Taajama
Taajama (, , ) on Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa käytössä oleva käsite, jonka avulla voidaan tilastoida väestökeskittymiä hallinnollisista rajoista riippumatta. Taajamaksi määritellään asutuskeskittymä, jossa asuu vähintään 200 asukasta ja asuinrakennusten etäisyys on enintään 200 metriä.[1] Taajaman vastakohta on haja-asutusalue.
Koska taajamat eivät riipu hallinnollisista rajoista, niitä voi olla niin kaupungeissa kuin maaseutualueillakin. Useimmat taajamat kuuluvat vain yhteen kuntaan, mutta varsinkin suurten kaupunkien tapauksessa taajama voi jatkua useammankin naapurikunnan puolelle. Taajamaväestön osuus kunnan asukkaista eli taajama-aste vaihtelee huomattavasti. Joissakin kunnissa ei välttämättä ole lainkaan taajamia, joissakin esimerkiksi kirkonkylä on ainoa taajama tai sitten taajamia voi olla useita. Vain harvoissa kunnissa kaikki tai lähes kaikki kunnan asukkaat asuvat taajamissa.
Taajamat syntyvät ja kehittyvät kaupungistumisen tuloksena. Taajamatilastojen avulla voidaan tutkia väestön alueellista jakautumista paremmin kuin pelkkiä hallinnollisia alueita koskevien tilastojen perusteella. Taajamakäsite mahdollistaa esimerkiksi kaupunkirakenteen kehityksen tutkimisen. Taajamille on ominaista tiheä asutus, mutta väentiheydessä on suuria eroja pienten maaseututaajamien ja tiheään asuttujen kaupunkitaajamien välillä.
Taajaman määritelmää sovelletaan vain Pohjoismaissa, mutta monissa muissakin maissa on vaihtelevansisältöisiä määritelmiä sille, millainen asutus määritellään kaupunkimaiseksi. Taajama-alueiden määrittelemisessä käytetään usein apuna satelliitti- tai ilmavalokuvia.
Tilastollisen taajamakäsitteen lisäksi tieliikennelaissa on määräyksiä, jotka koskevat taajamamerkeillä rajattuja alueita.
Taajama on Tilastokeskuksen määritelmän mukaan vähintään 200 asukkaan rakennusryhmä, jossa rakennusten välinen etäisyys ei yleensä ole 200 metriä suurempi. Taajama-aste on taajamien väestön osuus koko kunnan väestöstä. Yli 90 % taajama-aste tarkoittaa rakenteeltaan kaupunkimaista kuntaa.
Seuraava taulukko kuvaa Suomen taajama- ja haja-asutusväestön kehitystä vuodesta 1960 lähtien vuoteen 1995 asti.
Seuraavassa on esitetty vielä taajamaväestö vuosina 2000, 2005 ja 2011. Aiempien vuosien tiedoista poiketen taajama- ja haja-asutusväestön lisäksi on ilmoitettu myös asuinpaikaltaan tuntemattoman väestön määrä.
Tiedoista nähdään, että Suomen kokonaisväkiluku, taajamien väkiluku ja taajamissa asuvien osuus maan väestöstä ovat jatkuvasti nousseet. Haja-asutusalueilla asuvien määrä on puolestaan laskenut alle puoleen siitä mitä se oli vuonna 1960. Vuoden 1995 jälkeisten tietojen vertailukelpoisuutta myöhempiin hankaloittaa se, että tuntematon väestö on tilastoitu erikseen, kun vuosilta 1960–1995 on ilmoitettu vain taajamissa ja haja-asutusalueilla asuva väestö. Myös taajamien rajausmenetelmissä on voinut tapahtua sellaisia muutoksia, jotka heikentävät tietojen vertailukelpoisuutta eri vuosien välillä.
Seuraava taulukko kuvaa Suomen taajamien lukumäärän kehitystä vuodesta 1960 lähtien vuoteen 2011 asti.
Taajamien lukumäärä on vähentynyt selvästi vuodesta 1960, jolloin taajamia oli yli 1100. Sen jälkeen monet pienet taajamat ovat joko lakanneet olemasta taajamia tai kasvaneet yhteen viereisten, suurempien taajamien kanssa. 2000-luvulla taajamien määrä on pysynyt suunnilleen samalla tasolla: vuosien 2000, 2005 ja 2011 taajamarajausten perusteella taajamia on ollut hiukan alle 750.
Seuraavassa taulukossa on lueteltu Suomen kymmenen suurinta taajamaa asukasluvun perusteella vuoden 2016 lopussa.[8]
Ruotsissa ja ruotsin kielessä taajaman nimitys on tätort. Taajama on tiheäänasuttu alue, jossa on vähintään 200 asukasta, talojen välinen etäisyys on alle 200 metriä ja loma-asuntojen osuus on alle 50 prosenttia. Muissa Pohjoismaissa määritelmä ei sisällä vaatimuksia loma-asuntojen osuudesta.[9]
Taajamien lisäksi Ruotsissa on myös pientaajamia (ruots. småort). Pientaajamalla tarkoitetaan asutuskeskittymää, jossa on 50–199 asukasta, ja talojen etäisyys on enintään 150 metriä. Pientaajamassa voi olla myös yli 200 asukasta, jos loma-asuntojen osuus on yli 50 prosenttia.[10]
Ruotsin tilastoviranomainen Statistiska centralbyrån (SCB) määrittelee taajamat joka viides vuosi. Ruotsin maanmittauslaitos päättää uusien taajamien nimistä yhteistyössä läänihallitusten ja muiden viranomaisten kanssa. Jokaisella taajamalla on nimen lisäksi myös nelinumeroinen taajamakoodi.
Vuoden 2010 taajamarajauksen perusteella Ruotsissa oli 1956 taajamaa. 85 % Ruotsin väestöstä asui tuolloin taajamissa. Yli 100 000 asukkaan taajamia oli seitsemän. Seuraavassa on lueteltu Ruotsin 10 väkiluvultaan suurinta taajamaa:[11]
Tukholma 1 562 136 as. Göteborg 590 580 as. Malmö 312 012 as. Uppsala 156 853 as. Västerås 121 806 as. Örebro 119 091 as. Linköping 110 233 as. Helsingborg 108 334 as. Jönköping 96 104 as. Norrköping 96 658 as.
Tanskassa taajaman nimitys on by tai byområde. Vaikka "by" tarkoittaa yleiskielessä myös kaupunkia, niin kaupunkioikeudet aiemmin omanneiden paikkakuntien nimitys on Tanskassa købstad. Sillä tarkoitetaan asutuskeskuksia, joissa on yli 200 asukasta ja rakennusten välinen etäisyys on enimmillään 200 metriä. Poikkeuksia etäisyyssääntöön ovat julkiset rakennukset, hautausmaat ja vastaavat. Kööpenhaminan asutuskeskittymä Hovedstadsområdet määriteltiin vuoteen 1998 laskemalla yhteen alueen kuntien kokonaisväkiluvut. Vuodesta 1999 alueen kunnissa on kuitenkin eroteltu yhteen kuuluva asutus ja kuntien muut alueet.[12] Vuoden 2009 alussa 86,5 % tanskalaisista asui taajamissa.[13]
Tanskan 10 suurinta taajamaa 1.1.2012 olivat:[14]
Hovedstadsområdet 1 213 822 as. Aarhus 252 213 as. Odense 168 798 as. Aalborg 104 885 as. Esbjerg 71 579 as. Randers 61 121 as. Kolding 57 540 as. Horsens 54 450 as. Vejle 51 804 as. Roskilde 47 828 as.
Norjassa taajaman nimitys on bokmåliksi tettsted ja nynorskiksi tettstad. Norjankielisen termin alkuperänä on ruotsalainen taajamakäsite, joka otettiin Norjassa käyttöön 1950-luvulla. Norjassa taajama määritellään siten, että rakennusten etäisyys saa olla korkeintaan 50 metriä, ja taajaman väkiluvun on oltava vähintään 200 asukasta. Rakennusten välisen etäisyyden osalta määritelmä on muiden Pohjoismaiden määritelmiä tiukempi. Joitakin poikkeuksia 50 metrin säännöstä kuitenkin sallitaan; esimerkiksi puistoja ja teitä ei oteta huomioon etäisyyttä laskettaessa. Vuoden 2011 alussa lähes 80 prosenttia Norjan väestöstä asui taajamissa.[15]
Norjan 10 suurinta taajamaa 1.1.2012 olivat:[16]
Oslo 925 242 as. Bergen 238 098 as. Stavanger/Sandnes 201 353 as. Trondheim 167 598 as. Fredrikstad/Sarpsborg 105 545 as. Drammen 101 995 as. Porsgrunn/Skien 88 860 as. Kristiansand 70 204 as. Tromssa 57 015 as. Tønsberg 49 093 as.
Myös Virossa määritettiin vuoden 2011 väestönlaskennassa taajamat (),[17] joiden asukasluku on vähintään 200 henkeä ja joissa rakennusten välinen etäisyys on enintään 200 metriä. Virossa on 369 taajamaa, joissa asuu noin 85 prosenttia maan väestöstä. Tallinna on suurin taajama sekä väkiluvultaan että pinta-alaltaan.[18]
Tieliikenteessä taajama tarkoittaa Suomessa tieliikenneasetuksessa määritellyllä taajamamerkillä (numero 571) merkittyä aluetta, jolla ei saa ajaa yli 50 kilometriä tunnissa -nopeutta. Taajaman liikennemerkki otettiin Suomessa käyttöön huhtikuussa 1982.[19]
Taajaman ja taajaman ulkopuolisen alueen välillä on useita lainsäädännöllisiä eroja, muun muassa:
Moottori- ja moottoriliikennetiet eivät voi kuulua taajama-alueeseen (pääasiassa muutkaan katuverkon ulkopuoliset tiet eivät kuulu taajamaan) Taajamassa koirat on pidettävä kytkettynä Maastopysäköinti taajamassa ei ole sallittua
Seuraavassa on kuvat taajaman alkamista ja päättymistä kuvaavista liikennemerkeistä Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa.
Taajama-liikennemerkki Suomessa. Liikennemerkin numero on 571. Taajama päättyy -liikennemerkki Suomessa. Liikennemerkin numero on 572. Taajama-liikennemerkki Ruotsissa. Taajama päättyy -liikennemerkki Ruotsissa. Taajama-liikennemerkki Tanskassa. Esimerkkinä paikannimi Lyngby. Taajama päättyy -liikennemerkki Tanskassa. Esimerkkinä paikannimi Lyngby.
Kaupunki Kauppala Taajaväkinen yhdyskunta Kirkonkylä Keskustaajama Kaupunkialue
Citation error, replace with{{cite book| title = Yleinen väestölaskenta 1960 II: Väestön ikä, siviilisääty, pääkieli ym.| location = Helsinki| publisher = Tilastollinen päätoimisto| year = 1963| version = Suomen virallinen tilasto VI C:103| accessdate = 10.4.2013}} Citation error, replace with{{cite book| title = Väestölaskenta 1970 Osa I: Yleiset demografiset tiedot| location = Helsinki| publisher = Tilastokeskus| year = 1973| version = Suomen virallinen tilasto VI C:104| accessdate = 10.4.2013}} Citation error, replace with{{cite book| title = Väestölaskenta 1970 Osa IV: Taajamat 1960–1970| location = Helsinki| publisher = Tilastokeskus| year = 1976| version = Suomen virallinen tilasto VI C:104| accessdate = 10.4.2013}} Citation error, replace with{{cite book| title = Taajamat 1990| location = Helsinki| publisher = Tilastokeskus| year = marraskuu 1992| version = Väestölaskenta 1990: Osa 11| id = ISBN 951-47-6528-1| accessdate = 10.4.2013}} Citation error, replace with{{cite book| title = Taajamat 1995| location = Helsinki| publisher = Tilastokeskus| year = 1997| version = Väestölaskenta 1995: Osa 4| id = ISBN 951-727-322-3| accessdate = 10.4.2013}} Citation error, replace with{{cite book| title = Tilastolliset taajamat 2000| location = Helsinki| publisher = Tilastokeskus| year = 2003| id = ISBN 952-467-135-2}} Citation error, replace with{{cite book| title = Tilastolliset taajamat 2005| location = Helsinki| publisher = Tilastokeskus| year = 2008| version = Tilasto (julkaisematon aineisto)}}
Tilastokeskus: Tilastokeskus: Tilastokeskus: (YKR-taajamarajaukset vuosilta 1980, 1990, 2000 ja 2009 aineistossa Yhteiskunta > Asuminen ja rakentaminen) Citation error, replace with{{cite book| author = Ristimäki, Mika; Oinonen, Kari; Pitkäranta, Harri ja Harju, Kaisu| title = Kaupunkiseutujen väestömuutos ja alueellinen kasvu| location = Helsinki| publisher = Ympäristöministeriö| year = 2003| version = Suomen ympäristö 657| id = ISSN 1796-1637| format = [ Julkaisun verkkoversio] (PDF)}} Citation error, replace with{{cite book| author = Helminen, Ville ja Ristimäki, Mika| title = Kyläasutuksen kehitys kaupunkiseuduilla ja maaseudulla| location = Helsinki| publisher = Ympäristöministeriö| year = 2008| version = Suomen ympäristö 24/2008| id = ISSN 1796-1637, ISBN 978-952-11-3140-0| format = [ Julkaisun verkkoversio] (PDF)}}
(in Swedish) (in Swedish) (kartta Ruotsin aluejaoista)
(in Danish) (Vuodet 1976–2004) (in Danish) (Vuodesta 2006 alkaen)
style="background:#F99;vertical-align:middle;text-align:center;" class="table-no"|No
(in Estonian) (in Estonian) (Karttapalvelu, jossa on kartat mm. Viron taajamista)
* Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit