Buurit
Buurit (hollannin sanasta boer ’maanviljelijä’) ovat Etelä-Afrikkaan 1600-luvulla muuttaneiden hollantilaisten sekä heihin sekoittuneiden muiden valkoihoisten jälkeläisiä.[1] Historiallisesti Etelä-Afrikassa oli kaksi erillistä afrikaansia tai hollantia puhuvaa, pääasiassa hollantilaissiirtolaisten jälkeläisistä syntynyttä ryhmää: buurit ja Kapmaan hollantilaiset, joista jälkimmäiset eivät osallistuneet Suureen vaellukseen.[2]
Nykyisin Etelä-Afrikassa ja Namibiassa asuvat valkoihoinen afrikaansinkielinen väestö nimittää itseään pääsääntöisesti afrikaanereiksi lukuun ottamatta joitakin pieniä, yleensä erittäin konservatiivisia, ryhmiä, jotka edelleen kutsuvat itseään buureiksi. He katsovat, että monet voortrekkerien jälkeläiset eivät assimiloituneet heidän mielestään kapmaalaisten luomaan afrikaaneri-identiteettiin, joka syntyi Etelä-Afrikan unionin perustamisen jälkeen.[3]
Ensimmäiset buurit asettuivat Hyväntoivonniemelle nykyisen Kapmaan alueelle vuonna 1652. Vuoteen 1707 mennessä Kapmaahan oli asettunut 1779 hollantilaista, saksalaista ja ranskalaista hugenottia. Siirtokunta kasvoi vuosisadan loppuun mennessä 15000 ihmiseen ja sen pinta-ala laajeni vielä nopeammin. Monet siirtokuntalaiset myös muuttivat sanien ja khoiden asuttamaan sisämaahan. Vuoteen 1770 mennessä hollantilainen asutus oli siirtynyt noin 650 kilometrin päähän Kapkaupungista, missä he elivät puolinomadisina paimentolaisina. Näitä sisämaahan siirtyneitä perheitä ryhdyttiin nimittämään trekboereiksi eli vaeltaviksi maanviljelijöiksi, ja nimitys lyheni pian boeriksi. Trekboerit kahakoivat jatkuvasti ympäröivien afrikkalaisheimojen kanssa, ja vuosien 1785–1795 välisenä aikana näissä kahakoissa kuoli 2000 san-heimoon kuulunutta miestä ja naista, minkä lisäksi 700 joutui orjuuteen.[2]
Buurien lähestyttyä xhosa-heimon aluetta heidän kohtaamansa vastarinta koveni, ja vuodesta 1779 alkaen buurien ja xhosien välillä käytiin sarja rajasotia. Trekboerit pettyivät siihen, etteivät Kapmaan hollantilaiset tukeneet heitä sodassa, ja julistivat vuonna 1795 Graaff Reinetin alueen itsenäiseksi tasavallaksi. Käytännössä tämä johti buurien ja Kapmaan hollantilaisten lopulliseen irtaantumiseen kahdeksi eri väestöryhmäksi. Trekboerit ryhtyivät myös käyttämään itsestään ilmaisua afrikaanerit korostaakseen sitä, että olivat syntyneet Afrikassa.[2] Itsenäisyyssuunnitelmat kuitenkin kaatuivat brittiläisten saapumiseen Kapmaahan samana vuonna.[4]
Kun Kapmaa päätyi 1790-luvulla Britannian haltuun, noin 12000 buuria lähti vuosina 1835–1843 heidän hallintoonsa tyytymättöminä Suurelle vaellukselle pohjoiseen ja Oranjen vapaavaltioon, Nataliin ja Transvaaliin. Vuonna 1843 britit liittivät Natalin siirtomaahansa. Sekä britit että buurit halusivat yhdistää Etelä-Afrikan yhdeksi valtioksi. Vuonna 1877 britit yrittivät vallata Transvaalin, jossa oli paljon muun muassa kultaa ja timantteja, mutta joutuivat vuonna 1881 perääntymään. Britannia vaati maahan muuttaneille siirtolaisille, joita kutsuttiin nimellä "Uitlanders", kansalaisoikeuksia ilman, että heidän olisi tarvinnut luopua Britannian kansalaisuudesta.
1800-luvun puolen välin jälkeen Etelä-Afrikasta tehtyjen timantti- ja kultalöydösten myötä maa alkoi voimakkaasti teollistua. Teollistumisen seurauksena maahan syntyi uusi köyhien valkoisten ryhmä, joista monet olivat afrikaanereita. Vuosina 1875–1904 maahan muutti 400000 uutta siirtolaista, ja kun kaikki maa-alueet alkoivat olla jo valloitetut, afrikaaneriviljelijät eivät voineet enää siirtyä uusille raja-alueille kuten aikaisemmin. Viljelijät olivat usein velkaantuneita ja heillä oli vähän pääomia ja rahatalouteen siirtyminen oli heille ongelmallista. 1890-luvulla riehunut eläintautiepidemia pakotti lopulta monet hakeutumaan maaseudulta kaupunkeihin töihin, joissa paremman koulutuksen ja kielitaidon omanneet uudet siirtolaiset kuitenkin veivät parhaat työpaikat.[5]
Britannian alettua koota sotajoukkojaan Etelä-Afrikkaan Transvaal antoi vuonna 1899 uhkavaatimuksen, joka johti sotaan (ks. toinen buurisota). Oranje yhtyi tuolloin Transvaaliin. Hyvin alkaneesta sissisodasta huolimatta buurit joutuivat vuonna 1902 antautumaan brittijoukoille. Kärsimästään tappiosta huolimatta he onnistuivat säilyttämään ominaisen kielensä ja kulttuurinsa ja kykenivät saamaan poliittista vaikutusvaltaa. Vuonna 1906 Transvaal ja 1907 saivat itsehallinnon rauhansopimuksissa. Tilanteiden rauhoituttua perustettiin 1909 Etelä-Afrikan unioni, joka käsitti Kapmaan, Natalin, Oranjen ja Transvaalin.[6][7][8]
Erityisesti 1900-luvun alussa buurien kansallisuustunne alkoi voimistua, ja he alkoivat perustaa omia "kristillis-kansallisia" kouluja, korostaa afrikaansin luonnetta omana hollannista erillisenä kielenään ja muodostaa itselleen uutta identiteettiä afrikaanereina eli "Afrikan kansana" vanhan siirtolaisidentiteetin sijaan.[9]
Luokka:Etelä-Afrikan etniset ryhmät Luokka:Etelä-Afrikan historia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit