Assyria
Assyria oli muinainen Kaksoisvirranmaan (nykyinen Irak) kuningaskunta ja sotilasvaltio Mesopotamian pohjoisosissa. Nimi Assyria juontaa juurensa mesopotamialaisesta Assur-jumalasta, kuten myös Tigrisin varrella sijainneen kaupungin nimi Assur, joka on sijainnut noin 100 kilometriä nykyisestä Mosulin kaupungista etelään. Kolmannella vuosituhannella eaa. Assyria oli vielä lähinnä akkadialaisten etuvartio. Itsenäinen valtatekijä Assyriasta alkoi kehittyä vasta 1300-luvun eaa. puolenvälin aikoihin. [1] Tällöin nousevan mahdin antamassa voimantunnossa hallitsija Assur-uballit antoi itselleen arvonimen "Kaikkeuden kuningas". Hän valloitti Niniven itäpuolella sijainneen viljavan tasangon ja nöyryytti Babyloniaa, joka oli siihen asti pitänyt Assyriaa etupiirinään. Tätä hallitsijaa seurasi lyhytaikainen heikkouden tila. Mutta, kun valtaan nousivat Salmanassar ja Tukulti-Ninurta (Nimi tarkoittaa "Turvani on sodan jumala Ninurta"), viholliset torjuttiin ja uusia alueita vallattiin. Salmassarin ajasta lähtien alettiin toteuttaa massiivisia väestön pakkosiirtoja. Tukulti-Ninurta löi heettiläiset ja valloitti rikkauksistaan kuuluisan Babylonian vuonna 1235. [2] Vähitellen assyrialaiset valloittivat alueet Kaspianmereltä Niilille ja Taurukselta Persianlahdelle. Vallattuja alueita olivat nykyinen Irak, Syyria, Jordania, Libanon sekä osia Turkista ja osia Palestiinasta. Valtakautta kesti noin 300 vuotta. Assyrialaisilla oli rauta-aseita ja maine raakoina ja säälimättöminä sotilaina. Vuonna 612 eaa. Assyrian valloittivat meedialaisten ja skyyttien yhdistetyt joukot. [1] Assyria valtasi myös Israelin valtakunnan ja soti Juudassakin.
Assyriaa kutsutaan usein ensimmäiseksi supervallaksi ja sotilasmahdiksi. Assyrialaiset loivat mahtinsa tehokkaalla armeijalla ja säilyttivät sen terrorilla ja pakkosiirroilla. Monet pikkuvaltion suostuivat maksamaan veroa kuultuaan Assyrian armeijan hirmutöistä. Assyrialla oli tarve laajeta, koska se halusi kauppareitit valvontaansa ja pääomaa muun muassa hovin rakennushankkeisiin. Sotia perusteltiin myös uskonnolla, esimerkkinä Babylonin pääjumalan Mardukin kulttipatsaan anastus. Kuningas Assurmasirpal II:n hyökkäävää sotapolitiikkaa ja mahtia ylistettiin monin kuvin kuninkaan palatsin seinissä Nimrudissa 800-luvulla eaa.[2] Assyrian kuninkaat itse toimivat usein maan oman pääjumalan Assurin ylipappeina. Vapaita miehiä velvoitettiin käymään ilku-asepalveluksessa osan ajastaan. Sotilasinsinööritaidot olivat hyvin edistyksellisiä silloisiin olosuhteisiin nähden. Monesti Assyrian kuninkaat kerskuivat kirjoituksissaan armeijansa tekemillä julmuuksilla.
Pohjois-Mesopotamian alueella oli ollut asutusta jo vuosituhansia. Assyrian ydinalue on suunnilleen myöhempien Niniven ja Assurin sekä Arbilin kohdalla. Paikalta on löydetty merkittävä Hassunan neoliittinen maatalouskylä. Tigrisin jokilaaksossa sijaitsevat Ninive ja Assur on perustettu kumpikin noin 5000 eaa. pieninä kylinä. Alueen Tepe Gawra -niminen paikka oli asuttu jo 5000 eaa. ja oli merkittävimmillään 3500–2900 eaa. niin sanotulla Tepe Gawra-ajalla.
Tarun mukaan, joka on välittynyt muinaiskreikkalaisten historioitsijoiden kautta, on Assyrian valtakunnan perustanut mahtava valloittaja Ninus, jonka puoliso Semiramis kerran sai häneltä luvan hallita yhden ainoan päivän. Silloin Semiramis ensi töikseen surmautti puolisonsa ja hallitsi kauan ja loistavasti. Muinaisista assyrialaisissa ja babylonialaisissa kirjoituksista tarinaa ei löydy. Sen sijaan mainitaan Nin-jumala, päivänvalon herra, ja Sammuramit-jumalatar, kreikkalaisten Semiramis, joka oli yön hallitsija ja joka levittää valoansa yli maailman, kun aurinko on ikään kuin kuolleena vaipunut vuorten taa.[3]
3. vuosituhannen alkupuolella Assyria oli ajoittain muun muassa Sumerin ja Akkadin vallan alla. Assyria itsenäistyi Uus-Sumerin vallan alta noin 2000 eaa. ja perusti 1920–1740 nykyiseen Turkkiin Kappadokiaan kauppasiirtoloita, muun muassa Kaneshin eli Kültepen. Kappadokiasta tuotiin metallia, luultavasti tinaa tai lyijyä pronssin raaka-aineeksi Assyriaan ja muualle Lähi-itään. Seemiläiset amorilaiset heimot levittäytyivät Khaburin laaksoon, joka oli jo ennestään seemiläistä aluetta. Amorilainen Shamshi-Adad I (1813 eaa. – 1791 eaa.) valtasi Assurin ja rakensi suurvallan. Shamshi-Adad kukisti Pohjois-Mesopotamian mahdin Marin. Pian tämän jälkeen Babylonian Hammurabi valtasi Assyrian. Babylonin luhistuttua Assyria joutui kassiittien ja pohjoisosaltaan hurrilaisten käsiin vasallivaltioksi. 1400-luvulla Syyriassa sijainnut Mitanni laajeni Assyrian alueelle.
Assyriakin sijaitsi tärkeiden kauppateiden varrella, jotka johtivat Mesopotamiasta Anatoliaan. Ehkä noin 3000 eaa. alueelle saapui seemiläisiä. Nykyisessä pohjoisessa Irakissa Dzabal Hamrinin vuoriston pohjoisrinteillä oli subarilaisten asuttama asutuskeskus kolmannella vuosituhannella eaa. Sen asukkaat palvoivat Assur-jumalaa.[4] Assyrian keskuskaupungit Ninive, Assur ja Arbil olivat huomattavia jo 2500 eaa. Akkadilaiset liittivät Assyrian osaksi valtakuntaansa noin 2350 tai 2250 eaa. Väestö akkadilaistui, vaikka subarilainen taide säilyi. Gutilaiset luultavasti tuhosivat Assurin noin 2200 eaa.[5] Assyrian alueella oli alussa pieniä kuningaskuntia. Varhaisimpien kuninkaiden sanotaan asuneen teltoissa, eli he olivat paimentolaisjohtajia. Uus-Sumer eli Urin kolmas dynastia hallitsi maata ainakin ajoittain hieman ennen vuotta 2000 eaa. Silloin Assuria johti kuvernööri.
Uus-Sumerin luhistuttua muun muassa Elamin amorilaisten heimojen hyökkäyksiin Assyria itsenäistyi akkadilaisen dynastian johdolla, vaikka Kaksoisvirranmaassa amorilaiset nousivat valtaan monissa suurissa kaupungeissa. Assurin ympärille rakennettiin muuri.[5] Assyrian ensimmäisenä kuninkaana pidetään Zulilua, joka eli joskus vuoden 1900 eaa. jälkeen. Assyrialainen kuningas Ilushuma piti Kaksoisvirranmaan joutumista amorilaisten ja kanaanilaisten käsiin jumalallisen järjestyksen vastaisina. Ilushuma valloitti vapauttajina kolme kaupunkia Tigrisin itärannalla ja lisäksi Urin ja Nippurin.[6]
Noin 1920–1740 eaa. Assyrialla oli viitisentoista kauppasiirtokuntaa Anatoliassa (nykyisessä Turkissa). Näistä tunnetuin oli Kültepessä eli Kaneshissa. Kauempana pohjoisessa oli kauppa-asema Bogzhagöyssa, vanhan ajan Hattushassa ja Alisharissa.[7] Assyrian kauppasiirtolat karum</i>it olivat Anatolian kaupunkien osia, mutta omana alueenaan ja niissä oli oma verotuksensa. Siirtolat olivat ainakin yli 1200 kilometrin päässä Assyrian kantamaasta. Valtio verotti kauppaa ja otti tulleja, temppeli uhreja ja lahjoja. On löydetty kauppaan liittyviä kirjeitä, sopimuksia ja tilitositteita. Assyria vei Anatoliaan Iranista ostettua tinaa, jota tarvittiin pronssin valmistuksessa, ja myös lyijyä ja tekstiilejä. Anatoliassa oli Taurus-vuorten seuduilla kuparia, ja myös kultaa ja hopeaa.[5] Kauppasiirtolat kukoistivat kolme sukupolvea Shamshi-Adadin valtakauden loppuun asti. Assyrialaiset perheyritykset veivät laadukkaita kudonnaisia Anatoliaan, ja harjoittivat myös rahanlainausta. Tinan salakuljetusta välillä olevien tulliasemien ohi esiintyi, ja rosvot ryöstelivät arvokkaita karavaaneja.[8] Kauppa-asemista luovuttiin lopulta Assurin heikkouden sekä Anatoliassa ja Mesopotamiassa tapahtuneiden poliittisten muutosten takia.
Assyriassakin tapahtui amorilaisten leviämistä. Amorilaiset heimot laajenivat Khabur-joen suistoon. Silloin suurvaltana olleen Marin Jakhdunlim ajoi myöhemmän suurkuninkaan Shamshi-Adadin isän Terqasta Eufratin varrelta Marin pohjoispuolelta. Heimojohtaja Shamshi-Adad I valtasi Assurin Ekallatumista käsin. Assurin kuninkaana oli silloin ollut akkadilainen "lapsi". Pian Marin sotilaat pysäyttivät laajenemisen, ja Eshnunnan Naram-Sin löi Shamshi-Adadin, joka pakeni Babyloniin. Marin valta ulottui Itä-Syyriaan, jopa Libanoniin asti, ja Mesopotamiaan suurille alueille. Mutta Naram-Sinin kuoltua Shamshi-Adad alkoi laajentaa valtakuntaansa. Kun Marissa oli käynnissä palatsivallankumous, Shamshi-Adad hyökkäsi maahan ja murhautti kuninkaan Jakhdunlimin ja hänen poikansa, lukuun ottamatta Zimrilimiä, joka pääsi pakoon.[7] Shamshi-Adad hyökkäsi myös Eshnunnaa vastaan idässä, ja taisteli muita viholliskansoja vastaan pohjoisessa ja lännessä.
Shamshi-Adad rakensi Khabur-joen altaaseen suuren pääkaupungin Shubat-Enlilin nykyisen Tell Leilanin kohdalle sen takia, että Assurista puuttui väestöä ja hedelmällistä maata.[8] Valtakunta ulottui idässä Dijala-joelle, lännessä Harraniin, pohjoisessa Van-järveen ja etelässä Eufratin keskijuoksulle.[9] Shamshi-Adadilla oli hallussaan Marin kauppaverkko, joka ulottui Palmyraan. Shamshi-Adad sijoitti toisen poikansa Yasmah-Adadin (Jasmakhadadin) Marin johtajaksi, ja toisen poikansa Ishme-Daganin Assurin eteläpuolella olevan Ekallatumin johtajaksi. Yasmah-Adad oli heikko hallitsija, Ismhe--Dagan voimakas niin kuin isänsä. Shamshi-Adad neuvoi poikiaan hallinnollisissa pulmatilanteissa. Shamshi-Adad I hallitsi valtakuntaansa 1813–1781 eaa. Poliittisia avioliittoja tehtiin Syyriassa olevien Aleppon Jasmakhadadin ja Qatnan hovin kanssa. Ahamshi-Adda kutsui itseään vanhaan tapaan Kishin kuninkaaksi, ja nimitti valtakunnan suojelijajumalaksi Nippurin Enlilin.
Muutama vuosi Shamshi-Adadin kuoleman jälkeen Marissa kaapattiin valta ja Yasmah-Adad surmattiin. Marista paennut Zimrilim asettui Marin johtoon. Pian Ishme-Daganin johtamaa Ekallatumia joka kutistui paikalliseksi kaupunkivaltioksi, uhkasivat muun muassa Marin Zimrilimin laajentumispyrkimykset. Idässä oli vihamielinen Eshnunna. Pohjoisesta Assyriaa uhkasivat vihamieliset kansat, jotka lienevät olleet hurrilaisia turukku-heimoja.[10] Elamilaiset valtasivat Ekallatumin 1765, ja Ismhe-Dagan pakeni Babylonin Hammurabin suojiin, joka auttoi hänet taas Ekallatumin valtaistuimelle. Ishme-Daganin kuoltua hänen poikansa Drove-Asqur vallitsi Ekallatumia, minkä jälkeen kaupunki katosi historiankirjoista. Babylonian kuningas Hammurabi valloitti maan noin 1760 eaa., ja sen jälkeen Assyria pysyi Babylonian osana kassiittien tuloon saakka 1595 eaa. Hammurabin vallitessa Assyrian kauppasiirtolat lakkauttivat toimintansa Anatoliassa. Kaneshin kauppasiirtokunta lakkasi toimimasta noin 1740 eaa.[5]
Assyria pysyi heikkona kolmisen sataa vuotta.[11] Kun kassiitit valtasivat Babylonian, hurrilaiset puolestaan valtasivat Assyrian alueen ehkä jo Samsu-Ilunan aikoihin. Noin 1470 eaa. Mitannin kuningas Saushtatar ryösti Assurin ja teki Assyriasta vasallinsa. Vuosien 1650–1400 eaa. tapahtumia ei tunneta, vain kuninkaiden nimiä on tiedossa. Nämä Adadi-dynastian 24 kuningasta lienevät olleet mitannilaisten tai hurrilaisten vasallikuninkaita, jotka vaihtuivat tiuhaan tahtiin. Ainakin kerran oli kiista rajasta kassiittien Babylonian kanssa. Assyriasta vietiin temppelien kultaesineitä ja muuta arvokasta Mitanniin,[12] joka pysyi Mitannin valtakunnan osana noin 1400–1350-luvulle eaa. saakka. Tällöin alkoi Lähi-idässä suurvaltojen välillä noin sata vuotta kestänyt kausi, jolloin suurvaltojen välisiä asioita pyrittiin hoitamaan diplomatian avulla. Egypti oli suurin valtakunta alueella. Assur solmi Mitannin vasallina Babylonin kanssa rajasopimuksen. Muuten Assurin valta ei ulottunut laajalle. Vaikka veljekset Assurbelnisheshu ja Assurimnisheshu olivat Mitannin Shutarna II:n vasalleja, he vahvistivat Assurin muureja. Assurbelnisheshu teki Babylonian kanssa uuden rajasopimuksen. Assurdaninakhe II lisäsi Assurin itsenäisyyttä, kun Mitannissa kamppailtiin vallasta. Mitannin valta kasvoi taas Tushrattan aikoina Eribaadad I:n hallitessa Assyriaa.
Keski-Assyrian 200 vuotta kestävä ajoittaisen laajenemisen aika alkoi 1365 eaa., kun mitannilaiset ajettiin pois. Mitannissa puhkesi sisällissota[5] ja sen vasallit ja heettiläiset kävivät valtakunnan kimppuun. Mitannin alueellinen suurvalta romahti. Tällöin Mitannin vasalli Assyria saattoi itsenäistyä ja tehdä pienen sotaretken Eribaadad I:n johdolla Mitanniin. Seuraava Assyrian kuningas, Assur-Uballit I (1365 eaa. – 1330 eaa.), ei sotinut Mitannissa, koska heettiläiskuningas Shuppiluliuma I oli nostanut prinssi Mattiwazan Mitannin kuninkaaksi. Assyria valtasi nyt Niniven itäpuolisen Musrun viljavan tasangon. Hän käytti ensimmäistä kertaa pitkään aikaan Assyrian kuninkaan ja maailmanvaltakunnan kuninkaan arvonimeä, tunnusteli liittoa Egyptin kanssa, ja naitatti tyttärensä Babyloniaan. Enlilnirari kävi sotaa Babylonian kanssa, ja Arikdenilu laajensi Assyrian Zagros-vuorille ja Armeniaan, ja hän taisteli lännessä aramealaista Aklamea vastaan.
Seuraavien hallitsijoiden aikana Assyria kutistui Syyriassa, muttei menettänyt Niniven takaista vilja-aittaa. Seuraava hallitsija Adad-Nirari I valtasi Mitannin, josta tuli ensin vasalli, kapinan jälkeen Hanigalbat-niminen maakunta. Alkoi Assyrian 200 vuotta kestävä laajenemisvaihe. Noin 1250 eaa. kuningas Salmanassar I taisteli menestyksellä aramealaisia, heettiläisiä ja kapinoivia mitannilaisia vastaan. Salmanasser I 1273–1242 eaa. palautti Assyrian mahdin, mutta oli hyvin kovaotteinen vihollista kohtaan. Nämähän uhkasivat Assyriaa hyökkäyksillä ja kapinoilla. Mitanni kukistettiin lopullisesti.[5] Hirmuvalta toimi myös pelotteena – kun tiedot kaupunkien hävittämisistä ja vihollisten surmaamisista levisivät, esimerkiksi heettiläiset olivat sovinnollisempia. Kalahista tehtiin pääkaupunki. Salmanassar eteni Syyriassa ja Levantissa Karkemishiin asti. Hallitsijan valta ja militarismi kasvoivat näihin aikoihin, kova kuri vallitsi koko valtakunnassa, jota johti itsevaltainen kuningas. Rikoslait määräsivät ankaria rangaistuksia, silpomisia ja seivästämisiä.[13]
Salmanasserin poika Tukulti-Ninurta I voitti heettiläiset, eteni pohjoisen vuorilla ja kukisti Babylonian. Näin valtakunta ulottui Bahrainista Syyriaan, mutta pian Babylonia kapinoi, irtautui ja alisti hetkeksi Assyrian vasallikseen. Elämänsä loppupuolella Tukulti-Ninurta muuttui ihmisvihaajaksi ja hirmuvaltiaaksi, ja hän eristäytyi rakennuttamaansa uuteen pääkaupunkiin Kar-Tukulti-Ninurtaan, jonne oppositio hänet saartoi, ja yksi hänen pojistaan surmasi hänet. Hänen seuraajansa Assur-Nadin-Aplin aikoina Assyrian reuna-alueet idässä, lännessä ja pohjoisessa lähtivät omille teilleen. Noin 1200 eaa. Assyria taisteli pohjoisia hyökkääjiä, urartulaisia vastaan. Urartu mainittiin assyrialaisissa asiakirjoissa jo 1260 eaa. Heettiläisten heikennyttyä muun muassa fryygialaisten Mushki-kansojen takia Babylonia ja Assyria alkoivat kilpailla amorilaisella alueella. Ashur-Dan I vakiinnutti maan olot 1179–1134.[5] Vuonna 1155 eaa. Assyria valloitti Elamin kanssa Babylonian, kukistaen kassiittien dynastian. Assyrian mahti alkoi nousta tosissaan vasta Ashur-resh-ishi I:n aikoihin 1133 – 1115 eaa. Tämä kuningas taisteli aramealaisia vastaan ja voitti Babylonin Nebukarnessar I:n.
Tiglatpileser I rakensi Assyriasta suuren imperiumin edeten Välimerelle asti ja lyöden heettiläisten vallan rippeet Syyriassa. Tiglatpileser marssi pari kertaa myös Babyloniin. Häntä pidetään ensimmäisen Assyrian imperiumin perustajana sitten Shamshi-Adadin. Valtakunta alkoi pian kutistua, jo hallitsijan eläessä aramealaisten vallatessa lisää alaa. Tiglatpileserin kuoltua monet alueet kapinoivat. Assur-Belkala kaappasi vallan veljeltään, ja taisteli yhä röyhkeämmäksi käyviä aramealaisia vastaan. Hänen kuoltuaan Assyria kutistui ja menetti syyrialaiset alueensa. Eribaadad I:ltä kaappasi vallan Shamshi-Adad IV. Assurnasirpal I:n aikoihin luultavasti aremaelaiset olivat hävittäneet Assyriaa pahoin. Noin 932 eaa. valtaan noussut Assur-Dan taisteli aramealaisia ja meedialaisten liikkeelle ajamia itäisiä vuoristoheimoja vastaan. Lopulta aramealaiset valtasivat koko maan.
Kuivina vuosina aramealaiset paimentolaiset (Ahlamu) tunkeutuivat kaupunkeihin ryöstelemään. 1083 eaa. Assyrian nälänhätä oli niin kova, että esiintyi ihmissyöntiä. Aramealaiset tunkeutuivat suurina joukkoina maahan ja myös kukistivat Babylonian kuninkaan. Vuoteen 934 eaa. mennessä Tigrisin itäpuoliset kaupungit olivat päätyneet aramealaisten vallan alle. Seuraavina vuosisatoina aramean kieli yleistyi käyttökielenä alueella. Vaara uhkasi Assyriaa myös pohjoisesta. 1000 eaa. Urartu, pohjoinen indoeurooppalainen valtio, valloitti suuren osan Assyriaa.
Noin vuonna 1000 Assyriaa heikensivät aramealaisten tekemät ryöstelyt ja pohjoisen vuoristovaltion Urartun hyökkäykset. Aramea oli uusassyrialaisella ajalla Assyrian virallinen kieli. Heikko Assyria turvasi alueensa, kun kuningas Adad-nirari II 911 – 891 eaa. hyökkäsi Assyrian vihollisia vastaan ja valtasi hieman alaa Babylonialta. Tukulti-Ninurta II hallitsi Assyriaa vain noin viisi vuotta, ja teki seikkailunomaisia sotaretkiä kauas vuorille, muttei vallannut suuria alueita. Hän eteni Urartuun ja muun muassa voitti Laqen aramealaisvaltion Terqan tienoilla. Tukulti-Ninurta II teki marssikierroksen myös Babyloniassa luultavasti maan luvalla.[14]
Vasta Assurnasirpal II, joka hallitsi 883 eaa.–859 eaa., aloitti raa'at valloitusretket muihin maihin. Khaburin ja Eufratin välissä olleet aramealaiset lyötiin raa'asti, mikä nosti kapinan, joka kukistettiin parissa päivässä. Sotaretket suuntautuivat muun muassa pohjoiseen Nairi-maihin ja Libanoniin Foinikiaan, joka suostui maksamaan veroa pelätessään Assyrian armeijaa. Assyrian armeija tuli tuolloin ensi kertaa tunnetuksi raakuudestaan. Pääkaupunki siirtyi Kalhuun, jonka sotavangit rakensivat. Assurnasirpal alkoi käyttää assyrialaisia kuvernöörejä paikallisten sijaan valloitetuilla alueilla.
Hänen seuraajansa Salmanassar III (858 eaa.–823 eaa.) valtasi Babylonian ja taisteli Karkarissa muun muassa Israelin kuningas Ahabia vastaan, muttei voittanut. Salmanassar III pani Israelin maksamaan veroa ja valtasi Foinikian kauppakaupungit Siidonin ja Tyyroksen. Vuosina 823–745, jolloin hallitsi muun muassa riippuvista puutarhoista tunnettu kuningatar Semiramis, Assyria oli heikko. Shamshi-Adad V voitti veljensä valtataistelussa, ja laajensi Assyrian valtaa Bit Adiniin asti. Pohjoisessa uhkasi Urartu, jossa Assyrian sotaretket onnistuivat vain osittain.[15] Babylonian kuninkaan Mardukzakirshumin kuoltua Assyria hyökkäsi Babyloniaan Derin seudulta pohjoisesta, kiertäen länsirajan linnoitteet. Kuningas pakeni, jäi vangiksi ja vietiin Niniveen.
Pian Babylonian uusi kuningas Babaakhdinna kapinoi, ja Assyrian sotajoukko marssi melko itsenäiseen Etelä-Babyloniaan saaden sen maksamaan Assyrialle veroja. Babylon jäi itsenäiseksi, koska assyrialaiset kunnioittivat Babylonia. Shamshi-Adadin ulkomaalainen vaimo, Semiramis eli Sammu-Ramat, hallitsi neljä vuotta Assyrian valtaistuimelle puolisonsa kuoltua, ennen kuin alaikäinen kruununprinssi ehti kasvaa aikuiseksi. Semiramis teki sotaretkiä meedialaisten ja mannealaisten kimppuun Urmia-järven lähistöille. Guzanan eli Tell Halafin aramealaiskapina kukistettiin. Salmanassar V:n poika Adad-Nirari III soti meedialaisia vastaan, ja teki sotaretken Syyrian kapinoivia valtioita vastaan, edeten 804 Etelä-Israeliin, Gazaan. Libanonin Amurru, Foinikian Siidon ja Tyyros, Israel, Edom ja Filistea ja Damaskos maksoivat veroa. Babylonian kanssa oltiin liitossa, ja sitä autettiin sodassa aramealaista iturealaisia vastaan. Adad-Nirari III:n kuoltua Assyria heikkeni noin 40 vuodeksi. Urartu oli mahtava Argisti I:n ja Sardur III:n hallitessa sitä. Salmanassar IV:n aikoina Urartun kanssa sodittiin kuusi kertaa, Urraty ulottui Malatyaan ja Apelloon asti. Assyrian maakunnat itsenäistyivät, muun muassa Tell Asmarissa eli Til Barsipissa kuvernööri Shamshuilu ei edes maininnut seinäkirjoituksissa Assyrian kuninkaan nimeä.
Kun 745–727 hallinnut taitava kenraali Tiglatpileser III kaappasi vallan, maata hävitti sisällissota ja kulkutauti. Assyrian armeija kehittyi voittamattomaksi sotakoneeksi. Tiglatpileser III teki Assyriasta suuren, ja häntä pidetään Uus-Assyrian imperiumin perustajana. Hän meni Babyloniaan pistäen sen maksamaan veroa, voitti Urartun, meedialaiset ja uusheettiläiset kaupunkivaltiot. 729 Tiglat-Pileser valtasi Babylonin. Syntynyttä Assyrian valtaa laajensivat ja pitivät yllä Sargonin dynastian kuninkaat.
Sargon II kaappasi vallan 722, kun kuningas Salmanasser V kuoli ollessaan sotaretkellä Samariassa. Sargon II valtasi Israelin pohjoisen kuningaskunnan ja vei sen kansan pakkosiirtolaisuuteen. Sargon II taisteli menestyksellä Elamia vastaan, joka oli liittoutunut kapinoivan Babylonin kanssa. Hän soti myös meedialaisia ja Urartua vastaan ja kaatui sotaretkellä, jolla taisteltiin kimmerialaisten kanssa. Sargonin poika Sanherib 705–681 eaa. yritti saartaa Jerusalemin, muttei onnistunut. Hän myös löi kapinoivan Babylonian, jonka kapinointi jatkui hänen elinaikanaan Elamin tuella ja ilmankin. Jatkuvasta kapinoinnista raivostunut Sanherin hävitti Babylonin 689 ja muun muassa antoi määräyksen ohjata kastelukanavien vedet kaupunkiin. Sanheribin poika Assarhaddon (681–669 eaa.) valtasi Egyptin ja piti jossain vaiheessa Juudan kuningasta Manassea vankinaan. Assyria oli nyt laajimmillaan. Hän rakensi Babylonin uudelleen. Assurbanipal oli sivistynyt kuningas, joka rakennutti kuuluisan kirjaston 669–627 eaa. Assurbanipal taisteli monia vihollisia vastaan, muun muassa meedialaisia ja kimmerialaisia. Hän menetti kapinoivan Egyptin. Assurbanipalin veljen Shamasshumukinin johdolla kapinaan noussut Babylon vallattiin ja vanhan vihollisen Elamin pääkaupunki Susa hävitettiin maan tasalle.
Assurbanipalin kuoleman jälkeen maa ajautui pahoihin vaikeuksiin. Skyytit, kimmerialaiset ja meedialaiset hyökkäsivät maahan, Babylonia itsenäistyi Nabopolassarin johdolla. Meedian Kyaxares hävitti Niniven Babylonian Nabopolassarin kanssa. Assyrian kenraali Ashur-uballit II yritti vielä vastarintaa Egyptin faarao Neko II:n tukemana, muttei menestynyt. Assyrian armeijan rippeet lyötiin vuonna 605 eaa. Megiddon taistelussa.
Kaldealaiset perivät Assyrian vallan 612 eaa., ja valtasivat Assyrian aikoinaan hallitsemat maat Syyriasta ja Palestiinasta. Kaldealaiset nostivat Babylonin alueen huomattavimmaksi kaupungiksi. Kun kirkko ja valtio erotettiin toisista, hallitsijan valta heikkeni eikä hän saanut kansaansa puolustautumaan tarpeeksi tehokkaasti persialaisia vastaan. Kyyros II Suuri valtasi Babylonin 539 eaa.[16]
Assyrian talous perustui maanviljelyyn, joka oli vähemmän riippuvaista keinokastelusta kuin Babyloniassa. Hevosten jalostus oli tärkeää. Kaupankäynti kasvoi entistä suurempiin mittoihin, ja kauppareittien hallinnasta sodittiin. Assyria osti metalleja Anatoliasta ja Armeniasta, tinaa Iranista ja puutavaraa lännestä.[17]
Assyrian suurvallan aikana sen valtapiiriin kuului monia kansoja. Asukkaille kuitenkin muodostui etnisestä taustasta riipumatta assyrialainen identiteetti. Tätä autoi aramean kielen vakiintuminen valtakunnan yhteiseksi kieleksi.[18]
Assyrian arkkitehtuuri kehittyi omaleimaiseksi. Palatseissa oli värikkäitä seinämaalauksia. Sinettien veistäminen kehittyi omana taiteenlajinaan.[17]
Mesopotamian taide Mesopotamia Assur Nimrud Ninive Assyrian kuninkaat Urartu Babylonia
Ihmisen tarina, Suuri maailmanhistoria (osa 1), Herbert Michaelis, Kirjayhtymä 1971 Antiikin kansoja ja valtioita, Vuodesta 970 eKr. vuoteen 277 eKr., Ihmiskunnan värikkäät vaiheet, Valitut Palat 1998, ISBN 951-584-369-3 Hugh Honour & John Fleming, Maailman taiteen historia, s. 106, Otava 2001, ISBN 951-1-16753-7
Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
* Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit