natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Не е необходимо съгласието да е дадено преди датата на регистриране на марката на ЕС.
Consent does not have to be given before the date of registration of the EUTM.
Достатъчно е, ако е дадено преди подаване на искането за обявяване на недействителност.
It is sufficient if it is given before the application for invalidity is filed.
За тези цели Службата взема под внимание например договор в тази връзка, сключен между страните.
For these purposes, the Office will take into account, for instance, a contract to this effect between the parties.
Доказателството за изрично съгласие трябва да има формата на изявление (а не на действие).
Evidence of express consent must take the form of a statement (and not of conduct).
Изявлението трябва да бъде на подаващия искането (а не на трети лица).
The statement must come from the applicant (and not from third parties).
Съгласието трябва да е „изрично“ (а не подразбиращо се или предполагаемо) (23/07/2009, R 1099/20081, BRANDY MELVILLE (fig.) / MELVILLE (fig.) et al., § 46).
The consent must be ‘express' (and not implicit or presumed) (23/07/2009, R 1099/20081, BRANDY MELVILLE (fig.) / MELVILLE (fig.) et al., § 46).
Тежестта на доказване за такова съгласие се носи от притежателя на марка на ЕС.
The burden of proof for such consent lies with the EUTM proprietor.
Безконфликтното съвместно съществуване на марките на пазара не може да замести „изричното съгласие“ на притежателя на правата по смисъла на член 60, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС.
The peaceful coexistence of the marks on the market cannot take the place of the ‘express consent' of the right holder for the purposes of Article 60(3) EUTMR.
Освен това споразумението за съвместно съществуване не може да бъде тълкувано по такъв начин, че да се разшири извън обхвата му без изричното съгласие на страните (03/06/2015, T544/12 & T546/12, PENSA PHARMA, EU:T:2015:355, § 40, 50).
Furthermore, the coexistence agreement cannot be interpreted in such a way as to extend beyond its scope without the express consent of the parties (03/06/2015, T544/12 & T546/12, PENSA PHARMA, EU:T:2015:355, § 40, 50).
Само едностранното оттегляне на опозиция не означава, че възразяващият е съгласен с регистрацията на заявкaта за марка на ЕС (14/10/2008, R 946/20072 & R 1151/20072, VISIONIC/Visonic LTD (fig.), § 26).
Merely withdrawing an opposition unilaterally does not imply that the opponent consents to the registration of the EUTM application (14/10/2008, R 946/20072 & R 1151/20072, VISIONIC/Visonic LTD (fig.), § 26).
Поради това Службата ще анализира обстоятелствата, при които е оттеглено опозицията (вж. примерите по-долу, а именно 03/06/2015, T544/12 & T546/12, PENSA PHARMA; 14/10/2008, R 946/20072 & R 1151/20072, VISIONIC/Visonic LTD (fig.),).
Therefore, the Office will analyse the circumstances under which withdrawal of the opposition has been made (see examples below, namely 03/06/2015, T544/12 & T546/12, PENSA PHARMA; 14/10/2008, R 946/20072 & R 1151/20072, VISIONIC/Visonic LTD (fig.),).
Примери за отхвърляне на предявено съгласие за регистрация
4.5.1.1 Examples rejecting the claim of consent to registration
Примери за прието предявено съгласие за регистрация
4.5.1.2 Examples accepting the claim of consent to registration
По-ранни искания за обявяване на недействителност или насрещни искове
4.5.2 Earlier applications for declaration of invalidity or counterclaims
Съгласно член 60, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, ако притежателят на по-ранно право предварително е подал искане за обявяване на марка на ЕС за недействителна или предяви насрещен иск за обявяване на недействителност в производство за нарушение въз основа на правата по член 60, параграфи 1 или 2 от Регламента за марките на ЕС пред съд в областта на марките на ЕС, той не може да подаде ново искане за обявяване на недействителността на основата на друго от посочените в член 60, параграфи 1 или 2 от Регламента за марките на ЕС права, на които той би могъл да се позове в първоначалното производство.
According to Article 60(4) EUTMR, where the proprietor of an earlier right has previously made an application for a declaration of invalidity of an EUTM or has made a counterclaim for invalidity in infringement proceedings on the basis of rights in Article 60(1) or (2) EUTMR before an EUTM court, it may not submit a new application for a declaration of invalidity on the basis of other rights referred to in Article 60(1) or (2) EUTMR that it could have invoked in the original proceedings.
Това означава, че на практика Службата ще отхвърли като недопустимо в своята цялост всяко ново искане, подадено от притежателя на по-ранно право, посочено в член 60, параграфи 1 или 2 от Регламента за марките на ЕС, или от неговия правоприемник, когато това искане се основава на други права, предвидени в горепосочения член (горепосочените членове), които биха могли да бъдат предявени в първоначалното производство, но това не е направено.
This means that in practice, the Office will reject as inadmissible, in its entirety, any new application filed by the proprietor of an earlier right referred to in Article 60(1) or (2) EUTMR or by its successor in title, where such an application is based on other rights provided for in the said Article(s), which could have been claimed in the original proceedings but were not.
Това се прилага независимо от това дали новото искане е насочено срещу същите и/или различни стоки или услуги от първоначално оспорваните.
This applies, irrespective of whether the new application is directed against the same and/or other goods or services than the ones initially contested.
Такъв подход произтича от общите принципи на правна сигурност и легитимни очаквания, които изискват прилагането на закона в конкретна ситуация да бъде предсказуемо и интересите на притежателя на марка на ЕС да бъдат защитени срещу всякакви последващи „атаки“ от същото лице, подало искането (или правоприемник), което не следва да се допуска да заобиколи забраната, установена в член 60, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, като подаде ново искане (нови искания) за обявяване на недействителност въз основа на правата, с които е разполагало в момента на първоначалното производство.
Such an approach follows from the general principles of legal certainty and legitimate expectations, which require that the application of the law to a specific situation be predictable and the interests of an EUTM proprietor protected against any subsequent ‘attacks' from the same applicant (or its successor in title), which should not be allowed to circumvent the prohibition established by Article 60(4) EUTMR by submitting new application(s) for a declaration of invalidity on the basis of rights that were available to it at the moment of the original proceedings.
Когато обаче в производство, образувано съгласно член 60, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС, подалото искането лице поиска да бъде прехвърлена марка на ЕС съгласно член 21, параграф 2, буква а) от същия регламент, и в последващо искане поиска марката на ЕС да бъде обявена за недействителна на други относителни основания, член 60, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС не може да бъде тълкуван така, че да се попречи на подалото искането лице да предяви претенциите си на другите основания за обявяване на недействителност, ако предходното му искане за прехвърляне бъде отхвърлено.
However, where an applicant requests the assignment of an EUTM pursuant to Article 21(2)(a) EUTMR in a procedure brought under Article 60(1)(b) EUTMR, and, in a later application, requests a declaration that the EUTM is invalid on other relative grounds, Article 60(4) EUTMR cannot be interpreted so as to bar the applicant from pursuing its claims under the other invalidity grounds should its primary request for assignment fail.
Що се отнася до насрещните искове, въпреки че член 128 от Регламента за марките на ЕС вменява задължение на съдилищата в областта на марките на ЕС или на заинтересованата страна да уведомяват Службата за образуването на насрещни искове за обявяване на недействителност и за резултата от тях, ако това не е направено, притежателят на марка на ЕС, желаещ да се позове на защитата, която му се предоставя с член 60, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС, трябва да представи доказателства от съда в областта на марките на ЕС в подкрепа на иска си.
As regards counterclaims, although Article 128 EUTMR imposes an obligation on EUTM courts or the interested party to notify the Office of the initiation of counterclaims for invalidity and their outcome, where this is not done, an EUTM proprietor wishing to rely on the defence provided for by Article 60(4) EUTMR must submit evidence from the EUTM court to support its claim.
Търпимост
4.5.3 Acquiescence
Съгласно член 61 от Регламента за марките на ЕС, когато притежателят на по-ранна марка на ЕС или национална марка в продължение на пет последователни години е бил съгласен с използването на оспорваната марка на ЕС, като е знаел за това използване, оспорваната марка не може да бъде обявена за недействителна, освен в случаите, когато подаването на заявката за регистрация на по-късната марка на ЕС е било направено недобросъвестно.
According to Article 61 EUTMR, where the proprietor of an earlier EUTM or national trade mark has acquiesced in the use of the contested EUTM for a period of five successive years, while being aware of the use, the contested EUTM is not liable to be declared invalid, unless registration of the later EUTM was applied for in bad faith.
Предназначението на член 61 от Регламента за марките на ЕС е да санкционира притежателите на по-ранни марки, които са проявили търпимост към използването на по-късна марка на ЕС в продължение на пет последователни години, като са знаели за това използване, като ограничи правото им да искат обявяване на недействителност на тази марка, която следователно може да съществува съвместно с по-ранната марка (28/06/2012, T133/09, B. Antonio Basile 1952, EU:T:2012:327, § 32).
The aim of Article 61 EUTMR is to penalise the proprietors of earlier trade marks that have acquiesced, for a period of five successive years, in the use of a later EUTM while being aware of such use, by excluding them from seeking a declaration of invalidity of that trade mark, which will then therefore be able to coexist with the earlier trade mark (28/06/2012, T133/09, B. Antonio Basile 1952, EU:T:2012:327, § 32).
Притежателят на оспорваната марка на ЕС има тежестта на доказване, че:
The burden of proof is on the proprietor of the contested EUTM to show that:
оспорваната марка на ЕС е използвана в Европейския съюз (или в държавата-членка, в която по-ранната марка е защитена) в продължение на най-малко пет последователни години;
the contested EUTM was used in the European Union (or in the Member State where the earlier trade mark is protected) during a period of at least five successive years;
подалият искане за обявяване на недействителност е знаел за това или може в рамките на разумното да се допусне, че е знаел;
the invalidity applicant was aware of this or could reasonably be presumed to be aware of it;
въпреки че подалият искане за обявяване на недействителност е могъл да спре използването, той не е предприел действия за това (22/09/2011, C482/09, Budweiser, EU:C:2011:605, § 44).
although the invalidity applicant could have stopped the use, it nevertheless remained inactive (22/09/2011, C482/09, Budweiser, EU:C:2011:605, § 44).
Случаят не е такъв, когато между страните е имало лицензионни или дистрибуторски взаимоотношения, така че подалият искане за обявяване на недействителност не е могъл да се противопостави на използването на знака със законни средства.
This is not the case where there was a licence or distribution relationship between the parties, so that the invalidity applicant could not lawfully oppose use of the sign.
Трябва да са изпълнени и трите условия.
All three conditions must be fulfilled.
Ако това е така, ограничаването на правата вследствие търпимост е приложимо само за оспорваните стоки или услуги, за които е използвана по-късната марка на ЕС.
If they are, the limitation on acquiescence will apply only to the contested goods or services for which the later EUTM has been used.
Периодът на ограничаване на правата вследствие търпимост започва да тече от момента, в който притежателят на по-ранната марка разбере за използването на по-късната марка на ЕС.
The period of limitation as a consequence of acquiescence starts running from the time when the proprietor of the earlier trade mark becomes aware of the use of the later EUTM.
Тази дата задължително трябва да бъде по-късна от датата на регистрация на спорната марка на ЕС, т.е. когато са придобити правата върху марка на ЕС и тя се използва като регистрирана марка на пазара, като следователно трети лица знаят за нейното използване.
That date must necessarily be later than that of registration of the contested EUTM, that is, when the rights in an EUTM are obtained and it is used as a registered trade mark on the market with third parties therefore being aware of its use.
В този момент той има възможността да не се съгласи с използването ѝ и следователно да подаде опозиция или да иска обявяване на недействителност на по-късната марка (28/06/2012, T133/09, B. Antonio Basile 1952, EU:T:2012:327, § 33; 06/06/2013, C381/12 P, B. Antonio Basile 1952, EU:C:2013:371, § 56).
It is at this point that it has the option of not acquiescing in its use and, therefore, opposing it or seeking a declaration of invalidity of the later trade mark (28/06/2012, T133/09, B. Antonio Basile 1952, EU:T:2012:327, § 33; 06/06/2013, C381/12 P, B. Antonio Basile 1952, EU:C:2013:371, § 56).
Пример, в който за притежателя може в рамките на разумното да се допусне, че знае за използването на оспорваната марка на ЕС, е когато и двамата притежатели са излагали стоки или услуги под съответните марки на едно и също събитие.
An example of where the proprietor could reasonably be presumed to be aware of the use of the contested EUTM is where both proprietors have exhibited goods or services under the respective marks at the same event.
Член 61 от Регламента за марките на ЕС не е приложим, когато оспорваната марка на ЕС е подадена недобросъвестно.
Article 61 EUTMR is not applicable when the contested EUTM was filed in bad faith.
Това изключение се взема под внимание само ако е посочено и доказано от заявителя.
This exception will only be considered if it is argued and proven by the applicant.
Член 61 от Регламента за марките на ЕС не посочва възможните последици от търпимостта на лице, упълномощено да упражнява правата, произтичащи от наименование за произход или географско указание.
Article 61 EUTMR does not refer to the possible consequences of acquiescence by a person authorised to exercise the rights arising from a designation of origin or a geographic indication.
Поради това притежателят на марка на ЕС не може да се позове на основанието за търпимост, когато искането за обявяване на недействителност се основава на по-ранно наименование на произход или географско указание съгласно член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС.
Therefore, the proprietor of an EUTM cannot rely on acquiescence where an invalidity application is based on an earlier designation of origin or a geographical indication pursuant to Article 8(6) EUTMR.
Примери за отхвърляне на претенция за търпимост
4.5.3.1 Examples rejecting the acquiescence claim
Примери за (частично) приемане на претенцията за търпимост
4.5.3.2 Examples (partially) accepting the acquiescence claim
Съгласно член 63, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, в допълнение към конкретната защита, която притежател на марка на ЕС може да използва срещу искане за обявяване на недействителност или срещу искане за отмяна (вж. точките по-горе), искането за обявяване на недействителност или за отмяна е недопустимо, ако съд в областта на марките на ЕС или Службата са се произнесли с решение по същество по искане, свързано със същия предмет и на същото основание, включващо същите страни, и решението относно искането е окончателно.
Pursuant to Article 63(3) EUTMR, in addition to any particular defence that an EUTM proprietor may raise against an application for a declaration of invalidity or against a revocation application (see paragraphs above), an invalidity or revocation application is inadmissible where an application relating to the same subject matter and cause of action, and involving the same parties, has been adjudicated on its own merits by an EUTM court or by the Office and a final decision has been taken.
Това е така нареченото изискване за „тройна идентичност“.
This is what is known as the ‘triple-identity' requirement.
Защитата res judicata се прилага, само когато има предхождащо окончателно решение по същество в насрещен иск или искане за заличаване.
The defence of res judicata only applies where there is a previous final decision on the substance in a counterclaim or cancellation application.
Пречката за допустимост не се прилага, например когато искане за заличаване е оттеглено преди съответното решение да стане окончателно (12/05/2014, R 1616/20134, PLAYSEAT, § 13) или когато с предхождащото окончателно решение искането е обявено за недопустимо (напр. защото спорната марка на ЕС все още не е регистрирана) и не е постановено решение по същество:
The bar to admissibility does not apply, for instance, when a cancellation application was withdrawn before the corresponding decision became final (12/05/2014, R 1616/20134, PLAYSEAT, § 13) or when the previous final decision declared the application inadmissible (e.g. because the contested EUTM was not yet registered) and did not adjudicate on the substance.
Същият предмет
Same subject matter
Res judicata не се прилага за искане за отмяна, когато предхождащото окончателно решение се отнася до друго искане за отмяна, подадено на друга дата.
Res judicata does not apply to a request for revocation where the previous final decision refers to another request for revocation submitted on a different date.
Това е така, защото моментът, в който трябва да се установят обстоятелствата, довели до отмяната (липса на използване, марката на ЕС е станала общоизвестна или заблуждаващо използване), е различен и следователно предметът не може да се счита за един и същ (31/01/2014, 7 333 C, 15/07/2015, T398/13, TVR ITALIA (fig.) / TVR et al., EU:T:2015:503, § 39).
This is because the points in time at which the circumstances leading to the revocation have to be established (lack of use, EUTM becoming generic or subject to misleading use) are different and the subject matter cannot therefore be deemed to be the same (31/01/2014, 7 333 C, 15/07/2015, T398/13, TVR ITALIA (fig.) / TVR et al., EU:T:2015:503, § 39).
Същото основание
Same cause of action
Предхождащо решение на Службата в рамките на производство по опозиция между същите страни и отнасящо се до същата марка не изключва възможността за подаване на по-късно искане за заличаване, основано на същите по-ранни права (14/10/2009, T140/08, TiMiKinderjoghurt, EU:T:2009:400, § 36, обжалването пред Съда е отхвърлено; 22/11/2011, T275/10, Mpay24, EU:T:2011:683, § 15; 23/09/2014, T11/13, Mego, EU:T:2014:803, § 12), тъй като основанието е различно.
A prior decision by the Office in opposition proceedings between the same parties and relating to the same mark does not preclude a later cancellation request based on the same earlier rights (14/10/2009, T140/08, TiMiKinderjoghurt, EU:T:2009:400, § 36, appeal to the Court dismissed; 22/11/2011, T275/10, Mpay24, EU:T:2011:683, § 15; 23/09/2014, T11/13, Mego, EU:T:2014:803, § 12), since the cause of action is different.
Въпреки това е малко вероятно да се стигне до различен изход от производството по обявяване на недействителност или по отмяна, с изключение на случаите, когато е изпълнено едно или повече от следните условия:
However, a different outcome in invalidity or revocation proceedings is unlikely to arise except where one or more of the following conditions is fulfilled.
доказани са нови факти (напр. доказателства за използване или репутация на по-ранната марка, които не са били на разположение по време на производството по опозиция);
New facts are proven (e.g. proof of use or reputation of the earlier mark, not made available during opposition proceedings).
променен е начинът, по който са извършени основни правни оценки (напр. по отношение на изискванията за оценка за вероятност от объркване), например в резултат на встъпили решения на Съда на Европейския съюз.
The manner in which key legal assessments are made has changed (e.g. with regard to the standards for assessing likelihood of confusion), for example as a result of intervening judgments of the Court of Justice of the European Union.
Същите страни
Same parties
Тройната идентичност, изисквана за res judicata, означава също, че страните в двете производства (въпросното и това, което е довело до предхождащото окончателно решение) трябва да бъдат еднакви.
The triple identity required by res judicata also means that the parties to both proceedings (the one in question and the one that led to the previous final decision) have to be the same.
Понятието „едни и същи страни“ обхваща и правоприемниците и лицензополучателите.
The notion of ‘the same parties' also covers successors in title and authorised licensees.
С други думи, res judicata се прилага, ако страната по второто производство е правоприемник или лицензополучател на страната в първото.
In other words, res judicata applies if the party in the second action is the successor in title or an authorised licensee of the party in the first case.
Приложение 1 Основания за недействителност: Времеви обхват на прилагане след влизането в сила на Регламент (ЕС) 2015/2424 на 23 март 2016 г.
Annex 1 Grounds for Invalidity: Temporal Scope of Application Following the Entry into Force of Regulation (EU) 2015/2424 on 23 March 2016
Абсолютни основания за недействителност
1 Absolute Grounds for Invalidity
Общият принцип е, че Службата прилага към марка на Европейския съюз (заявка) тези абсолютни основания за недействителност, които са определени в законодателството - тоест в Регламент (ЕО) № 207/2009 или в други пряко приложими законодателни актове, които са обвързващи за ЕС и по този начин и за EUIPO - към датата на подаването.
The general principle is that the Office applies those absolute grounds for invalidity that were laid down in the law to a European Union trade mark (application) - that is, either in Regulation (EC) No 207/2009 or in any other directly applicable legislative text binding the EU and thus the EUIPO - at the date of their filing.
Следователно новите основания за недействителност, т.е. тези, които са въведени в Регламента за марките на ЕС с Регламент (ЕС) 2015/2424, се прилагат само за марка на Европейския съюз (заявка), подадена на 23 март 2016 г. и след тази дата.
Therefore, the new grounds for invalidity, that is, those that have been introduced to the EUTMR by Regulation (EU) 2015/2424, apply only to a European Union trade mark (application) filed on and after 23 March 2016.
Въпреки това някои основания за отказ и недействителност, въведени в Регламента за марките на ЕС за първи път с Регламент (ЕС) 2015/2424, не са нови в правно отношение, тъй като вече са били прилагани преди 23 март 2016 г. по силата на други обвързващи законодателните текстове на ЕС.
However, some grounds for refusal and invalidity introduced for the first time by Regulation (EU) 2015/2424 into the EUTMR are, as a matter of law, not new as they had already been applied before 23 March 2016, by virtue of other binding legislative texts of the EU.
Въз основа на това се прилага следното разграничение:
On this basis, the following distinction applies:
Основания за недействителност, които се прилагаха преди 23 март 2016 г. по силата на регламенти на ЕС, различни от РМО
1.1 Grounds for invalidity that applied before 23 March 2016 by virtue of EU regulations other than the CTMR
Следните основания за недействителност, въведени за първи път в Регламента за марките на ЕС с Регламент (ЕС) 2015/2424, се прилагат към (заявки за) марки на Европейския съюз, подадени преди 23 март 2016 г.:
The following grounds for invalidity introduced for the first time into the EUTMR by Regulation (EU) 2015/2424 apply to European Union trade marks filed before 23 March 2016.