natgillin/translations-raw huggingface dataset:
И накрая, понятието за вероятност от объркване, както то е развито от Съда, трябва да се счита по-скоро за правно понятие, отколкото за чисто емпирична или фактическа оценка, независимо от факта, че неговото анализиране изисква да бъдат взети предвид някои аспекти на когнитивното поведение и навиците на закупуване на потребителите (вж. точка 3.4 по-долу).
Finally, the concept of likelihood of confusion as developed by the Court must be regarded as a legal concept rather than purely an empirical or factual assessment despite the fact that its analysis requires taking into account certain aspects of consumer cognitive behaviour and purchasing habits (see paragraph 3.4 below).
Вероятност от объркване и възможност за свързване
3.2 Likelihood of confusion and likelihood of association
Съдът разглежда обстойно вероятността от объркване в решението по делото Sabèl (11/11/1997, C251/95, Sabèl, EU:C:1997:528).
The Court considered likelihood of confusion comprehensively in Sabèl (11/11/1997, C251/95, Sabèl, EU:C:1997:528).
В еквивалентните на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС разпоредби на директивата и в съображенията на Регламента за марките на ЕС ясно се посочва, че вероятността от объркване е свързана с объркването относно произхода на стоките/услугите, но от Съда се изисква да прецени какво точно означава това, тъй като съществуват противоречиви мнения относно значението на „вероятност от объркване“ и „възможност за свързване“ - и двете, посочени в член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марките на ЕС - и относно връзката между тях.
The Directive's equivalents of Article 8(1)(b) EUTMR and the recitals of the EUTMR clearly indicated that likelihood of confusion relates to confusion about the origin of goods/services, but the Court was required to consider what precisely this meant because there were opposing views on the meaning of, and the relationship between, ‘likelihood of confusion' and ‘likelihood of association', both of which are referred to in Article 8(1)(b) EUTMR.
Този въпрос трябваше да се разреши, тъй като се твърдеше, че възможността за свързване е по-широкообхватна от вероятността от объркване, тъй като е възможно да включва случаи, в които по-късна марка напомня за по-ранна марка, но потребителят не счита, че стоките/услугите са с един и същ търговски произход .
This issue needed to be resolved because it was argued that likelihood of association was broader than likelihood of confusion as it could cover instances where a later trade mark brought an earlier trade mark to mind but the consumer did not consider that the goods/services had the same commercial origin .
В крайна сметка въпросът по дело Sabèl беше дали формулировката „вероятността от объркване включва възможността за свързване“ означава, че „вероятността от объркване“ би могла да обхваща случай на свързване между марки, което не предизвиква объркване относно произхода.
Ultimately, the issue in Sabèl was whether the wording ‘the likelihood of confusion includes the likelihood of association' meant that ‘likelihood of confusion' could cover a situation of association between trade marks that did not give rise to confusion as to origin.
[5: Понятието е от съдебната практика на Бенелюкс и се прилага, inter alia, за марки без известност]
[5: The concept came from Benelux case-law and applied, inter alia, to non-reputed marks.]
Съдът констатира, че възможността за свързване не е алтернатива на вероятността от объркване, а че просто служи за определяне на нейния обхват.
The Court found that likelihood of association is not an alternative to likelihood of confusion, but that it merely serves to define its scope.
Следователно, за да се установи вероятност от объркване, е необходимо да е налице объркване относно произхода.
Therefore, a finding of likelihood of confusion requires that there be confusion as to origin.
По делото Canon (т. 29-30) Съдът е изяснил обхвата на объркването относно произхода, като е посочил, че:
In Canon (paras 29-30), the Court clarified the scope of confusion as to origin when it held that:
... рискът от вероятността потребителите да счетат, че разглежданите стоки и услуги произхождат от едно и също предприятие или, според случая, от икономически свързани предприятия, представлява вероятност от объркване… не е възможно да съществува такава вероятност, когато не изглежда да има възможност потребителите да счетат, че стоките или услугите са с произход от едно и също предприятие или, според случая, от икономически свързани предприятия (подчертаването е добавено).
... the risk that the public might believe that the goods and services in question come from the same undertaking or, as the case may be, from economically linked undertakings, constitutes a likelihood of confusion … there can be no such likelihood where it does not appear that the public could believe that the goods or services come from the same undertaking or, as the case may be, from economically linked undertakings (emphasis added).
Както е видно по-горе, вероятността от объркване е свързана с объркване относно търговския произход, включително от икономически свързани предприятия.
As seen above, likelihood of confusion relates to confusion as to commercial origin including economically linked undertakings.
Важното е потребителите да считат, че контролът върху въпросните стоки или услуги се упражнява от едно единствено предприятие.
What matters is that the public believes that the control of the goods or services in question is in the hands of a single undertaking.
Съдът не тълкува понятието „икономически свързани предприятия“ в контекста на вероятността от объркване, но го е направил по отношение на свободното движение на стоки/услуги.
The Court has not interpreted economically linked undertakings in the context of likelihood of confusion, but it has done so with respect to the free movement of goods/services.
В делото Ideal Standard Съдът е посочил:
In Ideal Standard the Court held:
В случай на лиценз, лицензодателят може да контролира качеството на продуктите на лицензополучателя, като включи в договора клаузи, изискващи от лицензополучателя да спазва неговите инструкции, като му дава възможността да удостоверява, че ги спазва.
In the case of a licence, the licensor can control the quality of the licensee's products by including in the contract clauses requiring the licensee to comply with his instructions and giving him the possibility of verifying such compliance.
Произходът, който марката е предназначена да гарантира, е същият: той не се определя чрез посочване на производителя, а чрез посочване на точката на производствен контрол.
The origin that the trade mark is intended to guarantee is the same: it is not defined by reference to the manufacturer but by reference to the point of control of manufacture.
Вследствие на това икономически връзки се презюмират, когато потребителят предполага, че съответните стоки или услуги са пуснати на пазара под контрола на притежателя на марката.
Consequently, economic links will be presumed where the consumer assumes that the respective goods or services are marketed under the control of the trade mark proprietor.
Съществуването на такъв контрол може да се допусне в случая на предприятия, които принадлежат към една и съща група дружества, и в случаите на договорености за лицензиране, търговия или разпространение, както и във всеки друг случай, в който потребителят счете, че използването на марката обикновено е възможно само със съгласието на притежателя на марката.
Such control can be assumed to exist in the case of enterprises belonging to the same group of companies and in the case of licensing, merchandising or distribution arrangements as well as in any other situation where the consumer assumes that the use of the trade mark is normally possible only with the agreement of the trade mark proprietor.
Следователно вероятността от объркване обхваща хипотезите, при които:
Therefore, the likelihood of confusion covers situations where:
потребителят обърква директно самите марки, или когато
the consumer directly confuses the trade marks themselves, or where
потребителят прави връзка между знаците, които са в противоречие, и предполага, че разглежданите стоки/услуги са с произход от едно и също предприятие или икономически свързани предприятия.
the consumer makes a connection between the conflicting signs and assumes that the goods/services covered are from the same or economically linked undertakings.
Следователно, ако по-късна марка просто напомня за по-ранна марка, но потребителят не счита, че те са с един и същ търговски произход, тази връзка не представлява вероятност от объркване, въпреки че е налице сходство между знаците .
Hence, if the perception of a later trade mark merely brings to mind an earlier trade mark, but the consumer does not assume the same commercial origin, then this link does not constitute likelihood of confusion despite the existence of a similarity between the signs .
Вероятност от объркване и отличителен характер на по-ранната марка
3.3 Likelihood of confusion and distinctiveness of the earlier mark
Съдът е определил, че отличителният характер на по-ранната марка е важен фактор при оценяване на вероятността от объркване, тъй като
The distinctiveness of the earlier trade mark has been held by the Court to be an important consideration when assessing likelihood of confusion, since:
вероятността от объркване е толкова по-голяма, колкото по-изразен е отличителният характер на по-ранната марка (вж. дело Sabèl, т. 24);
the more distinctive the earlier trade mark, the greater will be the likelihood of confusion (see Sabèl, para. 24);
обхватът на закрилата на марките с по-слабо изразен отличителен характер обаче ще бъде по-ограничен.
however, the scope of protection of trade marks with low distinctive character will be narrower.
Една от последиците от тези констатации е, че по-изразеният отличителен характер на по-ранната марка може да бъде решаващ фактор за установяването на вероятност от объркване, когато степента на сходство между знаците и/или стоките и услугите е ниска (11/11/1997, C251/95, Sabèl, EU:C:1997:528, § 22).
One consequence of these findings is that the enhanced distinctiveness of the earlier mark may be a decisive factor towards establishing a likelihood of confusion when the similarity between the signs and/or the goods and services is low (11/11/1997, C251/95, Sabèl, EU:C:1997:528, § 22).
Когато отличителният характер на по-ранната марка е слабо изразен, това може да бъде фактор против наличието на вероятност от объркване.
When the distinctiveness of the earlier trade mark is low, this may be a factor weighing against likelihood of confusion.
Вероятност от объркване: фактически въпроси и правни въпроси
3.4 Likelihood of confusion: questions of fact and questions of law
Понятието „вероятност от объркване“ е по-скоро правно понятие, отколкото просто фактологична оценка на рационалните решения и емоционалните предпочитания, които диктуват когнитивното поведение и навиците на закупуване на потребителя.
The concept of likelihood of confusion is a legal concept rather than a mere factual evaluation of the rational judgments and emotional preferences that inform the consumer's cognitive behaviour and purchasing habits.
Следователно оценката на вероятността от объркване зависи както от правните въпроси, така и от фактите.
Therefore, assessment of likelihood of confusion depends on both legal questions and facts.
Факт и право - сходство на стоки/услуги и на знаци
3.4.1 Fact and law - similarity of goods/services and of signs
Определянето на относимите фактори за установяване на вероятност от объркване и на това дали те са налице, е правен въпрос, тоест тези фактори са определени от съответното законодателство, а именно Регламента за марките на ЕС и съдебната практика.
Determining the relevant factors for establishing likelihood of confusion and whether they exist is a question of law, that is to say, these factors are established by the relevant legislation, namely, the EUTMR and case-law.
Например в член 8, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС се предвижда, че идентичността/сходството на стоките/услугите е условие за вероятност от объркване.
For instance, Article 8(1) EUTMR establishes that the identity/similarity of goods/services is a condition for likelihood of confusion.
Определянето на относимите фактори за оценяването на това доколко това условие е спазено също е правен въпрос.
The identification of the relevant factors for evaluating whether this condition is met is also a question of law.
Съдът е предвидил следните фактори за определяне дали стоки/услуги са сходни:
The Court has identified the following factors for determining whether goods/services are similar:
тяхното естество
their nature
тяхното предназначение
their intended purpose
техният начин на използване
their method of use
дали се допълват или не
whether they are complementary or not
дали са в конкуренция или са взаимозаменяеми
whether they are in competition or interchangeable
техните канали на разпространение/места на продажба
their distribution channels/points of sale
техният съответен кръг потребители
their relevant public
техният обичаен произход.
their usual origin.
Всички тези фактори са правни понятия и определянето на критериите за тяхното оценяване също е правен въпрос.
All these factors are legal concepts and determining the criteria to evaluate them is also a question of law.
Въпрос на факти е обаче дали и в каква степен правните критерии за определяне например на „естеството“ са изпълнени в даден случай.
However, it is a question of fact whether, and to what degree, the legal criteria for determining, for instance, ‘nature', are fulfilled in a particular case.
Например мазнината за готвене не е от същото естество като петролните смазочни масла и греси, въпреки че и двете съдържат мазнина като основа.
By way of example, cooking fat does not have the same nature as petroleum lubricating oils and greases even though both contain a fat base.
Мазнината за готвене се използва в приготвянето на храна за консумация от човека, докато маслата и гресите се използват за смазване на машини.
Cooking fat is used in preparing food for human consumption, whereas oils and greases are used for lubricating machines.
Вземането под внимание на „естеството“ като относим фактор за анализа на сходството на стоки/услуги е правен въпрос.
Considering ‘nature' to be a relevant factor in the analysis of similarity of goods/services is a matter of law.
Въпрос на факти е обаче да се твърди, че мазнината за готвене се използва в приготвянето на храна за консумация от човека и че маслата и гресите се използват за машини.
However, it is a matter of fact to state that cooking fat is used in preparing food for human consumption and that oils and greases are used for machines.
По подобен начин, когато става въпрос за сравняване на знаци, член 8, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС предвижда, че идентичността/сходството на знаците е условие за вероятност от объркване.
Similarly, when it comes to the comparison of signs, Article 8(1) EUTMR establishes that the identity/similarity of signs is a condition for likelihood of confusion.
Правен въпрос е знаци да са сходни по смисъла на Регламента за марките на ЕС поради концептуално съвпадение помежду им, но е въпрос на факт, че например думата „fghryz“ не означава нищо за испанските потребители.
It is a question of law that a conceptual coincidence between signs may render them similar for the purposes of the EUTMR, but it is a question of fact, for instance, that the word ‘fghryz' does not have any meaning for the Spanish public.
Факти и право - доказателства
3.4.2 Fact and law - evidence
В производство по опозиция страните трябва да посочат и, когато е необходимо, да докажат фактите в подкрепа на своите аргументи.
In opposition proceedings, the parties must allege and, where necessary, prove the facts in support of their arguments.
Това следва от член 95, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС, според който в производства по опозиция Службата е ограничена в своята проверка на фактите, доказателствата и аргументите, представени от страните, както и от исканото от тях решение.
This follows from Article 95(1) EUTMR, according to which, in opposition proceedings, the Office is restricted in its examination to the facts, evidence and arguments provided by the parties and the relief sought.
Следователно от възразяващия зависи да посочи фактите, върху които се базира претенцията за сходство, и да внесе доказателства в тяхна подкрепа.
Therefore, it is up to the opponent to state the facts on which the claim of similarity is based and to submit supporting evidence.
Например, ако трябва да се сравни износоустойчив чугун с медицински импланти, не Службата трябва да отговори на въпроса дали износоустойчивият чугун всъщност се използва за медицински импланти.
For instance, where wear-resistant cast iron is to be compared with medical implants, it is not up to the Office to answer the question of whether wear-resistant cast iron is actually used for medical implants.
Това трябва да се докаже от възразяващия, тъй като изглежда невероятно (14/05/2002, R 684/20004, Tinox / TINOX).
This must be demonstrated by the opponent as it seems improbable (14/05/2002, R 684/20004, Tinox / TINOX).
Посочването от страна на заявителя на правни понятия е без значение.
An admission by the applicant of legal concepts is irrelevant.
То не освобождава Службата от задължението да анализира тези понятия и да вземе решение по тях.
It does not discharge the Office from analysing and deciding on these concepts.
Това не противоречи на член 95, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС, който е обвързващ за Службата само по отношение на факти, доказателства и аргументи, но не обхваща оценяването им от правна гледна точка.
This is not contrary to Article 95(1) EUTMR, which is binding on the Office only as regards the facts, evidence and arguments and does not extend to the legal evaluation of the same.
Следователно страните може да се договорят относно това кои факти са доказани или не, но не могат да определят дали тези факти са достатъчни, за да се установят съответните правни понятия, като сходство на стоки/услуги, сходство на знаци и вероятност от объркване.
Therefore, the parties may agree as to which facts have been proven or not, but they may not determine whether or not these facts are sufficient to establish the respective legal concepts, such as similarity of goods/services, similarity of the signs, and likelihood of confusion.
Член 95, параграф 1 от Регламента за марките на ЕС не възпрепятства вземането под внимание от Службата по собствена инициатива на факти, които вече са общоизвестни или добре познати, или които е възможно да се установят от общодостъпни източници, например че „PICASSO“ ще бъде разпознато от потребителите от ЕС като името на известен испански художник (22/06/2004, T185/02, Picaro, EU:T:2004:189; 12/01/2006, C361/04 P, Picaro, EU:C:2006:25).
Article 95(1) EUTMR does not prevent the Office from taking into consideration, on its own initiative, facts that are already notorious or well known or that may be learnt from generally accessible sources, for example, that PICASSO will be recognised by EU consumers as a famous Spanish painter (22/06/2004, T185/02, Picaro, EU:T:2004:189; 12/01/2006, C361/04 P, Picaro, EU:C:2006:25).
Въпреки това Службата не може по служебен ред (ex officio) да цитира нови факти или аргументи (напр. известност или степен на познаване на по-ранната марка).
However, the Office cannot quote ex officio new facts or arguments (e.g. reputation or degree of knowledge of the earlier mark).
Освен това, макар че понякога някои марки се използват в ежедневието като родови наименования на стоките и услугите, които обхващат, това никога не следва да се счита за факт от страна на Службата.
Moreover, even though certain trade marks are sometimes used in daily life as generic terms for the goods and services that they cover, this should never be taken as fact by the Office.
С други думи марките следва никога да не се посочват (или тълкуват) така, сякаш са родови наименования или категория стоки или услуги.
In other words, trade marks should never be referred to (or interpreted) as if they were a generic term or a category of goods or services.
Например фактът, че в ежедневието част от потребителите назовават „Х“, когато говорят за кисело мляко („Х“ е марка за кисело мляко), не следва да води до използването на „Х“ като родово наименование за кисело мляко.
For instance, the fact that in daily life part of the public refers to ‘X' when talking about yoghurts (‘X' being a trade mark for yoghurts) should not lead to using ‘X' as a generic term for yoghurts.
Оценка на относимите фактори за установяване на вероятност от объркване
4 Evaluation of the Relevant Factors for Establishing a Likelihood of Confusion
Съответен момент
4.1 The relevant point in time
Съответният момент за оценяване на вероятността от объркване е датата на вземане на решение по опозицията.
The relevant moment in time for assessing a likelihood of confusion is the date the opposition decision is taken.
Когато възразяващият се позовава на изразен отличителен характер на по-ранна марка, условията за това трябва да са изпълнени на (или преди) датата на подаване на заявката за марка на ЕС (или евентуално датата на приоритет) и да продължават да са изпълнени към момента на вземане на решение.
Where the opponent relies on enhanced distinctiveness of an earlier trade mark, the conditions for this must have been met on or before the filing date of the EUTM application (or any priority date) and must still be fulfilled at the point in time the decision is taken.
Практика на Службата е да приеме, че това е така, освен ако няма признаци за противното.
Office practice is to assume that this is the case, unless there are indications to the contrary.
Когато заявителят на марка на ЕС се позовава на ограничен обхват на закрила (слабост) на по-ранната марка, единствено датата на решението е от значение.
Where the EUTM applicant relies on a reduced scope of protection (weakness) of the earlier trade mark, only the date of the decision is relevant.
Списък на фактори за оценка на вероятността от объркване
4.2 List of factors for assessing the likelihood of confusion
Вероятността от объркване се оценява в следните стъпки, като се вземат предвид множество фактори.
The likelihood of confusion is assessed in the following steps, taking into account multiple factors.
Сравняване на стоки и услуги
Comparison of goods and services
Съответен кръг потребители и степен на внимание
Relevant public and degree of attention
Сравняване на знаци
Comparison of signs
Отличителен характер на по-ранната марка
Distinctiveness of the earlier mark
Други фактори
Any other factors
Обща оценка за вероятност от объркване
Global assessment of likelihood of confusion.
Отделна глава от Насоките е посветена на всеки от горепосочените фактори и неговите специфики.
A separate chapter of the Guidelines is dedicated to each of the above factors and its specifics.
Основни принципи, произтичащи от съдебната практика (това не са директни цитати).
General principles coming from case-law (these are not direct citations).
Вероятността от объркване трябва да се оценява в цялост, като се отчитат всички фактори, относими към обстоятелствата по случая (точка 22).
The likelihood of confusion must be appreciated globally, taking into account all factors relevant to the circumstances of the case (para. 22).
Преценката за вероятността от объркване зависи от множество елементи, и по-специално от признаването на марката на пазара, от асоциацията, която потребителите могат да направят между двете марки, и от степента на сходство между знаците и стоките ( точка 22).
The appreciation of the likelihood of confusion depends on numerous elements and, in particular, on the recognition of the trade mark on the market, on the association that the public might make between the two marks and on the degree of similarity between the signs and the goods (para. 22).