Finlayson
pienoiskuva|Finlaysonin tehdasalue sijaitsee Tammerkosken rannalla Tampereen keskustassa.
Finlayson Oy [ˈfɪnlɛɪsən] on vuonna 1820 perustettu suomalainen tekstiilialan yritys, joka suunnittelee sisustustekstiilejä Finlayson-tuotemerkin alla. Finlaysonilla on yhteensä 22 omaa myymälää, tehtaanmyymälää ja shop-in-shopia Suomessa ja Ruotsissa sekä verkkokauppa.[1][2] Finlaysonin toimitusjohtaja on kesäkuusta 2014 alkaen Jukka Kurttila.[3]
Vuoden 2016 lopussa yhtiöllä oli 87 työntekijää ja konsernin liikevaihto oli noin 35 miljoonaa euroa.[4] Yhtiön pääkonttori sijaitsee Helsingin Salmisaaressa. Finlaysonin tuotteet suunnitellaan Suomessa ja valmistetaan enimmäkseen Euroopassa.
Finlayson sai alkunsa skotlantilaisen James Finlaysonin 1820 perustamasta konepajasta ja valimosta Tampereella. Silloinen tehdas valmisti karstaus- ja kehruukoneita villan ja pellavan kehruuta varten. Yritys menestyi kuitenkin heikosti, sillä koneet eivät käyneet kaupaksi. Finlayson siirtyikin koneiden valmistuksesta puuvilla- ja villalangan kehruuseen sekä kankaan kudontaan. Suomen puuvillateollisuuden alkuna pidetään vuotta 1828, jolloin Finlaysonin tehtaasta tuli puuvillatehdas. Jo vuonna 1831 puuvillalankojen myynti ulottui kaikkialle Suomessa. Puuvillatehdas nousi Suomen suurimmaksi tehtaaksi 1840-luvulla ja Pohjoismaiden suurimmaksi 1850-luvulta aina 1920-luvulle. Pohjoismaiden ensimmäiset sähkövalot syttyivät Finlaysonin tehtaalla vuonna 1882. 1900-luvulle tultaessa Finlaysonilla oli työntekijöitä noin 3300. Yhtiö laajeni yritysostoin myös muovi- ja sahateollisuuteen.
Finlaysonin tehdasalueesta Tampereella tuli merkittävä keskittymä, jonne perustettiin ja rakennettiin asuntoja, oma koulu, sairaala, sairauskassa, kirjasto ja kirkko. Tehdas avasi Tampereen ensimmäisen säästöpankin ja osuuskaupan.
Vuonna 1934 Finlayson osti 50,1 prosenttia Osakeyhtiö Forssan osakkeista Isak Julinilta. Tällä vuonna 1857 perustetulla yhtiöllä oli puuvillakehräämö, kutomo ja sahalaitos Forssassa. Osakeyhtiö Forssa fuusioitiin Finlaysoniin samana vuonna ja uuden yhtiön nimeksi tuli Oy Finlayson-Forssa Ab.
Vuonna 1964 yhtiöön fuusioitiin Vaasan Puuvilla Oy. Vuonna 1856 perustettu Vaasan Puuvilla omisti Vaasassa puuvillakehräämön, kutomon, värjäämön, ompelulankatehtaan ja viimeistelylaitoksen. Viimeksi Finlaysoniin fuusioitiin vuonna 1973 Porin Puuvilla Oy. Tällä 1898 perustetulla yhtiöllä oli puuvillakehräämö, kutomo ja värjäämö Porissa Isosannan kaupunginosassa Kokemäenjoen pohjoisrannalla. Tämän fuusion yhteydessä yhtiö jakautui Oy Finlayson-Forssa Ab:ksi ja Oy Finlayson Ab:ksi. Edellinen keskittyi työvaatekankaisiin ja jälkimmäinen sisustustekstiileihin.
Finlaysonin toiminta kutistui merkittävästi 1980-luvun kuluessa. Vuonna 1986 Asko Oy hankki Finlaysonin osake-enemmistön, ja yhtiö fuusioitiin Askoon joulukuussa 1988. Huhtikuussa 1998 Finlaysonin liiketoiminta myytiin norjalaiselle Sagatex ASA:lle, joka puolestaan myi liiketoiminnan edelleen marraskuussa 2000 CapMan Espe Groupille. Espe Group muutti nimensä Finlayson & Co Oy:ksi 2004, jonka tytäryhtiö Finlayson Oy on.[5]
Marraskuussa 2008 Finlayson-Forssa Oy ilmoitti konkurssista. Työt tehtaalla päättyivät konkurssipesän lukuun 23. tammikuuta 2009.[6] Työvaatekankaita valmistava yhtiö ei ole saanut riittävästi tilauksia, kun aiempi pääasiakas Puolustusvoimat päätyi tilaamaan asepukukankaat kaukoidästä. Konkurssin yhteydessä Finlayson Oy vakuutti, että Finlayson-Forssan konkurssi ei vaikuta sisustustekstiilejä tuottavan Finlayson Oy:n toimintaan. Tammikuussa 2009 yhtiö kuitenkin ilmoitti koko henkilökuntaa koskevien yt-neuvottelujen aloittamisesta sekä maaliskuussa Forssan tuotantoyksikön sulkemisesta. Sen tuotanto ajettiin alas syyskuussa 2009, mutta kaupunkiin jäivät vielä yhtiön malliosasto ja logistiikkakeskus.
Omistaja Capman myi kesäkuussa 2014 Finlaysonin kodintekstiililiiketoiminnot mainostoimisto Bob the Robotin perustajille Jukka Kurttilalle ja Petri Pesoselle sekä finanssialalla toimineelle Risto Voutilaiselle. Jukka Kurttilasta tuli Finlaysonin toimitusjohtaja. Familon myytiin samalla ruotsinvirolaiselle tekstiilitehtailijalle Peter Huntille ja hänen yritykselleen Wendrelle, joka on tehnyt alihankintaa muun muassa Ikealle.[3]
Finlaysonin tehdasalue on olemassa edelleen Tammerkosken rannalla Tampereen keskustassa.
Finlaysonin nykyinen ateljee sijaitsee Helsingin Salmisaaressa yhtiön pääkonttorilla. Finlaysonin nykyiseen vakiosuunnittelijakaartiin kuuluvat Sami Vulli, Anu Kanervo ja Osmi Koskinen. Lisäksi Finlaysonin tuotteita suunnittelevat monet freelancer-suunnittelijat.
Finlaysonin tunnettuja klassikkokuoseja ovat suunnitelleet esimerkiksi Aini Vaari (Coronna vuonna 1958, Taimi vuonna 1961), Pirkko Hammarberg (Optinen Omena vuonna 1973) ja Eine Lepistö (Aalto vuonna 1977)[7]
Finlaysonin sisustustekstiileille on myönnetty suomalaisesta suunnittelusta kertova Design from Finland -merkki, lisäksi monet tuotteet on kehitetty yhteistyössä Allergia- ja astmaliiton kanssa.
Finlaysonin haavena on olla maailman läpinäkyvin tekstiilialan yritys. Yritys on tehnyt työtä tavoitteen edistämiseksi, esimerkiksi julkaisi vastuullisuuden tavoiteohjelman, joka jatkuu vuoteen 2020 saakka. Yritys on myös kierrätyskampanjoiden kautta kerännyt asiakkailta tuotteita kierrätykseen, ja antaneet niille uuden elämän, kuten kierrätetyistä farkkuvaatteista froteepyyhkeitä ja vanhoista pussilakanoista räsymattoja.[8] Yritys valittiin toimialan vastuullisimmaksi toimijaksi kahtena vuonna peräkkäin (2016-2017) Sustainable Brand Index -kuluttajatutkimuksessa.[9]
Elokuussa 2017 Finlayson tiedotti järjestävänsä viikon kestävän kampanjan, jonka aikana naispuoliset asiakkaat saisivat ostoksistaan 17 prosentin alennuksen mutta miesasiakkaat maksaisivat normaalin hinnan. Miesten ja naisten maksamien hintojen erotus lahjoitettaisiin Naisasialiitto Unionille. Kampanjan tarkoituksena on Finlaysonin mukaan herättää keskustelua miesten ja naisten välisestä palkkaerosta.[10][11]
Tiedote sai runsaasti huomiota sosiaalisessa mediassa ja osa kommentoijista kyseenalaisti kampanjan laillisuuden. Yhtiön toimitusjohtaja Jukka Kurttila sanoi olevansa varma siitä että kampanja rikkoisi tasa-arvolakia ja totesi kampanjan olevan "tietoinen ja harkittu riski".[12] Tasa-arvovaltuutettu sai asiasta yhteensä 16 valitusta ja lukuisia yhteydenottoja[13][14] mutta ei ottanut ennakkoon kantaa kampanjan laillisuuteen. Hän totesi kuitenkin asiassa tulleen esille tietoja joiden mukaan asia oli selvittämisen arvoinen.[10][15]
Miesten tasa-arvo ry tuomitsi kampanjan transfobisena ja miehiä syrjivänä. Yhdistyksen mukaan asiakkaiden syrjintä sukupuolen perusteella, asiakkaiden sukupuolen kysyminen tai sen olettaminen eivät ole hyväksyttäviä toimintatapoja. Yhdistys myös syytti Finlaysonia vastakkainasettelun lietsomisesta ja väärän tiedon levittämisestä palkkatasa-arvon suhteen ja totesi, että tasa-arvoa ei edistetä syrjintää lisäämällä vaan siihen puuttumalla. Yhdistys myös totesi Finlaysonin kampanjan uhkaavan normalisoida sukupuolisyrjinnän.[16][17]
Perhe- ja peruspalveluministeri Annika Saarikko sanoi pitävänsä Finlaysonin kampanjaa tärkeänä keskustelunavauksena ja tapana toteuttaa yhteiskuntavastuullisuutta.[18] Myös Ammattiliitto Pron tasa-arvoasiantuntija Tanja Lehtoranta kehui kampanjaa sanomalla sen olevan "hieno tapa kiinnittää huomiota syrjintään ja antaa tuntumaa siihen, miltä tuntuu olla syrjinnän kohteena".[19]
Finlayson tarkensi myöhemmin kampanjaansa siten että kuka tahansa saisi pyytäessään alennuksen sukupuolesta riippumatta. Tasa-arvovaltuutettu selvitti kampanjan lainmukaisuutta ja totesi, että kampanjan tarjoaman edun suurus ei olisi tarpeeksi vähäinen eikä kampanjan toteuttamistapa liittynyt Finlaysonin ilmoittamaan tavoitteeseen edistää samapalkkaisuutta tavalla jolla oltaisiin voitu perustella kampanjan lainmukaisuutta. Tasa-arvovaltuutettu vaati Finlaysonia täsmentämään kampanjaansa koskevaa markkinointiaan siten, että siitä kävisi selvästi ilmi, että jokaisella olisi mahdollisuus saada hinnanalennus sitä erikseen pyytämättä.[13] Kurttila totesi yhtiön olevan pahoillaan valtuutetun päätöksestä mutta että yhtiö tekisi muutoksia kampanjaansa.[20]
Plevna (kutomosali; Pohjoismaiden ensimmäiset sähkövalot)
* Luokka:Suomen teollisuushistoria