Kellon Lyönti
Voimistelu- ja Urheiluseura Kellon Lyönti (KeLy) on vuonna 1946 perustettu haukiputaalainen urheiluseura. Seuran nimi tulee Haukiputaalla sijaitsevasta Kellon kylästä, jossa seura on perustettu. Seurassa on mahdollista harrastaa kaukalopalloa, salibandya, pesäpalloa sekä kuntourheilua.[1] Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa. Seuran salibandyjunioreilla on joukkueet C-, D-, E-, F- ja G-junioreiden sarjoissa.[2]
KeLyn juniorijaosto kasvoi vuosien 2003-2015 välisenä aikana huomaa vauhtia Mika Lahdenkaupin toimiessa puheenjohtajana ja juniorijaoston kehittäjänä. Vuoden 2016 alussa lisenssipelaajia seurassa oli 224. Mukaan kuuluivat myös miesten II-joukkueen pelaajat. [3]
Kellon Lyönnin ensimmäinen salibandyjoukkue aloitti kaudella 1997-98 salibandyn 5. divisioonassa,[4] ja joukkueen seurahistorian ensimmäisen maalin teki Ilpo Tukeva KeLyn voittoon päättyneessä ottelussa Puolangan Ryhtiä vastaan.[5] Seura oli tuolloin koko Suomen pohjoisin salibandyjoukkue.[6] Seuran edustusjoukkue nousi kaudelle 2000-01 salibandyn 3. divisioonaan,[7] mutta putosi alemmalle sarjatasolle jälleen seuraavan kauden ajaksi, jolloin se sijoittui runkosarjassa viimeiselle sijalle.[8]
Kaudella 2000-2001 edustusjoukkueen otteet III-divisioonassa eivät olleet kovinkaan suotuisia, sillä joukkue sijoittui sarjansa viimeiseksi ja putosi takaisin alempaan divisioonaan.[9] Pelaajien osalta pienentyneellä joukkueella läpi kauden pelannut KeLy onnistui saavuttaman kauden kuluessa ainoastaan kolme sarjapistettä,[9] mikä todisti ettei joukkue ollut vielä valmis jäämään kolmanteen divisioonaan. Seuran parhaaksi pistemieheksi nousi jälleen tehopisteet 7+7=14 viimeistellyt Jaakko Teppola, joka saavutti pistepörssissä sijan 16.[10] Hänen lisäkseen ainoastaan tehopisteet 11+2=13 viimeistellyt Jorma Teppola onnistui seuran pelaajista rikkomaan kauden aikana kymmenen tehopisteen rajan.[10]
Seuraavalla kaudella joukkueen pelilliset esitykset nelosdivisioonassa eivät juurikaan parantuneet, sillä KeLy jäi toistamiseen oman lohkonsa viimeiseksi mutta onnistui säilyttämään sarjapaikkansa.[11] Jaakko Teppola oli läpi kauden jälleen seuran pistekärki,[12] ja nyt hänen lisäkseen kymmenen tehopisteen rajan ylitti ainoastaan Samuli Pulju.[12]
Kaudella 2002-2003 Kellon Lyönti sijoittui miesten nelosdivisioonassa huipputasaisessa lohkossaan neljänneksi jääden pisteen päähän suorasta noususta III-divisioonaan.[13] Kauden alku vaikutti syksyllä todella lupaavalta, sillä kolmen turnauksen ja kuuden ottelun jälkeen joukkueen saldona oli 5 voittoa, 1 tasapeli eikä lainkaan tappioita. Tämän jälkeen kurssi valitettavasti kääntyi synkemmäksi vuodenvaihteessa. Seuran sisäistä pistepörssiä johtaneen Juho Krankan kautta häiritsi jalkavamma, mikä ei helpottanut vähäisestä pelaajamateriaalista kärsinyttä seuraa.[13] Vuodenvaihteen jälkeen peleistä sivuun joutunut Krankka oli silti 20 tehopisteellään seuransa paras pistemies ja sijoittui pistepörssin kuudenneksi vain kahdeksan pisteen päähän pistepörssin voittaneesta NKSBT:n Jukka Ukkolasta.[14]
Kausi 2004-2005 toi seuralle lopulta kaivattua menestystä muutaman vaikeamman vuoden jälkeen. Joukkue nousi kauden päätteeksi takaisin kolmanteen divisioonaan esittäen tasaisen varmaa peliä läpi kauden.[15] Nousu jatkui samalla tavalla seuraavallakin kaudella, kun joukkue nousi Limingan Niittomiesten ja Raahen Ponnistuksen kanssa II-divisioonaan kaudelle 2006-2007.[16] Juho Krankka saavutti pistepörssissä tehopisteillään 29+7=36 kolmannen sijan, ja 25 tehopistettä viimeistelleen Janne Krankan sijoitus oli kahdeksas.[17] Myös II-divisioonassa vietettyä kausi 2006-2007 oli joukkueelle menestyksekäs; Juho Krankka voitti sarjan pistepörssin ylivoimaisesti tehoin 45+23=68,[18] siirtyen seuraavalle kaudelle Oulun Luistinseuran liigamiehistöön. Joukkueen seuraava kausi alkoi hankalasti, mutta kauden edetessä otteet paranivat. Kauden aikana joukkueeseen liittyivät Matti Rössi ja Matias Luokkanen, joiden panos nousi suuremmaksi, kun Juhopekka Pietilä siirtyi hänkin OLS:n liigamiehistöön. KeLyn sijoitus sarjassa oli viides. Suomen cupissa joukkue eteni neljännelle kierrokselle. Seuraavalle kaudelle joukkue vahvistui hurjasti, kun tutkapari Krankka Juho - Pietilä Juhopekka palasivat KeLyn miehistöön. Heille keskushyökkääjäksi hankittiin Kimmo Puusaari. Lisäksi alakertaan saatiin uutta tulivoimaa, kun Johannes Luokkanen ja Jani Raitanen liittyivät joukkueen vahvuuteen. Marraskuun alussa Tapio Ala-Rautalahden liittyminen joukkueen vahvuuteen teki joukkueesta lähes ylivoimaisen materiaaliltaan. Suomen cupissa tie katkesi neljännellä kierroksella Muuramen Yritystä vastaan. Kevään runkosarjan ratkaisupeleissä joukkue kaatoi tieltään sen pahimmat vastustajansa Merikosken ja OYUS:n, edeten näin vakuuttavaan lohkovoittoon. Divarikarsinnoissa joukkue kukisti avauspelissä HIFK:n täpötäydessä Jatulissa. Jatkopeleissä KeLy voitti Grankulla IFK:n kahdesti sekä kotipeleissä SBS Lapuan ja FBC Turun. Tämä riitti lohkon kakkossijaan ja sarjanousuun.[19] Divarikaudelle 2009-10 joukkue uudistui. Uusina pelaajina ryhmään liittyivät Harri Keskisipilä, Teemu Södö, Kimmo Hedemäki ja Sami Mursu sekä myöhemmin seuran kakkosjoukkueesta nostetut Jarkko Hiltunen ja Juha Uusitalo. Joukkue aloitti divarin kahdella tappiolla, mutta onnistui seuraavasta pelistä raapimaan voiton. Vieraskiertueelta joukkue otti täydet pisteet. Suomen cupissa tie katkesi rankkareilla Ilmajoen ISB:n voittaessa Jatulissa viidennen kierroksen ottelun. Tammikuun alussa joukkue oli vielä putoamisviivan alapuolella, mutta kevään edetessä joukkue voitti runkosarjan seitsemän viimeistä peliään ja varmisti näin paikan myös seuraavalle kaudelle. Divarikausi 2010-11 oli viimeinen kahden lohkon kausi, mikä tiesi neljän joukkueen tippumista molemmista lohkoista. KeLy aloitti syksyn voittaen lähes kaikki kotipelinsä. Vieraspeleistä pisteitä ei sen sijaan irronnut, vaikka pelit olivat tiukempia kuin edellisellä kaudella. Joukkue taisteli säilymisen puolesta, mutta joutui pisteen erolla putoamiskarsintaan Vaasan Woodcuttersia vastaan. Vaasa voitti avauspelin Jatulissa, mutta KeLy haki jälleen pakkovoiton Vaasasta. Ratkaiseva peli eteni jatkoajalle 3-3 -tilanteesta. Vaparitilanne KeLyn maalin edessä päättyi maaliin ja KeLyn tippuminen sinetöityi.[20]
Tippumisen jälkeen edustusjoukkueen puikoissa kahdeksan vuotta toiminut Janne Krankka siirtyi sivuun pelaajavalmentajan paikalta. Vetovastuun joukkueesta otti Juho Krankka, jonka johdolla joukkue oli lähellä yltää jälleen divarikarsintoihin. Juho Krankka siityi kauden jälkeen sapattivapaalle, ja Juha-Antti Kurttila otti vuorostaan valmentajan tahtipuikon haltuunsa. Kurttilan johdolla joukkue pelasi kaksi mainiota kautta, jolloin joukkueen jäsenistö sai uutta verta riveihinsä. Karsintapaikkaa ei kuitenkaan näillä kausilla saavutettu. Kaudelle 2014-15 joukkueen ilme uudistui kertarytinällä. Suurimpana muutoksena oli Jukka Kinnusen saapuminen Haukiputaalle ja joukkueen peräsimeen. Lisäksi Janne Krankka palasi joukkueen takalinjoilla tuoden mukanaan nuorta lahjakkuutta kuten Eerik Lukkarin, Tuukka Kiviojan ja Toni Tuovilan. Edelleen joukkueen kokenut runko Juho Krankka, Harri Keskisipilä, Juuso Pohjonen, Sami ja Pasi Mursu sekä alueen parhaisiin maalivahteihin kuulunut Jesse Kamula jatkoivat peliuriaan.[21]
Nimekäs kokoonpano ei pettänytkään odotuksia ja joukkue selvitti runkosarjan 21 voitolla ja yhdellä tasapelillä. Tappiota joukkue maistoi Tampereella liigajoukkue Classicin vieraana, kun se taipui lukemin 7-6. Tätä ennen joukkue oli raivannut Suomen cupissa tieltään BB-88:n, ja O2:n. Helsingin jäähallissa pelatussa pikkufinaalissa asettui vastaan valtakunnan parhaaksi kakkosen joukkueeksi veikattu FBC Turku, jonka KeLy voitti jatkoajalle venyneessä ottelussa Juho Krankan huikealla yksilösuorituksella, 9-8 ja. Kevään divarikarsinnoissa Kokkolan Nibacos kaatui kotona selvin numeroin, ja lopulta myös vieraskentällä jatkoajalla. Seuraavassa vaiheessa vastaan asettui FBC Turku, joka haki voiton Jatulista. KeLyn onnistui kuitenkin voittaa Turussa ja ratkaisuottelu pelattiin Jatulissa, jossa kotijoukkue oli väkevämpi, edeten näin viimeiseen karsintavaiheeseen. Siellä vastustajaksi tuli FBC Raseborg Knights, jonka KeLy voitti suoraan kahdessa pelissä. Näin KeLy saattoi juhlia paluuta divariin kaudelle 2015-16.[22]
Divariin valmistuva joukkue koki valtavia takaiskuja, kun joukkueen ykköskentän Juho Krankka ja Harri Keskisipilä eivät voineet jatkaa joukkueessa. Lisäksi pari muuta luottopelaajaa joutui muuttamaan muualle töiden perässä. Joukkueella oli täysi työ hankkia pelaajia joukkueeseen, sillä samassa sarjassa pelannut Limingan Niittomiehet houkutteli myös pelaajia riveihinsä. Kauden avauspuolikasta väritti valtava vieraspelien määrä. KeLy repi kuitenkin mukavasti pisteitä vieraspeleistä ja pysyi putoamisviivan tuntumassa. Otteet kentällä paranivat tasaisesti. Joulukuussa joukkue voitto Josban kotikentällään ja sai lisäksi riveihinsä paluun tehneen Matias Moilasen ja maaliahneen Toni-Matti Koskelon. Kauden kantavia pelaajia olivat nuoret Eerik Lukkari, Tuukka ja Konsta Kivioja sekä maalivahti Jesse Kamula. Lopulta joukkueen kevät oli hieno, sillä kuusi viimeistä peliä joukkue selvitti tappioitta. Viimeisessä pelissä kaatui liiganousun pelannut LASB. Tippuminen jäi lopulta kiinni jatkoaikamaalista, jota ei hyväksytty. Näin sarjataulokossa KeLy menetti yhden pisteen, minkä seurauksena tippumisviivan yläpuoli oli juuri pisteen päässä. Kauden päätteeksi joukkueen rivit hajosivat totaalisesti ja päävalmentajana toiminut Janne Krankka siirtyi toisen seuran palvelukseen.
Kaudelle 2015-16 joukkue pelaa uuden valmentajan Jussi Töllin alaisuudessa. Joukkue on uusiutunut voimakkaasti.dollisuus jat
(Tilanne 19.4.2012)[23]
9 Jaakko Teppola, pelinumero jäädytetty 18.12.2010[24]
Luokka:Haukiputaan urheilu Lyönti Luokka:Pesäpalloseurat