Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö
Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö tarkoittaa seksuaalisia tekoja, jotka kohdistuvat suojaikärajaa nuorempaan lapseen tai nuoreen.
Stereotyyppinen lasta seksuaalisesti hyväksikäyttävä henkilö on niin sanottu "namusetä" eli mies, joka houkuttelee lapsia autoonsa makeisilla ja käyttää näitä sitten hyväkseen. Lasta seksuaalisesti hyväksi käyttävä voi kuitenkin olla nainenkin, eivätkä kaikki lapsia seksuaalisesti hyväksikäyttävät houkuttele lapsia makeisilla. Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö ja pedofilia ymmärretään usein virheellisesti samaksi asiaksi.
Seksuaalinen hyväksikäyttö ei tarkoita pelkästään fyysisiä tekoja, kuten yhdyntää tai sen yritystä, tai muuta lapsen ruumiillista koskemattomuutta loukkaavaa seksuaalitekoa, esimerkiksi lapsen sukupuolielinten koskettelua tai lapsen johdattamista hänen ikäänsä ja kehitystasoaan vastaamattomaan seksuaalikäyttäytymiseen, kuten toisen henkilön sukupuolielinten kosketteluun tai muuhun seksuaaliseen tyydyttämiseen. Hyväksikäyttöön voi syyllistyä myös ilman fyysistä kontaktia lapsen kanssa. Esimerkiksi katselemalla ja ohjailemalla lasta seksuaaliseen tai tekijän seksuaalisuutta ruokkivaan toimintaan, myös ilman fyysistä läsnäoloa viestintäteknologiaa apuna käyttäen. Lapsen hyödyntäminen pornografisissa julkaisuissa ja prostituutiossa ovat myös lapsen seksuaalista hyväksikäyttöä.
Lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä puhuttaessa lapsena pidetään Suomen rikoslain mukaan yleensä alle 16-vuotiasta henkilöä. Suojaikäraja on korkeampi, kun on kysymys lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä perhesuhteessa. Myös 16 vuotta täyttäneeseen, mutta alle 18-vuotiaaseen kohdistuva teko on rangaistava, jos siihen syyllistyy lapsen vanhempi tai häneen rinnastettava henkilö, joka asuu lapsen kanssa samassa taloudessa. Tällaiseen tekoon syyllistynyt biologinen vanhempi tuomitaan lisäksi sukupuoliyhteydestä lähisukulaisten kesken. Kyse on tällöin insestistä. Koska rikosoikeudellinen vastuunalaisuus alkaa 15 vuoden iässä, voidaan rikosoikeudellisia seuraamuksia lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä kohdistaa myös suojaikärajaa nuorempaan henkilöön. Teosta vastaa yksin vanhempi osapuoli ja syyteoikeus vanhentuu asianomistajan täyttäessä 28 vuotta.
6 § Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö
Joka koskettelemalla tai muulla tavoin tekee kuuttatoista vuotta nuoremmalle lapselle seksuaalisen teon, joka on omiaan vahingoittamaan tämän kehitystä, tai saa tämän ryhtymään sellaiseen tekoon, on tuomittava lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä vankeuteen vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään neljäksi vuodeksi.
Lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä tuomitaan myös se, joka on sukupuoliyhteydessä kuuttatoista vuotta nuoremman lapsen kanssa, jos rikos ei 7 §:n 1 momentissa tarkoitetulla tavalla ole kokonaisuutena arvostellen törkeä. Lisäksi lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä tuomitaan se, joka menettelee 1 momentissa tai edellä tässä momentissa tarkoitetulla tavalla kuusitoista mutta ei kahdeksantoista vuotta täyttäneen lapsen kanssa, jos tekijä on lapsen vanhempi tai vanhempaan rinnastettavassa asemassa lapseen nähden sekä asuu lapsen kanssa samassa taloudessa.
Yritys on rangaistava.
7 § Törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö
ja rikos on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä vankeuteen vähintään yhdeksi ja enintään kymmeneksi vuodeksi.
Yritys on rangaistava.
7 a § Rajoitussäännös
Lapsen seksuaalisena hyväksikäyttönä tai 7 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettuna törkeänä lapsen seksuaalisena hyväksikäyttönä ei pidetä tekoa, joka ei loukkaa kohteen seksuaalista itsemääräämisoikeutta ja jonka osapuolten iässä sekä henkisessä ja ruumiillisessa kypsyydessä ei ole suurta eroa.
10 § Määritelmät
Sukupuoliyhteydellä tarkoitetaan tässä luvussa sukupuolielimellä tapahtuvaa tai sukupuolielimeen kohdistuvaa seksuaalista tunkeutumista toisen kehoon.
Seksuaalisella teolla tarkoitetaan tässä luvussa sellaista tekoa, joka tekijä ja kohteena oleva henkilö sekä teko-olosuhteet huomioon ottaen on seksuaalisesti olennainen.
Joskin seurauksista tai kausaatiosta ei ole akateemista konsensusta, hyväksikäyttökokemusten tiedetään yleisellä tasolla korreloivan psykologisten, emotionaalisten, fyysisten ja sosiaalisten vaikutusten kuten pelon, masennuksen, pakkomielteiden, surun, persoonallisuushäiriöiden, dissosiaatiohäiriöiden sekä traumaattisten stressioireiden kanssa. Pitkäaikaiset seuraukset ovat mahdollisia, ja lyhytkestoisemmat seuraukset ovat yleisiä. Riski negatiivisille seurauksille on suurempi, mikäli hyväksikäyttöön liittyy väkivaltaa, uhkailua, yhdyntää tai mikäli hyväksikäyttäjä on uhrin sukulainen. Rind et al.-meta-analyysin mukaan suostumuksellisuus on tärkein yksittäinen tekijä seurausten laadulle; suostumuksen puute ja pakottaminen korreloivat vahvasti negatiivisten tuntemusten kanssa, samalla kun suostumuksellisuus ja aloitteellisuus korreloivat neutraalien tai positiivisten tuntemusten kanssa. Myös leimautuminen seksuaalisesti hyväksikäytetyksi on riskitekijä negatiivisille seurauksille itsensä toteuttavan ennusteen mukaisesti, minkä vuoksi olisi tärkeää, että hyväksikäytön tullessa ilmi asiaan suhtauduttaisiin rauhallisesti lasta tukien ja kuunnellen, jottei ympäristön suhtautuminen ainakaan pahentaisi negatiivisia seurauksia.
Hyväksikäyttörikoksesta tuomittu on miltei kaikissa tapauksissa sukupuoleltaan mies ja iältään todennäköisimmin 15–24-vuotias. Rikoksentekijöiden ikäjakauma on kuitenkin laaja. Kahdessa kolmasosassa tapauksista rikoksen kohteena on sukukypsässä iässä oleva nuori; tyttöjen osuus uhreista on noin yhdeksän kymmenestä ja vain kolmannes rikoksista kohdistuu alle 12-vuotiaisiin, painottumatta selvästi mihinkään ikäryhmään.
Käräjä- ja hovioikeuksien ratkaisuissa 2006 rikoksen tekijä oli useimmiten ennalta tuttu henkilö; vieraiden tekemien rikosten osuus oli 14 %. 40 %:ssa tapauksista tekijä oli perhetuttava, naapuri tai muu tuttava. Nuoren oma seurustelukumppani oli tuomittuna 14 %:ssa tapauksista. Vanhemmat tekivät rikoksista 11 %, vanhemman seurustelukumppanit 10 % ja sukulaiset 10 %.
Yksittäisrikokset painottuvat viikonloppuihin.
Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen selvityksen (2009) mukaan seksuaalirikosten uusimisriski ei muutu ajan kuluessa, vaan uusimisen todennäköisyys on yhtä suuri puolen vuoden ja viiden vuoden kuluttua tuomiosta. Lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä tuomituista harvempi kuin joka kahdeskymmenes tuomittiin uudelleen seksuaalirikoksesta yhdeksän vuoden seurantajakson aikana. Vuosina 1999–2007 yksikään törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä tuomitusta ei saanut uutta tuomiota seksuaalirikoksesta. Rangaistuksia on selvityksen tekemisen jälkeen kovennettu lakiuudistuksen yhteydessä.
1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvulla on etenkin Yhdysvaltoihin ja Kanadaan ilmaantunut pieniä järjestöjä, jotka ovat ryhtyneet ajamaan suojaikärajan poistamista tai alentamista sekä lapsen ja aikuisen välisen seksin tai pederastian hyväksymistä. Näistä tunnetuin on North American Man-Boy Love Association (NAMBLA).
Pedofiilien ansiot omien tarkoitusperiensä saavuttamiseksi ovat nykyaikana jääneet kuitenkin verrattain vähäisiksi. Tähän on syynä lisääntynyt tietoisuus pedofiliasta ja virkavallan ankara puuttuminen seksuaalirikoksiin. Pedofilian vastainen aktivismi saa kannatusta maailmanlaajuisesti ja erityisesti pedofiilien uhrit profiloituvat myönteisen ajattelun vastustajina, vaikka eivät vältämättä sitä julki toisikaan. Suomessa toimii seksuliaalisesti hyväksikäytettyjen etu- ja tukijärjestö Suomen Delfins, joka on perustettu vuonna 1997.