Murrosikä
Murrosikä eli puberteetti on ihmisen kehityksessä vaihe, jossa saavutetaan sukukypsyys[1] ja ihmiselimistö kehittyy biologisesti aikuiseksi. Fyysinen murrosikä alkaa tavallisimmin 9–14 vuoden iässä, tytöillä sukurauhaset, eli munasarjat alkavat yleensä kasvaa jo noin kymmenvuotiaana ja ulkoiset muutokset, kuten rintojen kasvu ja kasvun kiihtyminen ilmaantuvat keskimäärin 11 vuoden iässä. Poikien sukurauhaset, eli kivekset alkavat kasvaa noin 12-vuotiaana ja fyysinen kehitys on kiihkeintä pojilla yleensä vasta 14-vuotiaana. Kuitenkin kumpikin sukupuoli saavuttaa sukukypsyyden noin 13 vuoden iässä. Murrosiän fyysiset muutokset kestävät kummallakin sukupuolella 3–5 vuotta. Pojilla lihakset kasvavat ja karvoitus lisääntyy vielä sen jälkeenkin; miehen lihaksisto tulee täysin valmiiksi vasta hieman alle 30 vuoden iässä. Murrosiälle on ominaista nopea pituuskasvu, sekundaaristen sukupuoliominaisuuksien kehittyminen ja usein henkinen ailahtelevuus. Fyysisen murrosiän alkaminen käynnistää myös nuoren henkisen kasvun kohti aikuista, johon liittyy herääminen seksuaalisuuteen, vuorovaikutustaitojen kehittyminen aikuisen tasolle, empatiakyvyn kehittyminen ja henkinen irtautuminen vanhemmista. Nuorten niin henkiset kuin fyysisetkin kehityserot ovat valtavia ikävälillä 10–16 vuotta. Murrosiän alkamisen ajankohta, kuin sen eteneminenkin, muutosten voimakkuus ja kesto ovat täynnä erilaisia variaatioita, mitkä kaikki ovat aivan normaaleja.
Biologinen perimä, luuston kypsyysaste, sukupuoli, psykososiaaliset seikat ja ravinto vaikuttavat siihen, missä vaiheessa muutokset alkavat yksilöllä. Murrosiän aiheuttavat muutokset johtuvat hormonien erityksestä; gonadotropiinien eritys käynnistää ne. Vielä ei ole selvitetty mikä on se signaali, joka aiheuttaa ensin gonadotropiinin erityksen ja sitä kautta sukupuolihormonituotannon kiihtymisen. Tytöillä kynnys tämän signaalin tapahtumiseen alenee lapsuudessa iän myötä poikia nopeammin, mistä johtuen tytöillä murrosikä alkaa aikaisemmin. Joka tapauksessa murrosiän alkamisajankohta kuitenkin on luultavasti monen yksittäisen tekijän summa. Tytöillä esimerkiksi lihavuuden ja varhaisessa vaiheessa alkaneen rintojen kasvun on huomattu kulkevan käsi kädessä. Toisaalta myös joidenkin maasta toiseen adoptoitujen lasten on huomattu kehittyvän jonkin verran tavallista varhaisemmin.
Murrosiän alkamisajankohta on aikaistunut historian kuluessa, mutta nykyään on jo kuitenkin havaittu merkkejä aikaistumisen pysähtymisestä. Kuukautisten alkamisiän varhaistuminen on pysähtynyt jo pitkäksi aikaa keskimäärin noin 13 ikävuoteen, vaikkakin vielä sata vuotta sitten tyttöjen kuukautiset alkoivatkin yleensä vasta 15–16-vuotiaana.
Sukupuolirauhasiin vaikuttavia hormoneja ovat gonadotropiinit, FSH eli follikkeleita stimuloiva hormoni ja LH eli luteinisoiva hormoni, jotka erittyvät aivolisäkkeestä. Gonadotropiinin vaikutuksesta sukupuolirauhaset alkavat tuottaa yhä runsaammin sukupuolihormoneja ja myöhemmin kypsiä sukusoluja. Kaikilla ihmisillä on molempien sukupuolien hormoneita, mutta eri suhteessa. Tästä johtuu, että sukupuolihormonien suhteellisen määrän muutos saa aikaan myös muutoksia sekundaarisissa sukupuoliominaisuuksissa. Anaboliset steroidit eli keinotekoiset miessukupuolihormonit saavat naisella äänen madaltumaan ja parran kasvamaan. Myös miehillä keinotekoiset miessukupuolihormonit voivat aiheuttaa häiriöitä, muun muassa siittiöiden tuotanto voi lakata, ja kivekset kutistua.
Murrosikä alkaa, kun aivolisäke alkaa erittää gonadotropiineita, joita ovat FSH[2] ja LH.[2] Tämä tapahtuu kaikilla terveillä ihmisillä ikävuosien 8 ja 15 välillä. Gonadotropiinien eritys saa aluksi sukupuolirauhaset tuottamaan yhä runsaammin sukupuolihormoneita. Tytöillä vallitsevin sukupuolihormoni on estrogeeni[3] ja pojilla testosteroni.[4] Tytöillä estrogeenitasot saavuttavat aikuisen naisen tason noin 23 vuoden iässä, jolloin on naisen paras ikä lisääntymiselle. Miehillä sen sijaan testosteronitasot kohoavat hitaasti vielä noin 27-vuotiaaksi saakka.
Sekundaariset, eli toissijaiset sukupuoliominaisuudet tarkoittavat muita kuin sukupuolielinten eroavaisuuksia sukupuolten välillä. Ne kehittyvät suunnilleen samaan aikaan kuin sukukypsyyskin saavutetaan. Yksi selkeimmistä murrosiän aikana kehittyvistä ihmisten sekundaarisistä sukupuoliominaisuuksista on miesten suurempi lihasvoima suhteessa naiseen. Ennen murrosikää tytöt ja pojat ovat suhteellisesti yhtä vahvoja, mutta murrosiän päätyttyä pojat ovat selkeästi tyttöjä vahvempia. Tytöillä selkeä murrosiässä kehittyvä sekundaarinen sukupuoliominaisuus ovat rinnat, jollaisia taas pojille ei tavallisesti kehity murrosiässä. Primaariset sukupuoliominaisuudet taas tarkoittavat eroja eri sukupuolten sukuelinten välillä, nekin kehittyvät murrosiän aikana lisää.
