Paradigma
Paradigma on jonkun tieteenalan kulloinkin yleisesti hyväksytty oppirakennelma, ajattelutapa, suuntaus.[1] Yleensä paradigma viittaa tieteellistä toimintaa ohjaaviin ajatuskulkuihin tai muihin tietoteoreettisiin näkökulmiin. Selkokielellä paradigma tarkoittaa oikeana pidettyä, yleisesti hyväksyttyä ja auktoriteetin asemassa olevaa teoriaa tai viitekehystä, kuten esimerkiksi evoluutioteoriaa tai suhteellisuusteoriaa.[2] Paradigma tulee kreikan sanasta "παράδειγμα" (paradeigma), "malliesimerkki", "esimerkki", "näyte".[3]
Sanan 'paradigma' merkitys on joskus epäselvä, mutta sen yleisin merkitys on peräisin Thomas Kuhnin tieteenfilosofiasta. Kuhn käytti sitä teoksessaan Tieteellisten vallankumousten rakenne kuvaamassa tiettyjä vakiintuneita tieteen toiminnan tapoja:
Mitä tulee tarkkailla ja tutkia. Minkälaisia kysymyksiä tulee kysyä tutkimustilanteessa tai tutkia aiheeseen liittyen. Kuinka nämä kysymykset esitetään. Kuinka tieteellisiä tutkimustuloksia tulkitaan.
Kuhnin mukaan tiede ei niinkään esiinny yksittäisten teorioiden kehityksenä vaan paradigman vaihdoksina. Paradigman käsitteen sekaantuessa hän itse alkoi käyttää muun muassa termiä normaalitiede.
Ollakseen koko tieteessä merkittävä uusi paradigma on perusteellinen ja selvä muutos siinä miten tietoa hankitaan. Tässä mielessä usko, järki (tavanomainen tiede, osien tutkiminen) ja tietokoneen mahdollistama kompleksisuutta hallitseva tiede (kokonaisuuden tutkiminen) ovat hyvin perustavanlaatuisia ja suuria muutoksia tiedon tekemisessä, maailman selittämisessä.
Uusi paradigma sisältää yleensä vanhan erikoistapauksena. Uusi tapa tehdä tiedettä on siis laajempi: se selittää enemmän ja paremmin. Eräs esimerkki on kvanttimekaniikka suhteessa klassiseen mekaniikkaan. Teorioiden korvautuminen paremmilla on yleistä tieteen perusolemusta, tieteen täydentymistä. Uudesta teoriasta tulee paradigma vasta silloin, kun se on perustavanlaatuinen muutos tieteellisessä selityksessä ja se edustaa laajempaa muutosta ajattelussa.
Koska vanhassa paradigmassa on taustalla suuri määrä valtaa ja yhteiskunnallisia suhteita ja erilaisten tieteellisten organisaatioiden olemassaolo voi olla kiinni jostain paradigmasta, paradigman vaihtumisen tunnustaminen ei ole aina helppo ja nopea tapahtuma. Lopulta uusi paradigma muuttaa kuitenkin tiedettä, sitten teknologiaa ja lopulta ihmisten elämää ja yleistä näkemystä olemassaolosta. Esimerkiksi Galileo Galilein voidaan katsoa romuttaneen tai asettaneen epäilyksenalaiseksi ihmisten uskon kirkon erehtymättömyyteen ja ihmisen ainutlaatuiseen asemaan luonnossa. Samaa tekivät Charles Darwin ja DNA:n löytäjät.
Esitiede: luulo, usko, myytit jne. Järki: antiikin kreikkalaiset yms. Skolastiikka Empirismi Myös filosofi Benedict de Spinozan tietoluokittelu voi antaa pohjaa tieteen asemalle ja tieteen paradigmoille. Niissä tiedon selityksen pohja muuttuu: (1) luulo, usko (2) järki (pohjana tiede) ja (3) intuitio, suora tieto luonnosta Kvanttimekaniikka on merkittävä uusimman tieteen paradigma. Eräs esitys uudesta merkittävästä tieteen paradigmasta: Heinz R. Pagels: Ajatuksia uudesta tieteen paradigmasta Toinen yhtä alaa koskeva paradigma on skaalavapaa verkkoteoria. Katso Skaalavapaa verkkoteoria ja tieteen paradigma
Citation error, replace with{{cite book| author = Kiikeri, Mika & Ylikoski, Petri| title = Tiede tutkimuskohteena: Filosofinen johdatus tieteentutkimukseen| location = Helsinki| publisher = Gaudeamus| year = 2004| isbn = 951-662-926-1}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Kuhn, Thomas S.| title = Tieteellisten vallankumousten rakenne| location = Helsinki| publisher = Art House| year = 1994| version = (The structure of scientific revolutions, 1962.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen| isbn = 951-884-151-9}}
entry in the Stanford Encyclopedia of Philosophy
Luokka:Tieteenfilosofia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit