Bibi Andersson
Berit Elisabeth ”Bibi” Andersson[1] (s. 11. marraskuuta 1935 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän teki useita rooleja Ingmar Bergmanin elokuvissa.
Anderssonin vanhemmat olivat Josef ja Karin Andersson. Balettitanssija Gerd Andersson (s. 1932) on hänen siskonsa. Hän opiskeli Dramatenin näyttelijäkoulussa 1954–1956 ja työskenteli vuodesta 1959 Dramatenissa näyttelijänä 30 vuotta. Hänen näyttämöroolejaan ovat muun muassa Tennessee Williamsin Viettelyksen vaunu ja Edward Albeen Kuka pelkää Virginia Woolfia?. Verotukseen liittyvien epäselvyyksien vuoksi Andersson oli 1970-luvulla maanpaossa Yhdysvalloissa, ja hän näytteli tuolloin Broadwaylla.[2]
Andersson aloitti elokuvauransa vuonna 1951 pienessä sivuroolissa Alf Sjöbergin Neiti Juliessa ja on näytellyt sen jälkeen noin sadassa elokuvassa. Samana vuonna hän tutustui Ingmar Bergmaniin heidän filmatessaan yhdessä Bris-pesuainemainosta. Sittemmin Andersson näytteli Bergmanin ohjauksessa useissa teatterituotannoissa ja 11 laajakangaselokuvassa, joista ensimmäinen on Kesäyön hymyilyä (1955). Elokuvatöistä kiitetyimmäksi kohosi tulkinta sairaanhoitaja Almasta Persoona – Naisen naamio -elokuvassa.[3] Englanniksi toteutetussa Kosketuksessa (1971) hän näytteli Max von Sydowin ja Elliott Gouldin rinnalla. Teatterissa Bergman ohjasi Anderssonia vielä 1990-luvulla.
Anderssonin kansainvälisen uran avasi rooli Ralph Nelsonin lännenelokuvassa Taistelu paholaiskanjonissa (1966). 2000-vuosikymmenellä hän on esittänyt muun muassa Ison-Britannian kuningatar Alexandraa Stephen Poliakoffin televisiosarjassa Kadonnut prinssi (2003).
Andersson asuu nykyään Tukholman Djurgårdenilla ja Provencessa Ranskassa. Hän on ollut naimisissa kolmesti: ohjaaja Kjell Greden kanssa vuosina 1960–1973, kirjailija-poliitikko Per Ahlmarkin kanssa 1978–1981 ja Gabriel Mora Baezan kanssa vuodesta 2004. Avioliitosta Greden kanssa näyttelijällä on yksi tytär. Hänen omaelämäkertansa Ett ögonblick ilmestyi 1996. Andersson on osallistunut myös kansainväliseen humanitaristiseen työhön.
1955 – Kesäyön hymyilyä 1957 – Seitsemäs sinetti 1957 – Mansikkapaikka 1958 – Elämän kynnyksellä 1958 – Kasvot 1960 – Paholaisen silmä 1964 – Puhumattakaan naisista 1966 – Persoona – Naisen naamio 1969 – Intohimo 1971 – Kosketus 1973 – Kohtauksia eräästä avioliitosta (televisiosarjan yksi jakso)
1954 – Arne-herran rahat (ohjaus Gustaf Molander) 1962 – Rakastajattaren tarina (ohjaus Vilgot Sjöman) 1966 – Ön (ohjaus Alf Sjöberg) 1966 – Siskonpeti 1782 (ohjaus Vilgot Sjöman) 1968 – Näyttelijättäret (ohjaus Mai Zetterling) 1983 – Vuori kuun takana (ohjaus Lennart Hjulström) 1994 – Drömspel (ohjaus Unni Straume) 1999 – Elämä yllättää (ohjaus Måns Herngren ja Hans Holm)
1966 – Taistelu paholaiskanjonissa (ohjaus Ralph Nelson) 1970 – Kremlin kirje (ohjaus John Huston) 1977 – En luvannut sinulle ruusutarhaa (ohjaus Anthony Page) 1979 – Kvintetti (ohjaus Robert Altman) 1987 – Ranskalainen illallinen (ohjaus Gabriel Axel) 1996 – Huomenna (ohjaus Juha Rosma) 2002 – Näkymätön Elina (ohjaus Klaus Härö) 2007 – Arn – Temppeliritari (ohjaus Peter Flinth)
1958 – Cannesin elokuvajuhlat, paras naispääosa (Elämän kynnyksellä) 1967 – Guldbagge, paras naispääosa (Persoona – Naisen naamio) 1968 – National Society of Film Critics Awards, paras naispääosa (Persoona – Naisen naamio) 1975 – National Society of Film Critics Awards, paras naissivuosa (Kohtauksia eräästä avioliitosta)
Svensk Filmdatabas (in Swedish) Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt