HMAS Shropshire
HMAS Shropshire (viirinumero 73) oli Australian laivaston County-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus kuului toisena tilattuun London-alaluokkaan. Alus on ainoa tähän mennessä Shropshire-nimeä kantanut.
Alus oli alun perin valmistunut Britannian kuninkaalliselle laivastolle nimellä HMS Shropshire, mutta se luovutettiin Australian laivastolle korvaamaan sen menettämä vastaava raskas risteilijä HMAS Canberra.
HMS Shropshire tilattiin 17. maaliskuuta 1926 William Beardmore and Companyltä Dalmuirista Glasgow’sta osana vuoden 1926 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 24. helmikuuta 1927, ja alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1927. Alus oli ensimmäinen täten nimetty, ja nimen oli valinnut amiraliteetin ensimmäinen lordi Mr Bridgeman, joka oli myös parlamentin jäsen.[1]
Alus valmistui 12. syyskuuta 1929, ja se määrättiin palvelukseen Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön, josta se palasi kotimaahansa huhtikuussa 1932. Alus siirrettiin 4. huhtikuuta 1932 Chathamin telakalle, josta se palasi jo seuraavana päivänä palvelukseen palaten Välimeren laivastoon. Alus saapui 29. huhtikuuta Gibraltarille, missä se aloitti kahden ja puolen vuoden köyhän palvelusrupemansa osana viirikköä.[2]
Alus siirrettiin 29. marraskuuta 1934 Chathamissa telakalle, josta se palasi jouluna 1934 samaan viirikköön. Alus osallistui Italian–Etiopian sotaan (1935–1936), ja Espanjan sisällissodan aikana alus oli 22. elokuuta – 16. syyskuuta 1936 Barcelonassa pakolaisten hallinta-aluksena avustettaessa ihmisiä poistumaan sotaa käyvästä maasta.[3] Alus palasi heinäkuussa 1937 kotimaahansa, jossa se määrättiin huoltoon. Se palasi 10. marraskuuta viirikköönsä Välimeren laivastoon. Siitä tehtiin 19. syyskuuta 1938 kontra-amiraali Sir John Henry Dacres Cunninghamin, GCB, MVO, lippulaiva, missä tehtävässä se palveli aina 25. toukokuuta 1939 saakka.[1][2]
Alus aloitti 9. syyskuuta Aleksandriasta partioinnin Välimerellä estääkseen saksalaisten alusten palaamisen kotimaansa satamiin. Se oli 11. syyskuuta Maltalla, mistä se jatkoi edelleen Gibraltarille. Alus saapui 13. syyskuuta Gibraltarille, josta se palasi Maltalle. Alus siirrettiin 15. syyskuuta Maltalla huollettavaksi telakalle, josta se palasi 18. syyskuuta aloittaen matkansa Aleksandriaan. Alus liittyi 20. syyskuuta Aleksandriassa laivueeseensa.[1]
HMS Shropshire määrättiin lokakuussa Etelä-Atlantille suojaamaan merireittejä. Alus aloitti matkansa 2. lokakuuta matkansa Suezin kanavan kautta Simonstowniin, jonne se saapui 14. lokakuuta. Simonstownissa alus liittyi HMS Sussexiin muodostaen Saksan laivaston taskutaistelulaiva Admiral Graf Speetä etsivän Force H:n. Osasto lähti 11. marraskuuta Simonstownista La Platan alueelle. Se palasi 23. marraskuuta Simonstowniin.[1]
Osasto määrättiin 3. joulukuuta etsimään saksalaisia saarronmurtajia sekä suojaamaan kauppareittejä Intian valtamerelle. Alus pysäytti 9. joulukuuta Hyväntoivonniemen ja St. Helenan välillä saksalaisen saarronmurtaja Adolf Leonhardtin, joka upottautui ennen valtausta ()[4]. Osasto palasi 15. joulukuuta Kapkaupunkiin, josta se määrättiin Plata-joen suulle tukemaan Admiral Graf Speen upotuksessa. Matkalla osasto määrättiin 18. joulukuuta suuntaamaan Rio de Janeiroon suojaamaan kauppamerenkulkua. Osasto suuntasi 28. joulukuuta Falklandinsaarille, ja se saapui 18. tammikuuta Port Stanleyyn, jossa se määrättiin 21. tammikuuta turvaamaan HMS Dorsetshiren kanssa pahoin vaurioituneen HMS Exeterin kotiinpaluu. Force H lakkautettiin alkuvuodesta 1940.[1]
HMS Shropshire vapautettiin saattotehtävästä 10. helmikuuta, kun kotilaivaston alukset vapauttivat sen suojaamistehtävästä. Alus suuntasi Simonstowniin, jossa se siirrettiin 20. helmikuuta telakalle. Alus palasi palvelukseen 16. maaliskuuta palaten merenkulun suojaamistehtävään.[1]
Alus määrättiin toukokuussa suojaamaan joukkojenkuljetussaattuetta Australiasta Britteinsaarille. Se vapautti 20. toukokuuta Australian laivaston risteilijä HMAS Canberran saattueen US3:n suojaamisesta. Alus saapui 26. toukokuuta saattueen kanssa Kapkaupunkiin, josta se jatkoi matkaansa 31. toukokuuta. Saattueeseen liittyi samalla HMS Cumberland. Saattue oli 7. kesäkuuta Freetownissa, josta se jatkoi seuraavana päivänä matkaansa vahvistettuna lentotukialus HMS Hermeksellä. HMS Hermes kuitenkin erkani pari päivää myöhemmin saattueesta. Saattueen vahvistukseksi liittyi 12. kesäkuuta HMS Devonshire, ja paria päivää myöhemmin kotilaivaston lähettämä osasto, johon kuuluivat taisteluristeilijä HMS Hood, lentotukialus HMS Argus ja niiden suojana olleet kuusi hävittäjää.[1]
Saattueen saavuttua 16. kesäkuuta Clydeen HMS Shropshire vapautui tehtävästään. Alus siirrettiin 20. kesäkuuta Clydessä huollettavaksi kaupalliselle telakalle, josta se palasi 15. heinäkuuta. Alus liitettiin palvelukseen otettaessa tilapäisesti kotilaivastoon etsimään ilmoitettua Saksan laivaston osastoa Pohjanmereltä.[1]
Alus liittyi 5. elokuuta Clydessä saattueeseen WS2 suojatakseen sen matkan Freetowniin HMS Emeraldin kanssa. Saattue jaettiin 8. elokuuta hitaaseen ja nopeaan osaan, jolloin HMS Shropshire jäi suojaamaan hidasta WS2S-saattuetta. Alus vapautui suojaustehtävästä saattueen saavuttua 16. elokuuta Freetowniin. Se palasi saattueeseen paria päivää myöhemmin suojatakseen matkan Kapkaupunkiin, jonne saavuttiin 25. elokuuta. Saattue jatkoi matkaansa 30. elokuuta Perimiin ja edelleen Suezin kanavalle, jonne alukset saapuivat 20. syyskuuta.[1]
HMS Shropshire vapautui saattueen suojaustehtävästä, jonka jälkeen se suuntasi Adeniin Punaisenmeren osastoon, jossa se aloitti Intian valtamerellä liikkuneiden saattueiden suojaamiseen reitillä Kapkaupunki–Durban–Mombasa tai Aden.[3] Alus suojasi saattueita, kunnes se liitettiin 16. joulukuuta Durbanissa HMS Devonshiren ja HMS Southamptonin kanssa saattueen WS4B lähisuojaukseen, mistä se erkani 25. joulukuuta saattueen saavuttua Adeniin.[1]
HMS Shropshire liittyi 21. tammikuuta saattueeseen WS5A Kapkaupungista Durbaniin, jolloin se korvasi HMS Devonshiren ja HMS Hawkinsin saattueen lähisuojana. Alus erkani saattueesta seuraavana päivänä sen saavuttua Durbaniin. Alus palasi 29. tammikuuta saattueeseen HMS Ceresin kanssa. Se erkani seuraavana päivänä HMS Enterprisen vapautettua sen tehtävästä. Alus aloitti matkan liittyäkseen HMS Hawkinsin, HMS Ceresin, HMS Hermeksen ja HMS Kandaharin muodostamaan laivasto-osastoon Force T. Matkan aikana aluksella todettiin sairausepidemia, minkä vuoksi HMS Enterprise määrättiin aluksen tilalle Force T:hen, jolloin HMS Shropshire aloitti matkan Durbaniin epidemian hoitamiseksi.[1]
Alus aloitti 3. helmikuuta matkan Durbanista Force T:hen epidemian rauhoituttua. Se aloitti 10. helmikuuta Italian Somalimaan vastaisten operaatioiden tukemisen osana Force T:tä. Alus tulitti 14. helmikuuta italialaisten asemia Mogadishussa tukiessaan Etelä-Afrikan armeijan joukkojen etenemistä Keniasta, jolloin alus kärsi pahoja vaurioita vasemmalla kyljellä, ja se upotti italialaisen tankkeri Pensilvanian. Alus palasi 19. helmikuuta Durbaniin.[1]
HMS Shropshire palasi 21. helmikuuta Force T:hen, ja se liittyi seuraavana päivänä HMAS Australiasta, HMAS Canberrasta, HMS Glasgowista, HMS Emeraldista ja HMS Enterprisesta muodostettuun Saksan laivaston Admiral Scheeriä etsimään määrättyyn osastoon. Alus pysäytti 2. maaliskuuta Vichyn Ranskan lipun alla purjehtineen Ville de Strasbourgin vallaten aluksen. Alus erkani 5. maaliskuuta etsintäosastosta HMS Ranchin vapautettua sen etsintätehtävästä, minkä jälkeen alus matkasi Durbanin kautta Simonstowniin.
Alus siirrettiin 8. maaliskuuta Simonstowniin saavuttuaan telakalle, josta alus palasi palvelukseen 7. toukokuuta aloittaen koeajot. Aluksen koeajoissa todettiin poikkeavaa tärinää turbiineissa ja kondenssiveden keräämisessä, minkä seurauksena alus menetti lopulta liikuntakykynsä, ja se jouduttiin hinaamaan takaisin Simonstowniin. Alus palasi uudelleen palvelukseen korjausten jälkeen, ja se aloitti 8. kesäkuuta matkan Freetowniin, jonne se saapui 14. kesäkuuta.[3] Huollossa alukselle asennettiin kaksi kahdeksanputkista kahden paunan ilmatorjuntatykkiä.[5][1]
Alukselle siirrettiin Freetownissa saksalaisia sotavankeja siirrettäväksi Englantiin sotavankileirille. Se aloitti 21. kesäkuuta matkan kotimaahansa liittyäkseen kotilaivastoon. Aluksen tarkoituksena oli vapauttaa 4. risteilijäviirikön HMS Mauritius. HMS Shropshire saapui 5. heinäkuuta Scapa Flow’hun, jossa se liitettiin 1. risteilijäviirikköön.[1]
HMS Shropshire lähti 25. heinäkuuta Scapa Flow’sta Hvalfjordiin Islantiin täydentämään koulutustaan. Alus aloitti 28. heinäkuuta partioinnin Tanskansalmessa. Osana partiointia alus suojasi operaatiota EF. Se lähti 1. elokuuta paluumatkalle Hvalfjordiin partiointialueeltaan. Alus aloitti 18. elokuuta paluumatkansa Scapa Flow’hun HMS Prince of Walesin, HMS Ramilliesin, HMS Heclan sekä viiden hävittäjän kanssa. Osasto saapui 23. elokuuta Scapa Flow’hun.[1]
Alus määrättiin 27. elokuuta Chathamiin telakalle. Se suojasi HMS Argusta operaatio Strengthissä matkalla Arkangeliin suojanaan HMS Matabele, HMS Punjabi ja HMS Somali. Osasto aloitti 6. syyskuuta paluumatkansa Seidisfjordiin, kun lentokoneet oli lähetetty Murmanskiin. Alus jatkoi 10. syyskuuta matkaansa Seidisfjordista Scapa Flow’hun, jonne se saapui 14. syyskuuta. Alus lähti 28. syyskuuta uudelleen kohti Arkangelia suojaten saattuetta. Se liittyi 2. lokakuuta palaavaan saattueeseen QP1, josta alus erkani 10. lokakuuta Orkneyn edustalla aloittaen paluumatkansa Scapa Flow’hun.[1]
HMS Shropshire purjehti 11. lokakuuta Sheernessiin. Alus siirrettiin 17. lokakuuta Chathamin telakalle modernisoitavaksi, mistä se palasi tammikuussa aloittaen koeajot. Alus siirtyi 30. tammikuuta Sheernessiin varustettavaksi ja aloittaakseen meritestit, joissa todettiin seuraavana päivänä aluksen muutostöiden epäonnistuneen. Se palautettiin helmikuussa Chathamin telakalle, josta se siirrettiin 16. helmikuuta Harland and Wolffin telakalle Scotstouniin. Aluksen korjaustyöt aloitettiin 20. helmikuuta Scotstounissa, jonka aikana alus määrättiin maaliskuussa eteläiselle Atlantille.[3] Huollossa aluksen yksiputkiset nelituumaiset ilmatorjuntatykit vaihdettiin kaksiputkisiin, ja sille lisättiin seitsemän yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alukselle asennettiin myös tutkat 273, 281, 282 ja 285.[5]
Alus siirtyi 21. maaliskuuta Belfastista Clydeen, jossa se liittyi pari päivää myöhemmin saattueeseen WS17 HMS Alcantaran, HMS Aldenhamin, HMS Groven ja HMS Lookoutin kanssa. Alus erkani 6. huhtikuuta saattueesta sen saavuttua Freetowniin. Alus liittyi 11. huhtikuuta saattueeseen WS17B, josta se erkani 23. huhtikuuta saattueen saavuttua Kapkaupunkiin. Alus aloitti kauppamerenkulun suojaamisen Intian valtamerellä.[1]
Alus lähti merelle 2. kesäkuuta Kapkaupungista liittyäkseen saattueeseen WS19. Se liittyi 5. kesäkuuta saattueeseen, josta se erkani 18. kesäkuuta HMS Mauritiuksen saavuttua. Alus aloitti matkan kohdatakseen saattueen WS19P, jonka suojauksesta sen piti vapauttaa taistelulaivat HMS Nelson ja HMS Rodney. Alus kohtasi 26. kesäkuuta saattueen vapauttaen taistelulaivat saattajantehtävistä. Se erkani 4. heinäkuuta saattueesta sen saavuttua Durbaniin aloittaen kauppamerenkulun suojaamisen.[1]
HMS Shropshirelle siirrettiin 1. syyskuuta Simonstownissa telakalle havaittujen vikojen vuoksi. Alukselle ilmoitettiin 8. syyskuuta 1942 siirrosta Australian laivastolle. Alus korvaisi HMAS Canberran, joka oli uponnut taisteltuaan Japanin keisarillista laivastoa vastaan 9. elokuuta Savon saaren taistelussa. Alus palasi palvelukseen 22. syyskuuta.[1]
Alus liittyi 25. syyskuuta Kapkaupungin edustalla saattueeseen WS22, josta se erkani 29. syyskuuta saattueen saavuttua Durbaniin. Alus palasi seuraavana päivänä Kapkaupunkiin. Alus määrättiin lokakuussa palaamaan Englantiin.[1]
Alus aloitti 22. lokakuuta kotimatkansa. Se oli 2. marraskuuta Freetownissa ja saapui 16. marraskuuta Clydeen, mistä se jatkoi 20. marraskuuta Sheernessiin. Alukselta poistettiin 22. marraskuuta alkaen ampumatarvikkeet, ja se valmisteltiin luovutettavaksi. Se siirrettiin marraskuussa 1942 uudelleen Chathamin telakalle huollettavaksi.[3] Aluksen yksiputkiset nelituumaiset korvattiin kaksiputkisilla, ja sille asennettiin lisäksi kolme yksiputkista 20 millimetrin Oerlikon-ilmatorjuntatykkiä. Samalla aluksen tiedustelukoneen vaatimat tilat ja varusteet poistettiin.[5][1]
Aluksella oli kesällä 1943 juuri ennen siirtoa Australian laivastolle kaksi kahdeksanputkista kaksinaulaista, seitsemän voimansiirrolla varustettua kaksiputkista sekä neljä yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Lentokoneen tarvitsemat järjestelmät lukuun ottamatta nosturia, puolen tuuman konekiväärit ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä oli poistettu.[5] Se astui Australian laivaston palvelukseen 20. huhtikuuta 1943 säilyttäen nimensä HMAS Shropshire.[1]
Alus aloitti kesäkuussa Thamesin alueella koeajot, jotka saatiin 16. kesäkuuta päätökseen. Alus siirtyi Scapa Flow’hun koulutettavaksi kotilaivaston mukana. Koulutus saatiin päätökseen elokuussa.[1]
Alus liittyi 13. elokuuta Clydessä saattueeseen KMF22/WS33, josta se erkani 24. elokuuta saattueen saavuttua Gibraltarille. Alus jatkoi matkaansa Simonstownin kautta Fremantleen, jonne se saapui 24. syyskuuta. Se määrättiin lokakuussa brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, mutta ennen siirtymistään alus määrättiin telakalle Sydneyssä.[1]
HMAS Shropshire liittyi 30. lokakuuta Brisbanessa HMAS Australian ja HMAS Hobartin muodostamaan osastoon. Alus matkasi marraskuun alussa Milnenlahdelle Papualle HMAS Australian kanssa tukemaan suunniteltuja operaatioita. Alus palveli marraskuussa 1943 osana brittiläistä Tyynenmeren laivastoa (TF 74) Uusilla-Hebrideillä (nyk. Vanuatu). Alus oli tulitukena seuraavien kuukausien aikana Uuden-Britannian, Cape Gloucesterin ja Uuden-Guinean maihinnousuissa.[6]
Liittoutuneiden edetessä alus osallistui Amiraliteetin saarilla, Hollandian ja Aitapen edustalla ja touko–heinäkuussa 1944 Biakilla. Alus oli syyskuussa tukemassa maihinnousua Morotaille ennen siirtymistään lokakuussa Leytenlahdelle. Aluksen tulitukitehtävät saivat jatkoa joulukuussa Mindoron maihinnousussa ja sittemmin tammikuussa 1945 Lingajenlahdella, Subic Bayssa, Corregidorissa ja Bataanilla.[7]
HMAS Shropshiren viimeinen tehtävä sodan aikana oli tukea kesäkuussa 1945 maihinnousua Balikpapanille Borneolla, minkä jälkeen alus siirtyi Japaniin. Alus osallistui elokuussa viralliseen antautumistilaisuuteen.[8]
Alukselta poistettiin sodan päätyttyä torpedoputket ja kaikki 20 millimetrin ilmatorjuntatykit korvattiin 15 yksiputkisella 40/60 Bofors -tykillä, jotka asennettiin seuraavasti:[6]
seitsemän kansirakenteiden päälle kuusi yläkannelle yksi sekä B että X tornin päälle
Tornien päälle asennetut tykit poistettiin alkuvuodesta 1946, minkä jälkeen aluksella oli kuusi Mk IIIA-, kaksi Mk VII- ja yksi Mk IIIP -ilmatorjuntatykki.[6]
HMAS Shropshire jatkoi sodan jälkeen palvelustaan Australian laivastossa koululaivana, kunnes se poistettiin palveluksesta vuonna 1949. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1954, ja se saapui 20. tammikuuta 1955 Arnott Youngille Dalmuiriin romutettavaksi.[8]
Citation error, replace with{{cite book| author = Whitley, M. J.| title = Cruisers of World War Two – An International Encyclopedia| location = Lontoo| publisher = Arms and Armour| year = 1996| isbn = 1-86019-874-0}} Citation error, replace with{{cite book| author = Gardiner, Robert (toim.)| title = Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946| location = Lontoo| publisher = Conway Maritime Press| year = 1987| isbn = 0-85177-146-7| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Luokka:Australian laivaston County-luokan risteilijät Luokka:Australialaiset toisen maailmansodan risteilijät Luokka:Beardmoren valmistamat alukset