Naishormonituotannon runsastuminen murrosiän alettua aiheuttaa aikanaan kaikille tytöille seuraavat muutokset:
pituuskasvu kiihtyy ja samalla myös lantionluu levenee, murrosiän alettua pituuskasvua on tytöillä odotettavissa 15–25 cm, keskimäärin 20 cm. kehon paino nousee nopeasti, jopa 8–10 kiloa vuodessa. rintarauhaset kasvavat, nännit ja nännipiha tummuvat ja kasvavat kokoa iho pehmenee, ja ihon alla oleva rasvakudos lisääntyy lantiolla, reisissä, takapuolessa ja rinnoissa aikuistyyppinen häpy- ja kainalokarvoitus kasvavat, myöhemmin osalle tytöistä myös säärikarvoitus ulkosynnyttimet kasvavat ja pienten häpyhuulten väri tummenee kohtu ja munasarjat kasvavat kokoa valkovuodon eritys alkaa ja runsastuu, emättimen limakalvot paksuuntuvat kuukautiskierto alkaa, keskimäärin 2,3 vuotta rintojen kasvun alkamisesta seksuaaliset halut heräävät, seksuaalinen identiteetti vahvistuu, lisääntyvä kiinnostus omaa ulkonäköään kohtaan.
Aivolisäkkeen erittämät LH- ja FSH-nimiset hormonit käynnistävät munasarjojen naissukupuolihormonituotannon runsastumisen. Murrosiän muutokset alkavat munasarjojen kasvulla, mikä ei ole havaittavissa ulospäin. Tämän takia tyttöjen murrosiän tarkkaa alkamisajankohtaa on vaikea määrittää. Munasarjat aloittavat hitaan kasvunsa yleensä jo varhain, keskimäärin 9-10 vuoden välillä, selvästi aiemmin ennen kuin mitään ulkoisia merkkejä, tai edes valkovuotoa on ehtinyt ilmestyä. Naishormonit alkavat runsastuttuaan keräämään kehoon rasvaa, ja jo 10 vuotta täyttäneen tytön kehon rasvaprosentti on naishormonien johdosta hieman suurempi kuin samanikäisillä pojilla. Munasarjojen kasvun alettua seuraava varsinainen murrosiän ilmoittava merkki on valkovuodon ilmaantuminen, yleensä jo vähän ennen yhtätoista ikävuotta, ja heti tämän perään arastavat pienet hernemäiset kyhmyt nännien alla.[5] Tämä on merkki rintojen kasvun alkamisesta, ja ilmaantuu keskimäärin noin 11 vuoden iässä. Tästä selkeästä murrosiän alkamisesta ilmoittavasta merkistä kestää keskimäärin noin 2,3 vuotta ensimmäisiin kuukautisiin.[6] Heti rintojen kasvun alkessa, alkaa myös pituuskasvun kiihtyminen, osalla pituuskasvu tosin alkaa kiihtyä jo ennen rintojen kasvun alkamista. Noin puolesta vuodesta- vuoteen myöhemmin alkaa tavallisesti ilmaantua häpykarvoitusta häpyhuuliin,[6] tosin kolmasosalla tytöistä häpykarvoitusta alkaa kasvaa jo ennen rintojen kehityksen alkamista, ja toisilla häpykarvoitusta alkaa ilmaantua vasta myöhemmin murrosiässä pituuskasvun jo alettua hidastumaan. Sekä rintojen kasvu, että häpykarvoituksen ilmaantuminen voivat alkaa jo 8-vuotiaana,[7] tai vasta 13-vuotiaana ollen silti täysin normaalia. Nämä ovat kuitenkin ääripäät, ja tyypillisimmillään murrosiän merkit tulevat näkyville tytöillä 10–12 ikävuosien välillä, keskimäärin 11-vuotiaana. Eli keskimäärin 11 vuotta täyttäneellä tytöllä ei ole mitään ulkoisia merkkejä murrosiästä, mutta niitä alkaa ilmestyä nopeasti tämän jälkeen, ja murrosiän fyysiset merkit ovat jo selkeästi nähtävissä ulkopuolisille tytön saavuttaessa 12 vuoden iän, kuukautiset tulevat noin 13-vuotiaana ja keho hyvin lähellä aikuista 15–16-vuotiaana. Henkinen murrosikä etenee noin vuoden-parin vuoden viivellä ja kestää kaksi kertaa fyysistä pidempään, yli 20-vuotiaaksi. Karkeasti voidaan sanoa, että vain harvalla juuri 10vuotta täyttäneellä tytöllä on mitään fyysisiä murrosiän merkkejä, sen sijaan niitä on jo useimmiten lähes kaikilla juuri 13vuotta täyttäneistä tytöistä.
Tytöillä pituuskasvu alkaa kiihtyä useimmiten heti murrosiän alettua, eli keskimäärin jo 11 vuoden iässä, ja kasvu on nopeimmillaan yleensä noin 12-vuotiaana. Kuukautisten alkaessa kasvupyrähdyksen huippu on yleensä jo ohitettu aikaa sitten. Tytöillä kasvupyrähdys ei usein ole aivan yhtä voimakas kuin pojilla, ja pituutta voi tulla vuodessa esimerkiksi 7–10cm, kun taas pojilla ylittyy helposti 10cm voimakkaimman kasvuvuoden aikana. Tytöillä pituuskasvu on murrosiässäkin usein melko tasaista, vaikkakin se kiihtyy jonkin verran. Pituuskasvu on nopeimmillaan hieman yli vuoden kuluttua ensimmäisten merkkien ilmaantumisesta, eli keskimäärin noin 12 vuoden iässä, tämän jälkeen kasvu hidastuu asteittain ja keskimäärin noin 13. ikävuoden alussa alkavat kuukautiset. Tytöt saavuttavat aikuispituutensa keskimäärin kaksi vuotta kuukautisten alkamisen jälkeen, eli nykyisin noin 15-vuotiaana, mutta osalla se päättyy jo 13-vuotiaana ja osalla vasta 17-vuotiaana. Murrosiässä eri ruumiinosien luut kehittyvät eri tahtia. Ensin aikuiskokonsa saavuttavat jalkojen luut, sitten sääret ja lopulta muu keho. Tytön lantionluut levenevät, jotta lapsi mahtuisi synnytyksessä ulos.[8] Myös arat kyhmyt nännien alla kasvavat, mikä näkyy rintojen kasvamisena. Nännit kasvavat, kehittyvät ja tummenevat. Rinnat kehittyvät noin neljän vuoden ajan. Toisilla kasvu alkaa nopeasti, toisilla rintojen kasvu saattaa aluksi olla toissijaista, kiihtyen vasta myöhemmässä vaiheessa. Toisilla tytöillä rinnat kasvavat alun alkaenkin erittäin hitaasti ja jäävätkin myös pienehköiksi. Rasvakudosta kertyy tytöillä murrosiän aikana lantion seudulle, pakaroihin ja reisiin.[7] Ilmiön biologinen tarkoitus on ollut sekä kiihottaa miehiä,[8] että suoda vararavintoa raskaana olevalle naiselle. Valkovuotoa tulee yleensä aluksi niukasti, mutta ajan myötä vuodot runsastuvat aikuisen tasolle ja asettuvat lopulta kuukautisten mukailemaan rytmiin kuukautisten alettua. Valkovuodon tarkoitus on toimia emättimen puhdistusnesteenä. Kainaloihin kasvaa karvoitusta,[8] ja hiki alkaa haista voimakkaammin.[8] Häpyhuulet kasvavat ja tummenevat, ja klitoris eli häpykieli kasvaa hieman. Häpyhuulista pienet häpyhuulet kasvavat selvästi eniten. Ulkoisten sukupuolielinten lisäksi myös tytön sisällä tapahtuu murrosiässä nopeasti muutoksia: emätin pitenee ja vahvistuu, immenkalvo vahvistuu ja aukenee ja kohdun massa kasvaa.
Osalle tytöistä kasvaa murrosiän loppupuolella tummia säärikarvoja, mikä johtuu miessukupuolihormonien läsnäolosta. Tytöille ei tule äänenmurrosta, toisin kuin pojille, mutta miessukuhormonien läsnäolon takia tytön ääni madaltuu hitaasti koko elämän ajan alkaen noin 13–14 -vuotiaasta, tämän takia naisen ääni on yleensä vähemmän korkea, kuin nuoren tytön ääni ja edelleen vanhuksella ääni on nuorta naista matalampi. Naisen iän voikin yleensä miestä helpommin päätellä äänen perusteella. Tytöillä kasvonpiirteet eivät muutu paljoa murrosiässä, toisin kuin pojilla, joilla kasvonpiirteet miehistyvät. Veren hemoglobiinitaso ei nouse tytöillä murrosiässä, eikä lihasmassa juurikaan kasva, toisin kuin pojilla. Kuukautisten alkamisen jälkeen voi esiintyä kuukautisrytmin tietyissä vaiheissa mielialan suurempaa vaihtelua, mikä johtuu vaihtelevista naishormonitasoista. Mieshormonit, jotka myös aiheuttavat naisille karvoituksen kasvun, voimistavat naisen sukupuoliviettiä. Poikien tahattomien erektioiden tapaan myös monilla tytöillä voi murrosiässä sattua välillä tahattomia kiihottumisia, jotka ilmenevät emättimen kostumisena, häpykielen jäykistymisenä ja häpyhuulien turpoamisena. Murrosiässä myös tytöt masturboivat säännöllisesti.
Noin 2,3 vuotta rintojen kehityksen ja valkovuodon alkamisesta ja noin vuosi kasvupyrähdyksen nopeimman vaiheen jälkeen alkavat yleensä ensimmäiset kuukautiset. Suomalaisilla tytöillä kuukautiset alkavat noin 13-vuotiaana, mutta ajankohta vaihtelee 10 ja 16 ikävuoden välillä. On siis täysin normaalia, jos kuukautiset alkavatkin jo alakoulussa tai vasta yläkoulun lopulla, tai vasta sen jälkeen. Ensimmäiset kuukautiset tulevat lähes aina kasvun nopeimman vaiheen mentyä, eli kuukautisten alkaminen kertoo tytön murrosiän olevan jo hidastumisvaiheessa. Kuukautisten jälkeen hidastuvaa kasvua on odotettavissa vielä noin kaksi vuotta, kuitenkin luusto vahvistuu ja vankistuu tämän jälkeenkin. FSH käynnistää kantasolun kypsymisen munasarjassa munasoluksi. Kantasolun ympärille muodostuu munarakkula, joka erittää rakkulahormonia eli estrogeeniä. LH saa valmiin munasolun irtoamaan munasarjasta (ovulaatio), ja munarakkula muuttuu keltaiseksi keltarauhaseksi. Se alkaa erittää keltarauhashormonia eli progesteronia. Kuukautiset tulevat pari ensimmäistä vuotta epäsäännöllisesti, mutta sitten ne pikkuhiljaa tasoittuvat kuukausittaiseen rytmiin, joka on jokaisella hieman eri pituinen, mutta keskimäärin 28 päivää.
Kuukautisten alkamisen jälkeen tytön pituuskasvu hidastuu selvästi ja pituutta tulee yleensä enää 2–8cm, mutta aikuisen keho on muotoutunut täysin vasta kahdenkymmenen vuoden iässä.
Mieshormonituotannon runsastuminen murrosiän alettua aiheuttaa aikanaan kaikille pojille seuraavat muutokset:
hien haju voimistuu pituuskasvu kiihtyy, ja samalla myös hartiat levenevät. Murrosiän alettua pojilla on odotettavissa pituuskasvua noin 20–36 cm, keskimäärin 28 cm. paino saattaa nousta kasvun johdosta jopa 10–15 kg vuodessa, kun ennen murrosikää painon nousu on keskimäärin 2,5–4 kg vuodessa iho paksunee ja muuttuu karheammaksi nännit ja nännipiha tummuvat kasvojen muodot miehistyvät: alaleuka jykevöityy ja nenä kasvaa äänen madaltuminen, eli äänenmurros: äänielimet kaulassa kasvavat, kurkunpää työntyy alemmas ja kasvaa muodostaen näkyvän ”aataminomenan” aikuistyyppinen miehinen karvoitus ilmaantuu, ensin häpy- ja kainalokarvoitus, sitten säärien ja reisien karvoitus, myöhemmin myös parta- ja rintakarvoitus kivekset kasvavat, kivespussi tummenee, siitin kasvaa, terskan harjanne nousee ja kehittyy siemennesteen eritys alkaa peniksen kasvun alettua lihasmassa kasvaa, proteiinisynteesi tehostuu murrosiän lopulla korkean testosteronipitoisuuden ansiosta veren hemoglobiinipitoisuus nousee aikuisen miehen tasolle seksuaaliset halut heräävät, seksuaalinen identiteetti vahvistuu, lisääntyvä kiinnostus omaa ulkonäköään kohtaan
Pojilla murrosikä alkaa noin 9–15 vuoden iässä.[9] Pojilla murrosikä alkaa kuitenkin tyttöjä hitaammin.[10] Keskimääräinen murrosiän alkamisikä on pojilla noin 12 vuotta, jolloin keskimäärin kivesten kasvu lähtee käyntiin. Muutokset etenevät pojilla kuitenkin aluksi hitaasti, ja lähinnä vain sukupuolielinten seudulla, joten merkit ovat kuitenkin ulkopuolisille nähtävissä vasta 14 vuoteen mennessä, ja keho on hyvin lähellä aikuista vasta 17–19-vuotiaana. Karkeasti voidaan sanoa, että vain harvalla 11-vuotiaalla pojalla on mitään fyysisiä merkkejä murrosiästä, sen sijaan lähes kaikilla 14-vuotiailla pojilla on jo murrosiän merkkejä. Pieni osa pojista näyttää ulkonäöltään aikuismaiselta jo 14-vuotiaana, mutta toisaalta osa on siinä iässä keholtaan vielä toistaiseksi täysin lapsia. Kehitys on loppujen lopuksi kuitenkin siis yksilöllistä. Poikien kesken murrosiän alkamisessa on suurempaa hajontaa, kuin tytöillä, jopa kuusi vuotta (murrosiän alkaminen 9–15-vuotiaana). Poikien suuren vaihtelun murrosiän aikataulussa huomaa äänenmurroksen ajankohdasta, kaikkein aikaisimmilla pojilla ääni muuttuu jo 11 vuoden iässä, ja kaikkein myöhäisimmillä vasta 17-vuotiaana. Pojilla pääsääntöinen murrosiän muutoksia aiheuttava hormoni on testosteroni, joka saa aikaan useimmat poikien muutoksista.[11] Mieshormonit aiheuttavat pojille muun muassa sukupuolielinten kasvun, äänenmurroksen, lihasmassan kasvamisen ja kehon runsaahkon karvoittumisen.[11] Lisäksi sillä on osansa kasvuhormonin lisääntymisen alkamiseen, ja näin kasvun kiihtymiseen. Muutokset tapahtuvat pojilla varsinkin alussa hitaasti, sillä pituuskasvu alkaa kiihtyä vasta noin reilun vuoden, toisilla jopa kahden vuoden kuluttua murrosiän alkamisesta, kun taas tytöillä pituuskasvu kiihtyy hiljalleen heti murrosiän alettua, tai ainakin vähän sen jälkeen. Tytöillä kasvun kiihtyminen ei toisaalta ole yhtä voimakasta kuin pojilla.
Pojilla murrosiän muutosten sarjan käynnistää kivesten kasvu.[11] Se alkaa keskimäärin 12-vuotiaana, mutta aikaisintaan jo yhdeksänvuotiaana, ja myöhäisintään vähän ennen viittätoista ikävuotta. Kehitysvaiheena kivesten kasvun alkaminen vastaa tyttöjen munasarjojen kasvun alkamista, mikä tapahtuu yleensä jo 9–10-vuotiaana. Kivesten kasvu alkaa kun aivolisäkkeen erittämät LH- ja FSH-hormonit alkavat stimuloida sitä osaa kiveksistä yhä enemmän, joka tuottaa sukupuolihormoneita. Kivekset ovat olleet koko lapsuuden lähes lepotilassa, mutta nyt ne alkavat tuottaa yhä runsaammin testosteronia. Koska kivesten tuottama testosteronimäärä on aluksi vähäistä, se aiheuttaa aluksi yksinomaan kivesten kasvua.[11] Kivekset kasvavat murrosiän aikana vajaasta kahdesta sentistä viisisenttisiksi.[11] Pääasiassa tämä kasvu kestää noin neljä vuotta, eli fyysisen murrosiän alusta loppuun. Kivesten kasvu jatkuu kuitenkin murrosiän jälkeenkin hitaana reilun kahdenkymmenen vuoden ikään saakka, jolloin miesten testosteroniarvot ovat suurimmillaan. Vanhuksilla kivesten koko on huomattavasti nuoria miehiä pienempi, ja ne tuottavat vähemmän testosteronia. Siitin kasvaa tavallisesti noin kivesten toisena ja kolmantena kasvuvuotena, eli keskimäärin ikävuosina 13–15. Kivesten koko toimii siis indikaattorina sille missä vaiheessa murrosiän kehitys suunnilleen on, sillä isommat kivekset tuottavat enemmän testosteronia. Kivesten aikuiskoko ei kuitenkaan määrää esimerkiksi sitä, kuinka pitkäksi siitin kasvaa, vaan se on täysin riippuvaista geeneistä. Kivesten koko vaikuttaa kuitenkin oleellisesti hedelmällisyyteen. Aikuisen miehen kivesten tulisi olla ainakin 4,5 cm pitkät, jotta siitoskyky ja siittiömäärä olisi tarpeeksi hyvä. Yleensä kivesten koko on maksimissaan keskimäärin 5 cm. 4,5–5 cm pitkät normaalit kivekset ovat yleensä tilavuudeltaan 20 millilitraa, ja näin hedelmälliset. Sen sijaan jos kivesten pituus aikuisella on vain 4,0 cm, niiden tilavuus on tällöin usein vain 10 millilitraa, jolloin mies on hedelmätön. Siemennestettä alkaa erittyä jo siinä vaiheessa kun kivekset saavuttavat noin vajaan 3 cm pituuden, mikä tapahtuu noin 13-vuotiaana. Tästä on kuitenkin vielä pitkä matka siihen, kun ne ovat tarpeeksi isot tuottaakseen siitoskykyistä runsasta siittiömäärää. Näin ollen voidaankin sanoa, että vaikka pojalla olisivatkin jo juuri siemensyöksyt alkaneet, ei se välttämättä tarkoita heti sitä, että hän voisi saada vielä lapsia, vaan sukukypsyys saavutetaan pikkuhiljaa.
Noin reilun puolen vuoden kuluttua kivesten kasvuun lähdöstä, eli noin 12,5-vuotiaana alkaa sukupuolielinten ympärille kasvaa aluksi hentoa tummaa häpykarvoitusta. [11] Tämä on useimmiten ensimmäinen merkki murrosiästä, jonka poika voi itse huomata.
Kun kivekset ovat kasvaneet noin vuoden verran, ne tuottavat jo tarpeeksi testosteronia, jotta seuraavien muutosten sarja voi alkaa. Tämä vaihe alkaa keskimäärin 13,0-vuotiaana, mutta vaihtelee eri henkilöillä 11. ja 15. ikävuoden välillä. Nyt alkavat siemensyöksyt, kainalokarvoituksen kasvaminen ja hien hajun voimistuminen, sekä peniksen kasvu. Pituuskasvu alkaa kiihtyä yleensä puolen kuluttua edellisten muutosten sarjan tapahtumisesta, eli noin 13,5-vuotiaana. Siittimen erektiopituus kasvaa seuraavan kahden vuoden aikana seitsemästä sentistä noin neljääntoista senttiin, mutta aikuisten erektiokoot vaihtelevat kuitenkin yhdeksästä sentistä yli kahteenkymmeneen senttiin. Siemennestettä erittyy aluksi vähän, ja se on melko läpinäkyvän vesimäistä ja siittiömäärältäänkin niukkaa, mutta parin vuoden aikana sen siittiömäärä kasvaa ja itse nestekin muuttuu liisterimäiseksi ja samean vaaleaksi. Poika saa ensimmäisen siemensyöksynsä yleensä masturboimalla, mutta varsinkin nuoruudessa on tavallista että siemensyöksyjä tulee myös yöaikaan, varsinkin eroottisten unien aikana. Pojat aloittavat säännöllisen masturboinnin yleensä 12–13 vuotiaana, se saattaakin olla ensimmäinen merkki alkavasta puberteetista ja seksuaalisesta kehityksestä.
Kasvupyrähdys kestää yleensä vuodesta kahteen vuotta, sen alkamisikä vaihtelee 11. ja 16. vuoden välillä. Se alkaa pojilla keskimäärin 13,5 vuoden iässä. Kasvupyrähdys on keskimäärin kaikkein nopeimmillaan pojilla noin 14.5-vuotiaana, ja kasvu jatkuu yleensä nopeana vielä vähän päälle 15-vuotiaaksi. Tässä vaiheessa poika voikin kasvaa jopa 9–15 cm vuodessa, ja toisinaan jotkut pojat saattavat venähtää lyhyemmässäkin ajassa saman verran. Kasvupyrähdyksen aikana pojan kasvonpiirteet miehistyvät ja harteet levenevät. Pojilla kasvupyrähdys on usein tyttöjä selkeämpi ja kasvupyrähdeyksen hidastuminen nopeimman vaiheen mentyä on nopeampaa kuin tytöillä. Jo ennen varsinaisen pituuskasvun kiihtymistä on havaittavissa jalkapöytien kasvua. Pojilla pituuskasvu loppuu kokonaan noin 17-20-vuotiaana.
Lähes kaikki pojat kärsivät finneistä ja aknesta murrosiässä. Oireilu alkaa yleensä kasvupyrähdyksen huipun mentyä. Pahinta aknea sairastavatkin usein 15–20-vuotiaat pojat. Finnejä tulee paitsi kasvoihin, mutta myös hartioihin, yläselkään ja jopa kaulaan. Pojan tulisi käydä pesulla joka päivä. Pojat sairastavat murrosiässä usein herkemmin aknea kuin tytöt. Nuoruusiän akne hiipuu pojilla yleensä kahteenkymmeneenviiteen ikävuoteen mennessä.
Usein äänenmurros alkaa kahden vuoden kuluttua kivesten kasvun alkamisesta, keskimäärin kasvupyrähdyksen nopeimmassa vaiheessa, eli noin 14-vuotiaana. Äänenmurroksen alkamisessa ja sen kulussakin on paljon yksilöllistä vaihtelua: ensimmäisillä äänenmurros alkaa jo 11-vuotiaana ja viimeisillä vasta 17-vuotiaana. Toisilla ääni muuttuu radikaalisti alle puolessa vuodessa, toisilla hitaampi vaiheittainen madaltuminen kestää parikin vuotta. Nämä ovat kuitenkin ääripäät. Äänenmurroksessa pojan ääni madaltuu noin oktaavin verran. Äänenmurroksen edetessä aataminomena laskeutuu[11] niin, että se tulee varsinkin laihemmilla pojilla helposti näkyviin. Aikuisen miehen ääni muuttuu hitaasti vielä aikuisuudessakin ikääntymisen myötä.
Hormonitasojen heittelemisen takia yli puolella pojista esiintyy gynekomastiaa, eli rintojen väliaikaista arastusta ja pientä turpoamista. Se menee yleensä ohi muutamassa kuukaudessa, viimeistään parissa vuodessa. Gynekomastia ilmenee pojilla yhtäkkiä ilmestyvinä arkoina hernemäisinä kyhmyinä nännien alla, eli oire on sama kuin tyttöjen rintojen kasvun alussa. Monesti tämä kyhmy tulee vain toisen nännin alle kerrallaan, joskus kummankin. Gynekomastia on tavallisinta 13–15-vuotiailla pojilla, joista 60 prosenttia kärsii siitä jossakin vaiheessa. Monille pojille tämä on kova paikka, ja gynekomastiaa yritetään peitellä kaikin mahdollisin tavoin, vaikka se kehittyy harvoin näkyväksi. Testosteroni vaikuttaa mielentiloihin, mistä johtuu etteivät miehet itke aivan yhtä helposti kuin pikkupojat. Miehet ovatkin testosteronin ansiosta keskimäärin mielentiloiltaan vakaampia kuin naiset. Testosteroni lisää myös seksuaalista halukkuutta. Kuitenkin, sekä miehissä, että naisissa on seksuaalisesti erittäin aktiivisia ja vähemmän aktiivisia yksilöitä. Tahattomat erektiot ovat tavallisia murrosikäisillä pojilla,[12] mutta myös nuorilla miehilläkin ja niitä saattaa tulla jopa sellaisissa tilanteissa, jotka eivät itse pojasta ole lainkaan kiihottavia.
Murrosiän lopulla, 15–20-vuotiaana lihasmassa kasvaa[12] ja häpykarvoitus leviää ohuena vanana napaan saakka. Monilla säärien karvoitus tummuu ja lisääntyy miesmäiseksi. Yleensä varsinainen partakarvoitus ilmestyy vasta murrosiän lopulla tai vasta lähempänä 25. ikävuotta, tosin pieniä tummia viiksen haivenia saattaa ilmestyä ylähuuleen jo 13–15-vuotiaana.[13][14]Yleensä rintakarvoitus kasvaa viimeisenä, tosin joillekin se voi ilmaantua runsaana jo ennen 16 vuoden ikääkin. Pojan lihasmassa ja veren hemoglobiinitasot kasvavat murrosiän lopulla huimasti, mikä näkyy usein urheilusuoritusten paranemisena. Vaikka murrosikä ja pituuskasvu päättyvätkin pojilla noin 18-vuotiaana, kuitenkin pojan vartalo rotevoituu ja vahvistuu aina 25-vuotiaaksi saakka, vaikkei pituuskasvua enää tapahdukaan. Testosteroni tehostaa proteiinisynteesiä, minkä ansiosta aikuisen miehen on aikuista naista helpompi kasvattaa lihasmassaa.
Murrosiän alkamiseen vaikuttavat muun muassa perimä ja ympäristö. Nämä erot ovat niin suuria, että on hankala sanoa, mikä on liian varhaista ja mikä liian myöhäistä puberteettia. Pojilla puberteetti on liian varhainen, jos kivesten kasvua ja häpykarvoituksen ilmaantumista on jo ennen yhdeksää ikävuotta,[2] tai äänenmurros alkaa jo ennen kuin poika täyttää 11 vuotta. Vastaavasti tytöillä puberteetti on liian varhainen jos merkkejä häpykarvoituksesta tai rintojen kasvusta ilmenee jo kahdeksanvuotiaana[2] tai aiemmin. Aikainen puberteetti on syytä estää lääkehoidoin, kunnes lapsi on vähintään 10-vuotias, mielellään 11–12-vuotias. Jos lapsi on henkisesti tai pituuskasvultaan ikäisiään selvästi jäljessä, voidaan puberteettia tarpeen tullen viivästyttää 13-vuotiaaksi saakka. Liian aikaisesta puberteetista on lapselle yleensä henkistä haittaa, ja liian aikainen kasvupyrähdys johtaa yleensä vähentyneeseen aikuispituuteen. Aikainen puberteetti lisää myös seksitautien tarttumisriskiä.[15] Puberteetti on kummallakin sukupuolella liian myöhässä jos mitään merkkejä ei ole vielä 15-vuotissyntymäpäivänäkään nähtävissä. 14-vuotiaana alkava puberteetti kuuluu vielä normaaleihin puberteetin alkamisen variaatioihin osalla pojista, mutta tytöillä kyseessä voi tällöin olla kyse jo kehityshäiriöstä. Tytöillä valkovuodon tulisi alkaa viimeistään 13 vuoden iässä, ja rintojen kasvun tulisi olla viimeistään 14 vuoteen mennessä jo näkyvillä. Myöhäisestä puberteetista voi tietyissä tapauksissa olla lapselle hyötyä, jos hän on henkisesti selvästi jälkeenjäänyt muista ikäisistään. Tällaisissa tapauksissa murrosikää ei tarvitse välttämättä välittömästi vielä käynnistää keinotekoisesti, vaikka lapsi olisikin jo 15-vuotias ja myöhäisestä kehityksestä ei ole lapselle henkistä haittaa. Monille myöhään kehittyville 14–15-vuotiaille pojille myöhäinen kehittyminen on kova paikka, ja jos se haittaa merkittävästi pojan elämää, tulisi murrosiän aikaistamista harkita. Näillä pojilla on usein ensin huolen aihe heidän pieni kokonsa, myöhemmin puuttuva tai liian hidas sukupuolinen kehitys. Tytöille vastaavasti liian aikainen murrosikä on usein ongelmallinen. Tytöille normaalia myöhemmin alkanut puberteetti ei yleensä tuo niin suurta henkistä haittaa. Tavallista myöhäisemmästä puberteetista on nuorelle lähinnä henkistä ja sosiaalista haittaa, eikä myöhään alkanut puberteetti esimerkiksi yleensä vähennä odotettua aikuispituutta, mutta se saavutetaan yleensä myöhemmin. Lisäksi myöhään kehittynyt nuori saattaa näyttää vuosia tavallista nuoremmalta pitkälle aikuisuuteen. On mahdollista, että myöhäisellä murrosiän kehityksellä olisi yhteys tavallista hieman hitaampaan vanhenemiseen ja pidempään elinikään. Kuitenkaan varhain alkaneella murrosiällä ei ole yleensä yhteyttä nopeampaan vanhenemiseen, tai lyhyempään elinikään.
Nuorison terveydenhoidon ammattilaiset, kouluterveydenhoitaja ja koululääkäri, pystyvät arvioimaan onko yksittäisen teini-ikäisen murrosikä luontaisesti myöhäinen vai onko kyseessä jokin muu tila, jota pitää tutkia ja mahdollisesti hoitaa.
Kuten yllä on kuvattu, murrosiän tuomat muutokset etenevät eri yksilöillä hiukan eri tahdissa. Joskus ero on niin suuri, että asiaa on syytä tutkia tai hoitaa. Tutkimuksen tarvetta voi arvioida vertaamalla asianomaisia elimiä tietoteoksissa löytyviin kuviin.
Pojan on syytä hakea apua, jos siitin on voimakkaasti taipunut tai ei ojennu erektiossa. Paisuvaisten tulee olla jotakuinkin samankokoiset ja täyttyä verellä niin, että siitin ojentuu suurin piirtein pystyyn ja eteen. Esinahka pitää saada kokonaan terskan taakse. Siittimen koko vaihtelee päivästä toiseen, joskus se voi olla pitkä ja kapea, seuraavana päivänä paksumpi, joten koon vaihtelusta ei kannata välittää. Jos siitin ei lainkaan kehity, vaan pysyy vielä 15–17-vuotiaana samanmuotoisena ja -kokoisena kuin lapsuusiällä, on syytä ottaa yhteyttä esimerkiksi kouluterveydenhoitoon. Siellä voidaan tutkia kuinka kivekset toimivat tai onko kyseessä hormonihäiriö, joka häiritsee kehitystä.
Jos poikalapsella on sukupuolikromosomihäiriö, lääkäri voi määrätä testosteronilisän, jolla saadaan alkamaan murrosikään kuuluvat muutokset. Yksi tällainen häiriö on Klinefelterin syndrooma, jossa pojalla on kolme tai useampi sukupuolikromosomi tavanomaisen kahden sijaan. Jos pojalla on liian lyhyt virtsaputki, täytyy puberteetin jälkeen varmistaa, että virtsaputki on riittävän pitkä eikä häiritse erektiota.
Tytön kuukautisten pitäisi alkaa kuudenteentoista ikävuoteen mennessä. Joskus biologisen ja hormonaalisen kierron käynnistämiseen tarvitaan hormonihoitoa, kuten esimerkiksi ehkäisytabletteja. Tätä ei voida kuitenkaan käyttää, ellei ulkoisten sukuelinten karvoituksen määrä ja laatu osoita riittävää kypsyyttä. Myös tytöillä voi olla sukupuolikromosomiston häiriöitä, joita on hoidettava estrogeenillä ennen kuin heille voi kehittyä naiseuden ulkoisia tunnuksia, kuten rinnat, selkeästi erottuva vyötärö ja pyöreä lantio. Yksi esimerkki tällaisesta häiriöstä on Turnerin syndrooma, jossa tytöllä on vain yksi sukupuolikromosomi kahden sijaan.
Myös muut geenihäiriöt voivat johtaa puberteetin häiriöihin. Monia niistä voidaan helpottaa merkittävästi, jos apua haetaan ajoissa. Joskus syntyy intersukupuolisia lapsia, joilla on sekä miehen että naisen sukupuolikudosta. Heitä on vanhastaan kutsuttu hermafrodiiteiksi. Näiden lasten sukupuoli-identiteetti täytyy päättää heidän ulkoisen kehityksensä mukaisesti. Tunnetaan myös tila, jota kutsutaan testosteroniresistenssiksi. Sitä ei välttämättä saada selville, ennen kuin 16–20-vuotias tyttö tulee hoitoon puuttuvien kuukautisten vuoksi. Kyseessä on nainen, jolla on naisen sukupuoli-identiteetti, mutta miehen kromosomisto ja heikosti kehittyneet naisen sukupuolituntomerkit. Näillä naisilla on heikosti kehittyneet kivekset, jotka tuottavat testosteronia, johon heidän ruumiinsa ei lainkaan reagoi. Kivekset poistetaan ja kehitystä voidaan sen jälkeen suunnata naisellisempaan suuntaan estrogeenin avulla.
Murrosikä on henkisesti hyvin suurta kasvun aikaa. Aivoissa muun muassa etulohkossa tapahtuu murrosiän alussa muutoksia. Murrosikään kuuluu selvä ajatusmaailman muuttuminen ja kypsyminen, sekä itsenäistyminen vanhemmista ja lähentyminen ikätovereihin. Tämä saattaa näkyä nuorison uppiniskaisuutena ja kapinointina vanhempia ja muita auktoriteetteja kohtaan. Kehon fyysisten muutosten seurauksena nuori joutuu muodostamaan itsestään uuden kehonkaavan eli kokemuksen omasta kehosta. Lisäksi toisten ihmisten suhtautuminen nuoreen muuttuu nuoren kasvaessa hyvin lyhyessä ajassa lapsesta aikuisen mittoihin, mihin nuori joutuu sopeutumaan. Monenlaiset kokeilut ovat murrosikäisillä ja vanhemmilla nuorilla tavallisia. Murrosikäisillä on usein huono itsetunto, ja erityisesti monien murrosikäisten tyttöjen ongelmana on anoreksia. Murrosiässä tulee vastaan kaksi tärkeää kehityskriisiä, identiteettikriisi ja ihmissuhdekriisi. Nuoruuden henkinen kehitys alkaa noin 12-vuotiaana, ja kehitys jatkuu pitkälle nuoreen aikuisuuteen, noin 22–25 vuoden ikään saakka, jolloin lapsesta on kehittynyt ajattelultaan täysin aikuinen ihminen.
Murrosiän psyykkinen kehitys tapahtuu kolmessa vaiheessa.[16] Seuraavana esitetty vaihejärjestelmä kuvaa tasapainoisessa ideaaliympäristössä kehittyneiden nuorten psyykkistä kehitystä, kun mahdolliset häiriötekijät ovat minimissään. Vanhempien ero, koulukiusaaminen ja nuoruusiän masennus usein pahentavat henkistä murrosikää, ja arimmassa kehitysvaiheessa saattavat jopa rikkoa nuoren itsetunnon kehityksen pysyvästi.
Murrosikää edeltää latenssivaihe, jota kutsutaan yleensä lapsuudeksi. Tällöin lapsi elää sovussa vanhempiensa kanssa, ja on erittäin riippuvainen heistä, niin henkisesti kuin taloudellisestikin. Myös seksuaalisuuteen liittyvät asiat ovat tällöin taka-alalla. Tässä vaiheessa lapsi keskittyy lähinnä oppimaan kaikenlaisia uusia asioita, samalla kun sosiaaliset taidot edelleen kehittyvät. Tämä vaihe loppuu yleensä noin 10–13-vuotiaana.
Murrosiän ensimmäistä vaihetta kutsutaan usein varhaisnuoruudeksi. Se ajoittuu tyypillisesti noin 11–14 ikävuosiin ja alkaa tavallisesti fyysisten muutostenkin alkaessa. Vaihe kestää jokaisella noin 2–3 vuotta, aikaisilla kehittyjillä kesto on usein myöhäisempiä pidempään ja eteneminen hitaampaa. Myöhään kehittyvät nuoret voivat olla tässä vaiheessa vielä 15-vuotiaanakin, toisinaan ensimmäinen vaihe jätetään taakse jo 13,5-vuotiaana.
Ensimmäisessä vaiheessa nuoren suurin tehtävä on sopeutua omaan nopeasti muuttuvaan kehoonsa.[16] Tässä vaiheessa nuoren suhtautuminen vanhempiinsa on usein ailahtelevaa, ja nuoren ristiriidat varsinkin samaa sukupuolta olevaan vanhempaan alkavat kasvaa. Vanhempien käyttäytymisellä on suuri merkitys tämän ikäisen lapsen kehitykseen, sillä nuoruuden alussa voimistuu usein tarve kokeilla uusia asioita, etenkin vanhempien esittämiä käytösmalleja. Varhaisnuoret ovatkin alttiita erilaisille kokeiluille, kuten tupakan poltolle. Nuoren käytös ja ajatusmaailma ovat vielä melko lapsenomaisia. Koulukiusaaminen on rajuinta ikävaiheen lopulla, varhaisnuoren on yleensä hyvin vaikea hyväksyä erilaisuutta. Seksuaalisuus herää ensimmäistä kertaa tässä vaiheessa, mikä on nuorelle hämmentävää ja saattaa aiheuttaa jo sinällään ristiriitaisia tunteita. Sekä tytöillä että pojilla masturbointi on tavallista. Tässä vaiheessa tytöt ja pojat alkavat pyrkiä yhä selvemmin erottumaan toisistaan, mikä näkyy muun muassa koulussa pukeutumisena ja käytösmalleina.
Murrosiän toisessa vaiheessa ollaan yleensä noin 15–17-vuotiaana, riippuen yksilöstä. Suurin osa siirtyy tähän vaiheeseen noin 15 vuoden iässä ja siirtyy vaiheesta pois noin 18-vuotiaana.
Toisen eli keskivaiheen alkuun ajoittuu nuoruuden nopein henkinen kehitys. Tässä vaiheessa kiinnostus ja kontaktit vastakkaiseen tai samaan sukupuoleen lisääntyvät, vaikkei vielä välttämättä seurustella. Nuoren omat seksuaalisuuteen ja identiteettiin liittyvät kysymykset painavat mieltä, ja nuori irtaantuu vanhemmista yhä enemmän. Nuori alkaa huomata vanhemmissa vastaavanlaisesti henkiset vahvuudet ja heikkoudet kuin hänen ystävissäänkin. Kuitenkin suvaitsevaisuus erilaisia ihmisiä kohtaan on usein vielä vähäistä. Nuori on kriittinen itseään kohtaan ja tarkka sen suhteen, mitä toiset hänestä ajattelevat ja minkälaisessa seurassa hän liikkuu. Toisaalta massasta erottuminen positiivisella tavalla on usein nuorten keskuudessa arvostettua. Monelle nuorelle on tässä iässä tärkeää kuulua johonkin, esimerkiksi tiettyyn kaveriseuraan tai toisista erottuvaan nuorten ryhmään. Pukeutuminen ja ulkonäkö alkavat kiinnostaa enemmässä määrin myös poikia.
Toisessa vaiheessa nuori alkaa ottaa yhä enemmän kontaktia aikuisten ihmisten keskusteluihin. Vaiheen suurin tehtävä onkin hyväksyä oman henkisen minän ja mielen muuttuminen lapsesta nuoreksi ja sitä kautta aikuiseksi. Itsetunnon vahvistuminen on vaiheelle olennaista. Nuoren on myös opittava uusi kehon kaava, sillä keho on vasta äskettäin saanut nopeasti aikuisen muotonsa. Tässä vaiheessa voi jo nuoren käytöksessä huomata monia aikuismaisia piirteitä, vaikka monen nuoren sisällä toisinaan kuohuu. Nuoren oikeuden taju alkaa kehittyä, ja hän pystyy yhä helpommin asettumaan toisen asemaan. Nyt nuori alkaa enemmän punnitsemaan, mikä on oikein ja mikä väärin.
Kolmannessa vaiheessa ollaan jo murrosiän loppusuoralla. Tässä vaiheessa ollaan noin 18–22-vuotiaana, ja se päättyy nuoren aikuisuuden siirtymään, joka ajoittuu noin 20-21-vuoden ikään. Ihminen on henkisesti täysin kehittynyt vasta 23-vuotiaana, mutta ikääntymisen johdosta muutoksia tapahtuu lisää vielä myöhemmin.
Kolmannessa vaiheessa nuori pyrkii itsenäistymään vanhemmistaan lopullisesti, ja kotoa poismuutto sekä seurustelusuhteet alkavat tulla ajankohtaisiksi. Vaiheelle on tyypillistä lopullinen seestyminen, moni nuori alkaa hyväksyä itsensä omana itsenään itsetuntemuksen kasvaessa. Nuori ei enää tarkkaile koko ajan ympäristössään sitä, mitä muut hänestä ajattelevat. Lisäksi toisten erilaisuuden hyväksyminen ja suvaitsevaisuus kasvavat. Monet nuoret etsivät itseään, ja hahmottavat nyt turvallisen menneisyyden takanaan ja tulevaisuuden edessään, jossa hän näkee paljon mahdollisuuksia. Aikuistuneen nuoren katse siirtyy itsetutkiskelusta tulevaisuuteen ja sen tuomiin haasteisiin.
Tytöt kokevat ensimmäisen yhdyntänsä keskimäärin 17-vuotiaana ja pojat 18-vuotiaana. Myöhäisimmät kokevat sen vasta yli 20-vuotiaana ja aikaisimmat jo selvästi alle 15-vuotiaana, mikä on kuitenkin usein liian varhaista sukupuolisesti aktiiviselle elämälle. Kaverisuhteet tulevat nuorelle entistäkin tärkeämmiksi, samoin kumppanin etsintä.
James Mourilyan Tanner, Growth at Adolescence, Blackwell, Oxford, 1962.
Luokka:Kehityspsykologia Luokka:Nuoruus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit