natgillin/translations-raw huggingface dataset:
В съответствие с това възразяващият трябва да представи съответното удостоверение за регистрация или еквивалентни документи, издадени от компетентния национален регистрационен орган.
Accordingly, the opponent must submit the relevant registration certificate or equivalent documents emanating from the competent national registration authority.
Тази разпоредба се прилага по аналогия и за национални ГУ, предоставени не чрез процедура по регистрация, а чрез други административни средства (като например закон или административно решение за предоставяне на закрила).
By way of analogy, this provision applies also to national GIs granted not in a registration procedure, but through other administrative means (such as a law or administrative decision granting protection).
Такива доказателства могат да бъдат предоставени чрез посочване на онлайн източник, признат от Службата (член 7, параграф 3 от ДРМЕС).
Such evidence may be provided by making reference to an online source recognised by the Office (Article 7(3) EUTMDR).
Доказателствата трябва да доказват всички данни за ГУ, включително името му, че е защитено като географско указание, обхванатите стоки, че е придобито преди датата на приоритета на оспорваната марка, доказателство за предоставеното право и доказателство, че защитата по националната правна уредба предоставя на титуляря на ГУ пряко право на правни действия срещу неразрешено използване.
The evidence must prove all the particulars of the GI, including its name, that it is protected as a GI, the goods covered, that it was acquired prior to the date of priority of the contested mark, proof of entitlement and proof that protection pursuant to national law confers on the beneficiary of the GI a direct right of action against unauthorised use.
Освен това в съответствие с член 7, параграф 2, буква д) от ДРМЕС, когато позоваването на по-ранно ГУ е по силата на правото на държава-членка, възразяващият трябва да предостави ясно указание за съдържанието на националното право, на което се позовава, като представи публикации на съответните разпоредби или съдебната практика.
Further, pursuant to Article 7(2)(e) EUTMDR, where the earlier GI is invoked pursuant to the law of a Member State, the opponent must provide a clear identification of the content of the national law relied upon by adducing publications of the relevant provisions or case-law.
Той може да представи такива доказателства, като включи препратка към съответен онлайн източник, признат от Службата.
It may provide such evidence by making a reference to a relevant online source recognised by the Office.
Възразяващият трябва да докаже условията на обхвата на закрилата и да предостави доказателства, че тези условия са изпълнени в дадения случай.
The opponent must prove the conditions of the scope of protection and particulars proving that those conditions are fulfilled in the given case.
ГУ, защитени по международни споразумения
5.2.3 GIs protected under international agreements
Независимо от това, че член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС не посочва изрично ГУ, защитени по международни споразумения, позоваването на „законодателството на Съюза“ и на „националното право“ естествено включва международни споразумения, тъй като те са част от правния ред на Европейския съюз или на държавата-членка, която е страна по международното споразумение.
Notwithstanding that Article 8(6) EUTMR does not explicitly mention GIs protected under international agreements, the reference to ‘Union legislation' and ‘national law' naturally includes international agreements as they form part of the legal order of the European Union or the Member State that is a party to the international agreement.
За да бъде опозицията съгласно член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС успешно въз основа на право, произтичащо от което и да е международно споразумение, разпоредбите на международното споразумение трябва да са пряко приложими и да позволяват на титуляра на съответното ГУ да предприема преки правни действия, за да забрани използването на по-скорошна марка (относно изискването за право на преки правни действия, вж. точка 3.1 по-горе).
In order for an opposition under Article 8(6) EUTMR to be successful on the basis of a right deriving from any international agreement, the provisions under the international agreement must be directly applicable and they must allow the beneficiary of the relevant GI to take direct legal action to prohibit the use of a subsequent trade mark (see paragraph 3.1 above concerning the requirement of a direct right of action).
В това отношение международните спогодби не винаги са пряко приложими.
In the latter respect, international agreements are not always self-executing.
Това зависи от характеристиките на самото споразумение и от това как то се тълкува в съответната юрисдикция.
This depends on the characteristics of the agreement itself and on how they have been interpreted in the relevant jurisdiction.
Например Службата счита, че разпоредбите на Лисабонската спогодба (по-специално член 3 и член 8) не са пряко приложими.
For example, the Office considers that the provisions of the Lisbon Agreement (in particular Articles 3 and 8) are not self-executing.
Както изрично се посочва в член 8 от Лисабонската спогодба, чрез съответното национално законодателство трябва да се определи кой вид правни действия могат да се предприемат, техният обхват и дали те допускат възможността притежателят на наименование за произход да забрани използването на по-скорошната марка.
As expressly indicated by Article 8 of the Lisbon Agreement, it is the relevant national legislation that must determine which type of legal actions may be taken, their scope and whether these legal actions include allowing the proprietor of an appellation of origin to prohibit the use of a subsequent trade mark.
Следователно в такива случаи трябва да бъде приведено в сила необходимото национално законодателство, тъй като то е необходим компонент, за да може възразяващият да докаже, че въпросното ГУ може да възпрепятства използването на по-скорошната марка и че възразяващият има право по закона, по който е уредено правото, да упражнява това право.
Therefore, in such cases, the requisite national legislation must be adduced as this is a necessary component in order for the opponent to prove that the GI in question can prevent use of the subsequent mark and that the opponent is entitled by the law governing the right to exercise this right.
Международни спогодби, сключени от ЕС
International agreements entered into by the EU
На ГУ, произлизащи от спогодби между ЕС и трети държави, може да се направи позоваване по член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС, ако разпоредбите на тези споразумения определят ГУ на даден титуляр или на конкретен клас ползватели, които имат пряко право на действие.
GIs deriving from agreements between the EU and third countries can be invoked under Article 8(6) EUTMR, if the provisions of these agreements vest the GI in a particular beneficiary or a precise class of users that have a direct right of action.
Международни спогодби, сключени от държави-членки, включително Лисабонската спогодба
International agreements entered into by Member States including the Lisbon Agreement
Европейският съюз не е страна по Лисабонската спогодба.]
The European Union is not a signatory to the Lisbon Agreement.]
Поради причините, изложени в параграф 5.2.1.3 по-горе, на ЗГУ, защитено по силата на международно споразумение, сключено от държави-членки (или между държави-членки, или с трети държави), не може да се прави позоваване като на по-ранно право по член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС, ако накърнява изчерпателния характер на правото на ЕС в съответните области (понастоящем някои храни и други селскостопански продукти, вина, спиртни напитки и ароматизирани лозаро-винарски продукти).
For the reasons set out in paragraph 5.2.1.3 above, a GI protected under an international agreement concluded by Member States (either among Member States or with third countries) cannot be invoked as an earlier right under Article 8(6) EUTMR if it encroaches upon the exhaustive nature of EU law in the relevant areas (currently certain foodstuffs and other agricultural products, wines, spirit drinks and aromatised wine products).
Съдът е обсъдил изчерпателния характер на правото на ЕС по отношение на ГУ с произход от държави-членки по делото Budějovický Budvar (08/09/2009, C478/07, Budějovický Budvar, EU:C:2009:521).
In the Budějovický Budvar case (08/09/2009, C478/07, Budějovický Budvar, EU:C:2009:521), the Court discussed the exhaustive nature of EU law as regards GIs originating from Member States.
Според тълкуването на Службата това важи също a fortiori за ГУ от трети държави в съответните продуктови области, които се ползват със защита на територията на държава-членка посредством международно споразумение, сключено между тази държава-членка и държава, която не е членка на ЕС.
In the Office's interpretation, this also applies a fortiori to third-country GIs in the relevant product fields that enjoy protection in the territory of a Member State through an international agreement concluded between that Member State and a non-EU country .
[25: По което ЕС не е договаряща страна.]
[25: To which the EU is not a contracting party.]
Това се отнася и до Лисабонската спогодба.
This equally applies to the Lisbon Agreement.
Лисабонската спогодба създава система за международна регистрация и защита на „наименованията за произход“ (член 2, параграф 1)).
The Lisbon Agreement creates an international registration and protection system for ‘appellations of origin' (Article 2(1)).
Определението за „наименования за произход“ (appellations of origin) за храни и напитки съгласно тази спогодба е в голяма степен равностойно на това за „наименование за произход“ (designation of origin) съгласно съответните регламенти на ЕС.
The definition of ‘appellations of origin' for food and beverage products under this Agreement is largely equivalent to that of a ‘designation of origin' under the relevant EU regulations.
Следователно наименованията за произход, защитени в държава-членка по силата на Лисабонската спогодба, не могат да бъдат основание за опозиция съгласно член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС.
Therefore, appellations of origin protected in a Member State by virtue of the Lisbon Agreement cannot be a basis for opposition under Article 8(6) EUTMR.
Единствените изключения в тази връзка са следните.
The only exceptions in this regard are the following.
международни споразумения, които обхващат географски указания, които не се отнасят до храни, вина, спиртни напитки или ароматизирани лозаро-винарски продукти;
International agreements that cover GIs that do not relate to foodstuffs, wines, spirit drinks or aromatised wine products.
международни спогодби, сключени от държава-членка с трети държави преди присъединяването ѝ към ЕС.
International agreements concluded with third countries by a Member State before its accession to the EU.
Това се дължи на факта, че задълженията, произлизащи от международна спогодба, сключена от държава-членка преди нейното присъединяване към ЕС, трябва да се спазват.
This is because the obligations arising out of an international agreement entered into by a Member State before its accession to the EU have to be respected.
Същевременно от държавите-членки се изисква да предприемат всички подходящи стъпки, за да отстранят несъответствията между спогодба, сключена преди присъединяването на държавата-членка, и Договора (вж. член 307 от Договора за създаване на Европейската общност, понастоящем член 351 от ДФЕС, изтълкуван от Съда в неговото решение от 18/11/2003, C216/01, Budějovický Budvar, EU:C:2003:618, § 168-172);
However, Member States are required to take all appropriate steps to eliminate the incompatibilities between an agreement concluded before a Member State's accession and the Treaty (see Article 307, Treaty establishing the European Community, now Article 351, Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), as interpreted by the Court in its judgment of 18/11/2003, C216/01, Budějovický Budvar, EU:C:2003:618, § 168-172).
международните спогодби, сключени от държава-членка с трета държава след нейното присъединяване към ЕС, но преди влизането в сила на единната система на ЕС, за защита в областта на даден продукт.
International agreements concluded with a third country by a Member State after its accession to the EU, but before the entry into force of the uniform EU system of protection in the given product area.
Тъй като държавите-членки имат задължението да премахват несъответствията с правото на ЕС, Службата прилага последните две изключения (които в изключителна степен се отнасят до ГУ на трети държави в областите на храните, вината, спиртните напитки или ароматизираните лозаро-винарски продукти) само когато възразяващият изрично е посочил изключението и го е подкрепил с последователна аргументация и съответни доказателства (по-специално свързани с датата на влизане в сила на цитираното международно споразумение в държавата-членка на ЕС, в която се претендира защита, и неговото продължаващо действие).
As Member States are under an obligation to eliminate incompatibilities with EU law, the Office will apply the last two exceptions (which exclusively concern third country GIs in the fields of foodstuffs, wines, spirit drinks or aromatised wine products) only when the opponent expressly refers to the exception and supports it by a coherent line of argument and relevant evidence (in particular, concerning the date of entry into force of the cited international agreement in the EU Member State where protection is claimed and its continued validity).
Общи твърдения на възразяващия (в които просто е цитирано съответното международно споразумение) сами по себе си не са достатъчни, за да може Службата да сметне, че е приложимо едното от двете последни изключения, посочени по-горе.
General allegations by the opponent (such as merely citing the relevant international agreement) will not be sufficient in themselves for the Office to consider that one of the latter two exceptions applies.
Въпреки че член 8, параграф 6, буква и) от Регламента за марките на ЕС изисква регистрация на ГУ, той може да се прилага по аналогия за географски указания на трети държави, защитени по международни споразумения.
Although Article 8(6)(i) EUTMR requires registration of the GI, it can be applied by way of analogy to third-country GIs protected under international agreements.
В случаите на международни споразумения, по които ЕС е страна, датата на влизане в сила на международното споразумение се счита за дата на приоритет на такова ГУ (а в случай на ГУ от трета държава, добавено впоследствие към списъка, датата на влизане в сила на изменението), освен ако международното споразумение не предвижда по-ранна дата на приоритет.
In the case of international agreements to which the EU is a party, the date of entry into force of the international agreement is deemed to be the date of priority of such a GI (and in the case of a third-country GI added subsequently to the list, the date of entry into force of the amendment), unless the international agreement stipulates an earlier date of priority.
Обхват на закрилата на ГУ
5.3 Scope of protection of GIs
Обхватът на закрила на ГУ, защитени съгласно правото на ЕС, е уреден съответно от член 13, параграф 1, член 103, параграф 2, член 16 и член 20, параграф 2 от регламентите за храните, вината, спиртните напитки и ароматизираните лозаро-винарски продукти, респективно.
The scope of protection of GIs protected under EU law is governed by Articles 13(1), 103(2), 16 and 20(2) of the Foodstuffs, Wines, Spirit Drinks and Aromatised Wines Regulations, respectively.
Разпоредбите, които забраняват регистрацията, съответно член 14, параграф 1, член 102, параграф 1, член 23, параграф 1 и член 19, параграф 1 от регламентите за храните, вината, спиртните напитки и ароматизираните лозаро-винарски продукти, респективно, не са основание за опозиция по член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС (12/06/2007, T60/04 - T64/04, Bud, EU:T:2007:169, § 78); такова опозиция не може да зависи от това дали възразяващият е изпълнил условията, необходими за забрана на регистрацията съгласно посочените разпоредби (18/09/2015, T387/13, COLOMBIANO HOUSE / CAFE DE COLOMBIA, EU:T:2015:647, § 40 et seq).
The provisions preventing registration, Articles 14(1), 102(1), 23(1) and 19(1) of the Foodstuffs, Wines, Spirit Drinks and Aromatised Wines Regulations respectively, are not a basis for opposition under Article 8(6) EUTMR (12/06/2007, T60/04 - T64/04, Bud, EU:T:2007:169, § 78); such an opposition cannot depend on whether the opponent fulfilled the conditions required to prohibit registration under the said provisions (18/09/2015, T387/13, COLOMBIANO HOUSE / CAFE DE COLOMBIA, EU:T:2015:647, § 40 et seq.).
Следователно на основание член 8, параграф 6 от Регламента за марките на ЕС ГУ може да вземе превес, ако са спазени условията, посочени в разпоредбите за забрана на използването.
Therefore, under Article 8(6) EUTMR, a GI can prevail if the conditions set out in the provisions preventing use are met.
Трябва да се подчертае, че се прилагат конкретните условия за обхвата на закрила, предвидени в приложимите разпоредби, а не например „сходство на знаците“, „сходство на стоки и услуги“ или „вероятност от объркване“.
It must be emphasised that it is the specific conditions of the scope of protection as laid down in the applicable provisions that apply and not, for example, the ‘similarity of signs', ‘similarity of goods and services' or ‘likelihood of confusion'.
Подробна информация за обхвата на закрила на ГУ защитени съгласно съответните регламенти на ЕС, е включена в Насоките, Част Б, Проверка, раздел 4, Абсолютни основания за отказ, глава 10, Марки, които са в противоречие с наименования за произход и географски указания (член 7, параграф 1, буква й) от Регламента за марките на ЕС) (напр. определения за пряко и косвено използване, имитация, пресъздаване, сравними продукти).
Detailed information on the scope of protection of GIs protected under the relevant EU regulations is included in the Guidelines, Part B, Examination, Section 4, Absolute Grounds for Refusal, Chapter 10, Trade Marks in Conflict with Designations of Origin and Geographical Indications (Article 7(1)(j) EUTMR) (e.g. definitions of direct and indirect use, imitation, evocation, comparable products).
В разпоредбите на регламентите на ЕС за възпрепятстване на използването се предвиждат ситуации, в които на ГУ може да се направи позоваване срещу стоки или услуги, които не е задължително да попадат в обхвата на подлежащи на опозиция стоки и услуги при проверката ex officio за абсолютни основания, под условията на относимите разпоредби от съответните регламенти от ЕС.
The provisions of the EU regulations preventing use contemplate situations where a GI can be invoked against goods or services that do not necessarily fall within the scope of objectionable goods and services under the ex officio examination of absolute grounds, subject to the conditions of the relevant provisions of the corresponding EU regulations.
Например съгласно член 13, параграф 1, буква а), член 103, параграф 2, буква а), подточка ii), член 16, буква а) и член 20, параграф 2, буква а), подточка ii) от регламентите за храните, вината, спиртните напитки и ароматизираните лозаро-винарски продукти, респективно, на ГУ може да се направи позоваване срещу стоки и услуги, които не подлежат на опозиция в проверката ex officio за абсолютни основания, при условие че се докаже репутацията на ГУ в ЕС и се представи доказателство, че използването на оспорваната марка по отношение на спорните стоки и услуги ще се ползва от репутацията на ГУ.
For instance, under Articles 13(1)(a), 103(2)(a)(ii), 16(a) and 20(2)(a)(ii) of the Foodstuffs, Wines, Spirit Drinks and Aromatised Wines Regulations respectively, a GI can be invoked against products and services that would not be objectionable ex officio under absolute grounds, subject to proof of reputation of the GI in the EU and proof that the use of the contested mark in relation to the contested goods and services would exploit the reputation of the GI.
Самото съществуване на закрила като ГУ и позоваването на неговата репутация в документите за регистрация, дори ако тази репутация е била фактор за предоставянето на закрилата на ГУ, не са достатъчни; за целите на прилагане на по-широкия обхват на закрилата са необходими независими и убедителни доказателства, удостоверяващи репутацията на ГУ в Европейския съюз.
The mere existence of protection as a GI and references to its reputation in the registration documents, even if such a reputation had been a factor in granting GI protection, is not sufficient; independent and conclusive evidence attesting to the reputation of the GI within the European Union is required for the purposes of applying the wider scope of protection.
Що се отнася до степента на доказване, до териториалния и времевия обхват на репутацията, по аналогия се прилагат стандартите за оценка на репутацията на марка на ЕС (с очевидната разлика, че всяко използване трябва да съответства на функцията на ГУ, а не на марка).
As regards the standard of proof, the territorial and temporal scope of reputation, the standards for assessment of the reputation of an EUTM are applicable by way of analogy (with the obvious difference that any use must be in accordance with the function of a GI and not a trade mark).
За разлика от други знаци, ГУ не се използват за указване на търговския произход на стоките и не предоставят защита в това отношение.
Unlike other signs, GIs are not used to indicate the commercial origin of goods and they afford no protection in this regard.
Следователно, когато спецификацията на заявката за марка на ЕС е ограничена до стоки, отговарящи на спецификацията на съответното защитено ГУ, функцията на въпросното ГУ е гарантирана във връзка с тези продукти, защото заявката за марка на ЕС обхваща единствено продукти с конкретния географски произход и специфичните качества, свързани с него.
Therefore, where the specification of an EUTM application is limited to goods in conformity with the specification of the relevant protected GI, the function of the GI in question is safeguarded in relation to those products because the EUTM application only covers products from the particular geographic origin and the special qualities connected therewith.
Следователно опозиция срещу заявка за марка на ЕС, която е била правилно ограничена, няма да има успех.
Consequently, opposition against an EUTM application that has been appropriately limited will not succeed.
Вж. в тази връзка член 12, параграф 1 от Регламента за храните или член 103, параграф 1 от Регламента за вината.
See in this regard Article 12(1) of the Foodstuffs Regulation or Article 103(1) of the Wines Regulation.
По-ранно право Дело №
Earlier right Case No
Ако националното право не предоставя на юридическо лице (независимо дали е субект на публичното право или с частен характер) субективното право, което да му позволи да забрани използването на по-скорошна марка, „изискването за собственост“ не е спазено.
Where the national law does not confer on a legal entity (whether public or private) a subjective right allowing it to prohibit the use of a subsequent trade mark, the ‘proprietary requirement' is not met.
Съставът констатира, че испанското право, уреждащо прилагането на двустранното споразумение между Испания и Куба относно защитата на наименованието за произход „Cuba“, не е достатъчно за предоставяне на такова субективно право (точки 23-27).
The Board found that the Spanish law giving effect to the bilateral agreement between Spain and Cuba for the protection of the appellation of origin ‘Cuba' was not sufficient to grant such a subjective right (paras 2327).
JOSE PADILLA (авторско право) 22/06/2010, T255/08, EU:T:2010:249
JOSE PADILLA (copyright) 22/06/2010, T255/08, EU:T:2010:249
Съдът констатира, че авторското право не може да представлява „знак, използван в процеса на търговия“ по смисъла на член 8, параграф 4 от Регламента за марките на ЕС.
The Court found that copyright cannot constitute a ‘sign used in the course of trade' within the meaning of Article 8(4) EUTMR.