Luumäki
Luumäki on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Karjalan maakunnassa. Kunnassa asuu ihmistä,[1] ja sen pinta-ala on km², josta km² on vesistöjä.[2] Väestötiheys on Expression error: Unrecognized punctuation character "[". asukasta/km².
Luumäen naapurikunnat ovat Hamina, Kouvola, Lappeenranta, Lemi, Miehikkälä ja Savitaipale.
Kunnan keskustaajama on Taavetti (Marttilan kylä), josta matkaa lähimpään kaupunkiin, Lappeenrantaan, on noin 37 kilometriä. Kouvolaan ja Haminaan on kumpaankin matkaa 50 kilometriä. Taavetti, Luumäen kuntakeskus, on rakentunut Venäjän keisarinna Katariina II:n vuonna 1773 perustaman Taavetin linnoituksen ympärille. Luumäki tunnetaan paitsi mökkikuntana ja P. E. Svinhufvudin kotipitäjänä, myös jaloberyllistä, jota kunnan alueelta on löytynyt.[3]
Taavetissa sijaitsee myös Luumäen vesitorni, yläkoulu ja lukio.
Myöhäiselle kivikaudelle ajoittuvat löydökset osoittavat Luumäen alueella olleen tuolloin asutusta jo laajalti. Asutus on ehkä jatkunut metallikaudelle, jolta ajalta on kaivauksissa löydetty jonkin verran esineitä.[4] Siitepölyanalyysien mukaan vakituinen maanviljely pitäjän keskiosassa on alkanut 600-luvun puolivälissä, sitä edeltää useiden satojen vuosien tyhjä jakso, ainakin Salpausselän eteläpuolella.
Luumäki erotettiin omaksi pitäjäkseen Lappeesta vuonna 1642.[5] Luumäen seurakunnan ensimmäinen kirkko on rakennettu todennäköisesti heti pitäjän itsenäistymisen jälkeen. Ensimmäinen kirkko tuhoutui isonvihan aikana. Vuonna 1731 valmistunut toinen kirkko vahingoittui pikkuvihan aikana ja oli 1800-luvulle tultaessa käynyt pieneksi ja huonokuntoiseksi. Kirkko ja 1781 rakennettu kellotapuli paloivat 1839. Seurakunta oli hankkinut piirustukset uudelle kirkolle jo ennen toisen kirkon paloa, mutta uuden kirkon rakentaminen pääsi alkuun vasta toisen kirkon palon jälkeen sijaintipaikasta syntyneen riitelyn takia. Rakentamispaikaksi oli ehdolla edellisen kirkon paikka ja Taavetti. Uusi kirkko vihittiin käyttöön 1845.[6]
Syksyllä 1939 lähetettiin Luumäen miehille palvelukseenastumismääräyksiä, joissa kokoontuminen oli määrätty Taavettiin Joukolan kentälle, jossa miehet järjestettiin neljään komppaniaan. Komppaniat marssivat rautatieasemalle, josta juna vei sotilaat Kouvolaan ja sieltä rintamalle aina Muolaaseen ja Taipaleenjoelle asti. Osa sotilasta lähti myös Mikkelin kautta rintamalle.[7]
Talvisota alkoi, ja jo sen toisena päivänä, 1. joulukuuta 1939, Luumäkeä alettiin pommittaa puolelta päivin. Hälytysjärjestelmien kerrotaan olleen hyvin alkeellisia tuolloin. Linnalan valleilla olleesta lottien ilmavalvontatornista ilmoitettiin asemalle, kun viholliskoneet alkoivat lähestyä. Asemalla oli rautalangalla roikkumassa kiskonpätkä, jota alettiin kilkuttaa, jonka jälkeen pommeja alkoi tippua ja kaikki etsivät suojaa. Ensimmäinen pommitus ei vielä vahingoittanut rakennuksia paljon, sillä pommit osuivat metsiin ja pelloille. Jatkossa ihmiset huomasivat, että pommitusten kohteina olivat usein rautatieasemat sekä pysäkit.
Pommitusten jatkuessa kaupanteko loppui ja keskusta tyhjeni päivisin. Iltaisin toimintaa kuitenkin oli. Ainoastaan kahvi loppui kunnassa talvisodan aikana. Sodan loppupuolella pommitukset keskittyivät suurimmaksi osaksi Taavettiin ja alkoivat myös osua. Ikkunat tuli peittää, ettei niistä näkyisi yhtään valoa. Osuuskauppa paloi, eikä ilmatorjuntaa ollut Taavetissa ainakaan jatkosodan alkuun saakka. Molempien sotien aikana Taavetissa oli runsas rautatieliikenne.[8]
Luumäkeläisiä kaatui talvisodassa joulukuussa neljä ja tammikuussa kolme miestä. Helmikuussa suurhyökkäyksessä luumäkeläisiä menehtyi 33 ja maaliskuun 13. päivän aikana 27 miestä. Tappiot yhteensä olivat siis 67.[9]
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Vuoden 2017 lopussa Luumäellä oli 4 747 asukasta, joista 2 911 asui taajamissa, 1 800 haja-asutusalueilla ja 36 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Luumäen taajama-aste on 61,8 %.[10] Luumäen taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:[11]
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Luumäellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:[12]
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Luumäen alueella toimii Haminan ortodoksinen seurakunta.[13]
Luumäellä on omat käsityö- ja ruokaperinteensä. Luumäen lapaset ovat mustavalkoiset ja niiden vartta koristaa mustavalkoinen vinoneliöruudutus. Luumäen kuvatäkkejä eli värillisillä langoilla päälle kirjailtuja peittoja on toistakymmentä erilaista mallia, ja niistä kuuluisin lienee Pätärin kuvatäkki, joka on Pätärin suvun malli. Luumäen kansallispuku esiteltiin ensimmäisen kerran 1954.
Ruokaperinteeseen kuuluu kovaohranen, happamaton ohraleipä, joka on erityinen pyhäruoka ja muinoin myös kirkkoeväs. Perinteiseen lauantai-illan ateriaan kuului ohrainen hapanrieska, uunipiimä (kotitekoinen rahka) maidon kera, karjalanpaisti tai -lohko, uuniperunat sekä munavoi eli uunissa paistettu munakas. Luumäkeläinen piirakka oli perinteisimmillään suuren lautasen kokoinen, ohraiseen (hapan)rieskataikinaan tehty vatruska, jonka päällisenä tavallisesti oli potatvoita eli perunasosetta tai puuroa tai marjoja.[14]
Kannuskoski, kylä ja koskenpartaalla toimineet myllyt ja sahat P. E. Svinhufvudin Kotkaniemi Taavetin linnoitus 1988 valmistunut kunnantalo linnoituksessa Kotiseutumuseo Luumäen kirkko, C. L. Engelin piirustusten mukaan 1845 valmistunut kirkko Salpalinja (korsuja, tulvituspato ja kallioon louhittu Lusikkovuoren luola) JR 200:n muistomerkki Suomen oikeustaistelun muistomerkki Suomen sisällissodan viimeisen taistelun muistomerkki Taavetin kahakassa surmansa saaneen jääkärin Lauri Pelkosen muistomerkki Itsenäisyydentie
Kuntaa halkoo itä-länsisuunnassa valtatie 6, joka kunnan alueella kulkee pääosin Salpausselän harjua pitkin ja jonka pohjoispuolelle jää Kivijärvi. Valtatien eteläpuolta kulkee rautatie. Luumäen rautatieasema on risteysasema, jossa Riihimäki–Pietari-rata ja pääosin 1960-luvulla rakennettu nykyinen Karjalan rata erkanevat toisistaan. Luumäelle myös päättyy valtatie 26 Haminasta.
Vuonna 1986 perustettu Luumäen elävän musiikin yhdistys Luumu ry järjestää kevyen musiikin konsertteja ja muusikoille harjoitusmahdollisuuksia. Luumäellä pidetään vuosittain heinäkuussa jazz-tapahtuma Vallijamit. Ensimmäiset Vallijamit järjestettiin vuonna 2002. Entinen Valtion Virastotalo remontoitiin uudeksi kirjastoksi vuoden 2013 aikana. Luumäen kunnankirjastot liittyivät kesällä 2018 osaksi Heili-kirjastokimppaa.[15]
Luumäen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kovaohranen eli ohrarieska, uunimunavoi ja puolukkaröpsö.[16]
Luumäkeläisiä urheiluseuroja ovat Luumäen Pojat Ry (LuPo), jonka lajeihin kuuluvat jalkapallo, jääkiekko, hiihto, yleisurheilu, pesäpallo ja lentopallo. Suunnistuksella on oma erikoisseuransa, Luumäen Rasti. Luumäellä on myös salibandyjoukkue, LuFT-StU.
Valtatie 6:n ja Haminantien risteyksessä sijaitsee kasvava alue puualan yrityksille. Luumäen suurimpien työllistäjien joukkoon voidaan lukea kunnan itsensä ohella mm. Luumäen pellettitehdas Deletec Oy, Ansarin kasvihuoneet, Lujabetoni Oy, Etelä-Karjalan Osuuskauppa Huber Oy. Lisäksi Luumäki on maakaasuverkoston vaikutusalueella. Kunnan alueella on joillakin suoalueilla myös turvetuotantoa.
Anjala, Antikkala, Askola, Ellola (Ellonen), Haimila, Heikkilä, Heimala, Hermunen, Hietamies, Himottula (Taina), Hirvikallio, Huomola, Huopainen, Husula, Hyyrylä, Iihola, Inkilä, Junttola, Jurvala, Juurikkala (Juurikas), Kaitjärvi, Kannuskoski, Kelvelä, Keskinen, Kiurula, Kiviniemi, Kokkola, Kolppola, Kontula, Koskela, Kähölä, Laapas, Lakkala (Lakka), Laukkala (Laukas), Lensula, Luotola, Marttila (Taavetti), Mentula, Metsola, Multiala, Munne (Munteenkylä), Niemi, Nokkala, Nuppola, Nurmiainen, Näppi, Okkola, Orkola, Parola, Pitkäpää, Pukkila (Pukki), Pätärilä, Rantala, Saareks, Saarits, Saksala, Salmi, Sarkalahti, Sarvilahti, Siiropää, Sirkjärvi, Suoanttila, Suoknuuti, Suonpohja, Sydänmaanlakka, Taina, Tapavainola, Taukaniemi, Toikkala, Uro, Vainonen, Venäläinen, Viuhkola
Luettelo Luumäen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Citation error, replace with{{cite book| author = Marja-Liisa Suomalainen| title = Etelä-Karjalan perinnäistä ruokakulttuuria| publisher = Kymen läänin maatalouskeskus, Maa- ja kotitalousnaisten piirikeskus, Lappeenrannan kaupungin museo- ja kuvataidelautakunta, Etelä-Karjalan museo| year = 1978| version = Etelä-Karjalan museon julkaisut nro 4| id = ISBN 951-9428-02-X| page = 19, 27, 43, 50}} Citation error, replace with{{cite book| author = Marja-Liisa Suomalainen| title = Etelä-Karjalan perinnäistä ruokakulttuuria| publisher = Kymen läänin maatalouskeskus, Maa- ja kotitalousnaisten piirikeskus, Lappeenrannan kaupungin museo- ja kuvataidelautakunta, Etelä-Karjalan museo| year = 1978| version = Etelä-Karjalan museon julkaisut nro 4| id = ISBN 951-9428-02-X| page = 19, 27, 43, 50}}
* Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit