Luettelo Suomen ruotsin- ja kaksikielisistä kunnista
Suomen kielilain mukaan kunta on kaksikielinen, mikäli kielivähemmistön koko on vähintään 3000 henkeä tai 8 prosenttia kunnan väkiluvusta, tai jos valtioneuvosto jonkin kunnan valtuuston esityksestä päättää julistaa kunnan kaksikieliseksi. Kunta ei muutu yksikieliseksi, ellei vähemmistön osuus laske alle 6 prosentin. Kaksikielisissä kunnissa enemmistön kielenä voi olla suomi tai ruotsi.
Ahvenanmaan kaikki kunnat ovat kuitenkin yksikielisiä ja ruotsinkielisiä kielisuhteista riippumatta. Myös saamenkielisillä alueilla voivat kunnat olla kaksi- tai monikielisiä (kielinä suomi tai jokin saamen kieli). Saamelaiskieliin liittyvää kaksikielisyyttä ei ole säädetty kielilaissa, mutta saamelaiskielten asema on turvattu saamen kielilailla.
Vähemmistökielen osuuden on pudottava alle kuuden prosentin, että kunta muuttuisi yksikieliseksi. Kunta voi kuitenkin halutessaan pysyä kaksikielisenä vähemmistökielen osuuden pudotessa alle kuuden prosentin. Lohja on ainoa kunta, joka on käyttänyt tätä poikkeusmahdollisuutta. 3000 hengen sääntö otettiin käyttöön, kun ruotsinkielisten osuus Turussa putosi alle kuuden prosentin (heitä on noin 9800 henkeä, 5,4%). Tällä hetkellä 3000 hengen sääntö on voimassa myös Helsingissä (noin 36300 henkeä, 5,7%) ja Vantaalla (noin 5700 henkeä, 2,7%). Muualla kaksikielisyys määräytyy prosenttiosuuden mukaan.
Valtioneuvosto säätää asetuksella kuntien kielellisen aseman aina kymmenvuotiskaudeksi kerrallaan.[1] Aiemmin ruotsinkielisestä Närpiön kunnasta tuli kaksikielinen vuoden 2016 alusta lukien.[2] Seuraavassa on kuntien kielisuhteet 1. tammikuuta 2013 alkaneella jaksolla.[3]
Uusimaa: Kaksikielisiä kuntia, suomi asukkaiden enemmistön kielenä, ovat Espoo, Hanko, Helsinki, Kauniainen, Kirkkonummi, Lapinjärvi, Lohja, Loviisa, Myrskylä, Porvoo, Sipoo, Siuntio ja Vantaa. Kaksikielisiä kuntia, ruotsi asukkaiden enemmistön kielenä, ovat Inkoo ja Raasepori. Muut kunnat ovat suomenkielisiä. Kymenlaakso: Kaksikielinen kunta, suomi asukkaiden enemmistön kielenä, on Pyhtää. Muut kunnat ovat suomenkielisiä. Varsinais-Suomi: Kaksikielinen kunta, suomi asukkaiden enemmistön kielenä, on Turku. Kaksikielisiä kuntia, ruotsi asukkaiden enemmistön kielenä, ovat Kemiönsaari ja Parainen. Muut kunnat ovat suomenkielisiä. Pohjanmaa: Kaksikielisiä kuntia, suomi asukkaiden enemmistön kielenä, ovat Kaskinen ja Vaasa. Kaksikielisiä kuntia, ruotsi asukkaiden enemmistön kielenä, ovat Korsnäs (1.1.2015 lähtien), Kristiinankaupunki, Kruunupyy, Luoto (1.1.2015 lähtien), Maalahti, Mustasaari, Närpiö (1.1.2016 lähtien), Pedersören kunta, Pietarsaari, Uusikaarlepyy ja Vöyri. Suomenkielisiä kuntia ovat Isokyrö ja Laihia. Keski-Pohjanmaa: Kaksikielinen kunta, suomi asukkaiden enemmistön kielenä, on Kokkola. Muut kunnat ovat suomenkielisiä. Kanta-Hämeen, Etelä-Karjalan, Etelä-Savon, Pohjois-Karjalan, Pohjois-Savon, Keski-Suomen, Päijät-Hämeen, Pirkanmaan, Satakunnan, Etelä-Pohjanmaan, Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Lapin maakuntien kaikki kunnat ovat suomenkielisiä. Saamelaiskielillä on virallinen asema Enontekiön, Inarin, Sodankylän ja Utsjoen kunnissa. Ahvenanmaan maakunnan kaikki kunnat ovat ruotsinkielisiä.
Karjaa ja Pernaja muuttuivat yksikielisesti ruotsinkielisistä kunnista kaksikielisiksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi. Lapinjärven kielienemmistö muuttui ruotsinkielisestä suomenkieliseksi. Iniö muuttui kaksikielisestä ruotsalaisenemmistöisestä kunnasta yksikielisesti ruotsinkieliseksi kunnaksi. Tuusula muuttui kaksikielisestä suomalaisenemmistöisestä kunnasta yksikielisesti suomenkieliseksi kunnaksi.
Korppoo, Mustasaari ja Sipoo muuttuivat yksikielisesti ruotsinkielisistä kunnista kaksikielisiksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi. Espoon kielienemmistö muuttui ruotsinkielisestä suomenkieliseksi. Kerava ja Lohja muuttuivat kaksikielisistä suomalaisenemmistöisistä kunnista yksikielisesti suomenkielisiksi kunniksi.
Hiittinen, Inkoo ja Tammisaaren maalaiskunta muuttuivat yksikielisesti ruotsinkielisistä kunnista kaksikielisiksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi.[6]
Bromarv ja Uusikaarlepyy muuttuivat yksikielisesti ruotsinkielisistä kunnista kaksikielisiksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi. Kaarlelan, Kaskisten, Kauniaisten, Kirkkonummen, Pohjan ja Porvoon kielienemmistö muuttui ruotsinkielisestä suomenkieliseksi.
Kruunupyy ja Pietarsaaren maalaiskunta muuttuivat yksikielisesti ruotsinkielisistä kunnista kaksikielisiksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi. Hangon, Loviisan, Porvoon maalaiskunnan ja Siuntion kielienemmistö muuttui ruotsinkielisestä suomenkieliseksi.
Iniö, Maalahti ja Västanfjärd muuttuivat yksikielisesti ruotsinkielisistä kunnista kaksikielisiksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi.[9]
Houtskari ja Maksamaa muuttuivat yksikielisesti ruotsinkielisistä kunnista kaksikielisiksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi. Lohja jäi seuraavaksi kymmenvuotiskaudeksi edelleen kaksikieliseksi kunnaksi enemmistön kielenään suomi. Sipoon kielienemmistö muuttui ruotsinkielisestä suomenkieliseksi.
Korsnäs ja Luoto muuttuivat yksikielisesti ruotsinkielisistä kunnista kaksikielisiksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi.[10]
Närpiö muuttui yksikielisesti ruotsinkielisestä kunnasta kaksikieliseksi niin, että enemmistön kieli on ruotsi.[10]
Ruotsinkielisten suhteellinen osuus vuonna 2017 kunnittain ja ruotsinkielisten lukumäärältään suurimmat kunnat sisältäen myös Ahvenanmaan kunnat.
Kielikoodit R = yksikieliset ruotsinkieliset R/S = enemmistö ruotsinkielisiä S/R = enemmistö suomenkielisiä
Perässä on mainittu kunnan kielisuhteet lakkautushetkellä.
Alaveteli (liitetty Kruunupyyhyn 1969): ruotsinkielinen Bergö (liitetty Maalahteen 1973): ruotsinkielinen Björköby (liitetty Mustasaareen 1973): ruotsinkielinen Bromarv (jaettu Hangon ja Tenholan kesken 1977): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Degerby (liitetty Inkooseen 1946): ruotsinkielinen Dragsfjärd (liitetty Kemiönsaareen 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Haaga (liitetty Helsinkiin 1946): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Hiittinen (liitetty Dragsfjärdiin 1969): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Houtskari (liitetty Länsi-Turunmaahan, nyk. Paraisiin 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Huopalahti (liitetty Helsinkiin 1946): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Iniö (liitetty Länsi-Turunmaahan, nyk. Paraisiin 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Jepua (liitetty Uuteenkaarlepyyhyn 1975): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Kaarlela (liitetty Kokkolaan 1977): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Karjaa (liitetty Raaseporiin 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Karjaan maalaiskunta (liitetty Karjaaseen 1969): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Kemiö (liitetty Kemiönsaareen 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Koivulahti (liitetty Mustasaareen 1973): ruotsinkielinen Korppoo (liitetty Länsi-Turunmaahan, nyk. Paraisiin 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Kulosaari (liitetty Helsinkiin 1946): kaksikielinen, ei tietoa enemmistökielestä Lapväärtti (liitetty Kristiinankaupunkiin 1973): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Liljendal (liitetty suomienemmistöiseen Loviisaan 2010): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Lohjan kunta (yhdistetty yksikielisesti suomenkielisen Lohjan kaupungin kanssa uudeksi, kaksikieliseksi Lohjan kaupungiksi 1997): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Maksamaa (liitetty Vöyri-Maksamaahan, nyk. Vöyriin 2007): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Munsala (liitetty Uuteenkaarlepyyhyn 1975): ruotsinkielinen Nauvo (liitetty Länsi-Turunmaahan, nyk. Paraisiin 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Oravainen (liitetty Vöyriin 2011): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Oulunkylä (liitetty Helsinkiin 1946): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Paraisten maalaiskunta (liitetty Paraisiin 1967): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Pernaja (liitetty suomienemmistöiseen Loviisaan 2010): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Petolahti (liitetty Maalahteen 1973): ruotsinkielinen Pirttikylä (liitetty Närpiöön 1973): ruotsinkielinen Pohja (liitetty ruotsienemmistöiseen Raaseporiin 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Porvoon maalaiskunta (yhdistetty Porvoon kaupungin kanssa uudeksi Porvoon kaupungiksi 1997): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Purmo (liitetty Pietarsaaren maalaiskuntaan 1977): ruotsinkielinen Raippaluoto (liitetty Mustasaareen 1973): ruotsinkielinen Ruotsinpyhtää (liitetty Loviisaan 2010): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Siipyy (liitetty Kristiinankaupunkiin 1973): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Snappertuna (liitetty Tammisaareen 1977): ruotsinkielinen Sulva (jaettu Mustasaaren ja Vaasan kesken 1973): ruotsinkielinen Särkisalo (liitetty yksikielisesti suomenkieliseen Saloon 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä suomi Tammisaaren maalaiskunta (liitetty Tammisaareen 1977): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Tammisaari (liitetty Raaseporiin 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Teerijärvi (liitetty Kruunupyyhyn 1969): ruotsinkielinen Tenhola (liitetty Tammisaareen 1993): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Tiukka (liitetty Kristiinankaupunkiin 1973): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Uudenkaarlepyyn maalaiskunta (liitetty Uuteenkaarlepyyhyn 1975): ruotsinkielinen Västanfjärd (liitetty Kemiönsaareen 2009): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Vöyri-Maksamaa (yhdistetty Oravaisten kanssa Vöyriksi 2011): kaksikielinen, enemmistökielenä ruotsi Ylimarkku (liitetty Närpiöön 1973): ruotsinkielinen Ähtävä (liitetty Pietarsaaren maalaiskuntaan 1977): ruotsinkielinen Öja (liitetty Kaarlelaan 1969): ruotsinkielinen
Seuraavat kaksikielisiin kuntiin liitetyt kunnat olivat yksikielisesti suomenkielisiä:
Kokkolan liitettiin Kälviä (2009), Lohtaja (2009) ja Ullava (2009). Lohjaan liitettiin Sammatti (2009), Karjalohja (2013) ja Nummi-Pusula (2013). Turkuun liitettiin Maaria (1967), Kakskerta (1968) ja Paattinen (1973). Vaasaan liitettiin Vähäkyrö (2013).
Kielipolitiikka ja Ahvenanmaan maakunta Saamelaiskielten asema Suomessa Suomen kielipolitiikka Suomen kielilaki
Ruotsin- ja kaksikieliset kunnat Luokka:Suomenruotsalaisuus