Paulette Goddard
Paulette Goddard (oik. Marion Pauline Levy; 3. kesäkuuta 1910 Whitestone Landing, Queens, New York – 23. huhtikuuta 1990 Ronco sopra Ascona, Ticino, Sveitsi) oli amerikanjuutalainen näyttelijä.[1] Goddard oli tunnettu erityisesti 1930- ja 1940-luvuilla, jolloin hän esiintyi muun muassa elokuvissa Nykyaika (1936), Kummitusyö (1939) ja Me tervehdimme elämää (1943), josta hän oli myös ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnolle.
Goddard muistetaan myös neljästä avioliitostaan huomattavien miesten, kuten elokuvalegenda Charles Chaplinin ja kirjailija Erich Maria Remarquen, kanssa.
Goddard, syntymänimeltään Marion Pauline Levy, syntyi Joseph R. Levyn ja tämän vaimon Altan (o.s. Goddard) ainoaksi lapseksi Whitestone Landingissa, Queensin kaupunginosassa New York Cityssä 3. kesäkuuta 1910. Vanhemmat erosivat Goddardin ollessa vielä hyvin nuori, minkä jälkeen äiti kasvatti hänet yksin. Goddard aloitti uransa lapsimallina ja liittyi teini-ikäisenä kuuluisaan Broadwaylla esitettyyn The Ziegfeld Follies -tanssirevyyseen. Ilmeisesti hän samoihin aikoihin myös vaihtoi nimensä Paulette Goddardiksi. Vuonna 1927 Goddard avioitui ensimmäisen aviomiehensä, miljonääri Edgar Jamesin kanssa.
Erottuaan Jamesista 1930-luvun alussa Goddard muutti Hollywoodiin rakentaakseen uraa elokuvanäyttelijänä. Hän esiintyi aluksi vaatimattomissa sivuosissa muun muassa Ohukainen ja Paksukainen -elokuvissa, kunnes vuonna 1932 aloitti suhteen Charles Chaplinin kanssa. Pari oli naimisissa vuosina 1936–1942, ja Chaplin antoi Goddardille naispääosat elokuvissaan Nykyaika (1936) ja Diktaattori (1940), mitkä tekivät tästä kuuluisan. Chaplinin elokuvien lisäksi Goddard näytteli 1930-luvulla myös David O. Selznickin tuottamissa elokuvissa, ja Selznick harkitsikin Goddardia vakavasti Scarlett O'Haran rooliin elokuvaan Tuulen viemää (1939), päätyen kuitenkin lopulta antamaan osan Vivien Leighille. Selznick lainasi Goddardia myös elokuvastudio Metro-Goldwyn-Mayerin elokuviin, joista tunnetuin lienee Naiset (1939), jossa Goddard pääsi näyttelemään ajan suosituimpien naistähtien, kuten Joan Crawfordin ja Norma Shearerin, kanssa.
Goddardin uran huippuvuodet alkoivat kuitenkin vasta hänen solmittuaan elokuvasopimuksen Paramount Picturesin kanssa 1930-luvun lopulla. Paramountilla Goddard näytteli päärooleja muun muassa Cecil B. DeMillen elokuvissa sekä komedioissa yhdessä Bob Hopen ja Fred Astairen kanssa. Hän sai myös Oscar-ehdokkuuden roolistaan sotadraamassa Me tervehdimme elämää (1943).
1940-luvun lopulla Goddardin suosio alkoi kuitenkin hiipua, ja 1950-luvulla hän esiintyi enää muutamissa B-luokan elokuvissa sekä televisiossa. Hänen viimeiseksi työkseen jäi pieni sivuosarooli televisioelokuvassa The Snoop Sisters (1972). Näyttelijänuransa jälkeen Goddard tunnettiin kuitenkin elokuvauran ja neljän avioliiton kautta kerääntyneestä huomattavasta varallisuudestaan, sekä seurapiirihenkilönä erityisesti hänen ystävystyttyään taiteilija Andy Warholin kanssa 1980-luvulla.
Goddard kuoli sydänsairauteen 79-vuotiaana 23. huhtikuuta 1990 Ronco sopra Asconassa, Sveitsissä. Hän testamenttasi useita miljoonia dollareita New York Universitylle, missä on nykyisin tästä syystä Goddardin nimeä kantava professuuri ja opiskelija-asuntola.
Goddard oli elämänsä aikana naimisissa neljä kertaa: Edgar Jamesin (vuodet 1927–1931, päättyi avioeroon), näyttelijä-ohjaaja Charles Chaplinin (vuodet 1936–1942, päättyi avioeroon), näyttelijä Burgess Meredithin (vuodet 1944–1950, päättyi avioeroon) ja saksalaisen kirjailijan Erich Maria Remarquen (vuodet 1958–1970, miehen kuolemaan asti) kanssa. Avioliitot olivat lapsettomia, mutta Goddard oli Chaplinin poikien Charles nuoremman ja Sydneyn äitipuoli.
Nykyaika (Modern Times, 1936) Tyttöjä alle 20:n (Dramatic School, 1938) Koko perhe hummaamassa (Young at Heart, 1938) Naiset (The Women, 1939) Kummitusyö (The Cat and the Canary, 1939) Mustan saaren kummitus (The Ghost Breakers, 1940) Diktaattori (The Great Dictator, 1940) Sankarieskadroona (North West Mounted Police, 1940) Tanssin tapaan (Second Chorus, 1940) Kultainen hetki (Pot O'Gold, 1941) Totuutta harrastava valehtelija (Nothing But the Truth, 1941) Kun myrsky raivoaa (Reap the Wild Wind, 1942) Me tervehdimme elämää (So Proudly We Hail!, 1943) Johtaja etsii yösijaa (Standing Room Only, 1944) Kadun herttuatar (Kitty, 1945) Kotiapulaisen päiväkirja (The Diary of a Chambermaid, 1946) Mieheni tahtoo erota (Suddenly, It's Spring, 1947) Ihanneaviomies (An Ideal Husband, 1947) Meidän iloinen joukkomme (On Our Merry Way, 1948) Anna Lucasta - sataman morsian (Anna Lucasta, 1949) Välinpitämättömät (Gli indifferenti, 1964)
Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet