The Notorious B.I.G.
Christopher George Latore Wallace (21. toukokuuta 1972 – 9. maaliskuuta 1997)[1], tunnetaan myös nimillä Biggie Smalls, Frank White sekä parhaiten The Notorious B.I.G. (B</b>usiness I</b>nstead of G</b>ame ja kuolemansa jälkeen B</b>ooks I</b>nstead of G</b>uns), oli amerikkalainen hip-hop -artisti. Hän oli yksi merkittävimmistä räppäreistä New Yorkissa 1990-luvulla aikana, jolloin silloista "skeneä" dominoivat Kalifornian osavaltion suuret nimet kuten Ice Cube, Tupac Shakur, Dr. Dre, Snoop Dogg ja Eazy-E.
Wallace tuli tunnetuksi vuoden 1994 debyyttialbumillaan Ready to Die, joka on ainut hänen elinaikanaan julkaistu albumi. Vuosina 1994–1996 Wallacella oli yhdessä Tupac Shakurin kanssa merkittävä rooli itä- ja länsirannikoiden räppäreiden välisessä vihanpidossa. Toistaiseksi tuntematon hyökkääjä ampui Wallacea 9. maaliskuuta 1997, jonka jälkeen hän menehtyi sairaalassa. Kuoleman jälkeinen Life After Death (1997) oli suuri menestys ja takasi Wallacen kuolemanjälkeisen menestyksen. Hän on inspiroinut ja inspiroi yhä edelleen monia rap-muusikoita ympäri maailman, ja häntä pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaista hip-hop -artisteista.[1][2]
Wallace on myynyt arviolta 17 miljoonaa levyä.[3] Hänen albumeistaan suosituin on ehdottomasti Life After Death, jota ollaan myyty kymmenen miljoonaa kappaletta.[4] Hän onkin yksi myydyimmistä hip-hop -artisteista.
Christopher Wallace syntyi jamaikalaisille vanhemmille New Yorkin Brooklynissa ja oli perheen ainoa lapsi.[5] Isä jätti perheen hänen ollessaan vasta kaksivuotias.[6] Wallace oli rap-artisti Lil’ Ceasen serkku.[6]
Wallace varttui kerrostalossa, joka silloisen aluerajauksen mukaan sijaitsi Bedford-Stuyvesantin naapurustossa.[7] Hän menestyi erittäin hyvin koulussa ja sai hyviä arvosanoja.[8] 1980-luvulla crack-epidemia oli valloillaan,[6] ja 12-vuotiaasta saakka Wallace myi huumeita kaduilla äitinsä tietämättä.[9][10][5] Hän meni myöhemmin roomalaiskatoliseen kouluun,[5] jossa hänen hyvät arvosanansa pysyivätkin suhteellisen samoina - hänelle kuitenkin kehittyi hieman tylympi asenne, jonka muutkin huomasivat. Hän joutui pidätetyksi vuonna 1989 aseiden laittomasta myynnistä ja sai ehdollista vankeutta.[5] Myöhemmin Wallace joutui vankilaan yhdeksäksi kuukaudeksi huumekaupoista.[9][11][1]
Vankilasta päästyään Wallace nauhoitti ensimmäisen demonauhansa[5] Mr. Ceen kanssa. Demonauha ajautui silloin Uptown Recordsille työskentelevän Sean ”P. Diddy” Combsin käsiin, joka järjesti tapaamisen Wallacen kanssa.[5] Heistä tuli hyvät ystävät, ja heidän ensimmäinen yhteinen esiintymisensä oli Super Catin kappaleella ”Dolly My Baby”. Combs jätti pian Uptown Recordsin ja otti Wallacen uuden levy-yhtiönsä Bad Boy Recordsin suojiin,[5] ja Wallace alkoi työstää debyyttialbumiaan.
Vuonna 1993 Wallace sai silloisen tyttöystävänsä kanssa tyttären, jonka nimeksi annettiin T'yanna.[6]
Vuonna 1994 ilmestyi Biggien ensimmäisen albumi, Ready to Die,[5] jolta julkaistiin singlet "Juicy", "Big Poppa" ja "One More Chance", jotka nousivat hiteiksi sekä nostivat Notorious B.I.G:n pinnalle. Samana vuonna Biggie meni naimisiin laulaja Faith Evansin kanssa.[6] Vuoden 1995 loppuun mennessä Biggie oli noussut rap-maailman huipulle ja debyyttialbumi oli myynyt jo tuplaplatinaan oikeutetun määrän kotimaassaan Yhdysvalloissa.
Vuonna 1995 Biggien suojattiyhtye Junior M.A.F.I.A. julkaisi debyyttialbuminsa Conspiracy. Biggie esiintyi albumin muutamalla raidalla, kuten klassikkokappaleessa "Player's Anthem", jota pidetään Notorious B.I.G:n kappaleena.
Biggie oli uransa alusta asti ollut hyvä ystävä Tupac Shakurin kanssa,[5] mutta kaikki muuttui, kun Tupac syytti Biggietä ja tämän ystäviä Sean Combsia ja Andre Harrellia vuoden 1995 loppupuolella siitä, että nämä olisivat häneen kohdistuneen ryöstön ja ammuskelun takana, joka tapahtui marraskuussa 1994. Ampumisen aikaan käynnissä olleessa oikeudenkäynnissä Tupac tuomittiin vankeuteen, jonka aikana hän sai kuulla sellitovereiltaan, että Biggie olisi tietänyt ampumisesta etukäteen, mutta ei varoittanut Tupacia.[6] Tästä sai alkunsa Tupacin julistama välirikko.[6] Tupac julkaisi 1996 kesällä dissauskappaleen "Hit 'Em Up", joka avoimesti haukkuu Biggietä ja Bad Boy Recordsia. 7. syyskuuta 1996 Las Vegasissa Tupacia ammuttiin ja hän kuoli muutamaa päivää myöhemmin sairaalassa. Pian tapauksen jälkeen media pani syylliseksi Biggien,[5] mutta hän puolustautui sanomalla olleensa New Yorkissa nauhoittamassa toista albumiaan.
Lokakuussa 1996 Biggien vaimo Faith Evans synnytti poikalapsen, joka nimettiin Christopher Wallace Junioriksi. Biggie joutui toisen albuminsa nauhoituksien aikana vakavaan auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena hänen vasen jalkansa murtui ja hän joutui lyhyeksi ajaksi pyörätuoliin[12] sekä joutui käyttämään kävelykeppiä jalan tueksi loppuelämänsä ajan.[13]
Maaliskuussa 1997 Biggie matkusti Kaliforniaan promotoidakseen seuraavaa albumiaan ja kuvaamaan "Hypnotize"-singlen musiikkivideota. 5. maaliskuuta hän antoi radiohaastattelun, jossa hän mainitsi hankkineensa vartijoita ympärilleen pelätessään turvallisuuttaan. Toisen albumin alkuperäinen julkaisupäivä oli 25. maaliskuuta 1997.
8. maaliskuuta Biggie luovutti laulaja Toni Braxtonille palkinnon Soul Train Music Awardseissa, jolloin Biggielle buuattiin. Tilaisuuden jälkeen Biggie lähti Vibe-lehden ja Qwest Recordsin järjestämiin juhliin, jotka pidettiin Petersenin automuseossa Los Angelesissa. Yöllä n. klo 0:30 9. maaliskuuta juhlien jälkeen Biggie lähti saattueineen maasturilla varatun hotellihuoneensa suuntaan. Hänen takanaan ajoi Chevrolet Blazer, jossa olivat Sean Combs ja kolme henkivartijaa. Saattue ehti ajaa vain n. 50 metriä pysähtyen punaisiin valoihin. Odottaessaan valon vaihtumista vihreäksi saattueen väliin tuli valkoinen Toyota Land Cruiser, jonka jälkeen Biggien auton viereen pysähtyi musta Chevrolet Impala, josta ammuttiin monia laukauksia autoon päin. Biggietä osui neljä luotia rintaan.
Välittömästi tapahtuman jälkeen Biggie saatettiin kiireellä Cedars-Sinain sairaalaan jossa hänet todettiin kuolleeksi 01:15.
Vain kaksi viikkoa Wallacen kuoleman jälkeen Life After Death julkaistiin. Kyseinen albumi on hänen myydyin albuminsa ja poiki monia klassikoiksi muodostuneita kappaleita kuten "Notorious Thugs", "Sky's the Limit", "Hypnotize", "Going Back to Cali" sekä silloisen Puff Daddyn ja Masen kanssa tehty "Mo Money Mo Problems", joka on kenties Biggien tunnetuin kappale. Life After Death</i>ia myytiin sen ensimmäisen viikon aikana 700000 kappaletta.[14] Toista albumia seurasivat harvinaisuuksia ja remiksauksia sisältävä Born Again (1999) ja remixalbumi Duets - The Final Chapter (2005) sekä kokoelma Greatest Hits (2007). Sean Combsin (silloin taiteilijanimellä Puff Daddy) tekemä I´ll be missing you (mukana Faith Evans, 112) kappale on tehty Notorious B.I.G:n muistolle. Kappale löytyy albumilta No Way Out (1997).
Vuonna 2017 julkaistiin Faith Evansin ja Wallacen yhteisalbumi The King & I. Albumissa käytettiin Wallacelta jo ennestään tuttuja mutta myös joitakin ennenkuulemattomia vokaaleja.[15]
The Notorious B.I.G.:tä ollaan usein kutsuttu erääksi kaikkien aikojen tärkeimmistä hip-hop -artisteista. Allmusic kuvaa häntä ”East Coast hip hopin pelastajaksi”[16] ja BBC ”East Coast Hip Hopin kasvoiksi”.[17] The Source -lehti nimesi hänet kaikkien aikojen parhaaksi hip-hop -artistiksi vuonna 2002.[18] About.comin kirjoittajat sijoittivat The Notorious B.I.G.:n sijalle 4 listassaan 50 Greatest MCs of Our Time (1987 - 2007) ja kutsui häntä yhdeksi genrensä taidokkaimmista.[19] Kun XXL-lehti kyseli vuonna 2003 hip-hop -artisteilta heidän suosikki-MC:itään, The Notorious B.I.G. mainittiin useammin kuin yksikään toinen. Rolling Stonen mukaan The Notorious B.I.G. on ”mahtavin koskaan elänyt” hip-hop -artisti.[20]
The Notorious B.I.G.:n musiikkia samplanneita tai lainanneita artisteja ovat muun muassa 50 Cent, Lil Wayne, Jay Z, Ja Rule, Fat Joe, Eminem ja Michael Jackson.
The Notorious B.I.G:stä tehtiin elokuva Notorious, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa tammikuussa 2009.
Ready to Die - (1994) Life After Death - (1997)
Born Again - (1999) Duets: The Final Chapter - (2005)
Conspiracy (mukana Junior M.A.F.I.A.) - (1995)
The King & I - (mukana Faith Evans) - (2017)
Greatest Hits - (2007) Notorious: Original Motion Picture Soundtrack (2009)
Party And Bullshit - (1993) Juicy / Unbelievable - (1994) Big Poppa / Warning - (1995) One More Change / The What - (1995) Hypnotize - (1997) Mo' Money Mo' Problems - (1997) Going Back To Cali - (1997) Sky's The Limit - (1998) Dead Wrong - (1999) Notorious B.I.G. - (1999) The Realest Niggas - (2003) Runnin' [Dying To Live] (yhdessä 2Pacin kanssa) - (2004) Nasty Girl - (2005) Spit Your Game (Remix) - (2005)
Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Selvittämättömät henkirikokset Yhdysvalloissa Luokka:1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Afroamerikkalaiset