Kiova
Kiova (, ) on Ukrainan pääkaupunki. Se on maan suurin kaupunki, väkiluku on noin 2,8 miljoonaa.[1] Kiova on tärkeä teollisuuden, tieteen, koulutuksen ja kulttuurin keskus.
Kiova kuuluu maantieteellisesti Polesian talousalueeseen. Kiova sijaitsee molemmin puolin Dnepriä, joka virtaa kaupungin halki etelään kohti Mustaamerta. Itse kaupunki jakautuu hallinnollisesti kymmeneen kaupunkipiiriin.
Kiova sijaitsee Ukrainan pohjoisosissa. Kaupungissa vallitsee mannerilmasto. Vuoden keskilämpötila on 7,7 celsiusastetta. Kesällä on melko lämmintä ja heinäkuun keskilämpötila on 19,3°C. Kylmimmän talvikuukauden eli tammikuun keskilämpötila on –5,2°C. Vuotuinen sademäärä on noin 649 millimetriä.[2]
Lunta esiintyy ajoittain marraskuun puolivälin ja maaliskuun lopun välisenä aikana. Alin mitattu lämpötila oli –32,7 celsiusastetta 9. lokakuuta 1929. Korkein mitattu lämpötila on ollut 39,4 astetta (31. heinäkuuta 1936).
Kiovan asutus syntyi 400-luvulla. 800-luvulla siitä muodostui kauppapaikka ja hallintokeskus viikinkien idäntien varrella. Vuodesta 882 vuoteen 1169 Kiova oli Kiovan Venäjäksi kutsutun valtakunnan pääkaupunki. Alue kristillistyi ja Konstantinopoli nimitti 1000-luvulla Kiovaan metropoliitan. Kiovan luolaluostari kohosi arvostetuksi kristillisyyden keskukseksi. Kiova menetti kuitenkin johtavan asemansa, koska monimutkainen kruununperimys hajotti valtakuntaa.[3] Mongolit hävittivät Kiovan 1240. Myöhemmin Kiova päätyi Liettuan suuriruhtinaskunnan (1363–) ja Puola-Liettuan (1569–) ja sittemmin itsenäisen ukrainalaisen kasakkavaltion (1648–) osaksi ja edelleen Moskovan Venäjän hallintaan (1654–1667). Venäjän keisarikunnassa kaupunki oli Kiovan kuvernementin pääkaupunki.
Venäjän vallankumousten jälkeen Venäjän sisällissodan aikana (1918–1920) Kiovan hallinta vaihtui toistuvasti eri osapuolten välillä. Bolševikit valtasivat sen vuonna 1919 ja vuonna 1922 Kiovasta tuli osa Neuvostoliittoa. Vuonna 1934 siitä tehtiin Neuvosto-Ukrainan pääkaupunki Harkovan sijaan.[4]
Toisen maailmansodan aikana 19. syyskuuta 1941 Saksa valloitti Kiovan ja otti motista yli 650000 puna-armeijan vankia. Neuvostoarmeija valtasi kaupungin takaisin 6. marraskuuta 1943. Vuonna 1991 Kiovasta tuli itsenäisen Ukrainan valtion pääkaupunki. Vuonna 2004 Kiovan Maidan Nezaležnosti, Itsenäisyyden aukio, oli Ukrainan presidentinvaaliin liittyneen oranssivallankumouksen keskuspaikka konsertteineen ja mielenosoituksineen.
Kiovassa otettiin ensimmäisenä Venäjällä ja mahdollisesti koko maailmassa käyttöön sähköistetty raitiotie. Kiovan metro avattiin vuonna 1960.
Vuosi1811[5]1840[6]1863[5]1897[7]1914[5]1931[8]1959[9]1970[10]1979[11]1989[12]2001[13] (pyöristetty)2012[1]Väkiluku23,30044,68368,400247,723520,500539,4821,104,3341,631,9082,143,8552,587,9452,567,0002,845,023 (arvio)
PiiriVäkilukuPinta-alaDneprin länsiranta:Holosijivin piiri (Голосіївський район)213 00056 km²Obolonin piiri (Оболонський район)308 000110 km²Petšerskin piiri (Печерський район)131 00019,6 km²Podilin piiri (Подільський район)182 00034 km²Svjatošynin piiri (Святошинський район)320 000101 km²Solomjanin piiri (Солом'янський район)305 00040 km²Ševtšenkon piiri (Шевченківський район)234 00027 km²Dneprin itäranta:Darnytsjan piiri (Дарницький район)244 000133 km²Desnan piiri (Деснянський район)342 000148 km²Dnipron piiri (Дніпровський район)334 00066,7 km²
Kiova on Ukrainan talous- ja tuotantoelämän sekä palvelutarjonnan keskus. Kiovan osuus Ukrainan bruttokansantuotteen kertymisestä oli vuonna 2011 yhteensä 223,774 miljardia UAH, eli 21,7 miljardia euroa (reaalisin hinnoin) tai 17,2 prosenttia koko Ukrainan BKT:stä vuonna 2011. Jokainen alueen asukas kerrytti kansantuotetta keskimäärin 79729 UAH eli 7742 euroa tuona vuonna. Alhaisesta määrästään huolimatta tämä oli 280 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. [14][15] Keskimääräinen kuukausipalkka vuonna 2013 oli 5007 UAH eli vuoden lopun vaihtokurssia käyttäen eurooppalaisittain - ja useimpiin naapurimaihinsa verrattuna vaatimaton 453 euroa. Palkkataso oli kuitenkin Ukrainan korkein alueellinen keskiarvo.[16][17]
Kiovan metro. Kiova-Žuljanyn kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin lounaisosissa.
Julkista liikennettä Kiovassa hoitavat metro, bussit, johdinautot ja raitiovaunut.
Kiovan matkustaja-asema on kaupungin ainoa pitkänmatkan matkustajaterminaali. Darnylsin rautatieasema on uusi.
Boryspilin lentoasema palvelee useimpia kansainvälisiä matkustajayhteyksiä. Maan toiseksi suurimmaksi lentoasemaksi äskettäin noussut Žuljanyn lentoasema toimii useiden halpalento- tai lomalentoyhtiöiden kenttänä ja sieltä lennetään myös kotimaan lentoja.[18] Lisäksi on rahtilentoasema.
Ukrainan tilastokeskus arvoi Kiovan väkiluvun olleen vuoden 2013 alussa runsas 2,8 miljoonaa.[1] Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista etniseltä taustalataan ukrainalaisia oli 82,2%. Venäläisten osuus oli 13,1%, juutalaisten 0,7%, valkovenäläisten 0,6% ja puolalaisten 0,3%. [13]
Pyhän Mikaelin kultakupolinen luostari. Katukuvaa Kiovasta. Pyhän Sofian katedraali. Petšerskin lavra. Kiovan kansallisooppera. Tornitalo osoitteessa H’reštšatyk 25. Kiovan kaupunginvaltuusto. Ukrainan ulkoministeriö. Verh’ovna Radan parlamenttitalo.
Huomattavia historiallisia arkkitehtuurin maamerkkejä ovat Pyhän Sofian katedraali ja Petšerskin lavra eli Kiovan luolaluostari, jotka ovat UNESCOn maailmanperintöluettelossa, sekä Marijnskin palatsi. Bessarabian torille tuotiin aikaisemmin Bessarabiasta torituotteita myytäväksi. Nykyään katettu tori on uudistettu alkuperäisestä poikkeavaan asuun. Tunnettuja nähtävyyksiä ovat myös Kiovan muut ortodoksikirkot, kuten Mikaelin katedraali, Pyhän Andreaksen ja Pyhän Vladimirin kirkot, sekä uudelleenrakennettu Kultainen katu. Pyhän Mikaelin kultakupolinen luostari sijaitsee Dnepr-joen itärannalla.
Teatterit ovat tärkeä osa Kiovan kulttuuria. Näitä ovat Kiovan oopperatalo, Lesja Ukrainkan kansallinen venäläisen draaman akateeminen teatteri, Lokakuun palatsi ja Ukrainan kansallinen musiikkitalo. Kaupungissa sijaitsevat myös Povženkon elokuvastudiot ja Kiovan sirkus. Tärkeimpiä museoita ovat Kiovan historiallinen museo, Suuren Isänmaallisen sodan museo ja Kansallinen taidemuseo. Huomattavia nähtävyyksiä ovat myös Salut-hotelli ja Chimaerasin talo sekä Tuntemattoman sotilaan patsas. Kiovasta sanotaan, että sen halki voi kesäisin kävellä poistumatta hetkeksikään sen tuhansien puiden varjosta. Tyypillinen kaupunkipuulaji on hevoskastanja.
Jalkapallo on suosituin urheilulaji Kiovassa, seuraavina ovat koripallo ja jääkiekko. Tunnetuimpia jalkapalloseuroja ovat Arsenal ja FK Dynamo Kiova, jotka pelaavat Ukrainan valioliigan ykkössarjassa. Muita urheiluseuroja ovat jalkapalloseura FK Obolin, jääkiekkoseura HK Sokol Kiova ja koripalloseura BK Kiova.
Vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten aikana Kiovan olympiastadionilla pelattiin jalkapallon olympiaturnauksen välieräottelut. Stadion on suurin Ukrainan stadioneista. Muita huomattavia urheilurakennuksia Kiovassa ovat Valeri Lobanovskyin Dynamo-stadion ja Kiovan urheilupalatsi.
Yhdessä muutamien Puolan ja Ukrainan kaupunkien kanssa Kiova järjesti UEFA:n vuoden 2012 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut, jolloin kolme lohko-ottelua, neljännesfinaali ja finaali pelattiin Kiovan olympiastadionilla.
Kiovan kansallisen yliopiston päärakennus.
Kiovassa on yli 30 yliopistoa tai korkeakoulua,[19] joista tärkeimpiin kuuluvat kansallinen tekninen yliopisto Kiovan polytekninen instituutti, Kiovan kansallinen yliopisto, kansallinen yliopisto Kiovan Mohyla-akatemia ja Bohomoletsin kansallinen lääketieteellinen yliopisto.[20][21] Kiovassa sijaitsee myös Ukrainan valtiollinen sirkusakatemia.
Kiovan ystävyyskaupunkeja ovat Ankara, Ateena, Belgrad, Bryssel, Budapest, Chicago, Chișinău, Edinburgh, Firenze, Helsinki, Jerevan, Krakova, Kioto, Leipzig, Minsk, München, Odense, Pariisi, Pereira, Pretoria, Riika, Rooma, Santiago de Chile, Sofia, Tukholma, Tallinna, Tampere, Tbilisi, Toronto, Toulouse, Varsova, Wien, Vilna, Wuhan
* Luokka:Viikinkiaika Luokka:Gardariki Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit