natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Преценката за по-изразен отличителен характер на по-ранната марка се извършва само по отношение на стоките или услугите, защитени от знака, за които е претендиран по-изразен отличителен характер.
Assessment of the enhanced distinctiveness of the earlier mark is carried out only in respect of the goods or services protected by the sign for which enhanced distinctiveness is claimed.
Освен това е от значение възприемането от съответните потребители на тези стоки и услуги (например дали се касае за специализирани потребители или не).
Furthermore, it is the perception of the relevant public for these goods and services that is of relevance (e.g. whether a specialist public is involved or not).
Оценка на присъщия отличителен характер на по-ранната марка
2.2 Examination of inherent distinctiveness of the earlier mark
Общи принципи
2.2.1 General principles
Първата стъпка при оценката на отличителния характер на по-ранната марка е да се оцени нейният присъщ отличителен характер.
The first step in examining the distinctiveness of the earlier mark is to examine its inherent distinctiveness.
На етапа на определяне на отличителния характер на по-ранната марка като цяло, вече е установен отличителния характер на нейните различни компоненти (или единственият ѝ компонент) на етапа на сравняване на знаците.
At the stage of determining the distinctiveness of the earlier mark as a whole, distinctiveness of its various components (or its only component) has already been established in the section on comparison of signs.
По принцип, ако дадена по-ранна марка съдържа елемент с нормална степен на отличителен характер, тогава присъщият отличителен характер на такава по-ранна марка като цяло също е в нормална степен, независимо от евентуалното наличие на други неотличителни или слабо отличителни компоненти.
In principle, if an earlier mark contains a normally distinctive component, then the inherent distinctiveness of such an earlier mark as a whole is also normal, regardless of the possible presence of other non-distinctive or weak components.
Ако най-отличителният елемент на по-ранната марка има отличителен характер само в ниска степен, тогава принципно цялият присъщ отличителен характер на тази марка няма да бъде по-висок.
If the most distinctive component of the earlier mark is distinctive only to a low degree, then in principle the overall inherent distinctiveness of that mark will be no more than low.
Както бе посочено по-горе, за по-рано регистрираните марки се допуска, че имат поне минимална степен на присъщ отличителен характер (24/05/2012, C196/11, F1-Live, EU:C:2012:314), дори когато са представени убедителни доказателства в оспорване на тази презумпция.
As mentioned above, earlier registered trade marks are presumed to have at least a minimum degree of inherent distinctiveness (24/05/2012, C196/11, F1-Live, EU:C:2012:314), even where persuasive evidence is submitted to challenge this presumption.
Ако заявителят за марка на ЕС докаже, че е започнато производство по заличаване на по-ранната регистрирана марка, може да се наложи спиране на производството по опозиция до постановяване на решението по производството по заличаване.
If the EUTM applicant proves that it has started a cancellation action against the earlier registered mark, then it might be necessary to suspend the opposition proceedings pending the outcome of the said action.
Резултатът от оценката за присъщ отличителен характер на по-ранната марка като цяло ще бъде един от следните:
The outcome of the examination of inherent distinctiveness of the earlier mark as a whole will be one of the following.
По-ранната марка има по-слабо изразен от нормалния отличителен характер, тъй като, като цяло е загатваща (по начин, който засяга съществено отличителния характер) или хвалебствена по отношение на характеристиките на идентичните или сходни стоки или услуги (или защото е по друг начин слаба).
The earlier mark has less than normal distinctiveness because, as a whole, it is allusive (in a way that materially affects distinctiveness) or laudatory of the characteristics of identical or similar goods or services (or because it is otherwise weak).
Както е посочено по-горе, Службата няма да констатира, че дадена по-ранна марка като цяло е описателна и/или неотличителна.
As set out above, the Office will not conclude that an earlier mark as a whole is descriptive and/or non-distinctive.
По-ранната марка има нормално изразен отличителен характер, защото като цяло не е описателна, загатваща (по начин, който засяга съществено отличителния характер) или хвалебствена (или по друг начин слабо отличителна) по отношение на идентични или сходни стоки или услуги.
The earlier mark has normal distinctiveness because, as a whole, it is not descriptive, allusive (in a way that materially affects distinctiveness) or laudatory (or is not otherwise weak) in relation to identical or similar goods or services.
Практиката на Службата е, когато дадена по-ранна марка не е описателна (или по друг начин неотличителна), тя да се счита за притежаваща не повече от нормална степен на присъщ отличителен характер.
It is Office practice, when an earlier mark is not descriptive (or is not otherwise non-distinctive), to consider it as having no more than a normal degree of inherent distinctiveness.
Както е посочено по-горе, тази степен на отличителен характер може да бъде допълнително повишена, ако се внесат подходящи доказателства, че по-ранната марка е придобила по-висока степен на отличителен характер чрез използване или защото е много оригинална, необичайна или уникална (26/03/2015, T581/13, Royal County of Berkshire POLO CLUB (fig.) / BEVERLEY HILLS POLO CLUB et al., EU:T:2015:192, § 49, последната възможност).
As indicated above, this degree of distinctiveness can be further enhanced if appropriate evidence is submitted showing that a higher degree of distinctiveness of the earlier mark has been acquired through use or because it is highly original, unusual or unique (26/03/2015, T581/13, Royal County of Berkshire POLO CLUB (fig.) / BEVERLEY HILLS POLO CLUB et al., EU:T:2015:192, § 49, last alternative).
Следва обаче да напомним, че дадена марка няма непременно да има по-висока степен на отличителен характер, само защото няма концептуална връзка със съответните стоки и услуги (16/05/2013, C379/12 P, H/Eich, EU:C:2013:317, § 71).
It should, however, be recalled that a mark will not necessarily have a higher degree of distinctive character just because there is no conceptual link to the relevant goods and services (16/05/2013, C379/12 P, H/Eich, EU:C:2013:317, § 71).
Въздействие на слабо изразеният отличителен характер на по-ранната марка
2.2.2 Impact of the low distinctiveness of the earlier mark
Както е пояснено в точка 2.1.1 по-горе, в съответствие с практиката на Съда на ЕС Службата определя най-малкото минимална степен на отличителен характер на по-ранната марка.
As explained in paragraph 2.1.1 above, the Office, following the case-law of the Court of Justice, attributes at least a minimum degree of distinctiveness to the earlier mark.
Констатация, че дадена марка има ниска или дори много ниска (минимална) степен на отличителен характер, може да има различно въздействие върху вероятността от объркване.
A finding that a trade mark has a low or even very low (minimal) degree of distinctiveness may have a different impact on the likelihood of confusion.
По принцип тази констатация е аргумент срещу вероятността от объркване.
In general, this finding is an argument against likelihood of confusion.
Тя обаче трябва да бъде балансирана с другите фактори, например степента на сходство на знаците със стоките или услугите, както и нивото на внимание и взискателността на съответните потребители.
It must however be balanced with the other factors, like the degree of similarity of the signs and the goods or services, as well as the level of attention and sophistication of the relevant public.
Съдът многократно е подчертавал, че констатация за слабо изразен отличителен характер на по-ранната марка не пречи да бъде констатирана вероятност от объркване.
The Court has emphasised on several occasions that a finding of a low distinctive character for the earlier trade mark does not prevent a finding of a likelihood of confusion.
Въпреки че отличителният характер на по-ранната марка трябва да бъде взет предвид при оценката за вероятност от объркване, той е само един от факторите, които са включени в тази оценка.
Although the distinctive character of the earlier mark must be taken into account when assessing the likelihood of confusion, it is only one factor among others involved in that assessment.
Така дори при наличие на по-ранна марка със слабо изразен отличителен характер, може да съществува вероятност от объркване, по-специално поради голяма степен на сходство между знаците и между обхванатите стоки или услуги (13/12/2007, T134/06, Pagesjaunes.com, EU:T:2007:387, § 70).
Thus, even in a case involving an earlier mark of weak distinctive character, there may be a likelihood of confusion on account, in particular, of a high degree of similarity between the signs and between the goods or services covered (13/12/2007, T134/06, Pagesjaunes.com, EU:T:2007:387, § 70).
Вероятността от объркване се потвърждава за сходни и идентични стоки, когато марките се различават единствено по стилизацията или по неотличителни фигуративни елементи и поради това притежават голяма степен на сходство.
The likelihood of confusion was affirmed for similar and identical goods, when the trade marks differed only in stylisation or non-distinctive figurative elements and showed therefore a high degree of similarity.
Въпреки това вероятността от объркване е била изключена дори за идентични стоки в случаи, когато степента на сходство между марките е ниска поради различия, произтичащи от един допълнителен и отличителен в пълна степен елемент:
However, the likelihood of confusion was excluded even for identical goods in cases where the degree of similarity between the marks was low due to differences resulting from an additional fully distinctive element:
Специфични въпроси
2.2.3 Specific themes
Еднобуквени знаци, цифрови и кратки знаци
2.2.3.1 One-letter signs, numerals and short signs
В решението си от 09/09/2010, C265/09 P, α, EU:C:2010:508 Съдът е постановил, че отличителният характер на еднобуквени марки трябва да бъде оценяван въз основа на фактите, със съсредоточаване върху съответните стоки или услуги и същите критерии, които се прилагат за други словни марки (точки 33-39).
The Court, in its judgment of 09/09/2010, C265/09 P, α, EU:C:2010:508, held that the distinctiveness of single-letter trade marks must be assessed according to an examination based on the facts, focusing on the goods or services concerned and the same criteria that apply to other word marks (paras 33-39).
Макар това решение да се отнася до абсолютни основания, Службата счита, че установеният от Съда принцип (т.е. че прилагането на критерия за отличителен характер трябва да бъде еднакво за всички марки) се прилага и в случаи на производства inter partes, когато става въпрос за определяне на отличителния характер на еднобуквени марки.
Although that judgment deals with absolute grounds, the Office considers that the principle established by the Court (i.e. that the application of the criterion of distinctiveness must be the same for all marks) also applies in inter partes cases when it comes to determining the distinctiveness of single-letter trade marks.
Съдът, въпреки че признава, че установяването на отличителния характер на марки, състоящи се от една единствена буква, може да се окаже по-трудно, отколкото за други словни марки, е постановил, че това обстоятелство не е основание за определяне на специфични критерии, допълващи или дерогиращи от прилагането на критерия за отличителен характер, така както това се тълкува в съдебната практика.
The Court, while acknowledging that it may prove more difficult to establish distinctiveness for marks consisting of a single letter than for other word marks, held that these circumstances do not justify laying down specific criteria supplementing or derogating from application of the criterion of distinctiveness as interpreted in the case-law.
Тълкуванието на Службата на това съдебно решение е, че не е правилно установяването на отличителен характер на по-ранна марка да се основава на предположения, като твърдения, че потребителите нямат навика да възприемат единствените букви като марки, или на общи аргументи, като този свързан с наличността на знаците предвид ограничения брой букви.
The Office considers the ruling to mean that, when establishing the distinctiveness of an earlier mark, it is not correct to rely on assumptions such as a priori statements that consumers are not in the habit of perceiving single letters as trade marks or on generic arguments such as that relating to the availability of signs, given the limited number of letters.
Оттогава Общият съд е определил в редица случаи, че марка, съдържаща една единствена буква или едно единствено число, може действително да има отличителен характер (08/05/2012, T101/11, G, EU:T:2012:223, § 50; 06/10/2011, T176/10, Seven for all mankind, EU:T:2011:577, § 36; 05/11/2013, T378/12, X, EU:T:2013:574, § 37-51).
The General Court has since stated in a number of cases that a trade mark containing a single letter or a single numeral may indeed be inherently distinctive (08/05/2012, T101/11, G, EU:T:2012:223, § 50; 06/10/2011, T176/10, Seven for all mankind, EU:T:2011:577, § 36; 05/11/2013, T378/12, X, EU:T:2013:574, § 37-51).
В своето решение от 10/05/2011, T187/10, G, EU:T:2011:202 Общият съд е отхвърлил аргумента на заявителя, че единствените букви като такива обикновено са лишени от отличителен характер и че поради това само тяхното графично представяне подлежи на закрила (т. 38 и 49).
In its judgment of 10/05/2011, T187/10, G, EU:T:2011:202, the General Court dismissed the applicant's argument that single letters are generally per se devoid of distinctive character and that therefore only their graphic representation would be protected (paras 38, 49).
Следователно докато регистрираните по-ранни марки, състоящи се от една единствена буква (или едно единствено число), представени чрез стандартни символи, се ползват с презумпция за действителност, в крайна сметка тяхната степен на присъщ отличителен характер трябва да бъде оценена по отношение на съответните стоки и/или услуги.
Consequently, whilst registered earlier trade marks consisting of a single letter (or numeral) represented in standard characters enjoy a presumption of validity, ultimately their degree of inherent distinctiveness will have to be assessed with reference to the goods and/or services concerned.
Ако е претендиран присъщ отличителен характер, следва да се вземат предвид доказателствата, внесени от възразяващия, които доказват, че неговата регистрирана марка, състояща се от една единствена буква, е придобила по-изразен отличителен характер.
If the corresponding claim is made, account should be taken of evidence submitted by the opponent that demonstrates that its registered trade mark consisting of a single letter has acquired enhanced distinctiveness.
Това обстоятелство може да осигури на по-ранната марка по-широк обхват на закрила.
This circumstance could lend the earlier trade mark a broader scope of protection.
Горепосочените съображения се отнасят както за еднобуквени/едноцифрени марки, изобразени чрез стандартни символи (т.е. словни марки), така и за стилизирани еднобуквени/едноцифрени марки.
The above considerations apply both to single-letter/numeral trade marks represented in standard characters (i.e. word marks) and to stylised single-letter/numeral trade marks.
Когато възразяващият успешно е доказал, че неговата еднобуквена марка е придобила по-изразен отличителен характер чрез интензивно използване, трябва да бъде внимателно оценено въздействието на този по-изразен отличителен характер върху окончателния резултат.
Where the opponent has successfully proven that its single-letter trade mark has acquired enhanced distinctiveness through intensive use, the impact thereof on the final outcome has to be carefully assessed.
На първо място, по-изразеният отличителен характер на по-ранната марка от една единствена буква не е основание да бъде установена вероятност от объркване, ако цялостното визуално впечатление, което създават знаците, е толкова различно, че те със сигурност могат да бъдат различавани.
Firstly, enhanced distinctiveness on the part of the earlier single-letter trade mark cannot justify a finding of likelihood of confusion if the overall visual impression conveyed by the signs is so different as to safely set them apart.
На второ място, ако доказателствата доказват използване на еднобуквена марка, която е стилизирана или придружена от допълнителни фигуративни елементи, ползата от произтичащия по-широк обхват на закрила идва от формата, под която марката е използвана, а не от единствената буква като такава или от някакъв друг стилизиран вариант.
Secondly, if the evidence shows use of a single-letter trade mark that is stylised or accompanied by additional figurative elements, the benefit of the resulting broader scope of protection accrues to the form in which it was used and not to the single letter as such or any other stylised variation.
Освен това в съответствие с решението по дело „α“, що се отнася до кратки знаци, те не са обезателно отличителни само в слаба степен, освен ако буквената комбинация като такава е неотличителна по своята същност за стоките и услугите (напр.
Furthermore, in accordance with the α judgment, as regards short signs, unless a letter combination, as such, is intrinsically non-distinctive for the goods and services (e.g. ‘S' or ‘XL' for goods in Class 25), these signs are not necessarily distinctive only to a low degree.
„S“или „XL“ за стоки от клас 25).
The same rules apply to numerals.
Същите правила се прилагат и за числа.
2.2.3.2 Collective marks
Марката може да има ниска или дори много ниска степен на присъщ отличителен характер, когато се касае за естеството или за други характеристики на въпросните стоки.
The mark may have a low or even very low degree of inherent distinctiveness when it refers to the nature or other characteristics of the goods concerned.
Фактът, че марката е колективна марка, не означава че нейният обхват на закрила е по-широк (13/06/2012, T534/10, Hellim, EU:T:2012:292, § 49-52; 05/12/2012, T143/11, F.F.R., EU:T:2012:645, § 61).
The fact that the mark is a collective mark does not imply that its scope of protection is broader (13/06/2012, T534/10, Hellim, EU:T:2012:292, § 49-52; 05/12/2012, T143/11, F.F.R., EU:T:2012:645, § 61).
Оценка за по-изразен отличителен характер
2.3 Examination of enhanced distinctiveness
Вторият етап след задължителната оценка за присъщ отличителен характер е да се провери, ако възразяващият е предявил съответната претенция, дали към момента на подаване на заявката за оспорваната марка на ЕС (или датата на приоритет) по-ранната марка е придобила по-изразен отличителен характер като резултат от използването ѝ от страна на възразяващия.
After the obligatory examination of inherent distinctiveness, the second step is to check - provided the opponent has made the corresponding claim - whether the earlier mark has acquired enhanced distinctiveness at the time of filing (or priority date) of the contested EUTM application as a consequence of the use that the opponent has made of it.
Отличителният характер на по-ранната марка трябва винаги да се взема предвид, когато се взема решение за вероятността от объркване.
The distinctiveness of the earlier mark always has to be taken into account when deciding on likelihood of confusion.
Колкото по-изразен е отличителният характер на по-ранната марка, толкова по-голяма е вероятността от объркване (11/11/1997, C251/95, Sabèl, EU:C:1997:528, § 24).
The more distinctive the earlier trade mark, the greater will be the likelihood of confusion (11/11/1997, C251/95, Sabèl, EU:C:1997:528, § 24).
Следователно марките с висока степен на отличителен характер се ползват с по-широкообхватна закрила, отколкото марки с по-слабо изразен отличителен характер (29/09/1998, C39/97, Canon, EU:C:1998:442, § 18).
Therefore, marks with a highly distinctive character, enjoy broader protection than marks with a less distinctive character (29/09/1998, C39/97, Canon, EU:C:1998:442, § 18).
На практика това означава, че фактът, че по-ранна марка притежава по-изразен отличителен характер или известност, е аргумент в полза на констатиране на вероятност от объркване.
In practice, this means that the fact that an earlier trade mark enjoys enhanced distinctive character or reputation is an argument in favour of finding a likelihood of confusion.
По-изразен отличителен характер изисква разпознаване на марката от съответните потребители.
Enhanced distinctiveness requires recognition of the mark by the relevant public.
Това разпознаване може да повиши отличителния характер на марки със слаб или нулев присъщ отличителен характер, или на онези, които притежават присъщ отличителен характер..
This recognition may enhance the distinctiveness of marks with little or no inherent distinctiveness or those that are inherently distinctive.
Съдът предоставя някои насоки относно оценката на отличителния характер, придобит чрез използване на по-ранната марка, както и неизчерпателен списък от фактори.
The Court has given some guidance in respect of the evaluation of distinctiveness acquired through use of the earlier mark and provided a non-exhaustive list of factors.
При оценяването трябва да се вземат под внимание по-специално присъщите характеристики на марката, включително фактът дали тя съдържа или не съдържа описателен елемент за стоките или услугите, за които е регистрирана; пазарният дял на марката; интензивността, географският обхват и продължителността на използване на марката; размерът на инвестициите, направени от предприятието, за да я популяризира; делът на съответната част от потребителите, които благодарение на марката определят стоките или услугите като произхождащи от определено предприятие; и декларациите от търговско-промишлени палати или от други търговски и професионални сдружения (22/06/1999, C342/97, Lloyd Schuhfabrik, EU:C:1999:323, § 23).
In making that assessment, account should be taken, in particular, of the inherent characteristics of the mark, including the fact that it does or does not contain an element descriptive of the goods or services for which it has been registered; the market share held by the mark; how intensive, geographically widespread and long-standing use of the mark has been; the amount invested by the undertaking in promoting the mark; the proportion of the relevant section of the public which, because of the mark, identifies the goods or services as originating from a particular undertaking; and statements from chambers of commerce and industry or other trade and professional associations.
Възразяващият би могъл да предявява претенции за по-изразен отличителен характер на по-ранната марка само за част от регистрираните стоки и услуги.
The opponent may claim enhanced distinctive character of the earlier mark for only part of the registered goods and services.
В съответствие с представените доказателства Службата трябва да установи точно за кои стоки и услуги е придобит отличителен характер.
According to the evidence submitted, the Office must establish precisely for which goods and services distinctiveness has been acquired.
Естеството, факторите, доказателствата и оценката на по-изразения отличителен характер са същите като при оценката за известност.
The nature, factors, evidence and assessment of enhanced distinctiveness are the same as for reputation.
Все пак констатацията за известност изисква да е достигната определена степен на разпознаваемост, докато както е посочено по-горе, за констатиране на по-изразен отличителен характер тази степен може да е по-ниска.
However, a finding of reputation requires that a certain threshold of recognition be met whilst, as set out above, the threshold for a finding of enhanced distinctiveness may be lower.
По-изразен отличителен характер е всеки отличителен характер, който е повече от присъщия отличителен характер.
Enhanced distinctiveness is anything above inherent distinctiveness.