Khimaira
Khimaira (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Lyykiassa riehunut tulta syöksevä taruhirviö, jolla oli leijonan pää, vuohen ruumis ja häntänä käärme tai skorpionin pyrstö. Homeroksen mukaan Khimaira oli leijonan, vuohen ja käärmeen sekasikiö.[1] Taiteessa sille kuvataan yleensä myös vuohen pää. Joskus sillä on lohikäärmeen ruumiinosia (esimerkiksi pää ja siivet). Nimi juontuu kreikan vuohipukkia tarkoittavasta sanasta.
Kreikan taruston mukaan Khimairan surmasi Korintin kuninkaan Glaukoksen poika Bellerofon. Bellerofon kierteli Khimairaa hevosellaan Pegasoksella lentäen ja ampui hirviöön nuoliaan. Kun hirviö ei kuollut, Bellerofon kiinnitti lyijykimpaleen keihäänsä kärkeen ja työnsi sen Khimairan suuhun. Khimairan syöksemä tuli sulatti kimpaleen ja sula lyijy valui Khimairan vatsaan ja tappoi sen. Muistoksi hirviöstä jäi niin sanottu palava kivi, joka sijaitsee nykyisessä Turkissa Olymposvuoren alarinteillä olevassa Cirali-nimisessä kylässä. Bellerofonista tuli lohikäärmeen surmaajien esikristillinen prototyyppi voiton johdosta.[1]
Khimaira oli naaraspuolinen käärmevaimo Ekhidnan ja Manalan hirviö Tyfonin jälkeläinen. Yksi Khimairan veljistä oli manalan kolmipäinen hirviökoira Kerberos.[1] Khimairasta on johdettu muun muassa sana kimeeri, joka tarkoittaa eri eläinlajeista yhdistettyä eliötä.
Khimairoita käytetään myös koristehahmoina arkkitehtuurissa.
Khimaira Apuliasta, n. 350–340 eaa. Luultavasti korvakoru, jossa Pegasoksen ja Khimairan kuvia, kultaa, 300 eaa. Rooman paaviaasi. Uskonpuhdistuksen ajan karikatyyri. Wolpertinger (Crisensus bavaricus), Albrecht Dürerin mukaelma.
Luokka:Kreikkalaisen mytologian taruolennot Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit