Käkisalmi
Käkisalmi (, , vuoteen 1611 Корела, Korela, 1611–1918 ja 1940–48 Кексгольм, Keksgol'm ja 1918–1940 Кякисалми) on Laatokan rantakaupunki Leningradin alueella Venäjällä. Käkisalmi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella, Vuoksen pohjoisen sivuhaaran suistossa Karjalankannaksella.
Käkisalmen kaupunki toimii Käkisalmen kunnallispiirin keskuksena. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Käkisalmen kaupungissa asui 18933 ihmistä, Käkisalmen kaupunkikunnassa (gorodskoje poselenije Priozerskoje) 19321 ihmistä, jossa oli varsinaisen kaupungin lisäksi 388 maaseudun asukasta. Koko Käkisalmen kunnallispiirissä väkeä oli 62193 henkeä.[1]
Kaupungista on rautatieyhteydet Pietarin Suomen asemalle ja Hiitolan kautta Sortavalan suuntaan. [2][3][4]
Tarinan mukaan Käkisalmi perustettiin siihen, missä kuultiin ensimmäisen kerran käen kukkuvan. Nimen jälkiosa perustuu paikkaan, siinä on salmi, joka on muodostunut tärkeän paikan kauppareittien risteämässä. Alkujaan paikalla on ollut karjalainen suurkylä ja siihen liittyvä kylälinnake.
Käkisalmi mainitaan nimellä Korela ensimmäisen kerran vuonna 1295. Tätä ennen kronikoiden termi Korela viittasi yleisesti karjalaisiin[5]. Kaupunki linnoitettiin 1200-luvulla.1400-luvulla Korelan mainitaan olevan Novgorodin ruhtinaskunnan toiseksi suurin kaupunki.[6]
Ruotsi valtasi Käkisalmen 1580 seitsemäksitoista vuodeksi, ja 1611 yli sadaksi vuodeksi. Vuonna 1580 ruotsalaiset rakensivat paikalle uuden, länsieurooppalaistyylisen linnoituksen. Vuonna 1617 kaupungin ruotsinkielinen nimi Kexholm esiintyi ensi kerran. Vuonna 1618 kaupunki sai kaupunginoikeudet. Venäjä sai kaupungin haltuunsa 1721. Linnoitus toimi vankilana 1700-luvun puolivälistä, ja siellä säilytettiin vuoden 1825 dekabristikapinan vankeja. Vuonna 1812 Käkisalmi liitettiin osana vanhaa Suomea Suomen suuriruhtinaskuntaan.
Ennen toista maailmansotaa Vuoksen pohjoista laskuhaaraa pitkin kulki kaupungista säännöllinen höyrylaivareitti maalaiskunnan puolelle Hirvisaareen ja Räisälän Unnunkoskelle. Reiteillä oli paljon laitureita, ja laivat Ala-Vuoksi ja Käkisalmi pysähtyivät niissä aikataulujen mukaisesti. Aamuisin maalaiset toivat laivalla myytävää kaupungin torille, ja iltapäivällä he matkustivat takaisin asuinsijoilleen tehtyään hankintojaan kaupungissa ennen paluukyytiä. Koska kellot olivat ennen vanhaan harvinaisia, laivareittien varrella asuneet tarkistivat ajan usein laivojen mukaan: missä rykissä eli laiturissa laiva milloinkin huusi. Nykyisin näillä vesillä liikennöivät tilausristeilyt etenkin kotiseutumatkailutarpeisiin.
Suomelle kuuluessaan Käkisalmea ympäröi joka puolelta Käkisalmen maalaiskunta. Kaupungissa oli muun muassa Waldhofin selluloosatehdas ja sahoja. Käkisalmessa pidettiin myös kuuluisia markkinoita.
Ennen talvisotaa Käkisalmen asukasluku oli noussut yli 5000:een (kirkonkirjoissa tai siviilirekisterissä 5083 as. joulukuun 31. päivänä 1939, joista henkikirjoilla kaupungissa 4132 tammikuun 1. 1940).[7][8] Suomi joutui kuitenkin luovuttamaan kaupungin sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Neuvostoliitolle,[8] jossa siitä tuli osa pian perustettua Karjalais-suomalaista neuvostotasavaltaa. Suomalaisjoukot valtasivat kaupungin jatkosodassa 1941, jonka aikana neuvostojoukot polttivat Käkisalmen perääntyessään niin, että rakennuskannasta jäi jäljelle vain noin 10 prosenttia. Suomalaiset joutuivat vetäytymään sodan lopettaneen Moskovan välirauhansopimuksen myötä 1944. Sodan jälkiä on yhä havaittavissa kaupunkikuvassa.[9]
Neuvostovallan aikana kaupunki rakennettiin osittain uudelleen. Vuonna 1948 Käkisalmen venäjänkielinen nimi muutettiin Priozerskiksi.[10]
Käkisalmen vanha linna. Käkisalmen tori 23.10.2016 Käkisalmen postileima vuodelta 1921. Käkisalmen rautatieasema. Juna Käkisalmen asemalla, suuntana Pietari. Käkisalmen keskustaa 24.10.2016 Entinen luterilainen kirkko (kuva vuodelta 2006). Ortodoksikirkko Käkisalmessa. 10 ruplan muistoraha sarjasta Venäjän vanhat kaupungit (Venäjän pankki, 2008).
Alla oleva kuvaa kaupungin asukasmäärän kehitystä. Vuosilta 1920-1939 mukana on kirkonkirjoissa tai siviilirekisteriin merkittyjen asukkaiden määrä. Kaupungissa läsnä olleiden asukkaiden määrä oli jonkin verran tätä pienempi.[8]
Käkisalmen suomalaista väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen Heinolaan, Heinolan maalaiskuntaan, Iittiin ja Nastolaan.[11]
Vuosi1920[8]1930[8]1939[8]1959[12]1970[13]1979[14]1989[15]2002[16]2010[1]Väkiluku (kaupunki)2,4322,8275,08313,93616,65219,05320,55720,50618,933
Lua error in Module:Location_map at line 502: Unable to find the specified location map definition: "Module:Location map/data/Russia Leningrad Käkisalmen piiri" does not exist.
Ture Ara, laulaja Martti Joenpolvi, kirjailija Harri Kaasalainen, runoilija Iivari Kainulainen, laulaja ja näyttelijä Aku Korhonen, näyttelijä Jaakko Korhonen, näyttelijä ja ohjaaja Veikko Leppänen, kuvanveistäjä Liisa Linko-Malmio, oopperalaulaja Erkki Melartin, säveltäjä Rauno Meriö, entinen ilmavoimien komentaja Veijo Valtonen , entinen jalkapalloilija Jorma Palo, professori, tohtori ja kirjailija Ain'Elisabet Pennanen, kirjailija ja runoilija Juhani Sjöström, kirjailija Göran Stubb, jääkiekkovaikuttaja Olavi Veistäjä, toimittaja ja elokuvakäsikirjoittaja Urpo Ylönen, entinen jääkiekkomaalivahti
Temaattinen kirjallisuusluettelo Suomen autonomian ja itsenäisyyden ajan Viipurin lääniä käsittelevistä teoksista] (PDF) toimittanut FM Olli-Matti Sopanen, Joensuun yliopiston historian laitos 2004.
Luokka:Käkisalmi Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit