Humphrey Bogart
Humphrey DeForest Bogart (25. joulukuuta 1899 New York City, New York – 14. tammikuuta 1957 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän oli aikansa tunnetuimpia elokuvatähtiä.[1]
Bogart näytteli lukuisissa film noir -elokuvissa. Hän esitti muun muassa kahta rikoskirjallisuuden tunnetuinta yksityisetsivää Sam Spadea elokuvassa Maltan haukka (The Maltese Falcon, 1941) ja Philip Marlowea elokuvassa Syvä uni (The Big Sleep, 1946). Bogartin läpimurtorooli oli juuri Sam Spade elokuvassa Maltan haukka, ja vuotta myöhemmin hän teki kuuluisimman näyttelijäsuorituksensa Casablancassa (1942).
Bogart tunnettiin ulkoisesti kovan ja kyynisen mutta sisimmältään herkän miehen tulkitsijana. Hänen näyttelemistyylinsä oli vähäeleinen mutta ilmaisuvoimainen, ja hän tulkitsi taitavasti hyvin erilaisia rooleja gangstereista romanttisiin sankareihin.
Bogart sai Oscar-palkinnon elokuvasta Afrikan kuningatar (The African Queen, 1951). Hänen myöhemmistä elokuvistaan tunnetuimpia ovat Kaunis Sabrina (Sabrina, 1954) ja Mitä kovemmin he kaatuvat (The Harder They Fall, 1956), joka jäi myös viimeiseksi.
Bogartin isä Belmont DeForest Bogart oli menestyvä kirurgi. Äiti, Maud Humphrey Bogart, menestyvä kaupallinen kuvittaja, joka parhaina vuosinaan ansaitsi 50000 dollaria vuodessa, mikä tuolloin oli huomattava summa. Humphrey Bogartin ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtuikin vuonna 1900 hänen äitinsä maalaamassa kuvassa vaunuissaan leikkivästä vuoden vanhasta pojastaan. Mellins-lastenruoka-yhtiö osti kuvan ja käytti sitä mainoksissaan ja purkkien etiketeissä.
Bogartit asuivat New Yorkissa muodikkaassa Upper West Sidella sijainneessa asunnossa, ja heillä oli huvila New Yorkin pohjoispuolella. Bogartien avioliitto ei kuitenkaan ollut onnellinen, molemmilla vanhemmilla oli alkoholiongelma ja Bogartin isällä myös huumeongelma. Nuori Humphrey kasvoi enimmäkseen lastenhoitajan hoivissa ja on myöhemmin todennut ihailleensa äitiään, muttei koskaan rakastaneensa tätä.
Bogart oli koulussa hiljainen oppilas. Hän opiskeli aluksi lääketiedettä, mutta siirtyi sitten armeijaan ja kokeili tämän jälkeen eri ammatteja, kunnes aloitti pitkän taipaleensa kohti arvostetun näyttelijän uraa. Ammatinvalinta ei ollut Bogartille helppo, ja hän oli pitkään epävarma valinnastaan.
Leslie Howardin ansiosta Bogart teki ensimmäisen menestystä saavuttaneen elokuvaroolinsa Kivettynyt metsä (The Petrified Forest, 1936) -elokuvassa ja nimesi myöhemmin tyttärensä Leslieksi Howardin kunniaksi.
Seuraavaksi Warner Bros. otti Bogartin töihin. Hän teki yhtiölle vaatimattomia elokuvia ja jäi suurelle yleisölle tuntemattomaksi. Bogart taisteli Jack Warnerin kanssa paremmista rooleista; Warnerille tärkeää oli raha ja Bogartille laatu ja oma tulevaisuus. Bogart piti huumorista mutta ei suhtautunut mihinkään muuhun niin vakavasti kuin omaan työhönsä, jonka onnistumista hän puolusti kaikin keinoin.
Warnerin studioilla Bogart aloitti ensimmäisenä vuonna 12 elokuvaa, joista useimmissa hän näytteli gangsteria tai murhaajaa; rooleja joiden Warner halusi jatkavan menestystä tuonutta linjaa. Ensimmäinen menestyselokuva oli vuonna 1940 valmistunut film noir -tyylinen Maltan haukka jossa Bogart esitti kyynistä yksityisetsivää Sam Spadea. Seuraava menestys oli Casablancan romanttinen rooli Ingrid Bergmanin kanssa. Elokuva sai kolme Oscaria, mutta Bogart jäi ilman palkintoa.[2]
Bogart teki vaimonsa Lauren Bacallin kanssa neljä suosittua elokuvaa: Kirjava satama (To Have and Have Not, 1944), Syvä uni (The Big Sleep, 1946), Pimeä käytävä (Dark Passage, 1947) ja Myrskyvaroitus (Key Largo, 1948).
Vuonna 1951 Bogart lensi Afrikkaan kuvaamaan Katharine Hepburnin kanssa Afrikan kuningatar -elokuvaa, josta hän viimein sai Oscarin komediallisesta jokilaivan kapteenin roolistaan.[2] Bogart teki lyhyessä ajassa monta menestyselokuvaa ja nautti työstään.
Bogartin kunto heikkeni 1950-luvun puolivälissä runsaan alkoholin ja tupakoimisen takia. Bogart suostui menemään lääkäriin vasta tammikuussa 1956, mutta sairaus oli edennyt jo liian pitkälle. Hän sairasti ruokatorven syöpää, josta ei enää tervehtynyt. Hän vakuutteli kaikille olevansa kunnossa mutta purki murhettaan Laurenin seurassa. Julkisuuden henkilöitä kävi päivittäin tervehtimässä laihaa, heikkoa Bogartia kunnes hän kuoli nukkuessaan 14. tammikuuta 1957.
American Film Institute valitsi Bogartin vuonna 1999 vuosisadan merkittävimmäksi miesnäyttelijäksi.[3] Lisäksi hän sai elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle, osoitteeseen 6322 Hollywood Blvd.[4]
Teatterissa ollessaan Bogart oli naimisissa kahdesti, molemmat vaimot olivat näyttelijöitä. Ensimmäinen avioliitto päättyi eroon alle vuodessa. Toinen, Mary Philipsin kanssa, päättyi siihen että Bogart lähti Hollywoodiin ja Philips jäi New Yorkiin.[2] Liitto ei kestänyt eroa.
Elokuvien parissa Bogart tutustui tuliseen näyttelijättäreen Mayo Methotiin, ja pian he olivat naimisissa. Liitto oli pitkä, ja pariskunta sai lisänimen "taistelevat Bogartit".[2] Minne he menivätkin ja mitä tekivätkin, tilanne päättyi ankaraan riitaan. Methot oli mustasukkainen ja omistushaluinen, Bogartin vastakohta.
Vuonna 1944 Bogart tapasi 20-vuotiaan Lauren Bacallin, otti avioeron Methotista ja meni naimisiin Bacallin kanssa. Bacallilla ja Bogartilla on kaksi lasta, tytär Leslie ja poika Stephen Humphrey Bogart[2] (s. 4. tammikuuta 1949).
1944 Oscar-ehdokkuus: paras miespääosa elokuvassa Casablanca (Casablanca, 1942) 1949 Golden Apple -palkinto: Sour Apple 1952 Oscar-palkinto: paras miespääosa elokuvassa Afrikan kuningatar (The African Queen, 1951) 1953 BAFTA-ehdokkuus: paras ulkomaalainen miesnäyttelijä elokuvassa Afrikan kuningatar 1955 Oscar-ehdokkuus: paras miespääosa elokuvassa Cainen kapina (The Caine Mutiny, 1954)
Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet Luokka:Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit