Akira Kurosawa
Akira Kurosawa (黒澤 明 Kurosawa Akira, 23. maaliskuuta 1910 – 6. syyskuuta 1998) oli japanilainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.
Kurosawa on Yasujirō Ozun ja Kenji Mizoguchin ohella Japanin tunnetuin elokuvaohjaaja. Hänen elokuvansa ovat vaikuttaneet kokonaiseen elokuvantekijöiden sukupolveen. Kurosawan ensimmäinen elokuva, Sugata sanshiro, sai ensi-iltansa vuonna 1943 ja viimeinen vuonna 1993. Vain harvoilla elokuvantekijöillä on ollut yhtä pitkä tai arvostettu ura. Kurosawa tunnetaan myös pitkästä yhteistyöstään näyttelijä Toshirō Mifunen kanssa.
Kurosawa syntyi 23. maaliskuuta 1910 Omorissa, Tokiossa. Elämänsä aikana hän näki Japanin muutoksen kehitysmaasta talousmahdiksi. Vaikka Kurosawa muistetaan parhaiten 1950- ja 1960-luvulla tekemistään elokuvista, hän jatkoi ohjaus- ja käsikirjoitustyötä aina kuolemaansa asti. Hän kuoli 6. syyskuuta 1998 Setagayassa, Tokiossa.
Kurosawan tunnetuimmat elokuvat sijoittuvat Japanin feodaaliaikaan (noin 1200–1600). Joidenkin elokuvien tarinat ovat sovituksia William Shakespearen töistä: Ran perustuu Kuningas Leariin ja Seittien linna Macbethiin.
Kurosawan läpimurto oli Rashomon – paholaisen portti, joka voitti vuonna 1951 sekä Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnon että parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Rashomonin menestys nosti japanilaisen elokuvan kansainvälisen kiinnostuksen kohteeksi. Elokuvassa näyttelevät Kurosawan luottonäyttelijät Toshirō Mifune ja Takashi Shimura.
Kurosawa ohjasi myös sovituksia venäläisistä romaaneista, esimerkkinä Fjodor Dostojevskin Idiootti ja Maksim Gorkin Pohjalla. Kurosawa käytti vuonna 1948–1964 valmistuneissa 16 elokuvassaan paljon samoja näyttelijöitä. Parhaimpana esimerkkinä on Toshirō Mifune, joka esiintyi Kurosawan elokuvissa vuodesta 1948 vuoteen 1964.
Vuonna 1965 valmistuneen Punaparran jälkeen Kurosawa vaihtoi tyyliään ja alkoi työskennellä värielokuvien parissa. Tämä elokuva oli myös viimeinen, jossa Mifune ja Kurosawa tekivät yhteistyötä. Kurosawan seuraava ohjaustyö, Dodes’ka-den eli Köyhän pikajuna, kuvaus kadulla elävistä köyhistä ihmisistä, ei ollut kaupallinen menestys. Kurosawa siirtyi ohjaamaan Hollywood-projektia Tora! Tora! Tora!, mutta yhteistyö amerikkalaisten kanssa epäonnistui ja 20th Century Fox korvasi hänet Kinji Fukasakulla ennen elokuvan valmistumista.
Amerikkalainen elokuvastudio ja Kurosawan japanilaiset vihamiehet levittivät ohjaajan pätevyydestä huhuja, jotka johtivat Kurosawan itsemurhayritykseen vuonna 1971.[1]
Kurosawa jatkoi filmien tekoa ohjaamalla elokuvan Dersu Uzala, joka voitti Oscarin. Elokuvaa Ran voidaan pitää yhtenä Kurosawan uran parhaista ja se saavuttikin erittäin suuren kansainvälisen menestyksen. Kurosawan viimeisiä elokuvia olivat Akira Kurosawan unet, Elokuun rapsodia ja Madâ dâ yo. Ennen kuolemaansa Kurosawa ehti myös viimeistellä käsikirjoituksen elokuvaan Sateen jälkeen.
Kurosawa opiskeli sekä Hollywoodin rikoselokuvia että venäläisten klassikko-ohjaajien töitä ja loi niiden pohjalta omanlaisensa tyylin rytmittää ja leikata elokuviaan. Kurosawa yhdisti elokuvissaan rauhallisia ja pitkiä kamera-ajoja nopeisiin leikkauksiin. Siksi monet Kurosawan elokuvat vaikuttavat yhä sangen moderneilta. Shakespearen näytelmä Kuningas Lear antoi innoituksen Kurosawan omalle versiolle, elokuvalle Ran.[2]
Kurosawan teokset ovat antaneet vaikutteita monien tunnettujen ohjaajien töihin ja niistä on tehty myös suoria kopioita: Yojimbon juoni kaupunkiin saapuvasta muukalaissoturista, joka saattaa toisilleen vihoittelevat rikollisperheet tuhoon, innoitti Sergio Leonen tunnettua western-elokuvaa Kourallinen dollareita ja myöhemmin mafia-elokuvaa Last Man Standing.[3] Kurosawan Kätketty linnake taas antoi vaikutteita George Lucasin Tähtien sota -elokuvalle.[4] Elokuvista Seitsemän samuraita ja Rashomon on filmattu uudet versiot: ensimmäinen nimellä 7 rohkeata miestä[3] ja jälkimmäinen nimellä The Outrage (1964).[1]
Viidellä elokuvalla ei ole suomenkielistä nimeä.[5]
Sugata sanshirō (, 1943) Kaikkein kaunein (, 1944) Zoku sugata sanshirō (, 1945) Ne jotka astuvat tiikerin hännälle (, 1945) Asu o tsukuru hitobito (1946) Subarashiki nichiyōbi (, 1946) En valita nuoruuttani (, 1946) Juopunut enkeli (, 1947) Hiljainen kaksintaistelu (, 1949) Kulkukoira (, 1949) Skandaali (, 1950) Rashomon – paholaisen temppeli (, 1950) Idiootti (, 1951) Ikiru – tuomittu (, 1952) Seitsemän samuraita (, 1954) Elän pelossa (, 1955) Seittien linna (, 1957) Pohjalla (, 1957) Kätketty linnake (, 1958) Pahat nukkuvat hyvin (, 1960) Yojimbo – onnensoturi (, 1961) Samuraimiekka (, 1962) Taivas ja helvetti (, 1963) Punaparta (, 1965) Köyhän pikajuna (, 1970) Dersu Uzala (, 1975) Kagemusha – varjokenraali (, 1980) Ran (, 1985) Akira Kurosawan unet (, 1990) Elokuun rapsodia (, 1991) Mādadayo (, 1993)
Valikoima muiden ohjaamia Akira Kurosawan käsikirjoittamia elokuvia. Kurosawa kirjoitti tai käsikirjoitti kaikki ohjaamansa elokuvat.
Sateen jälkeen (. 1999)
Kirjassaan Japanese Film Directors Audie Bock liittää Kurosawan joukkoon sodan jälkeen uransa aloittaneita elokuvaohjaajia, jota hän kutsuu "sodanjälkeisiksi humanisteiksi". Joukkoon kuuluvat myös Kon Ichikawa, Masaki Kobayashi ja Keisuke Kinoshita. Heidän elokuvansa ilmentävät demokratian ja humanismin uusia ihanteita.[1]
Andrei Kontšalovskin elokuva Pakojuna (1985) perustuu Kurosawan 1960-luvulta periytyvään käsikirjoitukseen.[1]
Luokka:Japanilaiset elokuvaohjaajat Luokka:César-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit