Sydämen syke
Sydämen syke tarkoittaa sydämen lyöntien nopeutta eli sydämenlyöntien määrään aikayksikössä. Syke ilmaistaan yleensä iskua minuutissa ja siitä voidaan käyttää englanninkielistä lyhennettä bpm (beats per minute). Syke vaihtelee kehon fyysisten tarpeiden mukaan, kuten hapenoton ja hiilidioksidin poistumisen. Aktiiviteetit jotka aiheuttavat sykkeen muutoksia ovat liikunta, uni, sairaudet ja lääkeaineet.
Poikkeuksellisen alhainen, korkea tai epäsäännöllinen syke voi viitata sairauteen.
Sykettä voi helposti mitata asettamalla sormenpään jonkin ison verisuonen päälle, jolloin pulssi tuntuu sormen päässä. Lääketieteessä ja urheilussa käytettävät sykemittarit mittaavat sykettä sydänsähkökäyrästä (EKG). EKG:llä voidaan mitata myös sykevälivaihtelua.
Leposykkeellä (HRrest) tarkoitetaan sydämen sykettä täydellisen levon aikana, mutta kuitenkin hereillä oltaessa. Tyypillinen leposyke aikuisella on 60–80 bpm, mutta 50 ja 60 välillä olevaa leposykettä pidetään vielä täysin normaalina. Parhailla kestävyysurheilijoilla leposyke voi olla jopa alle 30 bpm.
Maksimisykkeellä (HRmax) tarkoitetaan suurinta sydämen sykettä, jonka henkilö voi saavuttaa urheilusuorituksen aikana ilman vakavia ongelmia. Maksimisykkeessä on yksilöllistä vaihtelua ja se laskee iän myötä. Tarkin tapa mitata maksimisyke on juoksumatolla tai kuntopyörällä tehtävä testi, jossa mitataan sydänsähkökäyrää harjoituksen aikana, ja harjoituksen intensiteettiä kasvatetaan jaksoissa.
Ilman testiä maksimisykettä arvioidaan yleisimmin Haskell & Foxin kaavalla
Muita tilastollisiin menetelmiin perustuvia kaavoja on Tanaka, Monahan, & Seals (2001)
ja naisille Martha Gulatin kaava
Sykereservi (HRR) on henkilön maksimisykkeen ja leposykkeen välinen erotus. Jotkut harjoituksen intensiteettiä mittaavat menetelmät perustuvat prosenttiosuuteen sykereservistä, kuten Karvosen kaava.
Luokka:Verenkierto Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit