Päihteiden haittojen vähentäminen
Haittojen vähentämisen politiikalla tarkoitetaan sellaista päihdepolitiikkaa, jossa lähtökohtana on päihteiden käytöstä koituvien kokonaishaittojen minimoiminen. Suomessa päihderiippuvaisille on tarjolla mm. hoitoa ja neuvontaa.
Dekriminalisoinnilla tarkoitetaan päihteen käyttäjien rankaisemisen lopettamista tai vähentämistä. Dekriminalisoimalla laittomaksi määriteltyjen päihteiden käyttö pyritään ehkäisemään käyttäjien syrjäytymistä. Dekriminalisointi helpottaa myös hoitoon hakeutumista, kun käyttäjän ei tarvitse pelätä rangaistusta myönnettyään käyttönsä viranomaisille. Käytön dekriminalisoinnin ajatellaan vapauttavan myös poliisin voimavaroja käyttäjien jahtaamisesta suurempien rikosten selvittämiseen. Dekriminalisoinnin myötä päihteiden käyttö ei ole enää rikosoikeudellinen ongelma vaan sosiaalinen ja lääketieteellinen kysymys. Päihteiden dekriminalisointi on kiistanalainen kysymys.
Erityisten kannabiskahviloiden eli ns. coffee shopien avulla pyritään erottamaan kannabistuotteiden markkinat kovempien aineiden markkinoista. Kun kannabiksen myynti on keskitetty lisensoituihin ja valvottuihin myyntipisteisiin voidaan seurata myytävän tuotteen laatua ja vähentää sen käytöstä koituvia terveyshaittoja. Samalla ehkäistään kannabiksen käyttäjiä luomasta suhteista diilereihin ja rikolliseen alamaailmaan, joilta saisi myös laittomia päihteitä. Kannabiskahviloita on toiminnassa Alankomaissa ja muutamia on avattu myös Espanjassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Neulojen vaihto-ohjelmia on toteutettu useissa kaupungeissa ja valtioissa. Vaihto-ohjelmalla pyritään ehkäisemään tartuntatautien, kuten B- ja C-hepatiitin ja AIDSin leviämistä suonensisäisesti käyttävien keskuudessa. Samalla käyttäjille tarjotaan terveysneuvontaa ja heitä pyritään ohjaamaan hoitoon. Aloitetuilla neulojen vaihto-ohjelmilla on onnistuttu ehkäisemään tartuntatautien leviämistä aineita suonensisäisesti käyttävien keskuudessa ja samalla ehkäistyä tartuntojen leviämistä muun väestön keskuuteen. Suomessa neulojenvaihto aloitettiin ensimmäisen kerran 1997, kun Helsinkiin perustettiin huumeita suonensisäisesti käyttäville suunnattu terveysneuvontapiste.[1][2] Suomessa arvioidaan olevan noin 20 000 suonensisäistä käyttäjää.[3][4]
Maailmassa on noin sata kovien huumeiden käyttötilaa, niin sanottua pistoshuonetta eli käyttäjähuonetta. Ensimmäinen käyttäjähuone perustettiin Hollannin Rotterdamiin 1970-luvulla.[5] Hollannissa käyttäjähuoneita on peräti 40 ja Hollannissa on avattu myös alkoholiriippuvaisille ensimmäinen valvottu juomishuone. Käyttäjähuoneita on myös Saksassa, Sveitsissä, Espanjassa, Luxemburgissa, Norjassa, Tanskassa, Australiassa ja Kanadassa.[6][7] Kanadassa on ollut käyttäjähuone vuodesta 2003[8], Tanskassa vuodesta 2012[9][10][11] ja Ranskassa vuodesta 2015.[12] Käyttäjähuoneissa suonensisäisesti huumeita käyttävät voivat valvotuissa olosuhteissa annostella aineensa sekä saada terveysneuvontaa ja opastusta, jolla pyritään kannustamaan päihdehuollon palvelujen käyttöön. Tähän ratkaisuun on päädytty paikallisten asukkaiden halusta tehdä kaupungin keskustasta turvallisempi ja siistimpi paikka sekä saada hajautettua katujen kulmissa, puistoissa ja asemilla majailevat päihderiippuvaiset pois keskustasta. Samalla pyrkimyksenä on ollut siirtää käyttö kaduilta ja puistoista sisätiloihin, jolloin kaduille ei jää lojumaan käytettyjä ruiskuja - ja toisaalta käyttäjällä on mahdollisuus ottaa huumeensa valvotuissa olosuhteissa, jolloin myös yliannostukseen kuolemisen riski on pienempi.
Opioideja, kuten heroiinia käyttävien on mahdollista päästä buprenorfiini- tai metadonikorvaushoidon piiriin. Opioidikorvaushoito tuli Suomessa lailliseksi vuonna 2000.[13][14] Vuonna 2014 sitä sai Suomessa noin 2 500 huumeriippuvaista, joista puolet asuu pääkaupunkiseudulla.[15] Suomalaisessa tutkimuksessa huumeongelmaisia seurattiin kolme vuotta ennen ja jälkeen korvaushoidon aloittamisen, yhteensä kuuden vuoden ajan. Tutkimuksen mukaan korvaushoito vähentää huumeiden käytöstä johtuvaa rikollisuutta alle puoleen siitä, mitä se oli huumeiden käytön aikana.[16]
Eräissä maissa on alettu jakaa käyttäjille heroiinia apteekista reseptillä. Reseptijakelun edellytykset vaihtelevat maittain, mutta yleensä vaaditaan pitkää käyttöhistoria ja useita epäonnistuneita vieroitusyrityksiä. Reseptiheroiinia on perusteltu esittämällä, että toimenpiteen vaikutuksesta oheisrikollisuus kääntyy laskuun, kun käyttäjän ei tarvitse rahoittaa käyttöään tekemällä omaisuusrikoksia. Reseptijakelun avulla saadaan myös siirrettyä aineiden kauppa valvottuihin olosuhteisiin ja siten vähennettyä laittomilla markkinoilla liikkuvien aineiden määrää ja rikollisjärjestöjen tuloja. Eri muotoisia heroiinin reseptijakelun hankkeita on käynnissä ainakin Sveitsissä, Hollannissa, Englannissa, Saksassa, Tanskassa[17][18] ja Kanadassa.[19][20] Myös Suomessa hoidettiin sodassa heroiinista riippuvaiseksi tulleita vuosikausia antamalla heille heroiinia.[13]
Useissa Euroopan maissa on aloitettu ekstaasina myytävien pillereiden testaustoiminta, jolloin viranomaiset voivat aktiivisesti seurata laittomien markkinoiden tilannetta ja toisaalta voidaan pienentää ekstaasin käytöstä aiheutuvia riskejä, kun tiedetään pillerin sisältö. Testaaminen on ainoa keino välttää vaarallisia kemikaaleja sisältävien pillerien nauttiminen ja tästä mahdollisesti seuraava kuolema. Kannustamalla käyttäjiä testaamaan pillerinsä vähennetään vaarallisten pillereiden saapumista markkinoille ja samalla ehkäistään vaarallisia aineita sisältävien pillereiden käytöstä johtuvia terveysongelmia ja kuolemantapauksia. A-klinikkasäätiö on suunnitellut Suomeen muuntohuumeiden käyttäjille suunnattua tunnistuspalvelua.[21]
Varhaisen reagoimisen eli ns. Early Warning -hankkeilla pyritään seuraamaan tilannetta laittomilla markkinoilla ja mahdollistaa tiedonkulku viranomaisten ja käyttäjien välillä. Projektien pyrkimyksenä on lisätä viranomaisten tietoa markkinoilla liikkuvista aineista muun muassa pillereiden testauspisteiden kautta saatavista tuloksista. Tällä mahdollistetaan nopea reagointi mikäli uusia tai vaarallisia aineita on päässyt markkinoille. Tällaisissa tilanteissa viranomaiset voivat lähestyä käyttäjiä tiedottein ja varoittaa vaarallisista eristä tai jakaa neuvoa riskejä vähentävistä käyttötavoista. Usein Early Warning -projektia toteutetaan käyttäjien vertaisapu -yhdistysten tai käyttäjäyhteisöjen kanssa yhteistyössä. Tällaisia projekteja on käynnissä useissa Euroopan valtioissa ja niitä ollaan käynnistämässä Suomessa.