natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Дори и в случаите, когато не съществува писмен договор, все пак може да е възможно да се допусне съществуването на търговско споразумение от вида, изискван по член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, чрез позоваване на непреки указания и доказателства, като търговска кореспонденция между страните, фактури и поръчки за покупка на стоки, продавани на агента, или кредитни известия и други банкови документи (като винаги се има предвид, че обикновени потребителски взаимоотношения не са достатъчни за целите на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС).
Even in cases where a written contract does not exist, it may still be possible to infer the existence of a commercial agreement of the kind required by Article 8(3) EUTMR by reference to indirect indications and evidence, such as the commercial correspondence between the parties, invoices and purchase orders for goods sold to the agent, or credit notes and other banking instruments (always bearing in mind that a mere customer relationship is insufficient for Article 8(3) EUTMR).
Дори споразумения за разрешаване на спорове е възможно да са от значение, доколкото дават достатъчно информация за предишните взаимоотношения между страните.
Even dispute resolution agreements may be relevant to the extent that they give sufficient information about the past relationship between the parties.
Освен това обстоятелства като цели по отношение на продажбите, поставени на заявителя, или плащане на възнаграждения, или производство на стоки, обхванати от марката по силата на лицензия, или помощ при изграждането на местна мрежа за разпространение, са ясни признаци, че търговските взаимоотношения са от вида, обхванат от член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС.
Furthermore, circumstances such as sales targets imposed on the applicant, or payment of royalties, or production of the goods covered by the mark under licence or help in the setting up of a local distribution network, will be strong indications of a commercial relationship of the type covered by Article 8(3) EUTMR.
Съдът също така е определил, че активното сътрудничество между заявител на марка на ЕС и възразяващ за рекламирането на продукта с цел да се оптимизира пускането му на пазара, би могло да породи доверителни взаимоотношения за целите на изискванията на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС.
The Court also decided that active cooperation between an EUTM applicant and an opponent in the advertising of the product, in order to optimise the marketing thereof, could give rise to the fiduciary relationship required under Article 8(3) EUTMR.
Следователно само желанието на заявителя да встъпи в търговски взаимоотношения с възразяващия не може да се счита за сключено споразумение между страните.
However, the mere desire of the applicant to enter into a commercial relationship with the opponent cannot be considered as a concluded agreement between the parties.
Потенциалните агенти или представители не са обхванати от член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС (вж. решението по дело № B 26 759, цитирано по-горе).
Prospective agents or representatives are not covered by Article 8(3) EUTMR (see B 26 759 cited above).
Териториален обхват на споразумението
4.1.3 Territorial scope of the agreement
Въпреки че текстът на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС не се отнася до териториалния обхват на споразумението между притежателя на марката и неговия агент или представител, тази разпоредба трябва да се разбира като съдържаща присъщо ограничение до взаимоотношения, обхващащи ЕС или част от него.
Even though the wording of Article 8(3) EUTMR does not refer to the territorial scope of the agreement between the trade mark proprietor and its agent or representative, an inherent limitation to relationships covering the EU or a part thereof must be read in this provision.
Това е в по-голяма степен в съответствие с икономическите съображения в основата на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС да не се позволи на агенти или представители да експлоатират неправомерно търговските взаимоотношения, обхващащи дадена територия, подавайки без разрешението на възложителя, заявка за неговата марка точно на тази територия, тоест на територията, на която заявителят ще има по-голяма възможност да извлече полза от инфраструктурата и ноу-хауто, които притежава в резултат на предишните си взаимоотношения с притежателя.
This is more in line with the economic considerations underlying Article 8(3) EUTMR, which are to prevent agents or representatives from unduly exploiting a commercial relationship covering a given territory, by filing an unauthorised application for the principal's mark precisely in that territory, that is, in the territory where the applicant will be more able to benefit from the infrastructure and know-how it possesses as a result of its prior relationship with the proprietor.
Следователно, тъй като подаването, забранено по член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, се отнася до заявка за придобиване на права над марка в ЕС, споразумението трябва да се отнася до същата територия.
Therefore, as the filing prohibited by Article 8(3) EUTMR is an application for the acquisition of trade mark rights in the EU, the agreement must also concern the same territory.
За разлика от това, не са обхванати споразумения, приложими изключително за територии на трети държави.
Conversely, agreements exclusively applying to third territories are not covered.
Съответни моменти във времето
4.1.4 Relevant points in time
Отношенията на представителство трябва да са създадени преди датата на подаване на заявката за марка на ЕС.
The agent-representative relationship must have been established prior to the filing date of the EUTM application.
Следователно е без значение дали след този момент заявителят е встъпил в преговори с възразяващия или е отправил едностранни предложения с цел да стане представител или агент на последния.
Therefore, it is immaterial whether after that time the applicant entered negotiations with the opponent, or made unilateral proposals with the purpose of becoming a representative or agent of the latter.
Същевременно, дори ако споразумението между страните е официално сключено след датата на подаване на заявката, все пак може да е възможно да се направи заключение от доказателствата, че страните са били в някаква форма на търговско сътрудничество още преди подписването на съответния договор и че заявителят вече е извършвал действия като агент, представител, дистрибутор или лицензополучател на възразяващия.
However, even if the agreement between the parties was formally concluded after the filing date of the application, it may still be possible to deduce from the evidence that the parties were already in some form of commercial cooperation before the signature of the relevant contract and that the applicant was already acting as the opponent's agent, representative, distributor or licensee.
Споразумението между страните обаче не е нужно технически да бъде все още в сила в момента на подаване на заявката.
However, the agreement between the parties does not have to be still in force technically when the application is filed.
Позоваването на подаване, направено от „агент или представител“, следва да не се разбира като формално изискване, което трябва да бъде изпълнено в момента на подаване на заявката за марка на ЕС.
The reference to a filing made by an ‘agent or representative' should not be understood as a formal requirement that must be present at the time the EUTM application is filed.
Член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС е приложим също за споразумения, чийто срок е изтекъл преди датата на подаване на заявката за марка на ЕС, при условие че времето, което е изтекло, е с такава продължителност, че може обосновано да се допусне, че задължението за доверие и поверителност все още е било налице, когато е подадена заявката за марка на ЕС (потвърдено с 13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 65).
Article 8(3) EUTMR also applies to agreements that expired before the filing date of the EUTM application, provided that the time that has lapsed is of such duration that it can be reasonably assumed that the obligation of trust and confidentiality was still present when the EUTM application was filed (confirmed 13/04/2011, T262/09, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2011:171, § 65).
Член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС и член 6septies от Парижката конвенция не защитават притежател на марка, който сам не полага внимание и усилия да осигури защита на марката.
Article 8(3) EUTMR and Article 6septies PC do not protect a trade mark proprietor that is careless and makes no efforts to secure trade mark protection on its own.
Следдоговорните задължения с доверителен характер означават, че никоя от страните не може да използва прекратяването на споразумение като претекст да се освободи от задълженията си, например като прекрати споразумението и веднага след това подаде заявка за марка.
Post-contractual fiduciary obligations mean that none of the parties may use the termination of an agreement as a pretext for getting rid of its obligations, for example, by terminating an agreement and immediately afterwards filing a trade mark.
Обосновката на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС и член 6седмо от Парижката конвенция е да се предотврати ситуация, в която представител в държава А на възложител, който притежава марки в държава Б, и който представител трябва да пусне на пазара стоките с тази марка и да спазва интересите на последната в държава А, използва подаването на заявка за марка в държава А като средство срещу възложителя, например, за да принуди възложителя да продължи да използва услугите на представителя и да възпрепятства неговото навлизане на пазара в държава А. Тази обосновка се прилага и при наличие на споразумение, но представителят го прекратява, за да се възползва и да подаде заявка за марка по същите причини.
The rationale of Article 8(3) EUTMR and Article 6septies PC is to prevent a situation where a representative in country A of a principal who owns trade marks in country B, and who is meant to market the trade-marked goods and observe the interests of the latter in country A, uses the filing of a trade mark application in country A as a weapon against the principal, for example to force the principal to continue with the representative and to prevent the principal from entering the market in country A. This rationale likewise applies if an agreement exists but the representative terminates it to take advantage and file a trade mark for the same reasons.
Същевременно това не поражда абсолютни права за възложителя да получи закрила за марката в други държави.
However, this does not create absolute rights for the principal to obtain trade mark protection in other countries.
Единствено фактът, че възложителят притежава марка в държава Б, не дава на възложителя абсолютно право да получава марки във всички останали държави; регистрираните в различни държави марки по принцип са независими една от друга и може да имат различни притежатели, в съответствие с член 6, параграф 3 от ПК.
The mere fact that the principal holds a trade mark in country B does not give the principal an absolute right to obtain trade marks in all other countries; the trade marks registered in different countries are in principle independent from each other and may have different proprietors, in accordance with Article 6(3) PC.
Член 6седмо от ПК е изключение от този принцип и то само дотолкова, доколкото договорните или фактическите задължения на участващите страни обосновават това.
Article 6septies PC is an exception to this principle and only to the extent that the contractual or de facto obligations of the parties involved justify this.
Само в този смисъл е обосновано последвалата марка на ЕС да „принадлежи“ на възложителя съгласно член 21 от Регламента за марките на ЕС (19/11/2007, R 73/20064, PORTER (fig.) / PORTER (fig.) et al., § 26).
Only to that extent is it justified that the ensuing EUTM would ‘belong' to the principal under Article 21 EUTMR (19/11/2007, R 73/20064, PORTER (fig.) / PORTER (fig.) et al., § 26).
Това следва да се оценява индивидуално за всеки отделен случай, като решаващият фактор следва да бъде дали все пак е възможно заявителят да извлече търговска полза от миналите взаимоотношения с притежателя на марката, като използва ноу-хауто и контактите, които е придобил благодарение на своята позиция.
This should be assessed on a case-by-case basis, and the decisive factor should be whether it is still possible for the applicant to take commercial advantage of its expired relationship with the trade mark proprietor by exploiting the know-how and contacts it acquired because of its position.
Заявка на името на агента
4.2 Application in the agent's name
Съгласно член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС заявената марка не се регистрира, ако агентът или представителят подаде заявка за нейната регистрация на свое име.
According to Article 8(3) EUTMR, the trade mark applied for will not be registered where the agent or representative applies for registration thereof in its own name.
Обикновено е лесно да се оцени дали това изискване е изпълнено чрез сравняване на името на заявителя с това на лицето, посочено в доказателствата като агент или представител на притежателя.
It will usually be easy to assess whether this requirement has been fulfilled, by comparing the name of the applicant with that of the person appearing in the evidence as the agent or representative of the proprietor.
Същевременно е възможно да има случаи, в които агентът или представителят се опитват да заобиколят тази разпоредба, като организират подаването на заявката от трето лице, което те контролират или с което са постигнали някаква форма на разбирателство за тази цел.
However, there may be cases where the agent or representative will try to circumvent this provision by arranging for the application to be filed by a third person, whom it either controls, or with whom it has entered into some form of understanding to that effect.
В такива случаи е обосновано възприемането на по-гъвкав подход.
In such cases adopting a more flexible approach is justified.
Следователно, ако е ясно, че поради естеството на отношенията между подалото заявката лице и представителя ситуацията на практика е същата, както ако заявката е подадена лично от представителя, все пак е възможно да се приложи член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, независимо от очевидното несъответствие между името на заявителя и името на представителя на притежателя.
Therefore, if it is clear that because of the nature of the relationship between the person filing the application and the agent, the situation is effectively the same as if the application had been filed by the agent personally, it is still possible to apply Article 8(3) EUTMR, notwithstanding the apparent discrepancy between the applicant's name and the name of the proprietor's agent.
Такъв случай би настъпил, ако заявката е подадена не на името на дружеството на представителя, а на името на физическо лице, което споделя едни и същи икономически интереси с представителя, например неговия президент, вицепрезидент или законен представител.
Such a case could arise if the application is filed not in the name of the agent's company, but in the name of a natural person that shares the same economic interests as the agent, as for example its president, vice-president or legal representative.
Като се има предвид, че в този случай агентът или представителят все пак биха извлекли полза от това подаване, следва да се счита, че физическото лице е обвързано от същите ограничения, както и дружеството.
Given that in this case the agent or representative could still benefit from such a filing, it should be considered that the natural person is bound by the same limitations as the company.
Освен това, ако лицето, подало оспорваната заявка, също е подписало споразумение за представителство от името на дружеството, това ще трябва да се счита за силен аргумент в полза на прилагането на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, тъй като в такъв случай заявителят не би могъл да отрече, че познава пряко съответните забрани.
Moreover, if the person filing the contested application had also signed the agency agreement on behalf of the company, this would have to be considered a strong argument in favour of the application of Article 8(3) EUTMR, since in such a case the applicant cannot possibly deny direct knowledge of the relevant prohibitions.
По подобен начин, ако споразумение за представителство съдържа клауза, чрез която управлението на дружеството носи лична отговорност за спазването на поетите от представителя договорни задължения, това също трябва да се счита за допълнителен показател за това, че подаването на заявката е обхванато от забраната по член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС.
Similarly, if an agency agreement contained a clause holding the management of the company personally responsible for the observance of the contractual obligations undertaken by the agent, this would also have to be considered a further indication that the filing of the application is covered by the prohibition of Article 8(3) EUTMR.
Подобен случай възниква, ако агентът или представителят и заявителят са отделни правни субекти, но доказателствата сочат, че те са контролирани, управлявани или ръководени от едно и също физическо лице.
A similar case arises where the agent or the representative and the applicant are distinct legal entities, but the evidence shows that they are controlled, managed or run by the same natural person.
Поради горепосочените причини е подходящо да се „повдигне корпоративната завеса“ и да се приложи член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС и към тези случаи.
For the reasons given above it is appropriate to ‘lift the corporate veil' and apply Article 8(3) EUTMR also to these cases.
Заявка без съгласието на притежателя
4.3 Application without the proprietor's consent
Макар че липсата на съгласието на притежателя е необходимо условие за прилагане на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, възразяващият не трябва да внася доказателства, които показват, че на представителя не е било дадено съгласие да подаде заявката за марка на ЕС.
Even though the absence of the proprietor's consent is a necessary condition for the application of Article 8(3) EUTMR, the opponent does not have to submit evidence that shows that the agent was not permitted to file the EUTM application.
Обикновено самото твърдение, че заявката е подадена без съгласие, е достатъчно.
A mere statement that the filing was made without its consent is generally sufficient.
Това се дължи на факта, че от възразяващия не може да се очаква да докаже „отрицателен“ факт, например липсата на съгласие.
This is because the opponent cannot be expected to prove a ‘negative' fact, such as the absence of consent.
В тези случаи тежестта на доказване се обръща и от заявителя зависи да докаже, че подаването е станало със съгласието на притежателя, или да даде друга мотивация за своите действия.
In these cases the burden of proof is reversed and it is up to the applicant to prove that the filing was authorised, or to give some other justification for its acts.
С оглед на необходимостта от предоставяне на ефективна защита на законния притежател от неразрешени действия на неговите представители, прилагането на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС следва да се откаже ,само ако съгласието на притежателя е достатъчно ясно, точно и безусловно (06/09/2006, T6/05, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2006:241, § 40).
In view of the need to provide effective protection to the legitimate proprietor from unauthorised acts of its agents, the application of Article 8(3) EUTMR should be denied only where the proprietor's consent is sufficiently clear, specific and unconditional (06/09/2006, T6/05, First Defense Aerosol Pepper Projector, EU:T:2006:241, § 40).
Следователно дори и ако притежателят изрично е дал съгласие за подаването на заявката за марка на ЕС, неговото съгласие не може да се счита за достатъчно ясно, ако той не е посочил изрично също, че е съгласен заявката да бъде на името на представителя.
Therefore, even if the proprietor has expressly authorised the filing of the EUTM application, its consent cannot be considered sufficiently clear if it has not also explicitly specified that the application may be in the name of the agent.
Подобно на това, дори и ако притежателят изрично се е съгласил с подаването на заявка за марка на ЕС, неговото съгласие не може да се счита за достатъчно конкретно за целите на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС, ако не съществува указание за конкретните знаци, за които заявителят има съгласието на притежателя да подава заявки като за марка на ЕС.
Likewise, even if the proprietor has expressly authorised the filing of an EUTM application, its consent cannot be considered sufficiently specific for the purposes of Article 8(3) EUTMR if there is no indication of the specific signs for which the applicant has permission to file as an EUTM.
Като цяло е по-лесно да се прецени дали подаването става със съгласието на притежателя, когато условията, при които агент или представител може да подаде заявка за марка на ЕС, са съответно уредени с договор или са определени посредством други видове преки доказателства (писма, писмени изложения и др.).
It will be generally easier to assess whether the filing was authorised by the proprietor where the conditions under which an agent or representative may apply for an EUTM application are adequately regulated by contract, or are given by other kinds of direct evidence (letters, written representations, etc.).
В повечето случаи такива доказателства са достатъчни, за да се докаже дали притежателят е дал своето изрично съгласие или дали заявителят е престъпил границите на своето упълномощаване.
In most cases, such evidence will be sufficient to demonstrate whether the proprietor has given its express consent, or if the applicant has exceeded the limits of its authorisation.
В други случаи или не съществува договор, или той не е приложим към въпроса.
In other cases, a contract will either not exist or it will be inadequate on the subject.
Въпреки че формулировката на член 8, параграф 3 от Регламента за марките на ЕС е принципно достатъчно широка, за да включва случаи на мълчаливо или косвено съгласие, такова съгласие следва да се допусне, само ако доказателствата са достатъчно ясни по отношение на намеренията на притежателя.
Although the wording of Article 8(3) EUTMR is in principle broad enough to include cases of tacit or implied consent, such consent should only be inferred if the evidence is sufficiently clear as to the intentions of the proprietor.
Ако доказателствата изобщо не сочат към наличието на изрично или косвено съгласие, по принцип следва да се приеме, че съгласието липсва.
If the evidence is completely silent as to the existence of an express or implied authorisation, lack of consent should be generally presumed.
Независимо от косвените признаци и доказателства, сочещи към косвено съгласие, всяко двусмислие или съмнение следва да се тълкува в полза на възразяващия, тъй като обикновено е доста трудно да се оцени дали това съгласие е достатъчно ясно и недвусмислено.
Notwithstanding indirect indications and evidence pointing to implied consent, any ambiguity or doubt should be interpreted in favour of the opponent, as it will usually be quite difficult to assess whether such consent is sufficiently clear and unequivocal.
Например фактът, че притежателят е допуснал подаването на заявки без своето съгласие на името на представителя в трети юрисдикции, сам по себе си не може да създаде легитимни очаквания от страна на заявителя, че притежателят няма да възрази и срещу подаването на заявка за марка на ЕС.
For example, the mere fact that the proprietor tolerated unauthorised applications in the name of the agent in third jurisdictions cannot alone create legitimate expectations on the part of the applicant that the proprietor will not object to the filing of an EUTM application either.