Suomen EU-kansanäänestys
Suomen EU-kansanäänestys oli 16. lokakuuta 1994 Suomessa järjestetty neuvoa-antava kansanäänestys Suomen liittymisestä Euroopan unioniin. Enemmistö (56,9%) äänestykseen osallistuneista kannatti liittymistä ja eduskunta noudatti tulosta. Suomen EU-jäsenyys astui voimaan 1.tammikuuta 1995.[1]
Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa yhtenä teemana oli Euroopan yhteisön (EY) jäsenyys. Vaalien jälkeinen Ahon hallitus merkitsi hallitusohjelmaansa, että EY-jäsenyys on mahdollinen.[2]
Suomi haki EY-jäsenyyttä 18. maaliskuuta 1992. Jäsenyysneuvottelut alkoivat 1. helmikuuta 1993. Samaan aikaan alkoivat neuvottelut Itävallan, Norjan ja Ruotsin kanssa.[3]
Suomessa pidettiin talvella alkuvuodesta 1994 presidentinvaali, jossa EU-jäsenyys oli näkyvästi esillä. Ehdokkaista muun muassa Keijo Korhonen ja Paavo Väyrynen olivat jäsenyyttä vastaan. Toiselle kierrokselle päässeet Martti Ahtisaari ja Elisabeth Rehn olivat jäsenyyden kannalla.
Neuvottelutulos parafoitiin 1. maaliskuuta 1994 ja sopimus allekirjoitettiin Korfun huippukokouksessa 24. kesäkuuta 1994. Presidentti Ahtisaaren valtuuttamina pääministeri Esko Aho (kesk), ulkoasiainministeri Heikki Haavisto (kesk), ulkomaankauppaministeri Pertti Salolainen (kok) ja valtiosihteeri Veli Sundbäck allekirjoittivat sopimuksen. Sekä Suomi, Ruotsi että Norja kaikki alistivat neuvottelutuloksen vielä kansanäänestykselle. Kansanäänestys järjestettiin Suomessa 16. lokakuuta, Ruotsissa 13. marraskuuta ja Norjassa 28. marraskuuta 1994.[3]
Puolueilla oli erilaisia linjauksia suhteessa jäsenyyteen. Kansallinen kokoomus, Ruotsalainen kansanpuolue (RKP) ja Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP) olivat asettuneet jäsenyyden tukijoiksi jo 1991. Pääministeri Aho sai vasta erouhkauksensa avulla oman puolueensa Suomen Keskustan asettumaan jäsenyyden tueksi kesäkuun 1994 puoluekokouksessa, vaikka yleisesti tiedettiin puolueen kannattajien enemmistön vastustavan jäsenyyttä. Vasemmistoliitto ja Vihreä liitto eivät ilmoittaneet kysymykseen virallista kantaa, koska tiesivät jäsenkuntiensa olevan kahtiajakautuneet sen suhteen. Suomen Maaseudun Puolue (SMP) ja Suomen Kristillinen Liitto olivat ainoina eduskuntapuolueina avoimesti EU-jäsenyyttä vastaan ja jälkimmäinen puolue myös erosi Ahon hallituksesta kesällä 1994 kysymyksen vuoksi.[4]
EU-äänestyksen alla Aatos Erkko laittoi lukuisten lehtien etusivuille EU:n jäsenyyttä kannattavia ilmoituksia. Silloisena Kauppalehden päätoimittajana toimineen Lauri Helveen mukaan Erkko oli vahvasti EU-jäseneksi liittymisen kannalla ja Erkko otti tehtäväkseen Suomen uittamisen EU:n jäseneksi ilmoituskampanjalla. Lehtien joukkoon kuuluivat muiden muassa Helsingin Sanomat, Aamulehti, Turun Sanomat, Iltalehti, Ilta-Sanomat ja Kauppalehti.[5]
vaihtoehtokannatusäänetosuus1.Kyllä162072656,89%2.Ei122826143,11%Lähde: Elävä arkisto [6] EUROPEAN ELECTION DATABASE[7]
Vuoden 1994 EU-kansanäänestyksessä äänioikeutettujen lukumäärä oli 4 042 606, sisältäen 206 484 ulkomailla asuvaa Suomen kansalaista. Valtio toteutti vuonna 1994 mittavan tiedotusprojektin EU:sta ja varasi budjettiin määrärahan myös kansalaisjärjestöjen tiedotustoimintaan.[8][3]
Äänestystä ennen mielipidetiedusteluissa kysyttiin, pitäisikö Suomen liittyä EU:n jäseneksi. Lähes kaikissa jäsenyyden kannattajia oli enemmän kuin vastustajia. Myös epävarmoja oli suuri joukko.[9]
Äänioikeutetuille lähetetyn äänestysoikeusilmoituksen yhteydessä lähetettiin valtioneuvoston kaksisivuinen tiedote Euroopan unioniin jäsenyydestä, jossa kerrottiin Euroopan Unionista, yhteisestä turvallisuus- ja ulkopolitiikasta sekä rahaliitosta, jossa tavoiteltiin yhteisvaluuttaa.[10]
Äänestyksessä kysyttiin, tulisiko Suomen liittyä Euroopan unionin jäseneksi neuvotellun sopimuksen (liittymissopimuksen) mukaisesti. Sopimuksen mukaista jäsenyyttä kannatti 56,9% ja vastusti 43,1%. Äänestysaktiivisuus oli 74,0%. Kuudessa pohjoisimmassa vaalipiirissä yli puolet vastusti ja muissa vaalipiireissä yli puolet kannatti jäsenyyttä.[11]
Kyselytutkimusten mukaan maanviljelijöistä peräti 94% vastusti jäsenyyttä, mutta muissa keskeisissä ammattiryhmissä kannattajat olivat enemmistönä. Jäsenyyden vastustus oli myös jonkin verran suurempaa naisten (46%) kuin miesten (39%) keskuudessa. Suurituloiset ja varsinkin korkeasti koulutetut olivat myös selvästi useammin jäsenyyden kannattajia; yliopistotutkinnon suorittaneista jäsenyyttä kannatti 72% kun taas pelkän kansakoulun käyneistä vain 46%. Eri eduskuntapuolueiden kannattajista EU-jäsenyyden tukijat olivat enemmistönä kokoomuksen (89%), RKP:n (85%), SDP:n (75%) ja vihreiden (55%) kannattajissa, vähemmistönä keskustan (36%), Vasemmistoliiton (24%), SMP:n (20%) ja kristillisen liiton (10%) kannattajissa.[4]
Äänestystulos maakunnittainkannatusMaakuntaVaihtoehtoÄänetOsuusEtelä-SavoKyllä4926854,48%Ei4116745,52%Pohjois-SavoKyllä6512748,21%Ei6996051,79%Pohjois-KarjalaKyllä4291947,99%Ei4651652,01%KainuuKyllä1801635,55%Ei3266364,45%UusimaaKyllä49381170,83%Ei20333329,17%Itä-UusimaaKyllä3076063,46%Ei1770836,54%Varsinais-SuomiKyllä14020956,62%Ei10742243,38%Kanta-HämeKyllä5312556,89%Ei4025843,11%Päijät-HämeKyllä6859661,94%Ei4214738,06%KymenlaaksoKyllä7217366,23%Ei3680733,77%Etelä-KarjalaKyllä4972263,62%Ei2843236,38%Keski-SuomiKyllä6681347,56%Ei7366352,44%Etelä-PohjanmaaKyllä4394538,94%Ei6891061,06%PohjanmaaKyllä5031850,76%Ei4881749,24%SatakuntaKyllä7054150,48%Ei6919249,52%PirkanmaaKyllä13471954,77%Ei11124845,23%Keski-PohjanmaaKyllä1703642,75%Ei2281557,25%Pohjois-Pohjanmaa Kyllä8265846,02%Ei9696153,98%LappiKyllä5111747,42%Ei5667552,58%AhvenanmaaKyllä588551,95%Ei544448,05%Lähde ja lisätietoa: EUROPEAN ELECTION DATABASE[12]. Ahvenanmaan tulos on osa Manner-Suomen kansanäänestystä. Ahvenanmaan omaa kansanäänestystä ei ole otettu huomioon tässä taulukossa.
Eduskunnan käsitellessä lopullista päätöstä jäseneksi liittymisestä jäsenyyden vastustajat Paavo Väyrysen johdolla jarruttivat päätöksen Ruotsin kansanäänestyksen jälkeiseen aikaan. Jos Ruotsi olisi äänestänyt vastaan, jarruttajien mielestä Suomen ei olisi pitänyt liittyä.[11] Jäsenyys kuitenkin hyväksyttiin myös Ruotsissa, joskin täpärämmin kuin Suomessa. Norjassa se sen sijaan hylättiin.
Liittymissopimus hyväksyttiin eduskunnassa perustuslain alaan vaikuttavana kansainvälisenä velvoitteena niin sanotussa supistetussa perustuslainsäätämisjärjestyksessä, jolloin hyväksyntään riitti kahden kolmasosan määräenemmistö yhdessä käsittelyssä.[13] Normaalia perustuslainsäätämisjärjestystä kannattaneet jäivät vähemmistöön perustuslakivaliokunnassa. Supistettua perustuslainsäätämisjärjestystä oli suosittanut Seppo Tiitisen johtama valtiosääntökomitea, ja sen hyväksyi myös viisi valiokunnan kuulemista kuudesta asiantuntijasta. Professori Antero Jyränki suositti kuitenkin normaalia perustuslainsäätämisjärjestystä.[14] Eduskunta äänesti EU-jäsenyydestä viimein 18. marraskuuta, jolloin jäsenyys hyväksyttiin äänin 152–45 (1 tyhjä, 1 poissa). Äänestyksessä varsinkin keskustan ja vasemmistoliiton ryhmät hajosivat kahtia ja lähes puolet kummankin edustajista äänesti jäsenyyttä vastaan.[15]
Ahvenanmaa oli mukana EU-kansanäänetyksessä, mutta piti myös oman erillisen kansanäänestyksensä 20. marraskuuta. Valtakunnallisessa äänestyksessä EU-jäsenyyttä kannatti vain 51,9% ahvenanmaalaisista, mutta omassa äänetyksessä kuukautta myöhemmin peräti 73,6%. Jälkimmäisessä äänestysaktiivisuus oli vain 49%[13]. Ahvenanmaan maakuntapäivät hyväksyi EU-jäsenyyden 2. joulukuuta; muuten Ahvenanmaa olisi jäänyt EU:n ulkopuolelle Suomen ja Ruotsin liittyessä siihen.[16]
Muun muassa Itsenäisyyspuolue on myöhemmin kritisoinut kansanäänestystä. Puolueen mukaan EU-jäsenyyttä kannattaneet saivat enemmän rahoitusta kampanjoinnille kuin sitä vastustaneet. Lisäksi puolue sanoo jäsenyyttä kannattaneiden väittäneen muun muassa että Suomen markka säilyy jäsenyyden jälkeenkin.[17]
Päätöstä EU-jäsenyydestä on väitetty jopa laittomaksi, koska sitä ei hyväksytty eduskunnassa perustuslainsäätämisjärjestyksessä ja koska joidenkin mielestä Suomen perustuslain 2 § kieltää lainsäädäntövallan epäsuorankin luovuttamisen muulle instituutiolle kuin eduskunnalle. Tätä näkemystä puolustivat julkisuudessa varsinkin Keijo Korhonen ja Ilkka Hakalehto. Korhonen oli myös sitä mieltä, että kansanäänestyksen tulostakin olisi pitänyt tulkita perustuslainsäätämisjärjestyksen hengen mukaisesti, eli jäsenyyden hyväksymistä olisi tullut puoltaa kahden kolmasosan määräenemmistö.[14]
Kirsi Martikainen (toim.): . Ulkoministeriön Eurooppa-tiedotus. Toim. Pertti Pesonen: Suomen EU-kansanäänestys 1994. Raportti äänestäjien kannanotoista. . Eurooppa-tiedotus 2002. Seppo Hentilä: Euroopan unionin luottamuspula – suomalaisen kansanvallan haaste, teoksessa Suomen ja kansanvallan haasteet. Edita, Helsinki 2008. ISBN 978-951-37-4552-3
Citation error, replace with{{cite book| title = EU-kansanäänestys| location = Helsinki| publisher = Tilastokeskus| year = 1995| id = ISBN 951-727-057-7| format = [ Julkaisun verkkoversio Doriassa] (PDF)}} Pesonen, Pertti & Sänkiaho, Risto: [elektroninen aineisto]. FSD1195, versio 1 (18.2.2002). Tampere: [jakaja, 2002]. Martti Ahtisaari: . Tasavallan presidentin kanslia www.tpk.fi. Yle Elävä arkisto: . Tampere: [jakaja], 2002.
Luokka:1994 Eu-kansanäänestys Luokka:Euroopan unionin laajentuminen Luokka:Kansanäänestykset Euroopan unionista