Sambia
Sambian tasavalta eli Sambia on sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Kongon demokraattinen tasavalta, lännessä Angola, etelässä Namibia, Botswana, Zimbabwe ja Mosambik sekä idässä Malawi ja Tansania. Sambian pääkaupunki Lusaka sijaitsee maan kaakkoisosassa. Väestö on keskittynyt etelään pääkaupungin ympäristöön sekä luoteeseen kuparivyöhykkeelle.
Sambiaa ovat asuttaneet tuhansia vuosia metsästäjä-keräilijät ja vaeltavat heimot. Eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden satunnaisten vierailujen alkamisen jälkeen 1700-luvun lopulla Sambia liitettiin asteittain osaksi brittiläistä imperiumia. Vuonna 1923 British South Africa Company luovutti Pohjois-Rhodesiana tunnetun alueen hallinnan Britannian hallitukselle. Alue itsenäistyi 1964 alueen läpi virtaavan Sambesi-joen mukaan Sambiaksi nimettynä. Itsenäistymisen jälkeen maa siirtyi yksipuoluejärjestelmään presidentti Kenneth Kaundan johdolla. Kaunda hallitsi Sambiassa aina vuoteen 1991 asti, jolloin maassa pidettiin monipuoluevaalit. Sambia on presidentillinen tasavalta. Pääministerin virkaa ei ole.
Sambian taloutta on perinteisesti hallinnut kuparin louhintateollisuus, joskin viime vuosina hallitus on pyrkinyt monipuolistamaan taloutta. Maa luisui köyhyyteen 1970-luvulla, josta se ei ole vieläkään toipunut, ja se on monien Afrikan maiden tapaan pahasti velkaantunut. Bruttokansantuote asukasta kohden on 1397 dollaria (IMF, PPP arvio 2008) ja noin 64% väestöstä elää alle 1,25 dollarilla päivässä. Lisäksi maan ongelmana ovat laajalle levinneet HIV-tartunnat ja AIDS.[1]
Sambia sijaitsee Afrikan eteläosan sisämaan ylängöllä. Lähes koko maa kuuluu sille nimen antaneen Sambesin valuma-alueeseen.[2] Sambian korkein kohta on 2300-metrinen Mafinga-kukkuloiden osa. Matalin kohta on Sambesi-joessa 329 metriä merenpinnasta.[3]
Sambian ylänköalueen vallitseva kasvityyppi on miombo-savanni. Kuumissa kuivissa laaksoissa kasvaa mopanemetsää Siellä missä tulvavesi peittää maata osan vuotta kasvillisuus on avointa ruohikkoa, niittyä tai suota.[2]
Sambiassa on 14 suurehkoa kansallispuistoa tai suojelualuetta, ja joukko pienempiä. Kafuen kansallispuisto lähellä Lusakaa on Sambian vanhimpia (perustettu vuonna 1950) ja maailman suurimpia – yli 22400 neliökilometriä. Siellä on monia erilaisia antilooppeja, ja leijonia, leopardeja ja gepardeja. South Luangwan kansallispuisto Luangwa-joen varrella virtahepoineen, kirahveineen ja seeproineen on Sambian kuuluisimpia.[4]
Nisäkkäitä elää varsinkin tulvaniityillä, kuten Luangan ja Kafuen laaksoissa. Salametsästys on verottanut rankasti sarvikuonojen ja norsujen kantaa. Sambian kansallislintu kiljumerikotka elää avoimilla vesialueilla.[2]
Victorian putoukset Zimbabwen rajalla on Sambian ainoa kohde Unescon maailmanperintöluettelossa.[5]
Vaikka Sambia sijaitsee tropiikissa, sen korkeus tekee ilmastosta ihmiselle miellyttävän.[2] Sateita saadaan eniten lokakuun ja helmikuun välisenä aikana. Korkeimmilla ylänköalueilla kilometrin yläpuolella on kuivalla kaudella toisinaan öisin jopa pakkasta.[6]
Sambian alueella on asunut ihmisten varhaisia esivanhempia jo miljoonia vuosia sitten.[7]
Sambia oli monien bantu-kansojen asuinalue ja vaellusreitti ajanlaskun alkuvuosista lähtien. Nykyisten asukkaiden esivanhemmat asettuivat alueelle pääosin 1600-luvulta 1800-luvun lopulle kestäneiden vaellusten tuloksena. Sambia oli pitkään eurooppalaisen vaikutuksen ulkopuolella ja vasta vuonna 1855 David Livingstone saapui Sambesi-joelle ja Victorian putouksille.[8][9]
Brittiläinen Cecil Rhodes onnistui vuonna 1888 saamaan paikallisilta hallitsijoilta oikeudet maan mineraalivarojen hyödyntämiseen ja samana vuonna Pohjois- ja Etelä-Rhodesia (nyk. Sambia ja Zimbabwe) julistettiin osaksi brittiläisen imperiumin vaikutuspiiriä. Maasta tuli käytännössä brittiläisen Etelä-Afrikan komppanian hallitsema vuodesta 1891 alkaen. Vuonna 1911 maa sai nimekseen Pohjois-Rhodesia[7] ja sille tehtiin muodollisesti protektoraatti 1924. 1920-luvulla löytyneet kupariesiintyvät lisäsivät eurooppalaisten mielenkiintoa alueeseen.[10]
Etelä- ja Pohjois-Rhodesia sekä Njassamaa (nykyinen Malawi) liitettiin vuonna 1953 yhteen Rhodesian ja Njassamaan liittovaltioksi (Keski-Afrikan liittovaltioksi). Laajat levottomuudet repivät kuitenkin federaatiota afrikkalaisten vaatiessa tasaveroisia oikeuksia ja itsenäisyyttä Britanniasta. Afrikkalaisten nationalistipuolueiden saavutettua enemmistön Pohjois-Rhodesian parlamentissa loppuvuodesta 1962 federaatio purkautui 31. joulukuuta 1963 ja maa itsenäistyi 24. lokakuuta 1964.[9] Pohjois-Rhodesiasta muodostetun uuden valtion nimeksi tuli Sambia.[9]
Itsenäistyneen maan johtoon nousi Kenneth Kaunda ja vuonna 1972 Kaundan Yhtyneestä kansallisesta itsenäisyyspuolueesta (UNIP) tuli ainoa sallittu puolue. Maassa järjestettiin kuitenkin parlamenttivaaleja, joissa UNIP:n jäsenet kilpailivat paikoista keskenään. Tyytymättömyys Kaundaa ja UNIP:n valtaa kohtaan johti kuitenkin vuonna 1990 opposition yhteenliittymän, "Liike monipuoluedemokratian puolesta" (MMD) syntyyn. Kaunda taipui kasvavan painostuksen alla monipuoluejärjestelmään vuonna 1991. Lokakuun 1991 presidentinvaaleissa MMD:n Frederick Chiluba voitti Kaundan ja MMD sai samaan aikaan pidetyissä parlamenttivaaleissa 125 paikkaa 150:stä.[10]
Valtaan pääsyn jälkeen MMD ja Chiluba ryhtyivät itse kiistanalaisiin toimiin oppositiota vastaan. Vuoden 1996 presidentinvaaleista Kaunda ja muita opposition ehdokkaita suljettiin ulos ja samanaikaisten parlamenttivaalien rehellisyys joutui kritiikin kohteeksi.[11]
Joulukuun 2001 parlamenttivaaleissa oppositio eteni, mutta MMD:n Levy Mwanawasa julistettiin presidentinvaalien voittajaksi opposition vaalivilppisyytösten saattelemana.[10]
Mwanawasan aikana maan talous kasvoi tasaisesti keskimäärin viisi prosenttia vuodessa. Lännessä hänet muistetaan uuden sukupolven afrikkalaisjohtajana, joka arvosteli kitkerästi aikalaistaan Zimbabwen Robert Mugabea.[12] Mwanawasa valittiin toiselle kaudelleen vuonna 2006. Hän kuoli 59-vuotiaana Pariisissa 19. elokuuta 2008.[13]
Virkaa tekeväksi presidentiksi nimitettiin Rupiah Banda. Lokakuun 2008 lopussa järjestetyissä vaaleissa hänen vastaehdokkaansa Michael Sata oli tulosten laskennassa aluksi johdossa, mutta hävisi lopulta niukasti Bandalle. Sata väitti vaaleja vilpillisiksi ja vaati äänien uudelleenlaskentaa.[14][15]
Vuonna 2011 järjestetyt presidentinvaalit Sata voitti, ja astui virkaan syyskuun lopulla.[16] Sata kuoli lokakuussa 2014, ja valtaan nousi väliaikaisesti varapresidentti Guy Scott.[17] Tammikuussa 2015 valittiin uudeksi presidentiksi Edgar Lungu, joka on virassa puolitoista vuotta Satan keskenjääneen virkakauden loppuun.[18]
Sambia jakautuu kymmenen maakuntaan (province), ja nämä edelleen osa-alueisiin (districts), joita on yhteensä 72. Jokaista maakuntaa hallitsee keskushallinnon nimittämä apulaisministeri, joka toimii kuvernöörin tehtävissä. Central Province, Copperbelt province, Eastern Province, Luapula Province, Lusaka Province, Muchinga (uusi maakunta vuodesta 2011[19][20]), Northern Province, North Western Province, Southern Province ja Western Province.
Sambian maakunnatMaakuntaPääkaupunkiPinta-ala (km2)Väkiluku (16.10.2010)[21]Central ProvinceKabwe94 3941,31 milj.Copperbelt ProvinceNdola31 3281,97 milj.Itäinen maakuntaChipata51 4761,59 milj.Luapula ProvinceMansa50 567992 000Lusaka ProvinceLusaka21 8962,19 milj.Muchinga ProvinceChinsali87 806712 000Northern ProvinceKasama77 6501,11 milj.North-Western ProvinceSolwezi125 826727 000Southern ProvinceLivingstone85 2831,59 milj. Läntinen maakunta[22]Mongu126 386903 000
Sambian väestö koostuu etnisesti yli 70 bantu-kansasta[9]. Sambian valtio on rekisteröinyt 73 heimoa ja monet sambialaiset sanovat maassa olevan saman verran kieliä.[9] Kielitieteellisesti kielet kuitenkin jakautuvat noin kahteenkymmeneen pääkieleen ja näiden murteisiin. Ethnologuen mukaan luonnollisia kieliä on 43 ja lisäksi kahdella kielellä ei ole äidinkielisiä puhujia.[23] Englannin lisäksi seitsemällä bantukielellä on virallinen asema. Isoimmat näistä ovat njandža ja bemba. Bembaa puhuu äidinkielenään noin 3,3 miljoonaa ja njandžaa 800000[23]. Molempia käytetään yleisesti lingua francana varsinkin kaupungeissa. Maassa asuu myös pieni eurooppalainen ja aasialaisperäinen vähemmistö. Useimmat maahanmuuttajista ovat alkujaan Britanniasta, Etelä-Afrikasta tai Intiasta.[9]
Uskonnollisesti enemmistö sambialaisista on kristittyjä ja jakautuvat osapuilleen puoliksi katolisiin ja erilaisiin protestanttisiin ryhmiin. Toiseksi suurin ryhmä ovat perinteisen animistisen uskon harjoittajat. Maassa on myös pieni islamilainen (1%) ja hindulainen (0,3%) vähemmistö. Jehovan todistajiin kuuluu maan asukkaista kansainvälisillä mittapuilla melko suuri osa; vuonna 1998 tämä osuus oli 1,03%.[24]
Tyttöjen ja naisten asema on parantunut hyvin nopeasti. Naisten lukutaidottomuus on edelleen yleisempää kuin miesten, mutta tyttöjen ja poikien välinen ero koulunkäynnissä on pienempi nuoremmissa ikäluokissa. Lähes puolet peruskoulujen oppilaista on tyttöjä.[25]
Työ kodin ulkopuolella on aiempaa yleisempää naisille. Naisten osallistuminen yhteiskunnalliseen ja poliittiseen elämään on myös lisääntynyt. Naisten osuus parlamentissa on liki kaksinkertaistunut vuoden 1990 lukemasta. Nykyisin 15 prosenttia parlamentin jäsenistä on naisia[26]. Palkkaus on edelleen epätasaista, naisten keskitulojen yltäen vain puoleen miesten tuloista. Naisiin kohdistuva väkivalta on myös suuri ongelma, varsinkin koska alueella elää sitkeässä myytti, että neitsyen raiskaaminen parantaa AIDSin.[27]
Äitiyskuolleisuus on lisääntynyt, ja erot rikkaimpaan ja köyhimpään väestönosaan kuuluvien välillä ovat suuret. Neuvolapalvelut ovat parantuneet ja ehkäisy yleistynyt, mikä on lisännyt naisten mahdollisuuksia vaikuttaa omaan elämäänsä. Keskimääräinen lapsiluku, joka vielä 1970-luvulla oli 7,4, on nykyisin 5,8.[28] Neuvolassa käynti on säännöllistynyt ja suurin osa naisista käy tarkastuksessa ainakin kerran raskautensa aikana, mutta harvemman kuin joka toisen lapsen syntymisessä avustaa koulutettu kätilö.[26]
Äärimmäisessä köyhyydessä elää nyt vähemmän sambialaisia kuin 1990-luvun alussa, heidän osuutensa pieneni 58 prosentista 51 prosenttiin vuosina 1991–2006.[25] Myös lapsi- ja imeväiskuolleisuus on vähentynyt merkittävästi.[25] Jopa 92 prosenttia lapsista on rokotettu tuberkuloosia vastaan, ja vanhemmista puolet osaa ehkäistä ja hoitaa ripulia oikein.[28] Ripuli, malaria ja AIDS ovat lasten yleisimpiä kuolinsyitä Sambiassa. Maailmanpankin tukeman ohjelman avulla kuolleisuus malariaan on saatu pienenemään puoleen vuoden 2000 tasosta. Projekti lisäsi hyttysverkkojen käyttöä lasten nukkumapaikoissa ja hyönteiskarkotteiden käyttöä.[29]
Suurin osa maan työläisistä tekee töitä maataloudelle. Maatalouden tuotteista isoin osa kuitenkin päätyy kotimaan kulutukseen, vaikkakin maassa viljellään myös vientiä varten eurooppalaisomisteisilla tiloilla. Tiloilla viljellään tupakkaa, sokeriruokoa, puuvillaa ja maapähkinöitä. Maassa kasvatettavat pääruokaviljat ovat maissi, hirssi, maniokki, durra ja vihannekset.[30]
Sambian tärkein vientituote on kupari, jonka maailmanmarkkinahintojen heilahtelut vaikuttavat suuresti maan talouteen,[3] mutta sillä on kuitenkin rahoitettu paljon Sambian kehitystä.[30] Muut merkittävimmät luonnonvarat ovat koboltti, sinkki, lyijy, kivihiili, kulta, hopea, smaragdit ja uraani[3].
Vuonna 2006 maan länsiosasta löytyi öljyä.[10]
Sambia kuuluu maailman köyhimpiin valtioihin. Sen kehityksen suurimpana jarruna ovat laajalle levinneet HIV-tartunnat ja AIDS. Myönteisempää kehitystä on kuitenkin peruskoulutuksessa. Myös köyhyys on vähenemässä, vaikka hitaasti.[31]
Sambia on YK:n kehitysohjelman UNDP:n inhimillisen kehityksen asteikolla (HDI) kahdentoista huonoiten sijoittuvan joukossa, sijalla 165[32]. Maan kehitystä hidastaa vakava aids-tilanne. Joka kuudes aikuinen on saanut hiv-tartunnan, ja maassa on yli miljoona aids-orpoa. On esitetty synkkiä arvioita, joiden mukaan joka toinen sambialaisnuori tulee kuolemaan aidsiin. Aidsista johtuen odotettavissa oleva elinikä on laskenut 38 vuoteen,[3] kun se vielä 1970-luvulla oli 50 vuotta.
Opetussektorilla kehitys vaikuttaa positiiviselta. Vuonna 2006 98% sekä tytöistä että pojista aloitti ala-asteen, kun kolme vuotta aiemmin neljännes ikäluokasta jäi koulun ulkopuolelle. Seitsenvuotisen peruskoulun kävi loppuun 91% pojista ja 79% tytöistä.[25]
Vuonna 2008 arvioitiin, että Sambian on mahdollista saavuttaa vuoteen 2015 mennessä YK:n vuosituhattavoitteen ympäristön kestävästä kehityksestä puhtaan veden saatavuuden osalta. Sen sijaan kunnollisten käymälöiden osuus on pienentynyt vuodesta 1991. Vuonna 2006 sellainen puuttui joka kolmannelta sambialaiselta.[25]
Pääkaupunki Lusakan tiiviisti asutetun ja tulvien rasittaman Kanyaman kaupunginosan viemäröinti on ollut pitkäaikainen projekti. Vuonna 2009 arviolta puolet tarkoitukseen budjetoiduista varoista on kuitenkin varastettu matkalla, mikä on viivästyttänyt hanketta.[33]
Koska suurin osa kotitalouksista käyttää puuta energialähteenään, Sambian metsiin kohdistuu suuri paine. Metsät joutuvat entistä kovemmille kun väkiluku kasvaa. Sambian asukasluvun on arvioitu kasvavan vuoteen 2050 mennessä yli 29 miljoonaan.[34]
Sambian tärkein kansainvälinen lentoasema on Lusakassa, mutta joitakin lentoja ulkomailta tulee myös Livingstonen, Mfufan ja Ndolan kentille.[35] Tanzania Zambia Railway on kiinalaisten rakentama ja valmistui vuonna 1976. Se ulottuu Kapiri Mposhiin Lusakan pohjoispuolelle. Muut rautatiereitit kulkevat Lusakasta pohjoiseen Kitween ja Lusakasta etelään, Livingstoneen.[35]
Peruskoulu on ilmainen seitsemännelle luokalle asti. Oppilaan perheen on kuitenkin hankittava kaikki opiskeluvälineet: kirjat, kynät, vihkot ja koulupuku. Ylemmillä luokilla myös opetus ja tutkintojen suoritus ovat maksullisia.[36]
Maassa on kolme julkisilla varoilla rahoitettua yliopistoa: University of Zambia (UNZA), Mulungushi University (MU) ja Copperbelt University (CBU). Niiden lisäksi on viisi yksityistä yliopistoa, ja kuudetta suunnitellaan.[37]
Sambialaisen perinteisen musiikin soittimia ovat rummut, sormipiano ja xylofonia muistuttava silimba. Muiden Afrikan maiden tapaan tanssi ja rummutus ovat tärkeitä osia rituaaleissa, seremonioissa ja juhlinnassa. Nykynuoriso ottaa tanssiinsa ja musiikkiinsa vaikutteita sekä länsimaista että muualta Afrikasta.[38]
Korien ja ruukkujen teko on kehittynyt tarvekalujen tuottamiseksi, mutta niiden valmistaminen myyntiin on myös monen kotitarveviljelijän aina keino saada rahatuloja.[38]
Sambian radio- ja televisiokanavat ovat pääosin valtion käsissä. Muutamat yksityiset kanavat pidättäytyvät politiikan kommentoinnista, ja esimerkiksi presidentin maineen mustaaminen on rikollista. Valtiollisten ja kaupallisten kanavien lisäksi maassa toimii myös kaksi kirkollista radiota. Neljästä sanomalehdestä kolme on valtion omistuksessa.[39]
Sambian olympiajoukkue on osallistunut vuodesta 1964 alkaen muihin kesäkisoihin paitsi 1976 kisoihin, joita se boikotoi Etelä-Afrikan vastaisten pakotteiden tukemiseksi. Maa on saanut kaksi mitalia: pronssia vuonna 1984 nyrkkeilyssä ja hopeaa 1996 aitajuoksussa.[40]
Sambian jalkapallomaajoukkue ei ole selviytynyt kertaakaan MM-kilpailujen lopputurnaukseen. Afrikan mestaruuskilpailun se voitti 2012 ja sai hopeaa vuonna 1994.[41] FIFA rankingissa joukkue oli elokuussa 2010 sijalla 72.[42]
Sambian silloinen jalkapallomaajoukkue menehtyi lento-onnettomuudessa vuonna 1993. Turmassa kuolivat kaikki lentokoneessa olijat. Joukkueesta selvisi hengissä vain joukkueen kapteeni, joka matkasi Senegaliin eri reittiä kuin muu joukkue. Lentokone syöksyi mereen Gabonin lähistöllä matkalla Senegaliin pelaamaan karsintaottelua Marokkoa vastaan.[43]
Luokka:43 Afrikka Luokka:Itä-Afrikka * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit