Agenor Gołuchowski
Agenor Maria Adam Gołuchowski (25. maaliskuuta 1849 Skała, Galitsia – 28. maaliskuuta 1921 Lwów, Puola)[1] oli puolalaissyntyinen itävaltalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi Itävalta-Unkarin ulkoministerinä vuosina 1895–1906. Hänen kaudellaan Itävalta-Unkarin suhteet Venäjään lientyivät.
Agenor Gołuchowskin isä Agenor Gołuchowski oli Itävallan Galitsian kuvernööri.[1] Gołuchowski nuorempi toimi vuodesta 1872 diplomaattina kunnes hänet nimitettiin ulkoministeriksi toukokuussa 1895 Gusztáv Kálnokyn seuraajana.[2] Hän halusi palauttaa kaksoismonarkian hyvät suhteet Venäjään ja matkusti huhtikuussa 1897 keisari Frans Joosefin kanssa Pietariin, minkä seurauksena maiden välillä allekirjoitettiin yhteistyösopimus. Sopimuksen päätarkoituksena oli pitää muut suurvallat ulkona Balkanin asioista. Makedoniassa puhjenneen kapinan seurauksena Venäjä ja Itävalta-Unkari laativat lokakuussa 1903 myös yhteisen uudistusohjelman (ns. Mürzstegin ohjelma) Ottomaanien valtakuntaa varten. Vuonna 1904 maat sopivat lisäksi puolueettomuudesta toisen joutuessa sotaa kolmatta osapuolta vastaan.[3] Kaikesta huolimatta Gołuchowski säilytti Itävalta-Unkarin lojaaliuden sen pääliittolaista Saksaa kohtaan. Ensimmäisen Marokon kriisin aikana vuonna 1905 hän toimi Saksan ja Ranskan välisenä sovittelijana tavalla, joka miellytti Saksan johtoa.[1]
Puolalainen Gołuchowski ei ollut suosittu Unkarissa. Hän joutui eroamaan ulkoministerin tehtävistä vuonna 1906, koska hänen väitettiin jarruttaneen unkarin hyväksymistä komentokieleksi kaksoismonarkian armeijassa.[1]
Luokka:Itävalta-Unkarin ulkoministerit Luokka:Puolalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet