natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ако следователно съществува съгласие, че съдебното обучение е ключов фактор за създаването на общо европейско пространство на правосъдие и свобода, основано на взаимно доверие, то автоматично на преден план излиза качеството на съдебния обучител, тъй като обучителят естествено е едно от главните действащи лица за гарантиране на качеството на съдебното обучение.
If it is thus agreed that judicial training is a pivotal factor for the implementation of a common European area of justice and freedom based on mutual trust, then the quality of the judicial trainer automatically comes into play, the trainer naturally being one of the major stakeholders in guaranteeing the quality of judicial training.
Въпреки това, изглежда не е преувеличено да се твърди, че съществуват сериозни съмнения дали „традиционните“ европейски инструменти за сътрудничество и изграждане на мрежи в областта на съдебното обучение, като например провеждане на редовни междуправителствени конференции, писане на свързани със законодателството и основани изключително на знанието инструменти за електронно обучение (не обикновени електронни книги) и т.н., действително са утвърдили взаимното доверие между практикуващите юристи в Европа в широк мащаб.
However, it does not seem to be an exaggeration to state that there are strong doubts that the “traditional” European instruments of cooperation and networking in the field of judicial training such as holding regular intergovernmental conferences, writing law-related and exclusively knowledge-based e-learning tools (not mere e-books), etc. have really enhanced mutual trust among Europe’s legal practitioners on a wide scale.
Следователно може би най-важната заслуга и постижение на Европейската мрежа за съдебно обучение от създаването ѝ през 2000 г. е това, че в нейните рамки чрез редица текстове и дейности, изготвени от работни групи и тематични групи от експерти, са разработени серия от дейности, които — зачитайки „независимостта“ на обучението от тяснопартийните политики, както и принципа на субсидиарност на европейските институции по отношение на самоорганизиращите се мрежи на съответните национални заинтересовани страни в областта — поставят ударението изцяло върху подхранването и насърчаването на взаимното доверие между практикуващите юристи в съдебната система в държавите членки, в това число и обучителите.
Consequently, perhaps the most important merit and achievement of the EJTN since its creation in 2000 is that it has, through a number of texts and activities, produced by working parties and topical groups of experts, developed a series of activities which – while respecting the “independence” of training from partisan politics, and the principle of the subsidiarity of European institutions visà-vis a self-organizing network of relevant national stakeholders in the field – put the focus entirely on fostering and promoting mutual trust among judicial practitioners, including trainers, in the member states.
Различните програми за индивидуален и групов обмен за съдии, прокурори и съдебни обучители, в които междувременно са се включили хиляди участници от всички 28 държави, са пример за успех.
The various individual and group exchange programmes for judges, prosecutors and judicial trainers in which thousands of participants from all the 28 countries have in the meantime participated are a success story.
Под контрола на работната група „Програми“ пък няколко работни подгрупи са изработили и все още работят по много успешни интерактивни формати на обучение по различни теми, свързани с трансграничното съдебно сътрудничество по въпроси на гражданското, наказателното и административното (включително и конституционно) право.
And under the auspices of the “Programmes” Working Group, several sub-working groups have produced and still produce very successful interactive training formats on various topics relating to cross-border judicial cooperation in civil, criminal and administrative law (including constitutional law) matters.
Тук се включва бившата работна подгрупа „Обучение на обучители“, насочена към подходи с акцент върху участниците, която разглежда ролята и компетентностите на съдебния обучител в Европа.
These include the former Sub-Working Group “Training the Trainers” focused on participantcentred approaches, looking into the role and the competences of the judicial trainer in Europe.
Понастоящем работната група „Методи за съдебно обучение“, началото на чиито правомощия беше през 2015 г., запази като главна цел на своята работа методологията за обучение.
At present the Working Group “Judicial Training Methods”, that started its mandate in 2015, has kept training methodology as its main goal.
Нейните членове са убедени, че модерното разбиране за ролята и компетентностите на обучителя при боравенето с методологии за обучение е прекият път към по-нататъшното усъвършенстване и изграждането на взаимно доверие между практикуващите юристи в европейските съдебни системи.
Its members are convinced that a modern understanding of the trainer’s role and competencies in handling training methodologies is the direct key to further enhancements and to the building of mutual trust among European judicial practitioners.
РОЛЯТА НА ОБУЧИТЕЛЯ В СИСТЕМАТА НА СЪДЕБНАТА ВЛАСТ
THE ROLE OF THE TRAINER IN THE JUDICIARY
Добре познатите и общоприети принципи на ученето при възрастните са ключът към разбирането на ролята на съдебния обучител.
The well-known and generally-accepted principles of adult learning are the path to understanding the judicial trainer’s role.
Вместо да изправя пасивни и реагиращи обучавани пред значителен обем от теоретични знания или дори да ги претоварва с тях, обучителят следва да улесни професионалното развитие на (бъдещите) съдии и (бъдещите) прокурори по един практически и близък до ежедневието начин, като им демонстрира актуалността на преподаваните проблеми.
Rather than confronting or even overburdening merely passive and reactive attendees with a substantial amount of theoretical knowledge, the trainer should facilitate the professional development of (future) judges and (future) prosecutors in a hands-on, practical way demonstrating the relevance of the issues taught.
Този подход означава най-вече да се идентифицират нуждите на учащите се възрастни с цел устойчиво подобряване на техните професионални способности, умения и знания.
This approach is mainly to identify adult learners’ needs to sustainably improve their professional capabilities, skills and knowledge.
Това трябва да се разбира в широк смисъл, тъй като значително се надхвърля обхвата на правните и съдебните въпроси.
This is to be understood in a broad way, as it goes well beyond legal and judicial questions.
Повторяемостта, свързана с концепцията за „учене през целия живот“, изисква от съдиите и прокурорите постоянно да изпитват своите професионални знания, умения и поведение.
The recurrent concept of “Lifelong Learning” requires of judges and prosecutors to constantly challenge their professional knowledge, skills and behaviour.
В бързо развиващия се свят на съдебната власт нищо не може да бъде приемано за даденост.
In the quickly-evolving judicial world, nothing can be taken for granted.
Следователно една много важна роля на съдебните обучители е да помагат на участниците „да забравят наученото и да учат“ отново, по думите на Алвин Тофлър (вж. пълния цитат в началото на глава 3).
Thus, a very important role of judicial trainers is to help participants “to unlearn and to learn” again, as Alvin Toffler put it (see the full quote at the beginning of Chapter 3).
Като естествено следствие от изложените по-горе идеи и концепции при подбора на обучители следва да бъдат оценявани техните преподавателски и дидактически умения, а не само техният професионален опит, стаж, публикации и т.н. Не е задължително съдия или прокурор с установен богат научен и професионален опит да бъде добър обучител.
It is a natural consequence of the aforementioned ideas and concepts that, when selecting trainers, their teaching and didactical abilities should be assessed, and not only their professional background, seniority, publications, etc. A judge or prosecutor with a well-established scientific and professional background is not necessarily a good trainer.
Съответно обучителите трябва да бъдат оценявани предварително с оглед на компетентностите, необходими за реалното обучение в областта на съдебната квалификация.
Accordingly, trainers have to be pre-assessed according to the competencies required for actual training in the field of judicial competence.
Трябва да се признае, че правилната предварителна оценка не може напълно да изключи риска от намирането на подходящи обучители по метода на пробата и грешката, но тя може да сведе до минимум високия фактор на несигурност, произтичащ от случайния избор на обучител въз основа на информация, която остава субективна.
It has to be admitted that a proper pre-assessment cannot totally exclude the risk of finding suitable trainers through “trial and error”, but it can minimize the high uncertainty factor which lies in a random choice of trainer based on information that remains subjective.
По отношение на професионалното и законовото положение на обучителите, идващи от съдебната система, е важно те да бъдат освободени от обичайното служебно натоварване.
Concerning the professional and statutory position of trainers drawn from the judiciary, it is important to alleviate the normal workload.
Обучението е основен инструмент за независимостта и автономността на съдебната власт.
Training is a fundamental instrument for the independence and the autonomy of the judiciary.
Добре развитите професионални умения, способности и познания са от съществено значение не само за произнасянето на добри и правилни решения, но също така и за правилното позициониране на съдиите и прокурорите в обществото.
Well-developed professional skills, capacities and knowledge are essential not only for delivering good and correct rulings, but also for a proper positioning of the judges and prosecutors in society.
КОМПЕТЕНТНОСТИ
COMPETENCIES
Когато се анализира компетентността на съдебния обучител, трябва да бъдат взети предвид основните знания, умения, нагласи и ценности, които се насърчават сред магистратите.
When analysing the competency of a trainer in the judiciary, the background knowledge, skills, attitudes and values promoted in the judiciary should be taken into account.
Добрият съдебен обучител — било то практикуващ юрист, някой идващ от академичните среди или специалист от друга дисциплина или професия — със сигурност трябва да притежава поне основни познания за това как съдиите и прокурорите „работят и мислят“, т.е. трябва да познава техните професионални етични норми и ценности.
A good judicial trainer – be it a practitioner drawn from the judiciary, be it someone drawn from academia or from another discipline or profession – must certainly have at least a basic knowledge of how judges and prosecutors are “functioning and thinking”, i.e. he/she must know their professional ethical standards and values.
Следователно добрият съдебен обучител трябва преди всичко да има методологически компетентности освен добро познаване на материята и добре координирано отношение към професията.
Consequently, a good judicial trainer must first and foremost have methodological competencies besides a good knowledge of the subject-matter and a well-coordinated attitude towards the profession.
Без правилно интегриране на учебните сесии в специфичния контекст на съдебната власт — независимост, високо ниво на професионализъм, задължение за умереност и поверителност — съществува риск посланията на обучителя да бъдат възприети като неавтентични и съответно да породят критики от страна на участниците.
Without properly integrating a training session in this specific judicial setting – independence, high degree of professionalism, obligation of reserve and confidentiality – a trainer’s message risks being perceived as artificial and may thus generate criticism from the attendees.
Но отделно от тази важна особеност на съдебната система, съдиите и прокурорите споделят общите специфични потребности, установени от андрагогиката за всички типове възрастни учащи се.
But apart from this important particular feature of the judiciary, judges and prosecutors share the specific needs that andragogy has identified for all types of adult learners.
Съответно добрият съдебен обучител трябва да има методологическите, социалните и психологическите компетентности:
Accordingly, a good judicial trainer must have the methodological, social and psychological competencies:
• да взаимодейства със съдиите и прокурорите като със способни личности, които сами направляват действията си;
• To interact with judges and prosecutors as capable and self-directed persons;
• да създаде приятна и позитивна учебна среда, в която обучаваните чувстват, че те самите са главните действащи лица;
• To create a pleasant and positive learning environment in which the trainees feel that they are the protagonists;
• да ангажира активно обучаваните във възможно най-голяма степен, включително и като деликатно въвлича предпазливите и изолирани участници;
• To actively involve trainees as much as possible, including subtly drawing in particularly noncommittal or secluded participants;
• да разработва индивидуални стратегии за преподаване и учене, които дават възможност за обучение, конкретно съобразено с всеки съдия;
• To devise individualized teaching and learning strategies which allow tailor-made training for each and every judge;
• да използва голямо разнообразие от интерактивни, ориентирани към практиката и експериментални методи и техники (дискусии, групи на мълвата („buzz groups“), симулации, дейности за решаване на проблеми или казуси и т.н.);
• To use a wide variety of interactive, practice-oriented and experiential methods and techniques (discussions, buzz groups, simulations, problem-solving activities, or case studies, etc.);
• да насърчава и подобрява работата в екип;
• To foster and enhance teamwork;
• да дава възможност на обучаваните да се справят ефективно с реални житейски ситуации;
• To enable the trainees to cope effectively with real-life situations;
• да събуди пълния потенциал на всеки един участник5;
• To awaken the full potential of each and every attendee;5
• да даде добре фокусирана и конструктивна обратна информация, позволяваща незабавна реакция; и
• To give well-focused and constructive feedback allowing an immediate reaction; and
• да повиши мотивацията на обучаваните чрез вътрешни стимули (например желанието за по-голяма удовлетвореност от работата или себеуважение).
• To boost trainees’ motivation by way of internal stimuli (for example desire for increased job satisfaction, self-esteem).
Вероятно решенията на този въпрос са свързани със съответната съдебна култура и следователно с националното гледище за процедурите за набиране и подбор на служители.
It is likely that solutions to this question relate to the judicial culture concerned and consequently to the national perspective on recruitment and selection procedures.
Ето защо настоящият наръчник е възможност за по-нататъшен обмен на опит между обучителите и експертите от различни школи и институции.
Therefore, the present handbook is an opportunity to further share experience among trainers and experts from different schools and institutions.
Подходът в настоящият наръчник е емпиричен по своето естество, т.е. той е фокусиран върху европейските практики в областта.
The approach of this Handbook is empiric in nature, i.e. it is focused on European practices in the field.
В рамките на „Проучването на най-добрите практики при обучението на съдии и прокурори“ (ЛОТ 1) — проект, финансиран от ЕС — лаборатория от експерти на Европейската мрежа за съдебно обучение състави определение за най-добри практики в съдебното обучение в Европа.
Within the “Study on Best Practices in Training of Judges and Prosecutors” (LOT 1), a project financed by the EU, a Laboratory of EJTN Experts drafted a definition of best practices in judicial training in Europe.
Вместо да се говори за най-добри практики в тесния смисъл, Лабораторията на експертите предлага да се използва понятието „добри или обещаващи практики“ — понятие, което добре отива на подхода в наръчника.
Rather than talking about best practices in the strictest sense, the Laboratory of Experts proposes using the concept of “good or promising practices”, a concept that well suits the approach that can be found in the handbook.
Определението за „добра или обещаваща практика“ в сферата на съдебното обучение включва:
The definition of a “good or promising practice” in the field of judicial training includes:
Тези характеристики са полезни за целите на настоящия наръчник.
These features are useful for the purposes of this Handbook.
Той си поставя за задача да даде по много близък до реалността начин практически примери на лицата, вземащи решения, обучителите, организаторите на обучение, директорите на курсове и т.н., за съвременните методи за:
It aims to give, in a very hands-on way, practical examples for decision makers, trainers, training organizers, course directors, etc., modern methods of:
• планиране,
• planning,
• провеждане на обучения,
• training delivery,
• организиране на учебни мероприятия,
• organizing a training event,
• оценяване на мероприятието по съдебно обучение.
• evaluating the judicial training events.
Необходимо е също така да се отбележи, че предпоставка за правилното прилагане на найдобрите практики на друга държава в собствената система са предварителните вътрешни дискусии и конкретно съобразено обучение по въпросната тема.
It is also to be noted that a prerequisite for the proper implementation of another country’s best practices in one’s own system are prior internal discussions and tailor-made training on the topic in question.
Прилагането им просто едно към едно често е безсмислено.
Simple one-to-one implementation often does not make sense.
Именно:  от планирането на учебния план въз основа на оценка на потребностите (глава 2),
• the needs assessment-based planning of a curriculum (Chapter 2),
• организационното протичане на мероприятието (глава 4),
• the organizational running of the event (Chapter 4),
• до публикуването на подходяща оценка, която трябва също така да даде идеи за бъдещото обучение (глава 5).
• through to the issue of proper evaluation which should also give ideas for future training (Chapter 5),
Каним ви да се присъедините към това професионално пътешествие.
This is the professional journey we invite you on.
Глава 2:
Chapter 2:
„Дайте ми шест часа, за да отсека дърво,
“Give me six hours to chop down a tree,
и аз ще прекарам първите четири от тях в точене на брадвата.“
and I will spend the first four sharpening the axe.”
Ейбрахам Линкълн
Abraham Lincoln
Тази глава е предназначена за всички вземащи решения лица, които участват в планирането за школи, организации или институции за обучение.
This chapter is intended for all decision makers who are involved in planning for a training school, organization or institution.
Авторите се насочват специално към ръководителите, администраторите и организаторите на обучения.
Training managers, administrators, organizers are particularly targeted by the authors.
Обучителите и практикуващите юристи също могат да се възползват от тази основна информация, но главата не е ориентирана към техните специфични задачи.
Trainers and practitioners could also benefit from this background information but the chapter is not oriented towards their specific tasks.
Въпросите, на които се търсят отговори в тази глава, са следните:
The questions that this chapter seeks to answer are:
• Защо планирането зависи в толкова голяма степен от потребностите на получателите, съдиите и прокурорите?
• Why is planning so heavily dependent on the needs of the beneficiaries, judges and prosecutors?
• Представлява ли интерес специално съобразената програма за обучение (избор на различни формати на обучение) на етапа на планиране?
• Is a tailor-made training programme (choice of different training formats) of interest in the planning stage?
Как установените потребности да се обвържат с подходящия формат на обучение?
How do we link the needs identified with the appropriate training format?
• Какви са предимствата на описаните формати на обучение?
• What are the benefits of the training formats described?
• Какви са основните променливи при изготвянето на учебен план в институция?
• What are the main variables when framing a training curriculum at an institution?
Провеждането на програми за текущо обучение на работното място за повече от 150 000 действащи съдии и прокурори в понастоящем 28-те държави — членки на ЕС и за бъдещи съдии и прокурори не е самоцелно.
Conducting continuous in-service training programmes for the more than 150,000 acting judges and prosecutors in the currently 28 EU Member States and for future judges and prosecutors is not a goal in itself.
Поради все по-големия обем работа, честите законодателни реформи и нарастващата сложност на съдебните процедури, дължащи се на техническата (р)еволюция и мащабните социални промени, фразата „учене през целия живот“ се превръща в нещо естествено за всички членове на магистратурата.
An increasing workload, frequent legislative reforms, and the growing complexity of judicial procedures owing to technical (r)evolutions and major social changes make the catchword of “Lifelong Learning” a matter of course for all members of the judicial body.
Регионалните, националните и европейските институции за съдебно обучение са натоварени с важната отговорност да планират и организират широк спектър от дейности по обучение.
Regional, national and European judicial training institutions have the important responsibility of planning and organizing a wide range of training activities.
Те следва не само да бъдат планирани, но и да отговарят на потребностите на бъдещите съдии и прокурори или действащите съдии и прокурори.
They should not only be planned but match the needs of future judges and prosecutors or acting judges and prosecutors.
За да бъде улеснено ученето при образованието за възрастни най-добрият възможен начин е свързан в голяма степен с планиране и проектиране на обучението.
To facilitate learning in adult education in the best way possible relies very much on planning and training design.
Процесът на планиране в една съвременна учебна институция трябва да следва три принципа:
The process of planning in a modern training institution should follow three principles:
• ПЪРВИ ПРИНЦИП: всяка програма за обучение трябва да бъде ориентирана към потребностите.
• PRINCIPLE ONE: Any training programme should be needs oriented;
• ВТОРИ ПРИНЦИП: всяка програма за обучение трябва да се възползва от разнообразни формати на обучение.
• PRINCIPLE TWO: Any training programme should make use of a variety of training formats.
Трябва да се прилага „специално съобразен“ подход7.
The approach should be “tailor-made” 7
• ТРЕТИ ПРИНЦИП: Ориентирано към потребностите планиране трябва да бъде включено в общата концептуална рамка, както на схемата8, показана по-долу:
• PRINCIPLE THREE: Needs-oriented planning should be incorporated in a general conceptual framework as in the diagram8 shown below:
Дванадесетте етапа, представени на схемата по-горе, имат няколко нива, които включват различни заинтересовани страни: администратори на обучение, организатори, обучители или получателите по програмата за обучение.
The twelve stages presented in the chart above have several layers that involve different stakeholders: training administrators, organizers, trainers, or the beneficiaries of the training programme.
Поради това тя ще бъде анализирана от различни гледни точки в различните глави.
This is why it will be analysed from different perspectives through the different chapters.
ПРИНЦИП № 1.
PRINCIPLE NO. 1.
ВСЯКА ПРОГРАМА ЗА ОБУЧЕНИЕ ТРЯБВА ДА БЪДЕ ОРИЕНТИРАНА КЪМ ПОТРЕБНОСТИТЕ.
ANY TRAINING PROGRAMME SHOULD BE NEEDS ORIENTED.
Важно е органите за планиране да разработват най-добри практики по отношение на основните предизвикателства в процеса на планиране, свързано с оценка на потребностите9.
It is important that planning bodies develop best practices concerning the major challenges of the planning process related to needs assessment9.
1. непрекъснатата оценка на потребностите;
1. continuous needs assessment;