George Bernard Shaw
George Bernard Shaw (26. heinäkuuta 1856 Dublin, Irlanti – 2. marraskuuta 1950 Hertfordshire, Englanti) oli irlantilaissyntyinen, brittiläinen näytelmäkirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1925.[1] Hänen tunnetuin näytelmänsä on Pygmalion (1912), jonka pohjalta on tehty elokuva Pygmalion (1938) ja yhdysvaltalainen musikaali My Fair Lady. Shaw sai Pygmalionin elokuvakäsikirjoituksesta parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon, ja hän on ensimmäinen henkilö, joka on palkittu sekä kirjallisuuden Nobelilla että Oscarilla.[2]
Shaw oli vanhempiensa kolmesta lapsesta nuorin ja ainoa poika. Hänen vanhempansa edustivat Irlannin köyhtynyttä yläluokkaa, isä oli ensin virkamies ja sitten viljakauppias.[3]
Shaw ei juuri käynyt kouluja, häntä opetti kotona pappissukulainen ja 16-vuotiaana hän meni toimistotöihin.[3]
Shaw meni naimisiin Charlotte Payne-Townshendin kanssa vuonna 1898. Solmiessaan avioliiton he olivat jo 40-vuotiaita. 1930-luvulla pariskunta matkusteli ahkerasti ja kävi Amerikassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Afrikassa ja Japanissa.[4] Charlotte eli selibaatissa, sillä hän pelkäsi ajatusta seksuaalisesta kanssakäymisestä ja synnytyksestä.[5]
Shaw aloitti uransa lehtikirjoituksilla, muun muassa musiikkiarvosteluilla.[6]
Shaw’n ensimmäinen julkaistavaksi hyväksytty romaani oli The Unsocial Socialist, joka ilmestyi jatkokertomuksena 1884 ja kirjana 1887. Tätä ennen hän oli jo kirjoittanut kolme romaania, jotka ilmestyivät niin ikään jatkokertomuksina 1885-1888. Varhaisin säilynyt romaani Immaturity julkaistiin vasta 1930, yli 50 vuotta kirjoittamisensa jälkeen.[7]
Ensimmäinen menestys oli näytelmä Candida (1898).
Näytelmissään Shaw käsitteli ajankohtaisia teemoja ironian ja paradoksien keinoin. Monet hänen sukkeluutensa elävät irrallisina sitaatteina: ”Ne, jotka osaavat, tekevät. Ne jotka eivät osaa, opettavat.”[6]
Ensimmäiseen maailmansotaan asti hän kirjoitti lähinnä komedioita. Sodan jälkeen häneltä ilmestyi vakavampaa draamaa.
Shaw ja Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence tutustuivat ja ystävystyivät 1920-luvulla. Shaw kirjoitti myöhemmin näytelmän Too True to Be Good (1932), jonka päähenkilö parodioi Lawrencea.[8] Lawrence myös käytti myöhemmin valenimeä Shaw.[9]
Shaw oli poliittisesti sosialisti ja yksi Fabian Societyn tunnetuimmista jäsenistä.[10] Vuonna 1893 hän osallistui uuden työväenpuolueen puolueohjelman kirjoittamiseen.[6]
Shaw kannatti yksityisestä maanomistuksesta luopumista, vaalijärjestelmän uusimista ja englannin oikeinkirjoituksen yksinkertaistamista.[6]
Kenties isänsä alkoholismin takia Shaw on täysin raitis.[6]
Shaw oli yksi niistä lännen intellektuelleista, jotka tukivat Stalinin asettamaa Terijoen hallitusta ja talvisotaa Suomea vastaan.
Ihminen ja yli-ihminen: Komedia ja filosofia (alkuteos: Man and Superman, 1902–03). Otava, 1906 Candida (alkuteos Candida 1898). Otava, 1909 Herra Byronin ammatti: Rikosromaani. WSOY, 1923 Ei sitä voi koskaan tietää (You Never Can Tell 1898). Otava, 1909 Pyhä Johanna: Historiallinen näytelmä. (Saint Joan, 1923). Kautelaari, 2003
Lisäksi teatterit ovat käännättäneet näytelmiä omaan käyttöönsä.
Citation error, replace with{{cite book| author = Halmesvirta, Anssi & Valta, Reijo (toim.)| title = Aatteiden kamppailu elintilasta: Viktoriaanisen ajan näkemyksiä ihmisestä ja yhteiskunnasta| location = Jyväskylä| publisher = Kampus kustannus| year = 1999| version = Jyväskylän yliopiston historian laitos. Yleisen historian tutkimuksia 10| id = ISBN 951-9113-48-7}} Citation error, replace with{{cite book| author = Yde, Matthew| title = Bernard Shaw and Totalitarianism: Longing for Utopia| location = Basingstoke| publisher = Palgrave Macmillan| year = 2013| isbn = 978-1-137-33019-2}}
Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Brittiläiset näytelmäkirjailijat Luokka:Irlantilaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit