natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Службата не е задължена да проверява фактите, които доказват, че заявената марка е придобила отличителен характер чрез използване по смисъла на член 7, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, освен ако заявителят не се е позовал на тях (12/12/2002, T247/01, Ecopy, EU:T:2002:319, § 47).
The Office is not bound to examine facts showing that the mark claimed has become distinctive through use within the meaning of Article 7(3) EUTMR unless the applicant has pleaded them (12/12/2002, T247/01, Ecopy, EU:T:2002:319, § 47).
Съгласно член 2, параграф 2 от Регламента за прилагане на Регламента за марките на Европейския съюз заявката може да включва претенция, че в резултат на използването му знакът е придобил отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, както и посочване дали тази претенция е считана за основна или субсидиарна.
According to Article 2(2) EUTMIR, the application may include a claim that the sign has acquired distinctive character through use within the meaning of Article 7(3) EUTMR, as well as an indication of whether this claim is meant as a principal or subsidiary one.
Също така, такава претенция може да бъде предявена и в срока, посочен в член 42, параграф 2, второ изречение от Регламента за марките на ЕС.
Such claim may also be made within the period referred to in Article 42(2), second sentence, EUTMR.
Следователно считано от 1.10.2017 г. и в съответствие с член 2, параграф 2 от Регламента за прилагане на Регламента за марките на Европейския съюз, заявителят може да предяви претенцията като основна (т.е. независимо от резултата относно присъщия отличителен характер), в който случай Службата взема само едно решение, едновременно относно присъщия отличителен характер на марката и, ако не е налице такъв, относно претенцията за придобит отличителен характер чрез използване.
Therefore, as from 01/10/2017 and in accordance with Article 2(2) EUTMIR, the applicant can make the claim as a principal one (i.e. irrespective of the outcome on inherent distinctiveness), in which case the Office will take a single decision both on the mark's inherent distinctiveness and, where there is none, on the claim of acquired distinctiveness through use.
Втората (нова) възможност е да се предяви претенцията като субсидиарна, което подлежи на решение относно присъщия отличителен характер.
The second (new) option is to make the claim as a subsidiary one subject to a decision on inherent distinctiveness.
В този случай Службата взема две отделни решения в различни срокове: първо относно присъщия отличителен характер на марката и след това, при констатация за липса на присъщ отличителен характер и след като това решение стане окончателно - второ относно претендирания придобит отличителен характер чрез използване.
In this case the Office will take two separate decisions at different points in time: first, one on the mark's inherent distinctiveness and then, once that decision (finding lack of inherent distinctiveness) has become final, another on the claim of acquired distinctiveness through use.
Претенцията трябва ясно и точно да посочва какъв тип е.
The claim must clearly and precisely identify what type it is.
По отношение на момента на подаване на искането, и двата вида искания могат да се направят:
As regards the timing of the request, both types of claim may be made:
заедно със заявката; или
together with the application; or
най-късно в отговор на първото възражение на проверителя.
at the latest, in reply to the examiner's first objection.
Поради това не е възможно претенцията за придобит отличителен характер чрез използване да се предяви за първи път в производство по обжалване.
Therefore, it will not be possible to raise the claim of acquired distinctiveness through use for the first time in appeal proceedings.
Когато заявителят основателно е предявил субсидиарна претенция, проверителят взема решение само по присъщия отличителен характер на заявената марка и предоставя възможност (в изпълнение на член 66, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС) това частично решение да бъде самостоятелно обжалвано.
Where the applicant has validly made a subsidiary claim, the examiner will only decide on the inherent distinctiveness of the mark applied for and allow (in application of Article 66(2) EUTMR) this partial decision to be appealed in a separate appeal.
След като това частично решение стане окончателно, проверителят възобновява производството по проверка по отношение на претенцията за придобит отличителен характер чрез използване, като във връзка с окончателните констатации за липса на присъщ отличителен характер (по отношение на потребители, територия, стоки и услуги) определя срок за внасяне на съответните доказателства за обосноваване на тази претенция.
Once that partial decision has become final, the examiner will resume the examination proceedings regarding the claim for acquired distinctiveness through use, specifying - with reference to the final findings on lack of inherent distinctiveness (public, territory, goods and services) - the time limit for submitting the corresponding evidence to substantiate that claim.
Момент във времето, за който трябва да се установи придобит отличителен характер
3 The Point in Time for which Acquired Distinctiveness has to be Established
Доказателствата трябва да доказват, че отличителният характер е придобит чрез използване преди датата на подаване на заявката за марка на ЕС.
The evidence must prove that distinctiveness through use was acquired prior to the EUTM application's filing date.
Когато се касае за международна регистрация, съответната дата е датата на регистрация от Международното бюро или, ако посочването се извършва на по-късен етап, датата на посочването.
In the case of an IR, the relevant date is the date of registration by the International Bureau or, if the designation takes place at a later stage, the designation date.
Когато се претендира приоритет, съответната дата е датата на приоритет.
Where priority is claimed, the relevant date is the priority date.
Оттук нататък всички тези дати се наричат общо „дата на подаване“.
Hereafter, all these dates are referred to as the ‘filing date'.
Производство по проверка
3.1 Examination proceedings
Тъй като дадена марка се ползва със закрила от датата на подаване и тъй като датата на подаване на заявката за регистрация е определяща за приоритета на една марка спрямо друга, марката трябва да може да бъде регистрирана към тази дата.
Since a trade mark enjoys protection as of its filing date, and since the filing date of the application for registration determines the priority of one mark over another, a trade mark must be registrable on that date.
Следователно заявителят трябва да докаже, че отличителният характер е придобит чрез използването на марката преди датата на подаване на заявката за регистрация (11/06/2009, C542/07 P, Pure Digital, EU:C:2009:362, § 49, 51; 07/09/2006, C108/05, Europolis, EU:C:2006:530, § 22).
Consequently, the applicant must prove that distinctive character was acquired through use of the trade mark prior to the date of application for registration (11/06/2009, C542/07 P, Pure Digital, EU:C:2009:362, § 49, 51; 07/09/2006, C108/05, Europolis, EU:C:2006:530, § 22).
Доказателство за използването на марката след тази дата не следва да се пренебрегва автоматично, доколкото може да предостави индикативна информация относно положението преди датата на подаване на заявката (28/10/2009, T137/08, Green/Yellow, EU:T:2009:417, § 49).
Evidence of use made of the trade mark after this date should not be automatically disregarded, insofar as it may provide indicative information regarding the situation prior to the date of application (28/10/2009, T137/08, Green/Yellow, EU:T:2009:417, § 49).
Производство по заличаване
3.2 Cancellation proceedings
В производството по заличаване търговска марка, която е била регистрирана в противоречие с разпоредбите на член 7, параграф 1, букви б), в) или г) от Регламента за марките на ЕС, все пак не може да бъде обявена за недействителна, ако чрез използването ѝ тя е придобила след регистрацията си отличителен характер за стоките или за услугите, за които е била регистрирана (член 59, параграф 2 от Регламента за марките на ЕС).
In cancellation proceedings, a trade mark that was registered in breach of the provisions of Article 7(1)(b), (c) or (d) EUTMR may nevertheless no longer be declared invalid if, in consequence of the use that has been made of it, it has, after registration, acquired distinctive character for the goods or services for which it is registered (Article 59(2) EUTMR).
Точната цел на тази норма е да запази регистрацията на тези марки, които поради използването са придобили междувременно, т.е. след регистрацията им и във всички случаи преди подаване на искането за обявяване на недействителност, отличителен характер за стоките и услугите, за които са били регистрирани, въпреки обстоятелството, че към момента, когато е направена, тази регистрация е била в противоречие с член 7 от Регламента за марките на ЕС (14/12/2011, T237/10, Clasp lock, EU:T:2011:741, § 52-53, 86; 15/10/2008, T405/05, Manpower, EU:T:2008:442, § 127, 146; 10/12/2008 T365/06, BATEAUX MOUCHES, EU:T:2008:559, § 37-38).
The precise purpose of this norm is to maintain the registration of those marks that, due to the use that has been made of them, have in the meantime - that is to say, after their registration and in any event before the application for an invalidity request - acquired distinctive character for the goods or services for which they were registered, in spite of the fact that, when registration took place, they were contrary to Article 7 EUTMR (14/12/2011, T237/10, Clasp lock, EU:T:2011:741, § 52-53, 86; 15/10/2008, T405/05, Manpower, EU:T:2008:442, § 127, 146; 10/12/2008 T365/06, BATEAUX MOUCHES, EU:T:2008:559, § 37-38).
Потребители
4 Consumers
Отличителният характер на даден знак, включително когато е придобит чрез използване, трябва да се преценява във връзка с това как средностатистическият потребител възприема въпросната категория стоки или услуги.
Distinctive character of a sign, including that acquired through use, must be assessed in relation to the perception of the average consumer for the category of goods or services in question.
Счита се, че тези потребители са достатъчно добре информирани и достатъчно внимателни и съобразителни.
These consumers are deemed to be reasonably well informed, and reasonably observant and circumspect.
Определението за съответни потребители е свързано с проверката за купувачите, за които са предназначени съответните стоки или услуги, тъй като именно по отношение на тях марката трябва да осъществи своята основна функция.
The definition of the relevant public is linked to an examination of the intended purchasers of the goods or services concerned, since it is in relation to those purchasers that the mark must perform its essential function.
Следователно тяхното определяне трябва да се извърши с оглед на основната функция на марката, а именно да гарантира на потребителите или на крайните ползватели идентичността на произхода на стоките или услугите, обхванати от марката, като им позволи, без да е възможно объркване, да разграничат тези стоки или услуги от такива с друг произход (29/09/2010, T378/07, Représentation d'un tracteur en rouge, noir et gris, EU:T:2010:413, § 33, 38).
Consequently, such a definition must be arrived at by reference to the essential function of a trade mark, namely to guarantee the identity of the origin of the goods or services covered by the mark to consumers or end users by enabling them, without any possibility of confusion, to distinguish the goods or services from others of another origin (29/09/2010, T378/07, Représentation d'un tracteur en rouge, noir et gris, EU:T:2010:413, § 33, 38).
Съответният потребител включва следователно не само лицата, които действително са закупили стоките и услугите, но и всяко потенциално заинтересовано лице в тесния смисъл на бъдещи купувачи (29/09/2010, T378/07, Représentation d'un tracteur en rouge, noir et gris, EU:T:2010:413, § 41 et seq.).
The relevant consumer includes, therefore, not only persons who have actually purchased the goods and services but also any potentially interested person in the strict sense of prospective purchasers (29/09/2010, T378/07, Représentation d'un tracteur en rouge, noir et gris, EU:T:2010:413, § 41 et seq.).
Кои са бъдещите купувачи се определя в зависимост от конкретния продукт или услуга, за който/която се иска регистрация.
Who prospective purchasers are is defined depending on the precise product or service for which registration is sought.
Ако предявените стоки или услуги представляват широка категория (например чанти или часовници), е без значение ако действително предлаганите продукти с този знак са изключително скъпи и луксозни стоки - съответните потребители ще включват всички бъдещи купувачи на стоките, за които се претендира в заявкaта за марка на ЕС, включително на не-луксозните и по-евтини такива, ако искането е за широка категория.
If the claimed goods or services represent a broad category (for example, bags or watches), it is irrelevant that the actual products offered under the sign are extremely expensive luxury items - the public will include all the prospective purchasers for the goods claimed in the EUTM application, including non-luxury and cheaper items if the claim is for a broad category.
Тъй като основната функция на марката е да гарантира произхода на стоките и услугите, придобитият отличителен характер трябва да се оценява по отношение на разглежданите стоки и услуги.
Since the main function of a trade mark is to guarantee the origin of goods and services, acquired distinctiveness must be assessed in respect of the goods and services at issue.
Следователно доказателствата на заявителя трябва да докажат връзка между знака и стоките и услугите, за които е заявен знакът, като също установят, че поради търговската марка съответната категория лица или поне значителна част от тях идентифицират стоките и услугите като произхождащи от конкретно предприятие (04/05/1999, C108/97 & C109/97, Chiemsee, EU:C:1999:230, § 52; 19/05/2009, T211/06, Cybercrédit et al., EU:T:2009:160, § 51).
Consequently, the applicant's evidence must prove a link between the sign and the goods and services for which the sign is applied for, establishing that the relevant class of persons, or at least a significant proportion thereof, identify the goods and services as originating from a particular undertaking because of the trade mark (04/05/1999, C108/97 & C109/97, Chiemsee, EU:C:1999:230, § 52; 19/05/2009, T211/06, Cybercrédit et al., EU:T:2009:160, § 51).
Териториални аспекти
6 Territorial Aspects
По силата на член 1 от Регламента за марките на ЕС марка на Европейския съюз има единен характер и има едно и също действие в целия Европейски съюз.
Pursuant to Article 1 EUTMR, a European Union trade mark has a unitary character and has equal effect throughout the European Union.
Съответно регистрацията на марка се отказва, дори ако марката няма отличителен характер само в част от Европейския съюз.
Accordingly, a mark must be refused registration even if it is devoid of distinctive character only in part of the European Union.
Такава част от Европейския съюз може да се състои само от една държава-членка (22/06/2006, C25/05 P, Bonbonverpackung, EU:C:2006:422, § 81-83; 29/09/2010, T378/07, Représentation d'un tracteur en rouge, noir et gris, EU:T:2010:413 § 45 и цитираната там съдебна практика).
That part of the European Union may be comprised of a single Member State (22/06/2006, C25/05 P, Bonbonverpackung, EU:C:2006:422, § 81-83; 29/09/2010, T378/07, Représentation d'un tracteur en rouge, noir et gris, EU:T:2010:413 § 45 and the case-law cited).
Логично е следователно да е необходимо да се установи придобиването на отличителен характер на цялата територия, на която марката е била лишена ab initio от такъв характер (22/06/2006, C25/05 P, Bonbonverpackung, EU:C:2006:422, § 83, 86; 29/09/2010, T378/07, Représentation d'un tracteur en rouge, noir et gris, EU:T:2010:413, § 30).
As a logical consequence, acquired distinctiveness must be established throughout the territory in which the trade mark did not ab initio have distinctive character (22/06/2006, C25/05 P, Bonbonverpackung, EU:C:2006:422, § 83, 86; 29/09/2010, T378/07, Représentation d'un tracteur en rouge, noir et gris, EU:T:2010:413, § 30).
Това може да се окаже трудно и обременяващо за заявителя, особено по отношение на триизмерните или цветни марки, където възприемането на потребителя за потенциална липса на присъщ отличителен характер най-вероятно ще бъде еднакво във всяка една от държавите-членки на Европейския съюз.
This may prove difficult and burdensome for the applicant, particularly with regard to three-dimensional or colour marks, where consumer perception of a potential lack of inherent distinctiveness will most likely be the same in each and every Member State of the European Union.
С оглед на това Съдът е постановил, че въпреки факта, че придобиването на отличителен характер трябва да бъде доказано на територията на целия Европейски съюз, би било прекомерно да се изисква това да бъде доказано за всяка държава-членка, взета поотделно (24/05/2012, C98/11 P, Hase, EU:C:2012:307, § 62).
In this respect, the Court has held that, despite the fact that acquired distinctiveness must be shown throughout the European Union, it would be unreasonable to require proof of acquired distinctiveness for each individual Member State (24/05/2012, C98/11 P, Hase, EU:C:2012:307, § 62).
В този контекст възниква въпросът дали Службата може да екстраполира от избирателни доказателства, за да направи по-общи заключения.
In this context the question arises whether the Office can extrapolate from selective evidence to draw broader conclusions.
Това се отнася до степента, в която доказателствата за придобиването на отличителен характер чрез използване в определени държави-членки могат да бъдат използвани да се правят заключения относно пазарната ситуация в други държави-членки, които не са обхванати от доказателствата (вж. точка 6.3 по-долу).
This concerns the extent to which evidence showing distinctiveness acquired through use in certain Member States can be used to make inferences with regard to the market situation in other Member States not covered by the evidence (see paragraph 6.3 below).
Доказателствата за придобития отличителен характер трябва да бъдат разгледани като цяло, като се вземе предвид по-специално пазарният дял на марката и интензивността, честотата и продължителността на използване на марката (вж. точка 8 по-долу).
Evidence of acquired distinctiveness must be examined as a whole, taking into account, in particular, the market share held by the trade mark, and the intensity, frequency and duration of use of the mark (see paragraph 8 below).
Доказателствата трябва да установят, че значителна част от съответните потребители са в състояние по силата на тази марка да идентифицират стоките или услугите като произхождащи от конкретно предприятие.
The evidence must establish that a significant proportion of the relevant public is able, by virtue of that mark, to identify the goods or services concerned as originating from a particular undertaking.
Доказателства от държави извън ЕС са без значение, освен доколкото биха позволили да се направят изводи за използването в ЕС (24/06/2014, T273/12, Ab in den Urlaub, EU:T:2014:568, § 45).
Evidence from non-EU states is irrelevant, except insofar as it might enable conclusions to be drawn about use within the EU (24/06/2014, T273/12, Ab in den Urlaub, EU:T:2014:568, § 45).
Специални разпоредби във връзка с присъединяването на нови държави-членки
6.1 Special provisions with respect to the accession of new Member States
Съгласно разпоредбите в договорите за присъединяване към ЕС, заявена марка на ЕС преди датата на присъединяване на дадена държава-членка може да бъде отхвърлена само на основания, които са били налице преди датата на присъединяване.
In accordance with the provisions of the EU accession treaties, an EUTM applied for before the date of accession of a given Member State may only be rejected for reasons that already existed before the date of accession.
Следователно в производството по проверка на Службата придобитият отличителен характер трябва да бъде доказан само по отношение на държавите-членки на ЕС, към момента на подаване на заявкaта за марка на ЕС, а не по отношение на тези, които впоследствие са се присъединили към ЕС.
Hence, in the Office's examination proceedings, acquired distinctiveness must be demonstrated only with respect to Member States of the EU at the time of the EUTM application, and not those that have joined the EU subsequently.
Езиков район
6.2 Language area
Без да се засяга възможността за екстраполиране на доказателствата (вж. точка 6.3 по-долу), придобитият отличителен характер чрез използване трябва по принцип да бъде доказан по отношение на всички държави-членки/територии, за които е направено възражението срещу заявената марка на ЕС, поради:
Without prejudice to the possibility of extrapolating the evidence (see paragraph 6.3 below), acquired distinctiveness through use must be shown, in principle, with respect to all those Member States/territories in which the EUTM applied for is objected to because:
значението в официалния език на една или повече държави-членки (напр. немски в Австрия и Германия); и/или
of its meaning in the official language of one or more Member State(s) (e.g. German in Austria and Germany); and/or
това, че е на езика на държава-членка, който се разбира от съответните потребители от друга държава-членка или други държави-членки, в които този език не е официален (например основни английски думи); и/или
it is in a Member State language understood by the relevant public of another Member State(s) in which that language is not an official one (e.g. basic English words); and/or
това, че е на език, разбиран от значителна част от съответните потребители в поне част от Европейския съюз, например турската дума „hellim“ в Кипър (13/06/2012, T534/10, Hellim, EU:T:2012:292).
it is in a language understood by a significant section of the relevant public in at least part of the European Union, for example the Turkish word ‘hellim' in Cyprus (13/06/2012, T534/10, Hellim, EU:T:2012:292).
Особено внимание трябва да се обърне, когато даден език е официален език в повече от една държава-членка на ЕС.
Particular care should be taken when a language is an official language in more than one EU Member State.
В такива случаи, когато се разглежда възражение на абсолютно основание, основаващо се на значението на формулировката на даден език, придобитият отличителен характер чрез използване трябва да бъде доказан за всяка от държавите-членки, в които този език е официален език (както и за всяка друга държава-членка или всички други пазари, където ще бъде разбран).
In such cases, when dealing with an absolute grounds objection based on the meaning of wording in a certain language, acquired distinctiveness through use must be proven for each of the Member States in which that language is official (as well as any other Member States or markets where it will be understood).
Примери за езици, които са официални езици в повече от една държава-членка на ЕС:
Examples of languages that are official languages in more than one EU Member State:
Също така следва да се има предвид, че в някои райони съществуват съществен брой малцинства, чийто майчин език (или езици) е различен от официалния език или официалните езици на съответната държава-членка и често също се ползва(т) със закрила като малцинствен(и) език(езици).
It should also be taken into account that in some regions there are substantial minorities who have as their native language a language (or languages), other than the official language(s) of the Member State concerned, that is/are often also protected as minority language(s).