Kunnallisvero (Suomi)
Kunnallisvero on Suomessa tulovero, joka peritään verovelvollisen ansiotuloista.[1] Verovelvollinen maksaa kunnallisveroa sille kunnalle, joka on ollut hänen kotikuntansa verovuotta edeltävän vuoden viimeisenä päivänä.
Kunnallisvero vaihtelee kunnittain. Vuonna 2015 kunnallisveroprosentti vaihtelee välillä 16,50–22,50.[1] Kunnat vahvistavat seuraavan vuoden kunnallisveroprosenttinsa vuosittain aina vuoden lopulla.
Valtion pääoma- ja ansiotuloverosta poiketen kunnallisveroprosentti ei muutu tulojen mukaan. Vähennysten vuoksi[2] pienituloisemmat kuitenkin maksavat ansiotuloistaan vähemmän kunnallisveroa kuin enemmän ansaitsevat. Esimerkiksi 24000 euron vuositulolla kunnallisvero on noin 85 % nimellisen kunnallisveroprosentin mukaisesta verosta.[3] Kunnallisvero on efektiivisesti osittain progressiivinen vero.
Verotuotoltaan kunnallisvero on arvonlisäveron ohella Suomen merkittävin vero. Vuonna 2013 se tuotti noin 20 % julkisen sektorin keräämistä verotuloista.[1]
Kunnallisveron lisäksi kunnat saavat tuloja mm. kiinteistöverosta ja osuuden yhteisöveron tuotosta.
Kunnallisveron määräämistä kutsuttiin aikanaan taksoitukseksi ja sitä varten jokaisessa kunnassa toimi taksoituslautakunta. Taksoituslautakunnat lakkautettiin vuoden 1960 alussa, jolloin valtion-, kunnallis- ja kirkollisverotus yhdistettiin ja perustettiin verolautakunnat uuden verotuslain nojalla.[4]
Kunnallis­­verotuksessa tulot laskettiin aikaisemmin vero­äyreinä siten, että yhtä veroäyriä vastasi sadan markan tulo, vuoden 1963 rahanuudistuksen jälkeen yksi markan vastasi veroäyriä. Kunnallis­vero­prosentista käytettiin nimitystä vero­äyrin hinta. Näistä termeistä luovuttiin vuonna 2002 euron käyttöön­oton yhteydessä.[5]
Kunnallisvero on kiristynyt vuosikausia. Keskimääräinen veroprosentti on noussut 1990–2015 yli 3 prosenttiyksiköllä.[1]
Kunnallisveroprosentit[1]VuosiKeskimäärinAlinYlin199016,4714,0019,50200017,6515,5019,75201018,9716,2521,00201519,8416,5022,50
Maakunnittain tarkasteltuna kunnallisvero on Ahvenanmaalla muuta maata kevyempi. Ahvenanmaan keskimääräinen kunnallisveroprosentti vuonna 2015 on 17,73, kun manner-Suomessa sama on 19,85. Toiseksi kevyintä kunnallisverotus on Uudellamaalla (18,85 %).[6]
Kunnallisveroprosentteihin on kohdistunut ja kohdistuu korotuspaineita tulevina vuosina. Noin kolmannes kunnista nosti kunnallisveroprosenttiaan sekä vuonna 2014 että vuonna 2015.[7][8]
Korkeimmillaan kunnallisveroprosentit ovat usein siellä, missä väestön tulotaso on alhainen. Vähävaraisilla alueilla myös veronkorotuspaine on usein suurin, mikä voi johtaa kuntien välisten erojen kasvamiseen.[9]
Kuntien tehtävät jakautuvat sosiaalihuoltoon, terveydenhuoltopalveluihin, opetus- ja kulttuuripalveluihin, teknisiin palveluihin ja muihin palveluihin.[10] Vuonna 2012 laskettiin kunnilla olevan 535 tehtävää ja yli 900 näistä tehtävistä johtuvaa velvoitetta. 1970-luvulta alkaen ovat kunnat ovat saaneet paljon uusia tehtäviä; niiden lisääntyminen oli erityisen voimakasta 1990-luvulla. Tehtävien määrä oli kaksinkertaistunut vuosina 1990–2012 ja 4,7-kertaistunut vuosina 1970–2012. Tehtävien lukumäärä sinänsä ei kuitenkaan kerro niiden aiheuttamasta taloudellisesta rasitteesta kunnille.[11][12]
Valtion budjetin tasapainottamiseksi päätetyt valtionosuuksien leikkaukset ovat vähentäneet kuntien tuloja ja pakottaneet kuntia velkaantumaan tai kiristämään veroja. Kuntaliiton mukaan kuntien valtionosuuksia on vaalikauden aikana leikattu noin viidennes (tieto vuodelta 2013).[13]
Vanhasta väestöstä aiheutuu kunnille kustannuksia.[14] Vanhojen ihmisten terveydenhoitomenot ovat korkeampia kuin muulla väestöllä ja sosiaali- ja terveydenhoidon kustannukset kasautuvat viimeisiin elinvuosiin ja -kuukausiin.[15] Eläkkeellä olevien ihmisten verotettavat tulot ovat pienempiä kuin työssäkäyvien ihmisten tulot.[16]
Kuntien työntekijöiden palkat ovat nousseet. Tämä tietää kunnalle kustannusten nousua. 2005–2013 palkat ovat kuntasektorilla nousseet 31,2 prosenttia.[17] Veronkorotusten taustalla on osittain Tehyn työtaistelu 2007, jonka seurauksena terveydenhoitoalan palkat nousivat merkittävästi.[18]
Sote-uudistuksen piirissä olevan henkilöstön työvoimakustannukset ovat 48 % kaikista kuntatyönantajan työvoimakustannuksista.[19]
(pdf-tiedosto) (pdf-tiedosto) (pdf-tiedosto) (pdf-tiedosto)