Naisten äänioikeus
Naisten äänioikeus on taloudellinen ja poliittinen uudistus, joka antaa naisille oikeuden äänestää. Äänioikeus ei kuitenkaan aina merkinnyt vaalikelpoisuutta eli naisten mahdollisuutta asettua ehdolle vaaleissa.
Uusi-Seelanti antoi ensimmäisenä naisille äänioikeuden vuonna 1893. Australiassa myönnettiin vuonna 1902 rajoitettu äänioikeus ja vaalikelpoisuus, jotka kuitenkin koskivat vain valkoista väestöä.[1]
Suomi antoi kolmantena maailmassa ja ensimmäisenä Euroopassa naisille äänioikeuden vuonna 1906 osana yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta. Samalla sallittiin naisille myös oikeus asettua ehdolle vaaleissa ja vuonna 1907 eduskuntaan valittiin maailman ensimmäiset naisparlamentaarikot.[2]
Neuvosto-Venäjällä naisten äänioikeus annettiin lokakuun vallankumouksessa vuonna 1917.[3]
Yhdysvalloissa naisten äänioikeus oli New Jerseyn osavaltion perustuslaissa jo vuonna 1776, mutta se kumottiin 1807. Myöhemmin naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa vuonna 1920.[4]
Ranskassa Pariisin kommuuni antoi naisille äänioikeuden 1871, mutta päätös kumottiin kommuunin kaatuessa.[5]
Euroopan maista Sveitsi antoi naisille äänioikeuden vasta vuonna 1971 ja Liechtenstein viimeisenä Euroopassa vuonna 1984.[4] Joissain Sveitsin kantoneissa naisten äänioikeus oli evätty 1990-luvun alkuun asti.[6]
Vuonna 2015 maailmassa ei ole käytännössä enää yhtäkään valtiota jossa naisten äänioikeus olisi täysin kielletty lailla, Saudi-Arabian annettua naisille vaalikelpoisuuden paikallisvaaleissa [7]. Tähän ei kuitenkaan lueta valtioita joissa äänestyksiä ei yleisesti pidetä (eikä näin ollen myös miehilläkään ole oikeutta äänestää). Vatikaanin vaaleissa valittava Paavi valitaan miesedustajien kesken uskonnollisista syistä.
Suomen äänioikeuden historia Aikajana naisten äänioikeuden historiasta
Luokka:Nainen Luokka:Äänioikeus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit