Olympialaiset
Olympialaiset ovat suuret kansainväliset ja monilajiset urheilukilpailut. Ne järjestetään kahden vuoden välein niin, että kesäolympialaiset ja talviolympialaiset vuorottelevat. Olympiakisat keskittyvät yhden kaupungin ympärille ja niiden pitopaikan määrää Kansainvälinen olympiakomitea.
Nykyaikaiset olympialaiset perustuvat antiikin aikana Olympiassa Kreikassa järjestettyjen Olympian kisojen perintöön. Kreikassa järjestettiin 1800-luvulla myös neljät Zappaan olympialaiset, joita pidetään nykyaikaisten olympialaisten edeltäjinä samoin kuin englantilaisia Wenlockin olympialaisia kisoja.
Nykyaikaiset olympialaiset järjestettiin ensimmäisen kerran Ateenassa vuonna 1896. Ensimmäisistä kisoista asti jokaisissa olympialaisissa ovat olleet mukana vain miekkailu, pyöräily, uinti, voimistelu ja yleisurheilu (soutu olisi listalla ellei lajia olisi peruutettu huonon sään vuoksi vuonna 1896).
Vuodesta 1924 alkaen kisat on jaettu erillisiin kesä- ja talviolympialaisiin ja vuoteen 1992 saakka kesä- ja talvikisat järjestettiin samana vuonna. Tämän jälkeen rytmiä muutettiin siten, että seuraavat talvikisat olivat 1994 ja siitä lähtien neljän vuoden välein.[1]
Vuosina 1912–1948 järjestettiin olympiakisojen yhteydessä myös olympiakisojen taidekilpailuja, ja senkin jälkeen on taidetapahtumia toisinaan järjestetty kisojen ohessa.
Nykyaikaisiin olympialaisiin saivat alun perin osallistua vain amatöörit eli kilpailijat, jotka harjoittavat urheilua ilman taloudellisen hyödyn tavoittelua. Avery Brundagen puheenjohtajakauden jälkeen 1970-luvulta lähtien Kansainvälinen olympiakomitea alkoi suhtautua ammattilaisurheilijoihin entistä suopeammin kasvattaakseen olympialaisten taloudellista tuottoa.[2] Vuonna 1988 ammattilaisurheilijat saivat muutamaa lajia lukuun ottamatta täyden osanotto-oikeuden olympialaisiin[3].
Vuonna 1960 otettiin olympialaisten useimpiin lajeihin käyttöön karsintaraja, joka urheilijan tulee saavuttaa halutessaan osallistua kisoihin. Yleisurheilussa ja uinnissa on käytössä karsintarajat. Muissa lajeissa kisapaikat jaetaan karsintakilpailujen tai ranking-listojen perusteella. Jokaisella Kansainvälisen olympiakomitean jäsenmaalla on silti oikeus lähettää olympialaisiin yksi urheilija (kesäolympialaisiin yksi yleisurheilija ja yksi uintiurheilija), vaikka urheilija ei olisikaan selvittänyt karsintarajoja.
Kesäolympialaiset 1896, Ateena, Kreikka Kesäolympialaiset 1900, Pariisi, Ranska Kesäolympialaiset 1904, Saint Louis, Yhdysvallat Kesäolympialaiset 1908, Rooma, Italia > Lontoo, Britannia Kesäolympialaiset 1912, Tukholma, Ruotsi Kesäolympialaiset 1916, Berliini, Saksa: ei järjestetty ensimmäisen maailmansodan takia Kesäolympialaiset 1920, Antwerpen, Belgia Kesäolympialaiset 1924, Pariisi, Ranska Kesäolympialaiset 1928, Amsterdam, Alankomaat Kesäolympialaiset 1932, Los Angeles, Yhdysvallat Kesäolympialaiset 1936, Berliini, Saksa Kesäolympialaiset 1940, Tokio, Japani > Helsinki, Suomi: ei järjestetty toisen maailmansodan takia Kesäolympialaiset 1944, Lontoo, Britannia: ei järjestetty toisen maailmansodan takia Kesäolympialaiset 1948, Lontoo, Britannia Kesäolympialaiset 1952, Helsinki, Suomi Kesäolympialaiset 1956, Melbourne, Australia Kesäolympialaiset 1960, Rooma, Italia Kesäolympialaiset 1964, Tokio, Japani Kesäolympialaiset 1968, Meksiko, Meksiko Kesäolympialaiset 1972, München, Saksa Kesäolympialaiset 1976, Montreal, Kanada Kesäolympialaiset 1980, Moskova, Neuvostoliitto Kesäolympialaiset 1984, Los Angeles, Yhdysvallat Kesäolympialaiset 1988, Soul, Etelä-Korea Kesäolympialaiset 1992, Barcelona, Espanja Kesäolympialaiset 1996, Atlanta, Yhdysvallat Kesäolympialaiset 2000, Sydney, Australia Kesäolympialaiset 2004, Ateena, Kreikka Kesäolympialaiset 2008, Peking, Kiina Kesäolympialaiset 2012, Lontoo, Britannia Kesäolympialaiset 2016, Rio de Janeiro, Brasilia Kesäolympialaiset 2020, Tokio, Japani Kesäolympialaiset 2024, Pariisi, Ranska Kesäolympialaiset 2028, Los Angeles, Yhdysvallat
Talviolympialaiset 1924, Chamonix, Ranska Talviolympialaiset 1928, Sankt Moritz, Sveitsi Talviolympialaiset 1932, Lake Placid, Yhdysvallat Talviolympialaiset 1936, Garmisch-Partenkirchen, Saksa Talviolympialaiset 1940, Sapporo, Japani > Sankt Moritz, Sveitsi > Garmisch-Partenkirchen, Saksa: ei järjestetty toisen maailmansodan takia Talviolympialaiset 1944, Cortina d'Ampezzo, Italia: ei järjestetty toisen maailmansodan takia Talviolympialaiset 1948, Sankt Moritz, Sveitsi Talviolympialaiset 1952, Oslo, Norja Talviolympialaiset 1956, Cortina d'Ampezzo, Italia Talviolympialaiset 1960, Squaw Valley, Yhdysvallat Talviolympialaiset 1964, Innsbruck, Itävalta Talviolympialaiset 1968, Grenoble, Ranska Talviolympialaiset 1972, Sapporo, Japani Talviolympialaiset 1976, Innsbruck, Itävalta Talviolympialaiset 1980, Lake Placid, Yhdysvallat Talviolympialaiset 1984, Sarajevo, Jugoslavia Talviolympialaiset 1988, Calgary, Kanada Talviolympialaiset 1992, Albertville, Ranska Talviolympialaiset 1994, Lillehammer, Norja Talviolympialaiset 1998, Nagano, Japani Talviolympialaiset 2002, Salt Lake City, Yhdysvallat Talviolympialaiset 2006, Torino, Italia Talviolympialaiset 2010, Vancouver, Kanada Talviolympialaiset 2014, Sotši, Venäjä Talviolympialaiset 2018, Pyeongchang, Korean tasavalta Talviolympialaiset 2022, Peking, Kiina
Useat maat boikotoivat kesäolympiakisoja vuosina 1956, 1976, 1980 ja 1984. Vuoden 1956 boikotti liittyi Unkarin kansannousuun ja Suezin kriisiin, vuoden 1976 boikotti liittyi Etelä-Afrikan rotusortoon, vuoden 1980 boikotti Neuvostoliiton Afganistanin sotaan ja vuoden 1984 boikotti oli vastatoimi vuoden 1980 boikotille. Näitä vuosia ennenkin olympiakisoissa oli koettu pienempiä boikotteja.
Maat, jotka boikotoivat 1956 kisoja, on korostettu sinisellä. Maat, jotka boikotoivat 1976 kisoja, on korostettu sinisellä. Maat, jotka boikotoivat 1980 kisoja, on korostettu sinisellä. Maat, jotka boikotoivat 1984 kisoja, on korostettu sinisellä.
Olympiatunnuksen muodostavat viisi toisiinsa yhdistyvää rengasta, joiden esikuva löydettiin vanhasta alttarista Olympian raunioilta. Olympiarenkaat ovat maailman tunnetuin tuotemerkki. Tunnuksen suunnitteli nykyaikaisten olympialaisten isä Pierre de Coubertin. Aluksi renkaat olivat ketjuna viisi rengasta peräkkäin, kun nykyään ne ovat kahdessa kerroksessa. Kansainvälisen Olympiakomitean mukaan olympiarenkaat kuvastavat viittä maailman maanosaa, jotka olympian henki yhdistää (renkaat yhdessä toisiinsa), sekä urheilijoita, jotka eri puolilta maailmaa kokoontuvat yhteen olympialaisten ajaksi.
Renkaiden symboliikasta on ollut myös muita tulkintoja:
Renkaat kuvaavat sitä, että antiikin aikaan kisat kestivät viisi päivää. Renkaat kuvaavat antiikin olympialaisten tärkeintä ja arvostetuinta lajia, viisiottelua. Renkaat kuvaavat de Coubertinin käsitystä siitä, että urheilu kehittää viittä elämän aluetta (oma-aloitteisuutta, sitkeyttä ja peräänantamattomuutta, tehokkuutta, täydellisyyden tavoittelua ja vaaran halveksuntaa).
Olympialipun kuusi eri väriä (renkaiden värit+pohjana valkoinen) edustavat maailman kansoja, sillä vähintään yksi lipun väreistä löytyy kaikkien maailman valtioiden lipuista.
Koska nykyaikaiset olympiakisat jatkavat antiikin olympiakisojen perinnettä, olympiatuli sytytetään ennen kisoja auringonsäteistä Olympian lehdossa Kreikassa, josta se kuljetetaan kisapaikalle. Ensimmäinen soihtuviesti Olympiasta olympialaisten isäntäkaupunkiin järjestettiin Berliinin olympialaisten yhteydessä 1936.
Olympialaisten tunnus on Citius, altius, fortius, joka tarkoittaa nopeammin, korkeammalle, voimakkaammin.
Olympiakisojen lajien kolme parasta saavat mitalin: ensimmäinen kultaisen, toinen hopeisen ja kolmas pronssisen. Kahdeksan parasta saavat kunniakirjan.[4] Jokainen olympialaisiin osallistuva urheilija saa muistomitalin.
Olympiamitali on halkaisijaltaan vähintään 6 senttimetriä ja paksuudeltaan vähintään 3 millimetriä[4]. Kultamitalin kultapitoisuus oli vuoden 2012 kesäolympiakisoissa 1,36 % eli 6 grammaa. Mitalista 93 % oli hopeaa ja 6 % kuparia. Olympialaisten kultamitalin kultapitoisuus on vähentynyt kisa kisalta, ja vielä vuosien 1904, 1908 ja 1912 olympiakisoissa mitali oli täyskultaa, tosin nykyistä pienempi.[5] Kultamitaleita jaettiin ensimmäisen kerran vuoden 1904 kesäolympiakisoissa; edellisissä kisoissa voittajat olivat saaneet kullatun pronssiplakaatin[4].
Nykyisin käytössä oleva alkuperäinen Ateenan olympialaisiin 1896 tehty olympiahymni on kreikkalaisten Spyrídon Samáraksen säveltämä ja Kostís Palamáksen sanoittama.
Vuodesta 1968 alkaen on useimpia olympiakisoja varten suunniteltu oma maskotti, yleensä eläin- tai ihmishahmo. Maskotti on yleensä ollut sellainen, että se on jollain tavalla liittynyt kyseiseen maahan missä kisat pidetään, esim. Venäjällä Miska-karhu tai Kanadassa Amik-majava.[6]
Ensimmäinen maskotti nähtiin Grenoblen talvikisoissa vuonna 1968, missä Schuss-niminen yksijalkainen hiihtäjähahmo esiintyi kuvissa ja leluissa. Virallisen kisamaskotin tittelin sai kuitenkin vasta Münchenin vuoden 1972 kesäkisojen maskotti Waldi.
Olympiavala on olympialaisten avajaisissa lausuttava juhlallinen ja rituaalinen lupaus, jonka yksi urheilija lausuu kaikkien urheilijoiden ja yksi tuomari kaikkien tuomarien puolesta.
* Ray Ewryn mitalien määrä riippuu siitä, lasketaanko vuoden 1906 kesäolympialaisten (välikisat) mitaleja mukaan.
Gerevichin ja Kovácsin saavutukset tekee ainutlaatuisiksi se, että heiltä jäivät väliin kahdet kisat toisen maailmansodan takia.
Edward ”Eddie” Eagan, Yhdysvallat, kultaa nyrkkeilyssä vuonna 1920 ja rattikelkkailussa vuonna 1932. Christa Luding-Rothenburger, Saksa, (pikaluistelu ja ratapyöräily), samalla ensimmäinen saavutukseen yltänyt naisurheilija. Lisäksi hän jäi olympiahistoriaan ainoana mitalin samana vuonna sekä kesä- että talviolympialaisista voittaneena urheilijana. Clara Hughes, Kanada, (pyöräily ja pikaluistelu) Jacob Tullin Thams, Norja, (mäkihyppy ja purjehdus) Lauryn Williams, Yhdysvallat (pikajuoksu ja rattikelkkailu)
Gillis Grafström, Ruotsi, kultaa taitoluistelussa 1920, 1924, 1928 ja hopeaa 1932. Taitoluistelu oli kesäkisojen ohjelmassa 1920, sen jälkeen talvikisoissa. Grafström oli myös ensimmäinen joka voitti sekä kesä- että talvikisoissa kultaa, tai ylipäätänsä mitalin sillä pariluistelu jossa Ludovika ja Walter Jakobsson ottivat 1924 hopeaa oli seuraavana päivänä miesten luistelun jälkeen. Ludovika Jakobsson ja Walter Jakobsson, Suomi, taitoluistelu, 1920 taitoluistelu oli kesäkisoissa, 1924 talvikisoissa. Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Herbert Drury ja Frank Synott, hopealla Antwerpenissa 1920 ja Chamonix’ssa 1924
10 Ian Millar, Kanada, ratsastus, 1972–2012 [7]
8 Josefa Idem, Saksa / Italia, melonta, 1984–2012
28 vuotta Aladár Gerevich, Unkari, miekkailu 1932–1960
24 vuotta Birgit Fischer, DDR/Saksa, melonta, 1980–2004
64 v 8 kk 14 pv Oscar Swahn, Ruotsi, ammunta, 1912[8]
54 v 8 kk 1 pv Sybil Newall, Iso-Britannia, jousiammunta, 1908
Korkeintaan 12-vuotias tuntematon ranskalaispoika hollantilaisten perämiehenä, kaksikkosoutu, 1900[9] 13 v 9 kk 9 pv Klaus Zerta, GER, soutu, 1960
13 v 8 kk 25 pv Marjorie Gestring, USA, uimahypyt, 1936
72 v 9 kk 6 pv Oscar Swahn, Ruotsi, ammunta, 1920
70 v 5 pv Lorna Johnstone, GBR, ratsastus, 1972
10 v 7 kk 5 pv Dimitrios Lundras, GRE, voimistelu, 1896
11 v 8 kk 28 pv Luigina Giavotti, ITA, voimistelu, 1928
Kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja oli Ateenan kisoissa 1896 kolmiloikan voittanut James B. Connolly.[10]
Olympialaisten mitalitilasto maiden mukaan Luettelo Kansainvälisen olympiakomitean jäsenmaista Luettelo olympialajeista Nuorten olympialaiset Suomi kesäolympialaisissa Paralympialaiset Deaflympics Special Olympics Shakkiolympialaiset
David Wallechinsky: The Complete Book of the Olympics
Lasse Erola: Omituiset olympialaiset
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit