Eurovision laulukilpailu 1956
Eurovision laulukilpailu 1956 järjestettiin torstaina 24. toukokuuta 1956 pienikokoisessa Teatro Kursaalissa Luganossa Sveitsissä.[1] Laulukilpailu oli historiansa ensimmäinen. Euroopan yleisradiounioni oli suunnitellut jonkinlaista ohjelmamuotoa jäsenmaidensa välille ja Italian San Remon festivaalien inspiroimana päätettiin järjestää iskelmälaulukilpailut.[2] Kilpailun juonsi Lohengrin Filipello.[3]
Kisoihin osallistui seitsemän maata: Sveitsi, Luxemburg, Alankomaat, Belgia, Saksan liittotasavalta, Italia ja Ranska. Tanskan ja Ison-Britannian ilmoittautuminen myöhästyi, joten ne jäivät pois kilpailusta, mutta näyttivät kuitenkin finaalin televisiossa.[1] Ne osallistuivat seuraavana vuonna, jolloin debytoi myös Itävalta.[2]
Voittajaksi selviytyi Sveitsin edustaja Lys Assia laulullaan "Refrain".[4] Vain voittaja julistettiin, muiden maiden tuloksia (sijoituksia ja pisteitä) ei julkaistu. Finaalista on olemassa äänite,[1] mutta niukasti kuvamateriaalia. Vain voittajan esityksestä on olemassa kuvanauha.[2] Voiton selvittyä Assia esitti laulunsa uudelleen ja se tapa on jäänyt elämään Eurovision laulukilpailuun. Sveitsin kahdesta kappaleesta "Das Alte Karussell" laulettiin saksaksi ja "Refrain" ranskaksi. Muiden maiden molemmat kappaleet laulettiin samalla kielellä. Tämän vuoden laulukilpailu on vuoden 1958 lisäksi jäänyt ainoaksi vuodeksi, jolloin yhtään kappaletta ei laulettu englanniksi.[2]
Jokaisella maalla oli kaksi laulua, joiden valitsemikseksi osallistujamaissa oli järjestetty televisioidut karsinnat ennen finaalia.[1] Myöhemmin Eurovision laulukilpailuissa ei ole saanut osallistua useammalla kappaleella samana vuonna.[1] Äänestys oli laulukilpailun historian ainoan kerran salainen. Jokainen maa oli lähettänyt paikan päälle kaksi tuomaria arvioimaan laulut, mutta voittajan valintatavasta ei ole tietoa.[1] Luxemburgia edusti kaksi sveitsiläistuomaria.[1]
Osa ensimmäisen kilpailujen säännöistä on edelleen käytössä, mutta muutoksiakin on vuosien varrella tapahtunut paljon. Vuonna 1956 kilpailukappaleet tuli esittää sekä laulun että säestyksen osalta suorana eikä nauhalta.[5] Esiintyjämäärää ei ollut rajoitettu eikä myöskään kappaleen kestoa.[5] Laulut voitiin periaatteessa esittää millä kielellä tahansa, mutta yleisesti oli pidetty selvänä, että laulut esitetään jollain maan virallisista kielistä.[5] Viralliseksi sääntö tuli vasta vuonna 1966, jolloin Ruotsi oli laulanut edellisen vuoden kappaleensa englanniksi, sääntö oli voimassa vuoteen 1972 asti ja uudelleen vuosina 1977–1998. Maiden omiin karsintoihin sai lähettää vain ennen julkaisemattomia, esittämättömiä ja levyttämättömiä kappaleita, joista jokainen maa valitsi edustajansa parhaaksi katsomallaan tavalla.[5]
X = Sveitsi julistettiin voittajaksi, mutta muiden laulujen sijoituksia ja pisteitä ei julkistettu.[6]
Vuodesta 1956 vuoteen 1998 kilpailussa musiikin soitti orkesteri, jota johtamaan jokainen maa valitsi oman kapellimestarin. 1956 jokaisen maan molemmat esitykset johti sama kapellimestari. Ylikapellimestari Fernando Paggi johti isäntämaa Sveitsin lisäksi Alankomaiden ja Saksan molemmat esitykset. Belgialla, Ranskalla, Luxemburgilla ja Italialla oli oma kapellimestari mukana.
- Fernando Paggi - Fernando Paggi - Léo Souris - Fernando Paggi - Franck Pourcel - Jacques Lassry - Gian Stellari
John Kennedy O'Connor: Euroviisut - virallinen historia. Ajatus Kirjat 2006. ISBN 978-951-20-7007-7 Anna Muurinen: Euroviisut - Kisastudion käsikirja. Nemo 2007.