Vilhelm Valloittaja
Vilhelm I eli Vilhelm Valloittaja (, , noin 1028 – 9. syyskuuta 1087) oli Normandian herttua 1035–1087 ja Englannin ensimmäinen normannikuningas 1066–1087.
Vilhelm oli Normandian herttuan, Robert I:n, ja tämän rakastajattaren Herlevan ainoa poika. Näin ollen hän syntyi aviottomana lapsena Falaisessa, Ranskassa, ja hänestä on käytetty Englannin aikakirjoissa myös nimitystä Vilhelm Äpärä (, ). Vilhelm oli viikinkipäällikkö Rollon jälkeläinen. Lisäksi Vilhelm oli sukua aikaisemmille Englannin Wessex-sukuisille hallitsijoille ja kaikki Englannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan myöhemmät hallitsijat ovat hänen jälkeläisiään.
Robert kuoli pyhiinvaellusmatkalla palatessaan Jerusalemista vuonna 1035 ja Vilhelmistä tuli Normandian herttua seitsenvuotiaana.[1] Hänet tunnettiin nimellä Vilhelm II, Normandian herttua (). Vilhelm koki monia vaaroja: hänen neuvonantajansa murhattiin ja hänen henkeään uhattiin useita kertoja, mutta hän selvisi hengissä ja osoittautui voimakkaaksi ja häikäilemättömäksi hallitsijaksi[2].
Vilhelm meni naimisiin vuonna 1053 Alfred Suuren jälkeläisen, serkkunsa Flanderin Matildan kanssa. Ajatus Englannin kruununtavoittelusta saattoi perustua tähän, sekä siihen, että Vilhelm oli aiemmin saanut Harald Godwininpojan panttivangiksi Ranskassa tämän haaksirikkouduttua purjehdusmatkallaan, ja Harald oli mahdollisesti vapautuakseen vannonut valan, jonka mukaan Vilhelmistä tulisi Englannin hallitsija. Vilhelmin valtaannousu on kuvitettu kuuluisassa Bayeux'n seinävaatteessa, mutta koska se on normannien teettämä, ei kuvausta voi pitää täysin luotettavana eikä valan sisältöä tiedetä. Haraldin vapauttaminen antaisi ymmärtää tämän luovuttaneen oikeutensa Englannin kruunuun.
Tammikuussa 1066 Vilhelmin lapsettoman serkun, Edvard Tunnustajan kuoltua Vilhelm vaati Englannin kruunua itselleen. Tämä perustui siihen, että Edvard oli mahdollisesti luvannut kruunun hänelle vieraillessaan Vilhelmin luona vuonna 1052 sekä Haraldin vannomaan valaan. Kuninkaaksi kuitenkin kruunattiin Harald Godwininpoika.
Vilhelm alkoi koota armeijaa Englantiin hyökkäämistä varten. Hän sai toiminnalleen paavi Aleksanteri II:n ja Henrik IV:n tuen. Normannijoukkojen vahvuus oli noin 600 laivaa ja 7000 miestä. Vilhelm nousi maihin Pevenseyssa Sussexissa 28. syyskuuta 1066 ja asettui puiseen linnaan lähellä Hastingsia. Tämä oli suora provokaatio Haraldia vastaan, jonka henkilökohtaista omaisuutta Sussexin maa-alueet olivat.
Harald oli juuri taistelemassa pohjoisessa ja lyönyt Stamfordin sillan taistelussa toisen vihollisen, Norjan kuninkaan Harald Ankaran, jota Haraldin veli Tostig Godwininpoika oli tukenut. Harald marssi 250 mailia yhdeksässä päivässä suunnilleen samanvahvuisen armeijan kanssa kuin Vilhelmillä oli, ja kävi tämän kanssa taisteluun, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Hastingsin taistelu. Tämä tapahtui 14. lokakuuta 1066. Legendan mukaan Harald sai surmansa nuolen lävistäessä hänen silmänsä. Kerrotaan, että Vilhelm tappoi Haraldin itse.
Päävihollisen nyt kuoltua Vilhelm marssi hitaasti Lontooseen. Joulupäivänä 1066 hänet kruunattiin Westminster Abbeyssa Englannin kuninkaaksi. Tätä ennen witenagemot oli julistanut Edgar Athelingin kuninkaaksi, mutta se oli ennemminkin vain symbolinen vastarinnan osoitus maahantunkeutuneita normannihyökkääjiä vastaan. Edgar antautui Vilhelmille marraskuun lopussa tai joulukuun alussa, ja Vilhelmistä tuli Englannin kuningas.
Etelä-Englanti alistui Vilhelmin alaisuuteen nopeasti, mutta pohjoisessa jatkui vastarinta seuraavat kuusi vuotta. Talvella 1069–1070 Vilhelm suoritti sarjan operaatioita, jotka tunnetaan nimellä "pohjoisen hävitys" (), jossa erityisesti Northumbria tuhottiin perusteellisesti, ja suurta osaa maata kutsuttiinkin sen jälkeen "erämaaksi" (Waste). Viimeisen vastarinnan, vuoden 1075 jaarlien kapinan Vilhelm kukisti helposti. Arvioidaan että jopa viidesosa Englannin väestöstä kuoli näiden vuosien aikana sotiin, verilöylyihin ja nälkään.
Ranskassa naapurivallat olivat tehneet ryöstöretkiä Normandiaan ja Vilhelm palasi vuonna 1086 hyökätäkseen Mantesin kaupunkiin. Tarinan mukaan taistelussa hänen hevosensa kompastui ja Vilhelm iskeytyi rautaista satulannuppia vasten.[2] Hän kuoli saamiinsa vammoihin St. Gervais'n luostarissa lähellä Rouenia 9. syyskuuta 1087.
Vilhelm Valloittajan aloittama normanniaika vaikutti voimakkaasti Englannin kulttuuriin, mm. feodaalijärjestelmä on perua normanneilta. Vilhelmin hallintojärjestelmä oli oman aikansa oloihin nähden hyvin kehittynyt. Tästä todistavat Domesday book ("tuomiopäivän kirja") -maakirjat, jossa on yksityiskohtaisia tietoja maanomistajien omaisuuksista. Useimmat uudet maanomistajat olivat normanneja. [3]
Merkittävä taidehistoriallinen muinaismuisto Vilhelm Valloittajan ajoilta on Bayeux'n seinävaate, joka kuvaa normannien valloitusretken taustaa ja huipentuu Hastingsin taisteluun.
Normannivalloituksen myötä Englannin aatelin kieleksi tuli normannien ranska. Se sulautui myöhemmin kansan anglosaksiseen kieleen, mutta jätti siihen paljon ranskalaisvaikutteita. Virallisissa dokumenteissa käytettiin kuitenkin latinaa 1070-luvulta lähtien[3].
Vilhelmillä oli neljä poikaa. Vanhin, Robert sai Normandian maat, toinen kuoli metsästysonnettomuudessa seitsemän vuotta ennen Vilhelmin kuolemaa, kolmannesta tuli Englannin kuningas Vilhelm II Punainen ja nuorin sai 5000 hopeapuntaa. Nuorimmasta pojasta tuli myöhemmin Englannin kuningas Henrik I Vilhelm II:n kuoltua lapsettomana.
Check date values in: |accessdate= (help) Check date values in: |accessdate= (help)
Luokka:Normandian herttuat Luokka:Englannin normannihallitsijat Luokka:1020-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1087 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit