licensing agreement (01/02/2012, T291/09, Pollo Tropical chicken on the grill, EU:T:2012:39, § 67), or if the EUTM owner had a commercial incentive to protect the mark more widely, for example an increase in the number of Member States in which the owner generates turnover from goods marketed under the mark (14/02/2012, T33/11, Bigab, EU:T:2012:77, § 20, 23).