Peshawar
Peshāwar (paštuksi: پښور, urduksi: پشاور) on Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssin (entisen Luoteisprovinssin) pääkaupunki, jossa elää yli kolme miljoonaa asukasta. Kaupunki sijaitsee Khyberin solan suulla ja on koko rajaseudun ja etenkin pataanien merkittävin kaupunki.
Peshawar sijaitsee hieman Kabuljoen sivuhaara Barajoesta länteen lähellä Khyberin solaa.[1]
Peshawar sijaitsee 359 m merenpinnan yläpuolella. Lämpötila ei käy talvellakaan pakkasella, ja kuumimpaan aikaan kesäkuussa keskimääräinen ylin lämpötila on yli 40 asetetta. Vuodessa saadaan noin 463 mm sadetta, sateisin kuukausi on maaliskuu mutta täysin kuivia kuukausia ei ole lainkaan.[2]
Peshawarin kaupungilla on pitkä historia. Aikanaan se tunnettiin nimillä Parashawara tai Purushapura Gandharan kuningaskunnan pääkaupunkina. Varhaisessa paštulaisessa runoudessa kaupunkia kutsutaan joskus myös nimellä Begram. Tunnetun tarinan mukaan se sai nykyisen nimensä suurmoguli Akbarilta ja Peshawar tarkoittaa vapaasti käännettynä rajakaupunkia.[3] Kreikkalais-baktrialainen hallitsija Eukratides I valloitti nykyisen kaupungin alueen 100-luvulla eaa. ja Kušana-valtakunnan hallitsija Kaniska teki siitä pääkaupunkinsa ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Kiinalainen buddhalainen munkki Faxian kulki alueella 400-luvulla ja vielä tuolloin buddhalaisuus oli alueen valtausko.[1]
Islam levisi alueelle ghaznavidien valtakaudella. Ennen heitä aluetta hallitsi hindulainen kuningas Jayapala ja tämän poika Anandapala, jotka kärsivät tappion ghaznavidihallitsijoille Sebük Teginille ja Mahmud Ghaznilaiselle. Vuosina 1179-1180 kaupungin valloittivat ghuridit ja muutamaa vuosikymmentä myöhemmin sen tuhosivat Tšingis-kaanin johtamat mongolit.[3]
Paikallisen perinteen mukaan 1400-luvun lopulla Kabulin alueen pataaniheimot alkoivat muuttaa etelään. Nykyisen Peshawarin piirikunnan alueelle asettuivat khakayden heimoon kuuluneet yusufzayt. Pataanit kuuluivat vain muodollisesti Suurmogulien valtakuntaan, mutta suurmogulien hallitsijoille riitti vain Peshawarin välittömän lähialueen ja Kabuliin johtavan tien hallitseminen. Suurmogulien heiketessä Peshawarin valtasi 1700-luvulla Persian hallitsija Nadir Šah ja myöhemmin Dorranien valtakunnan perustaja Ahmad Šah Dorrani. Ahmadin seuraaja Timur Šah käytti Peshawaria talvipääkaupunkinaan. 1800-luvun alussa Punjabissa vaikuttaneet sikhit alkoivat levittää valtaansa ja Sikhivaltion palveluksessa ollut italialainen kenraali Paolo di Bartolomeo Avitabile valtasi Peshawarin vuonna 1834. Sikhit kärsivät puolestaan tappion briteille vuonna 1849, jotka liittivät Sikhivaltion ja näin myös Peshawarin omiin alueisiinsa Intiassa. Hallinnollisesti Peshawar kuului Punjabiin aina vuoteen 1901 saakka, jolloin eri pataaniheimojen alueille perustettiin North-West Frontier Province.[3]
1930-luvulla Peshawarissa vaikutti Khān Abdul Ghaffār Khānin perustama punapaitojen pataanien asiaa ajanut liike, joka ennen Intian jakoa Intiaan ja Pakistanin oli liittoutunut monista muista muslimeista poiketen Intian kansalliskongressin kanssa. Jaon jälkeen valtaan alueella nousi Muslimiliitto.[3] Neuvostoliiton tunkeuduttua Afganistaniin 1979, monet pakolaiset siirtyivät Peshawariin, heidän joukossaan vaikustusvaltaisia muslimijohtajia. Kaupunkia on pidetty monien äärimuslimijärjestöjen kotipaikkana, ja se on usein yhdistetty Al-Qaidaan. Suomen ulkopoliittisen instituutin raportin 7/2004 mukaan Osama bin Laden perusti sinne 1984 värväystoimiston, joka rekrytoi ja koulutti ulkomaalaisia vapaaehtoisia Afganistanin sotaan.[4] Talibanin toiminta on levinnyt Pakistanin Afganistanin vastaiselta rajalta muualle Pakistaniin ja järjestö on tehnyt iskuja myös Peshawarissa.[1]
Pakistanin vuoden 1998 väestönlaskennan mukaan Peshawarin piirikunnan asukasluku oli 2026851.[5] Vuonna 2010 tehdyn arvion mukaan Peshawarin väkiluku on sen jälkeen kaksinkertaistunut ja kaupungissa asuu nykyisin noin 3,3 miljoonaa asukasta.[6] Kaupungin asukkaiden valtaosa on etnisiä pataaneja.[1]
Peshawarin yliopisto on perustettu vuonna 1950.[7]
Peshawarin lentoasemalta on kansainvälisiä ja kotimaan lentoja. Kaupungista on junayhteys Rawalpindiin. Pitkän matkan linja-autot vievät Lahoreen, Karachiin ja Quettaan. Kaupungista länteen ja etelään kulkevat maantiet kulkevat autonomisten heimoalueiden läpi, joten ulkomaalaisten liikkuminen siellä on rajoitettua. Khyberin solaan pääsee ulkomaalaisia vain aseistetun saattajan kanssa.[8]
Peshawarin liikenne on kasvanut moninkertaiseksi vuosina 1998-2009, mutta tieverkolle ei ole tehty merkittäviä parannuksia. Liikenneruuhkat aiheuttavat vakavia melu- ja saasteongelmia.[9]