Vakoilu
Vakoilu on luvatonta tiedustelutoimintaa, jonka avulla pyritään hankkimaan tietoa kohteen tietämättä ja tahdonvastaisesti. Vakoilun kohteena on yleensä valtion hallinto tai sotilaallinen organisaatio, yksittäinen henkilö tai henkilöjoukko, jokin teollisuuden haara tai yksittäinen yritys, jolloin on kyse teollisuusvakoilusta. Vakoilu on siten myös yksi organisaatioiden tiedonhankintakeinoista. Organisaatiossa toimivat vakoojat, jotka ovat soluttautuneet tiettyihin kohteisiin paljastamaan tietoa ja välittämään sitä organisaatiolle. Vakoilukeinoja ovat ihmisten eli vakoojien suorittama vakoilu, apuvälineiden käyttö (muun muassa vakoilusatelliitit) ja salakuuntelu. Vakoilua suoritetaan monella tasolla.
Yksittäisen ihmisen vakoilu keskittyy esimerkiksi kohteen sijaintiin ja tekemisiin. Henkilön yhteyksiä toisiin henkilöihin voidaan myös vakoilla kun halutaan saada tietoa verkostoista. Erityinen laji vakoilua on aviopuolison uskottomuuden vakoilu. Tähän voidaan käyttää yksityisetsiviä. Henkilökohtaista vakoilua sanotaan myös varjostukseksi.
Teollisuusvakoilussa kohdeyrityksestä vakoillaan tuotantoprosessien menetelmiä, muotoilua ja käytettyjä raaka-aineita, tuotesuunnitelmia sekä tulevaisuudensuunnitelmia.
Vakoilukohteina valtiotasolla voivat olla esimerkiksi vieraan maan strategiset sotilas- ja siviilikohteet kuten rakennukset, joukkojen sijoituskohteet, rautatiet ja ohjusasemat. Suurimittaisinta vakoilu on valtioiden välillä kriisitilanteissa, missä tiedustelua hoitaa nimetty organisaatio. Rauhan aikana sodan uhatessa vihollisesta tiedustellaan mahdollista sotilaallisia varustelutoimenpiteitä. Sodankäynnissä vakoilutulosten perusteella voidaan suunnitella vastatoimia vihollisen pyrkimyksiä estämään.
Elokuvissa, kirjallisuudessa ja jossain määrin myös videopeleissä vakoilu ja siihen liittyvä välineistö on erittäin suosittu aihe. Tunnetuin kuvitteellinen vakooja lienee James Bond.
Vakooja on agentti eli asiamies, joka toimii vakoilun kohteen tietämättä toimeksiantajansa (tavallisesti valtiollisen organisaation) eduksi. Kaksoisagentti on vakooja, joka toimii vakoilun kohteen eduksi varsinaista toimeksiantajaansa vastaan.
Vakoiluun liittyy aina suhteellisen edun hankkimisen pyrkimys. Vakoiluun liittyvät keskeisesti: (1) vakoilutoiminta, (2) vastatoiminta eli hyökkäys vakoilua vastaan (vastavakoilu) tai vakoojien paljastaminen (3) vastavastatoiminta, eli suojautuminen vakoilua vastaan tapahtuvalta hyökkäykseltä; esimerkiksi omien vakoojien suojaus soluttautumalla vastustajan vastavakoiluorganisaatioon.
Vakoilussa vastatoiminnan periaate näkyy muun muassa kaksois- ja kolmoisagentteina sekä erillisinä vakoilu- ja vastavakoiluorganisaatioina NSA, CIA, FBI, MI6 (Britannian ulkoinen), MI5 (Britannian sisäinen), SVR/FSB (entinen KGB), SUPO, SÄPO.
Kiinalainen sotateoreetikko Sun Tzu kirjoitti vakoilijoiden käytöstä jo yli 2000 vuotta sitten. Hän luokitteli salaiset asiamiehet viiteen tyyppiin:
paikallinen agentti on vihollisalueen ihminen, joka otetaan palvelukseen salainen agentti on vihollisalueen viranhaltija, joka otetaan palvelukseen kaksoisagentti on vihollisen vakoilija, joka otetaan palvelukseen uhrattava agentti on oma vakoilija, jolle tahallisesti annetaan väärää tietoa vakoilija on oma asioitsija, joka palaa tietojen kanssa
Sun Tzu totesi: ”Salaiset operaatiot ovat olennaisia sodassa, niiden varassa on armeijan jokainen liike.”
Lain näkökulmasta vakoilua käsitellään tarkemmin artikkelissa Maanpetos
Suomea vastaan toimineista vakoojista kuuluisin ja aikansa merkittävin vakoilija Neuvostoliitolle oli Vilho Pentikäinen. Hän muun muassa luovutti Suomi-konepistoolin piirustukset Neuvostoliitolle. Pentikäinen paljastui valokuvatessaan salaisia asiakirjoja ja hän loikkasi nopeasti Neuvostoliittoon.
Toinen kuuluisa suomalainen vakooja sodan aikana oli kirjailija ja kulttuurivaikuttaja Hella Wuolijoki, joka oli NKVD:n agentti koodinimellä ”Runoilija”. Wuolijoki muun muassa majoitti ja suojeli desanttia sekä välitti tietoja Neuvostoliiton tiedustelupalvelu NKVD:lle.
Suomesta karkotetaan vuosittain 2–3 diplomaattia, joista osa vakoiluepäilyjen takia. Syytteeseen johtamattomista vakoilutapauksista ei yleensä tiedoteta julkisuuteen, vaan tieto niistä annetaan vain valtakunnan poliittiselle johdolle.[1] Vuonna 1992 Suomesta karkotettiin poikkeuksellisesti 11 Venäjän diplomaattia vakoilusta epäiltyina. Diplomaatit olivat aikaisemmin toimineet muissa länsimaissa, mutta tulleet karkotetuiksi vakoilusta. Venäjä tunnetusti vakoilee diplomaattisen koskemattomuuden turvin länsimaissa. Heidän sallittiin kuitenkin Suomen ulkopoliittisen linjan mukaisesti toimia Suomessa. Poliittinen vastuu karkotuksista siirtyi vuonna 1992 Tasavallan presidentiltä pääministerille ja muille ministereille. [2]
Vuosina 1992-2006 Suomessa tuli julkisuuteen kaksi tapausta, joissa vakoiltiin venäläisille: Ensimmäisessä ulkoministeriön työntekijä toimitti venäläisille EU:n salaisia asiakirjoja. Kaksi venäläistä vakoojaa taas jäi kiinni Suomen tullissa matkalla Lontooseen.[3]
Tampereella toimiva Vakoilumuseo on lajissaan harvinainen vakoilun erikoismuseo.
Stasi – Ministerium für Staatssicherheit, lyhennettynä MfS, kansanomaisesti Stasi, oli DDR:n valtiollinen turvallisuuselin 1950–1989. GRU – Venäjän federaation asevoimien sotilastiedustelun keskuselin ja osa toukokuussa 1992 muodostettuja Venäjän asevoimia. NSA – Yhdysvaltain tiedusteluelin ja virasto, jonka erikoisaloja ovat kryptoanalyysi (esim. salakielen murtaminen) kryptografia (viestien salaaminen) ja signaalitiedustelu. CIA – Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu. Mossad – Israelin tiedustelupalvelu. FSB (ent. KGB) – Venäjän korkein turvallisuuselin. SUPO – Suomen valtion sisäisestä ja ulkoisesta turvallisuudesta vastaava sisäasiainministeriön alainen poliisiyksikkö. SÄPO – Ruotsin poliisin tiedustelu- ja turvallisuusvirasto, verrattavissa Suomen Suojelupoliisiin. MI6 – Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaan tiedustelupalvelu (vrt. Yhdysvaltain CIA). MI5 – Yhdistyneen kuningaskunnan kotimaan tiedustelupalvelu. MI5 on harjoittanut vastavakoilua liki sadan vuoden ajan. Se muun muassa tutkii potentiaalisten vakoilijoiden viisumeita. Nykyään vastavakoiluun kuluu 5 % sen budjetista.[4]
Nathan Hale, hirtettiin 1776 vakoilusta amerikkalaisten hyväksi. Hänen väitetään sanoneen: ”I only regret that I have but one life to lose for my country.” (Kadun ainoastaan sitä, että minulla on antaa vain yksi elämä maani puolesta) Guy Francis de Moncy Burgess, Anthony F. Blunt, Donald Maclean, Kim Philby ja John Cairncross?, englantilaisia Neuvostoliiton hyväksi 1930-luvulta 1960-luvun alkuun asti toimineita vakoilijoita. Sidney Reilly, James Bondin esikuvaksi väitetty vakoilija. Vakoili muun muassa saksalaisia, Venäjää ja Neuvostoliittoa, Japania sekä Englantia 1900-luvun alkupuolella. Neuvostoliitto väittää ampuneensa Reillyn Suomen rajalla 1925, mutta hänen väitetään todellisuudessa toimineen Neuvostoliiton salaisen poliisin Tšekan neuvonantajana ja nähdyn hengissä vielä 1944. Mata Hari Lordi Robert Baden-Powell, partioliikkeen perustaja. Rudolf Abel Max Clauzen Reino Häyhänen Reino Lamppu Abdullah Tammi Richard Sorge Klaus Fuchs, fyysikko, tutkija Yhdysvaltain Manhattan-projektissa. Toimitti Neuvostoliitolle tietoja atomipommista 1943 lähtien. Paljastui 1950. Stig Bergling Vladimir Vetrov Jan Guillou Herman Simm
Espionage Act Joukkovalvonta OSINT – Julkisiin lähteisiin perustuvaa tiedustelua. Signaalitiedustelu Tiitisen lista Valvonta Ydinasevakoilu
Sun Tzu: Sodankäynnin taito, Tietosanoma Oy 1998, ISBN 951-885-040-2 Tasala, Markku: Operaatio Upsala Rislakki, Jukka: CIA: selvitys Yhdysvaltain tiedustelupalvelun toimista maailmalla ja Suomessa (yhdessä Jorma Lindforsin kanssa, esipuhe Philip Agee). Love, Helsinki 1978 Rislakki, Jukka: Erittäin salainen: vakoilu Suomessa. Love-kirjat, Helsinki 1982 Rislakki, Jukka: Maan alla: vakoilua, vastarintaa ja urkintaa Suomessa 1941–1944. Love-kirjat, Helsinki 1985, 2. painos 1986 Kuosma, T.: Vakoilusta globaaliin urkintaan. Nordbooks 2015
Citation error, replace with{{cite book| author = Lerner, K. Lee & Lerner, Brenda Wilmoth (toim.)| title = Encyclopedia of Espionage, Intelligence and Security| year = 2003| id = ISBN 978-0-7876-7546-2| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}} Citation error, replace with{{cite book| author = Pohjonen, Juha| title = Maanpetturin tie: maanpetoksesta Suomessa vuosina 1945–1972 tuomitut| publisher = Helsinki: Otava| year = 2000}} Citation error, replace with{{cite book| author = Varjo, Veijo (salanimi, oik. Matti Arjanne)| title = Miehet pimeästä: neuvostovakoilu Suomessa| location = Tampere| publisher = Kustannuspiste| year = 1980| version = Vapaus-sarja n:o 7}}
Check date values in: |accessdate=, |date= (help) Check date values in: |accessdate= (help) Check date values in: |accessdate= (help) Check date values in: |accessdate= (help) Sivulla on linkkejä Historianet.fi:ssä ilmestyneisiin artikkelihin.
* Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit