Ruotsin väestö
Ruotsin väestö tarkoittaa Ruotsissa asuvia ihmisiä. Ruotsissa oli 31.12.2017 10120242 asukasta.[1]
Tässä artikkelissa tarkastellaan väestön kokonaismäärää eli väkilukua, syntyvyyttä, kuolleisuutta ja näiden erotuksena saatavaa luonnollista väestönkasvua. Väestön määrään vaikuttaa myös muuttoliike, joka voidaan jakaa lähtömuuttoon ja tulomuuttoon, joiden erotus on nettomuutto. Muuttoliike voidaan jakaa maan tai alueen sisäiseen muuttoliikkeeseen sekä valtion rajat ylittävään siirtolaisuuteen.
Artikkelissa tarkastellaan myös väestön jakautumista aluettain. Väestön jakautumista voidaan kuvata lääneittäin tai maakunnittain, kunnittain ja niiden sisällä vielä seurakunnittain. Väestön keskittyneisyyttä kuvaavat tiedot taajamissa ja pientaajamissa asuvien määrästä.
Lisäksi voidaan tarkastella väestön rakennetta: ikärakennetta, sukupuolijakaumaa, kansalaisuutta, syntymämaata, väestön taustaa, uskontoa ja äidinkieltä. Näitäkin tarkasteluja voidaan tehdä koko valtiota tarkemmilla aluetasoilla.
Ruotsin kokonaisväkiluvusta on saatavissa vuosittaisia tilastoja vuodesta 1749 alkaen, jolloin Ruotsissa oli 1 764 724 asukasta. Tuoreimman samassa tilastossa mainitun vuoden 2016 tietojen mukaan Ruotsin väkiluku on 9 995 153 henkilöä. Seuraavassa taulukossa on kuvattu Ruotsin väkiluvun kehitystä kymmenen vuoden välein. Muutokset (henkeä ja prosenttia) tarkoittavat muutosta koko kymmenvuotiskauden aikana.
Kymmenvuotiskausittain tarkasteltuna Ruotsin väestö kasvoi suhteellisesti eniten 1820-luvulla ja absoluuttisesti eniten 1940-luvulla.
Ruotsin väkiluku oli tilaston alkaessa ylittänyt jo miljoonan asukkaan rajan. Kaksi miljoonaa ylittyi vuonna 1767 ja uudelleen vuonna 1774. Kolmeen miljoonaan väkiluku nousi vuonna 1835 ja neljä miljoonaa ylittyi vuonna 1863. Viiden miljoonan asukkaan rajan yli noustiin vuonna 1897 ja kuusi miljoonaa ylittyi vuonna 1923. Vuonna 1950 Ruotsissa oli seitsemän miljoonaa asukasta ja vuonna 1969 luku oli noussut kahdeksaan miljoonaan. Vuonna 2004 ylittyi yhdeksän miljoonan asukkaan raja.[2] Näiden lukujen saavuttamiseen kuluneet aikajaksot kestivät
kahdesta kolmeen miljoonaan: 68 vuotta (vuodesta 1767 laskettuna) kolmesta neljään miljoonaan: 28 vuotta neljästä viiteen miljoonaan: 34 vuotta viidestä kuuteen miljoonaan: 28 vuotta kuudesta seitsemään miljoonaan: 27 vuotta seitsemästä kahdeksaan miljoonaan: 19 vuotta kahdeksasta yhdeksään miljoonaan: 35 vuotta
Vuoden 2017 aikana Ruotsissa syntyi elävänä 115 416 lasta ja kuolleita oli 91 972. Syntyneiden enemmyys (luonnollinen väestönkasvu) oli siten 23 444 henkilöä. Syntyneiden määrä ylitti kuolleiden määrän 143 kunnassa ja 147 kunnassa syntyneitä oli vähemmän kuin kuolleita. Kahdessa kunnassa syntyneitä ja kuolleita oli yhtä monta.
Vuoden 2011 aikana Ruotsin sisäisessä muuttoliikkeessä (läänien sisäinen ja läänien välinen muuttoliike) 97 kuntaa sai muuttovoittoa ja 191 kuntaa muuttotappiota. Kahdessa kunnassa Ruotsin sisäisen muuttoliikkeen nettomuutto oli 0 asukasta. Läänien osalta 8 lääniä sai muuttovoittoa ja 13 lääniä muuttotappiota.
Vuoden 2011 aikana Ruotsiin muutti 96 467 henkilöä ja Ruotsista muutti pois 51 179 henkilöä. Nettosiirtolaisuus oli 45 288 henkilöä, joten Ruotsi sai muuttovoittoa ulkomailta.
Ruotsissa on 21 lääniä, joista yhdessä on yli kaksi miljoonaa asukasta (Tukholman lääni) ja kahdessa yli miljoona asukasta (Länsi-Götanmaan lääni ja Skånen lääni). Gotlannin lääni on väkiluvultaan pienin ja siellä on alle 60 000 asukasta. Läänien väkiluvut ovat useimmiten 200 000 ja 300 000 asukkaan välissä. Vuonna 2011 tällaisia läänejä oli 10 kappaletta.[3]
Maakunnilla ei Ruotsissa ole mitään virallista asemaa, mutta niiden väkilukuja tilastoidaan. Ruotsissa on 25 maakuntaa, joista neljässä (Uplanti, Länsi-Götanmaa, Skåne ja Södermanland) on yli miljoona asukasta. Pienin maakunta on Härjedalen, jonka asukasluku jää alle 10 000:een. Muita alle 100 000 asukkaan maakuntia ovat Öölanti, Dalsland, Gotlanti ja Ruotsin Lappi.[4]
Väestötiheys kunnittain vuoden 2006 lopussa.
Ruotsissa on 290 kuntaa, joiden väkiluvut vuonna 2016 vaihtelevat 2 454 asukkaasta (Bjurholmin kunta) 935 619 asukkaaseen (Tukholman kunta).[5] 76 kunnassa on alle 10 000 asukasta ja 95 kunnassa 10 001–20 000 asukasta. Kuntien keskiväkiluku on 32 700 asukasta ja mediaaniväkiluku 15 243 asukasta.
Yli 100 000 asukkaan kuntia on 15 kappaletta ja ne ovat:[5]
Tukholman kunta 935 619 as. Göteborgin kunta 556 640 as. Malmön kunta 328 494 as. Uppsalan kunta 214 559 as. Linköpingin kunta 155 817 as. Västeråsin kunta 147 420 as. Örebron kunta 146 631 as. Helsingborgin kunta 140 547 as. Norrköpingin kunta 139 363 as. Jönköpingin kunta 135 297 as. Uumajan kunta 122 892 as. Lundin kunta 118 542 as. Boråsin kunta 109 880 as. Huddingen kunta 107 538 as. Eskilstunan kunta 103 684 as.
Uumajan kuntaa lukuun ottamatta kaikki yli 100 000 asukkaan kunnat sijaitsevat Ruotsin eteläosissa.
Kuntien lisäksi Ruotsissa tilastoidaan väestö myös seurakunnittain. Vaikka aluejako perustuu Ruotsin kirkon seurakuntajakoon, niin väestötilastoissa otetaan huomioon koko seurakunnan maantieteellisellä alueella asuva väestö kirkkoon kuulumisesta riippumatta.
Ruotsin 50 suurinta taajamaa vuonna 2005.
Ruotsissa ei ole vuoden 1971 kuntauudistuksen jälkeen ollut enää kaupunkeja, kauppaloita tai maalaiskuntia, sillä kyseisenä vuonna Ruotsissa siirryttiin yhtenäiseen kuntamuotoon. Aikaisemmin Ruotsissa oli myös runsaasti taajaväkisiä yhdyskuntia, mutta viimeiset sellaisetkin lakkautettiin vuoden 1971 kuntauudistuksen yhteydessä.
Vuodesta 1960 lähtien ja jossain määrin jo aiemminkin Ruotsissa on muiden Pohjoismaiden tilastoitu väestöä taajamittain. Lyhyesti määriteltynä taajama on vähintään 200 asukkaan väestökeskittymä, jossa rakennusten välinen etäisyys on korkeintaan 200 metriä. Oikealla oleva kuvaaja esittää taajamaväestön osuutta Ruotsin koko väestöstä vuodesta 1800 lähtien. Taajamien lisäksi on vuodesta 1990 lähtien tilastoitu myös pientaajamia, joissa on 50–199 asukasta.
Vuoden 2010 lopussa taajamien kokonaismäärä oli 1 956 kappaletta. Tuolloin taajamissa oli 8 015 797 asukasta, mikä vastasi 85,1 prosenttia Ruotsin väestöstä. Taajamien ulkopuolella asui 1 399 773 henkilöä. Kaikkien taajamien maapinta-ala oli yhteensä 537 615 hehtaaria eli 1,3 prosenttia Ruotsin maapinta-alasta. Taajamien väestötiheys oli 1 491 asukasta maaneliökilometriä kohti, mutta taajamien ulkopuolella väestötiheys oli vain 3,5 asukasta maaneliökilometriä kohti.[6] Yli 100 000 asukkaan taajamia oli seitsemän:[7]
Tukholma 1 372 565 as. Göteborg 549 839 as. Malmö 280 415 as. Uppsala 140 454 as. Västerås 110 877 as. Örebro 107 038 as. Linköping 104 232 as.
Vuoden 2010 lopussa pientaajamien kokonaismäärä oli 2 920 kappaletta. Tuolloin pientaajamissa oli 281 091 asukasta. Kaikkien pientaajamien maapinta-ala oli yhteensä 85 080 hehtaaria ja väestötiheys 330 asukasta maaneliökilometriä kohti. Ruotsin väestöstä 1 118 682 henkilöä eli 12 prosenttia asui taajamien ja pientaajamien ulkopuolella.[8]
Ruotsin väestö jakautui vuoden 2011 kolmeen eri ikäryhmään seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 20,2 %[9] 18–64-vuotiaat: 61,0 % 65 vuotta täyttäneet: 18,8 %[9]
Vertailun vuoksi vuonna 1960 Ruotsissa oli 27,3 prosenttia 0–17-vuotiaita ja 11,8 prosenttia 65 vuotta täyttäneitä.[9]
Vuonna 2016 Ruotsin väestöstä miehiä oli 5 013 347 ja naisia 4 981 806 henkeä.[10]
Vuonna 2017 Ruotsissa asui 897 336 ulkomaiden kansalaista, mikä vastasi 8,9 prosenttia väestöstä.[9] Seuraavassa taulukossa on lueteltu ne 21 valtiota, joiden kansalaisia Ruotsissa asui eniten vuoden 2017 lopussa. Syyrian kansalaiset ovat Ruotsin suurin ulkomaiden kansalaisten ryhmä.[11]
Tuntematon kansalaisuus oli 11 446 henkilöllä, kansalaisuus puuttui 23 655 henkilöltä ja 51 henkilön kansalaisuus oli selvitettävänä.[12] Saman tilaston tietojen perusteella voidaan laskea, että muiden kuin yllä mainittujen maiden tai Ruotsin kansalaisia oli 267 998 henkeä. Ruotsissa asui Ruotsin kansalaisten lisäksi 189 eri maan kansalaisia.
Vuonna 2017 Ruotsissa asui 1 877 050 ulkomailla syntynyttä, mikä vastasi 18,5 prosenttia väestöstä. Vuonna 1960 ulkomailla syntyneitä oli 299 879 henkilöä eli 4,0 prosenttia väestöstä. Seuraava taulukko kuvaa ulkomailla syntyneiden määrän kehitystä vuodesta 2000 alkaen.
Seuraavassa taulukossa on lueteltu ne 22 valtiota, joissa syntyneitä asukkaita Ruotsissa asui eniten vuoden 2015 lopussa. Suomessa syntyneet ovat Ruotsin suurin ulkomailla syntyneiden ryhmä.
Tuoreimmassa tilastossa Tuvalu ja Vatikaanivaltio ovat ainoat maat, joissa syntyneitä henkilöitä ei asu Ruotsissa lainkaan.[13] Saman tilaston perusteella voidaan laskea, että muissa kuin yllä mainituissa maissa tai Ruotsissa syntyneitä oli 555 908 henkeä. Ruotsissa asui Ruotsissa syntyneiden lisäksi 203 eri maassa syntyneitä asukkaita.
Seuraavassa taulukossa on tarkasteltu Ruotsin väestöä syntyperämaan () perusteella. Tiedot perustuvat Statistiska centralbyrånin tilastoon vuoden 2017 lopusta.[14] Tilastosta on seuraavaa taulukkoa varten laskettu yhteen:
kussakin maassa syntyneet (sarake B) ne Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista vähintään yksi on syntynyt kyseisessä maassa (sarakkeet D, F, H, J ja L)
Mukaan on otettu vain ne maat, joissa syntyneitä tai heidän jälkeläisiään on vähintään 20 000 henkilöä.
Tilaston maita ei voi laskea yhteen esimerkiksi maanosittain, koska silloin osa henkilöistä tulee laskettua kahteen kertaan. Anguilla ja Tuvalu ovat ainoat maailman maat, joissa syntyneitä tai heidän jälkeläisiään ei asu Ruotsissa lainkaan. Tilaston perusteella Ruotsissa on Ruotsin lisäksi 204 eri valtiosta lähtöisin olevia asukkaita.
Ruotsin väestöstä 24,1 prosenttia oli vuoden 2017 tietojen mukaan ulkomaalaistaustaisia.[9] Seuraava taulukko kuvaa ulkomaalaistaustaisten määrän kehitystä vuodesta 2002 alkaen. Ulkomaalaistaustaisia on Ruotsissa 3 193 089 eli 31,6%, kun ulkomaalaistaustaisiksi lasketaan myös ne, joiden vanhemmista vain toinen on syntynyt ulkomailla.
Ruotsalaistaustaisten määrän kehitystä samalla aikavälillä kuvaa puolestaan seuraava tilasto.
Vuonna 2016 Ruotsin kirkkoon kuului 61,2 prosenttia ruotsalaisista.[16]
Ruotsissa puhutaan pääasiassa ruotsia, joka on lainsäädännössä vuonna 2009 määritelty sekä maan pääkieleksi että viralliseksi kieleksi. Suurin vähemmistökieli on suomi. Euroopan unionin direktiivin johdosta viiden vähemmistökielen asema kirjattiin lakiin 1999; näitä ovat saame, meänkieli (suomen murre), suomi, romanikieli ja jiddiš. Näillä kielillä on virallinen asema valtion virastoissa, oikeudessa, päiväkodeissa ja vanhainkodeissa tiettyjen kuntien alueella. Saamen kielellä on virallinen asema Arjeplogin, Jällivaaran, Jokimukan ja Kiirunan kunnissa. Suomi ja meänkieli ovat virallisia Jällivaaran, Haaparannan, Kiirunan, Pajalan ja Ylitornion kunnissa.[17] Vuonna 2010 uudistettu kielilaki toi suomen vähemmistökieleksi 18 kuntaan Keski- ja Etelä-Ruotsissa, ja helmikuussa 2011 vielä viiteen muuhun kuntaan.[18] Romanilla ja jiddišillä on asema historiallisina vähemmistökielinä, ja Ruotsin hallituksella on tietty velvollisuus tukea niitä. Ruotsissa on paljon vähemmistökieliä suuren maahanmuuton seurauksesta.[17]
Ruotsin kielellä on paljon toisistaan eroavia murteita.[19] Yleiskielen oikeinkirjoitukseen on vaikuttanut Vadstenan luostarista 1400-luvulta alkanut perinne. Tarve puhutun kielen yhtenäistämiseen tuli kansakoulun leviämisen myötä, ja silloin suosittiin Tukholman lähiympäristön kieltä.[20]
(in Swedish) (Ruotsin aluejaotukset) (in Swedish) (tuoreita väestötilastoja) (in Swedish) (historiallisia väestötilastoja) (in Swedish) (väestönlaskennat 1860–1990) (in Swedish)
Citation error, replace with{{cite book| author = Wastenson, Leif; Öberg, Sture ja Springfeldt, Peter| title = Sveriges nationaltlas. Befolkningen| location = Stockholm| publisher = Sveriges nationalatlas| year = 1997| isbn = 91-87760-41-X}} Citation error, replace with{{cite book| author = Edlund, Lars-Erik| title = Språken i Sverige: Presentation av en språklig atlas| location = Stockholm| publisher = Kungliga Vitterhetsakademien| year = 2011| version = Årsbok 2011| isbn = 978-91-7402-406-7| format = [ online version] (PDF)}}
* Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit