Nopeusrajoitus
Nopeusrajoitus on liikenneväylälle asetettu ajoneuvon suurin sallittu nopeus. Väylälle voi olla asetettu myös vähimmäisnopeus, jota ei saa alittaa. Nopeusrajoitus voi olla myös ajoneuvo- tai kuljettajakohtainen. Nopeusrajoituksen ylittäminen on rikos, jota kutsutaan ylinopeudeksi.
Nopeusrajoitusten avulla pyritään alentamaan tienkäyttäjien onnettomuusriskiä sekä vähentämään liikenneonnettomuuksien määrää ja vakavuutta. Niiden avulla saadaan aikaan tasainen liikennevirta, jolloin ohitusten tarve vähenee. Nopeusrajoituksilla myös autetaan poikittaisen ja liittyvän liikenteen sujumista, luodaan katto tilannenopeuksille sekä parannetaan ennakoitavuutta.[1]
Nykyään suurimmalla osalla liikenneväylistä on nopeusrajoitus. Ensimmäinen nopeusrajoitus säädettiin 1861 Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja se oli 10 mailia (16 kilometriä) tunnissa.
Vuonna 1962 Suomessa kokeiltiin kattonopeutta, joka oli 90 kilometriä tunnissa. Kokeilu tapahtui Turun ja Porin, Uudenmaan ja Hämeen lääneissä, ja se kesti neljän kuukauden ajan. Tätäkin ennen oli saatettu sakottaa liian suurista tilannenopeuksista esimerkiksi kaarteissa. Lisäksi kaupungeilla, kauppaloilla ja maalaiskunnilla oli ollut käytössä omat sisäiset nopeusrajoituksensa. Joillakin ajoneuvoilla taas oli ajoneuvokohtaisia rajoituksia.[2]
Vuoden 1962 kattonopeuskokeilusta saatujen tulosten perusteella nopeusrajoitukset olivat vuosina 1963–1964 voimassa suurimpien juhlapyhien aikana koko maassa. Kattonopeus sai osakseen runsaasti arvostelua ja vastustusta, ja nopeuskokeilun tuloksia vähäteltiin. Nopeusrajoitusten nähtiin aiheuttavan jonoja ja heikentävän liikenneturvallisuutta, ja äärimmillään niitä pidettiin jopa yksilönvapauden rajoittamisena. Erityisen voimakkaasti asiaan ottivat kantaa auto- ja moottorilehtien toimittajat, ja esimerkiksi Tekniikan Maailman pääkirjoituksessa keväällä 1963 kysyttiin, "olisiko jo aika luopua jonkin asian härkäpäisestä ajamisesta". Synkkien onnettomuustilastojen vuoksi yleinen mielipide alkoi 1960-luvun loppupuolella kuitenkin vähitellen kallistua nopeusrajoitusten kannalle. Vuonna 1968 asetettu Tapaturmantorjunta ry:n liikennejaoksen (Talja) tutkimusryhmä totesi, ettei lyhytaikaisilla nopeusrajoituksilla näyttänyt olleen vaikutusta liikenneonnettomuuksien määrään; sen sijaan onnettomuuksien vakavuusaste oli hieman lieventynyt.[3]
Pysyvän nopeusrajoitusjärjestelmän kehittäminen alkoi Suomessa 1973 sen jälkeen, kun presidentti Urho Kekkonen oli esittänyt nopeusrajoituksia uudenvuodenpuheessaan.[4] Nopeusrajoituskokeilu alkoi elokuussa 1973 Etelä-Suomessa suurin piirtein linjan Kokkola–Savonlinna eteläpuolella. Rajoitukset koskivat valta- ja kantateitä. Suurimmat sallitut nopeudet olivat tuolloin 60, 80, 100 ja 120km/h. Moottoritiet, tavalliset maantiet, paikallis- ja kylätiet jäivät kokeilun ulkopuolelle eikä niille vielä tuolloin asetettu nopeusrajoituksia, aiempia paikallisia rajoituksia lukuun ottamatta. Kokeilun pääperiaatteena oli asettaa sorateille enimmäisnopeudeksi 80km/h ja päällystetyille teille joko 100 tai 120km/h. Mutkaisilla tai mäkisillä teillä voitiin käyttää 60km/h rajoitusta. Suuri osa aiemmin voimassa olleista 70 ja 90km/h rajoituksista muutettiin 60 tai 80km/h rajoituksiksi. Sen sijaan aiemmat 50km/h rajoitukset jätettiin ennalleen.[5]
Öljykriisin vuoksi koko Suomen alueella määrättiin 21. joulukuuta 1973 alkaen kaikkien ajoneuvojen suurimmaksi sallituksi nopeudeksi 80 kilometriä tunnissa, ja tämä rajoitus oli voimassa kesäkuun loppuun 1974 saakka. Rajoituksella oli voimakas vaikutus liikenneturvallisuuteen: kun tammikuussa 1973 tieliikenteessä oli saanut surmansa 102 ihmistä, tammikuussa 1974 vastaava luku oli vain 44, mikä merkitsi 57 prosentin laskua. "Kriisirajoituksen" päätyttyä onnettomuuksissa kuolleiden ja loukkaantuneiden lukumäärä nousi kuitenkin jälleen miltei edellisvuosien tasolle.[6]
Pysyväksi nopeusrajoitusjärjestelmä vakiintui vuonna 1978[1]. Vuonna 1973 tieliikenneonnettomuuksissa menehtyi Suomessa noin 1100 ihmistä ja vuonna 1978 noin 600[7].
Vuoden 1973 kokeilun yhteydessä otettiin käyttöön myös pysyviksi tarkoitetut ajoneuvokohtaiset rajoitukset. Näistä merkittävimmät olivat linja-, kuorma-, paketti- ja erikoisautoille sekä perävaunuyhdistelmille asetettu 80km/h rajoitus sekä moottoripyörien kattonopeus 120km/h.[5]
Seuraavassa käsitellään nykyisiä nopeusrajoituksia Manner-Suomessa. Ahvenanmaalla on käytössä eri rajoitukset.
Manner-Suomen teillä käytetyt nopeusrajoitukset ovat 20, 30, 40, 50, 60, 70, 80, 100 ja 120km/h:[8]
20km/h on käytössä vain erityistapauksissa (raja-asemat, kävelykatu, pihakatu). 30km/h on käytössä taajamissa mm. asuntoalueilla, keskustoissa, vaarallisissa kohdissa ja erityiskohteissa kuten koulujen lähellä. Se on enimmäisnopeus, jos tiellä on merkitsemättömiä hidasteita kuten töyssyjä. 40km/h on käytössä taajamissa. Se on enimmäisnopeus korotetun suojatien kohdalla. 50km/h on yleisrajoitus taajamissa. Sitä voidaan käyttää myös taajamien ulkopuolella. Se on enimmäisrajoitus vartioimattomassa tasoristeyksessä. 60km/h on korkein sallittu nopeusrajoitus taajamissa, kiertoliittymissä, liikennevalottomien suojateiden kohdalla, vartioiduissa tasoristeyksissä, lauttarannassa ja avattavan sillan kohdalla. 70km/h rajoitusta käytetään erityistapauksissa taajamien ulkopuolella. Se on korkein mahdollinen rajoitus liikennevaloristeyksessä. 80km/h on yleisrajoitus taajamien ulkopuolella. Se on myös enimmäisnopeus sorateillä. 100km/h on korkein rajoitus moottoriteiden ulkopuolella. Talvella se on myös moottoriteiden enimmäisnopeus. 120km/h rajoitusta käytetään vain moottoriteillä kesäaikaan.
Maastossa yleinen nopeusrajoitus on 60 km/h maalla ja 80 km/h jäällä.[9]
Talveksi nopeusrajoituksia lasketaan monin paikoin. Kaikki 120km/h rajoitukset lasketaan 100km:iin/h. Alhaisempia talvinopeusrajoituksia ovat 60, 70 ja 80km/h.[8]
Muut määräaikaiset ja tilapäiset rajoitukset ovat yleensä 30, 40, 50, 60 ja 80km/h. Määräaikaisia nopeusrajoituksia käytetään esimerkiksi lomakauden tai koulun lukukauden aikana. Tilapäisiä rajoituksia käytetään mm. tietyömailla.[8]
Ellei muuta ole liikennemerkein osoitettu, on nopeusrajoitus taajamassa 50km/h ja sen ulkopuolella 80km/h.
Muu kuin yleisrajoitus on osoitettava liikennemerkillä. Varsinaisten nopeusrajoitusmerkkien lisäksi käytössä ovat taajaman (yleisrajoitus 50km/h) ja piha- tai kävelykadun (rajoitus 20km/h) alkamista ja päättymistä osoittavat merkit.[8]
Nopeusrajoitusalue-liikennemerkillä voidaan asettaa korkeintaan 40km/h rajoitus taajamissa ja 60km/h taajamien ulkopuolella.[8]
361. Nopeusrajoitus 362. Nopeusrajoitus päättyy 363. Nopeusrajoitusalue 364. Nopeusrajoitusalue päättyy 365. Ajokaistakohtainen kielto tai rajoitus 571. Taajama 572. Taajama päättyy 573. Pihakatu 574. Pihakatu päättyy 575. Kävelykatu 576. Kävelykatu päättyy
Rajoilla ja autolauttojen satamissa käytetään myös yleinen nopeusrajoitus -merkkiä, joka osoittaa yleisrajoitukset Suomessa. Lisäksi nopeusrajoitus voidaan maalata tiehen.
Seuraavasta taulukosta ilmenee eri nopeusrajoitusalueiden kokonaispituus Suomen maanteillä vuosina 1996—2015 (ilman ramppeja):[10]
Suomessa käytetyt enimmäisnopeussuositukset ovat yleensä 40, 50, 60, 70 ja 80km/h. Suositusta käytetään kaarteissa ja hirvivaara-alueilla, kun rajoituksen mukainen nopeus on liian korkea. Suosituksen syy ilmoitetaan varoitusmerkillä.[8]
653. Enimmäisnopeussuositus
Linja-autot autossa on lukkiutumattomat jarrut autossa on turvavyö jokaisella istumapaikalla autossa ei ole seisovia matkustajia katsastuksessa hyväksytty tälle nopeudelle, ja auton takana on mustin 20mm levein reunoin varustettu keltainen, halkaisijaltaan 240mm:n mittainen pyöreä kilpi, johon on mustin 120mm korkein numeroin merkitty luku 100.
Pakettiautot omamassa alle 1,8 t ja otettu käyttöön vuonna 1981 tai myöhemmin tai omamassa alle 1,875 t ja otettu käyttöön vuonna 1995 tai myöhemmin tai varustettu lukkiutumattomin jarruin ja kuljettajan turvatyynyllä.
Matkailuautot turvavyöt kaikilla istumapaikoilla, lukkiutumattomat jarrut, kuljettajan turvatyyny todettu katsastuksessa tai tyyppihyväksynnässä täyttävän nopeusluokan edellytyksenä olevat vaatimukset ja takana mustin 20mm levein reunoin varustettu keltainen, halkaisijaltaan 240mm:n mittainen pyöreä kilpi, johon on mustin 120mm korkein numeroin merkitty luku 100.
Kuorma-autot Ajoneuvoyhdistelmät Muut kuin edellä mainitut linja-, paketti-, ja matkailuautot Moottorikelkat jääpeitteisellä vesialueella
Hinattaessa toista moottoriajoneuvoa Autot, joihin kytketty kokonaismassaltaan yli 750kg:n jarruton hinattava ajoneuvo Autot, moottoripyörät sekä kolmi- ja nelipyörät, johon on kytketty jousittamaton hinattava ajoneuvo Moottorikelkat ja muut maastoajoneuvot maastossa maa-alueilla
Ajoneuvoyhdistelmät, jossa muunlaisia kuin ilmarenkaita
Vuosina 1972–1996 oli käytössä niin sanottu kasikympin lätkä. Se oli valkoinen, pyöreä, irtonainen muovinen kiekko, jonka halkaisija oli noin 120 mm ja jossa oli musta reunus sekä luku<b data-parsoid='{"dsr":[15385,15393,3,3]}'>80 mustilla numeroilla. Kiekkoa käyttivät äskettäin ajokortin saaneet kuljettajat ensimmäisen vuoden ajan. Ajoneuvo, jossa oli tällainen lätkä, ei saanut ylittää nopeutta 80kilometriä tunnissa. Kiekko tuli asettaa autoon tai moottoripyörään siten, että se oli selvästi takaapäin näkyvissä. Ajokortissa oli myös merkintä kuljettajalle määrätystä nopeusrajoituksesta.
Nopeusrajoituksen ylittäminen kolme kertaa ensimmäisen vuoden sisällä ajokortin saamisesta johti harkinnanvaraiseen ajo-oikeuden menettämiseen ja usein myös nimismiehen puhutteluun. Liikenneministerin asettama työryhmä on pohtinut lätkän palauttamista käyttöön.[12]
Ahvenanmaalla taajamassa on 50km/h yleisrajoitus. Rajoitus voi olla myös tätä alhaisempi. Taajamien ulkopuolella yleisrajoitus on 70km/h. Myös 90km/h rajoituksia voidaan käyttää.[13]
Ylinopeus on rikos, josta seuraa rikesakko tai päiväsakkoa. Vireillä olevan lakialoitteen mukaan rikesakko on tarkoitus muuttaa liikennevirhemaksuksi.[14] Tuomariliiton ja Lakimiesliiton lausunnon mukaan muutos poistaa syyttömyysolettaman eli todistustaakka siirtyy syyttäjältä liikennevirhemaksun saajalle.[14] Ulkomaille ei ylinopeudesta sakkoja lähetetä[15].
Nopeusrajoitukset vaihtelevat maittain. Useimmissa Euroopan maissa on käytössä samantapainen rajoitusjärjestelmä kuin Suomessakin: yleinen nopeusrajoitus taajamassa, taajamien ulkopuolella ja moottoritiellä. Monissa maissa on myös "pikatielle" oma erillinen rajoituksensa, joka asettuu taajaman ulkopuolisen ja moottoritierajoituksen välille. Useista maista pikatiet tai moottoritiet puuttuvat.[16]
Useimmissa maissa nopeusrajoitukset on asetettu kilometreinä tunnissa (km/h). Eräissä maissa, ainakin Englannissa ja Yhdysvalloissa, rajoitukset ovat maileina tunnissa (mph). 1mph = 1,6km/h.
Korkein Euroopassa käytetty nopeusrajoitus on tiettävästi 140km/h, mikä on voimassa Puolassa ja Bulgariassa.[16] Italian vuoden 2002 laki sallii normaalin 130km/h rajoituksen sijasta 150km/h tietyt turvaehdot täyttäville moottoriteille, mutta mahdollisuutta ei ole 2013 mennessä koskaan käytetty.[17][18] Itävallassa on vuonna 2006 kokeiltu 160km/h rajoitusta yhdellä moottoritieosuudella. Kokeilu lopetettiin 2007 turvallisuus- ja ympäristösyistä.[19][20]
Toisessa ääripäässä on Vatikaani. Siellä enimmäisnopeus on vain 30km/h.[21]
Saksa ja Mansaari ovat Euroopassa poikkeuksellisia. Molemmissa on edelleen teitä, joilla ei ole nopeusrajoitusta.
Osalla Saksan moottoriteistä eli Autobahneista on vapaa kattonopeus. Vapaa nopeus koskee myös eräitä muita teitä. Enimmäisnopeudeksi suositellaan Saksassa 130km/h, mutta sen noudattaminen ei ole pakollista.[16]
Mansaarella ei ole yleistä nopeusrajoitusta lainkaan. Saaren hallituksen mukaan sellainen ei parantaisi liikenneturvallisuutta.[22]
Yhdistyneen kuningaskunnan nopeusrajoitukset poikkeavat useimmista muista maista siten, että ne on määritelty maileina tunnissa (mph). Yleisrajoitukset ovat seuraavat: taajamassa 30mph (48km/h), maantiellä 60mph (96km/h) ja kaksiajorataisilla sekä moottoriteillä 70mph (112km/h).[23] Nämä yleiset nopeusrajoitukset pätevät kaikkialla, ellei muuten ole liikennemerkein osoitettu.
Englannissa on käytössä 6-portainen nopeusrajoitusasteikko. Rajoitukset ovat 20, 30, 40, 50, 60 ja 70mph, mitkä metrijärjestelmässä vastaavat rajoituksia 32, 48, 64, 80, 96 ja 112km/h:[24]
20mph on tarkoitettu asuinkaduille ja alueille, joilla on paljon kevyttä liikennettä tai joilla moottoriajoneuvoliikenne ei ole tärkeintä. 30mph on yleisrajoitus taajamissa. 40mph on tarkoitettu korkeatasoisille teille taajamiin ja niiden liepeille sekä maanteille, joilla on paljon mutkia, risteyksiä tai liittymiä. 50mph on tarkoitettu taajamien kehäteille ja ulosmenoteille sekä alhaisemman tason maanteille. 60mph on yleisrajoitus maanteillä. Se on tarkoitettu korkean tason maanteille. 70mph on yleisrajoitus moottoriteillä ja muilla kaksiajorataisilla teillä (engl. 'dual carriageway').
Uuden 80mph (128km/h) rajoituksen käyttöönottoa on suunniteltu moottoriteille, mutta se ei vielä 2013 ole voimassa.[24][25]
Ruotsi oli tiettävästi ensimmäinen maa, joka otti käyttöön nopeusrajoitukset koko tieverkolleen. Vuonna 1955 otettiin Ruotsissa käyttöön yleinen 50km/h rajoitus taajamissa. Vuonna 1971 otettiin käyttöön nopeusrajoitus myös taajamien ulkopuolella, ensin kokeiluna ja vuodesta 1980 vakinaisena. Tuolloisen järjestelmän nopeusportaat olivat 50, 70, 90 ja 110km/h. Perusnopeudet olivat samat kuin nykyisinkin: 50km/h taajamassa ja 70km/h taajaman ulkopuolella.[26]
Nykyisin Ruotsissa on käytössä 10-portainen nopeusrajoitusasteikko. Rajoitukset ovat 30, 40, 50, 60, 70, 80, 90, 100, 110 ja 120km/h. Entistä nopeusrajoitusjärjestelmää muutettiin vuosina 2008-2009 ottamalla käyttöön 40, 60, 80, 100 ja 120km/h rajoitukset ja määrittämällä maanteille uudet rajoitukset.[27][28][29]
30km/h on käytössä mm. keskustoissa, asuinkaduilla ja koulujen lähellä. 40km/h on käytössä mm. kaduilla, joilla kulkee pyöräilijöitä. 50km/h on perusnopeus taajamassa. 60km/h on tarkoitettu teille, joilla risteykset ovat harvassa ja teille, joilla kävely- ja pyörätie on erotettu ajoradasta. 70km/h on perusnopeus taajaman ulkopuolella. 80km/h rajoitusta käytetään teillä, joilla ennen oli joko 70 tai 90km/h rajoitus. 90km/h on tarkoitettu teille, joilla on vain kohtalaisesti liikennettä. 100km/h on tarkoitettu keskikaideteille. Pohjois-Ruotsissa sitä on myös teillä, joilla ei ole keskikaidetta. 100km/h rajoitusta käytetään teillä, joilla on ennen ollut joko 90 tai 110km/h rajoitus. 110km/h on pääasiallinen moottoritierajoitus. 120km/h on korkeampi moottoritierajoitus, joka on verraten harvinainen ja tarkoitettu vain turvallisille ja vähän liikennöidyille moottoriteille.
Ruotsissa on suunniteltu, että 50, 70 ja 90km/h rajoituksista luovuttaisiin kokonaan. Uudeksi perusnopeudeksi määrättäisiin 40km/h taajamassa ja 60km/h taajaman ulkopuolella.[26]
Saksassa yleisrajoitus on 50km/h taajamissa ja 100km/h taajamien ulkopuolella.[30]
Yleisrajoitus ei Saksassa koske moottoriteitä eli Autobahneja. Se ei taajamien ulkopuolella koske myöskään keskikaideteitä eikä teitä, joilla on vähintään kaksi kaistaa samaan suuntaan. Näillä teillä on vapaa nopeus, ellei liikennemerkillä ole toisin osoitettu. Nopeudeksi suositellaan silloinkin korkeintaan 130km/h, mutta suositusta ei ole pakko noudattaa.[30][31] Nopeusrajoitukseton osuus ei kata koko Saksan moottoritieverkkoa. Täysin vapaa nopeus on käytössä noin puolella moottoritiekilometreistä, kolmanneksella on kiinteä nopeusrajoitus ja muilla osuuksilla nopeutta rajoitetaan tarvittaessa (kuten sateella tai liikenteen mukaan).[32]
Saksassa on käytössä 15-portainen nopeusrajoitusasteikko. Rajoitukset ovat 5, 10, 20, 30, 40, 50, 60, 70, 80, 90, 100, 110, 120 ja 130km/h sekä lisäksi nopeusrajoituksen puuttuminen.[33][34]
Enimmäisnopeuden lisäksi voidaan tielle määrätä Saksassa myös vähimmäisnopeus.[35]
Alla olevassa taulukossa on vertailtu eri maiden yleisnopeusrajoituksia. Yksiköt ovat kilometrejä tunnissa.
Maa tai alue//Ahvenanmaa5070–90Alankomaat501001308080Argentiina40–6080–110100–1308080Australia50100–130100–11090–10090–100Belgia509012060-9090Brasilia40–7080–11080–12080 (bussit 90)80–100Bulgaria5090 ( 80)130 ( 100)90100Espanja5090–10012070–8080Etelä-Afrikka6080–10012080–10080–100Filippiinit8080–12080–120Färsaaret5080Gibraltar30–50Grönlanti5080Hongkong5050–7070–1105070Indonesia30–6060–8080–14060–8080–100Intia50100806540Irlanti30–5080–10012080–10080Islanti5090908080Israel5080–901108090Italia5090–1101307080Itävalta50100130100100Japani40–6050–6060–10050–6080Kanada40–6070–110100–11080–100100–110Kiina40–6060–80100–120Korean tasavalta30–8060–8080–12040–6080Kreikka5090 ( 70)130 ( 90)80 (koulubussit 60)80 (koulubussit 60)Kroatia5090–1101308080Kypros508010080100Latvia5090908080Liechtenstein508080Liettua5070–90110–13070–9090Luxemburg50901309090Malesia40–6070–9011070–8080–90Malta35–5070–8060Meksiko30–7080–110100–11095Norja5080–9090–1008080Peru5060–10010070–8080–100Portugali5090–10012070–80100Puola50–6090–100-1201407080Ranska5090–11013090–110130Romania6090–10013080100Ruotsi40–6070–100110–1208080Saksa50100ei nopeusrajoitusta80 (rekat 60)80–100Serbia6080–100120Singapore5080–90906060Slovakia6090–1301308080Slovenia5090–1001308080Suomi40–5080–100100-1208080Sveitsi5080–1001208080Taiwan40–6050–80100–11060–8080–90Tanska5080110–13070 (bussit 80)70Tšekki5090–1301308080Turkki5090 ( 70)120 ( 80)8090Unkari5090–1101307080Uusi-Seelanti501001009090Valko-Venäjä [36][37]6090110 ( 90)7090Venezuela5080–120ei nopeusrajoitusta40–6060–120Venäjä6090–11011070–9090Viro5090–1109090Yhdistynyt kuningaskunta48 (30mph)97–113 (60–70mph)113 (70mph)64–97 (40–60mph)97 (60mph)Yhdysvallat24–72 (15–45mph)89–121 (55–75mph)89–129 (55–80mph)Erityisrajoituksia joissain osavaltioissa, yleensä 5–15mph alempi.Zimbabwe6080–12080–120
Luokka:Liikennesuunnittelu Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit