Karachi
Karachi (, ) on Pakistanin suurin kaupunki ja Sindhin provinssin pääkaupunki. Karachi on Pakistanin talouselämän keskus. Kaupunki sijaitsee Arabianmeren rannalla, Indus-virran suistossa. Suurkaupunkialueella asuu noin 21,2 miljoonaa ihmistä,[1] mikä tekee siitä yhden maailman suurimmista kaupungeista.
Karachi sijaitsee hyvän luonnonsataman kupeessa Indusjoen suulla. Sen paikalla on ollut kalastajakyliä muinaisista ajoista asti. Kaupungin siitä kehittivät brittiläiset siirtomaahallitsijat 1800-luvulla. Britit valtasivat kaupungin vuonna 1839 ja pitivät sitä laivastotukikohtanaan, ja neljä vuotta myöhemmin kun he olivat saaneet koko Sindhin hallintaansa, he siirsivät pääkaupungin Hyderabadista Karachiin. 1800-luvun puolivälissä kehitys oli vilkasta: satamaa ja tieverkkoa parannettiin ja kaupunkiin vedettiin rautatie.[2]
Pakistanin syntyessä 1947 kaupunki valittiin pääkaupungiksi, ja se vastaanotti suuren määrän muhajireiksi kutsuttuja siirtolaisia Intiasta. Muhajirien ja paikallisten singhiläisten ja pastujen välillä oli väkivaltaisia etnisiä levottomuuksia 1980-luvulla.[3] Kaupunki on kasvanut myös sen jälkeen kun pääkaupunki siirrettiin Islamabadiin vuonna 1959.
Karachi sijaitsee Pakistanin eteläosassa Arabianmeren rannalla. Matkaa maan pääkaupunkiin Islamabadiin on maanteitse 1460 kilometriä.[4]
Karachissa on monsuuni-ilmasto, sadetta saadaan lähinnä heinä- ja elokuussa. Keskimääräinen yön alinkin lämpötila on yli 20 astetta huhtikuusta lokakuuhun.[5] Toisinaan alueella esiintyy trooppisia hirmumyrskyjä. Vuonna 2010 trooppinen sykloni Phet aiheutti pahoja tulvia.[6]
Karachissa on kaksi rautatieasemaa, Karachi City ja Karachi Cantonment. Kaikki Citystä lähtevät junat pysähtyvät myös Cantonmentissa. Eri linja-autoyhtiöillä on omat asemansa, mutta useimmat sijaitsevat lähellä Cantonmentin rautatieasemaa. Matka Lahoreen kestää 22 tuntia, Larkanaan pääsee seitsemässä tunnissa. Jinnahin kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 10 km kaupungin keskustasta itään.[7]
Kaupungissa on pahoja liikenneruuhkia. Paikallisbusseja ja minibusseja on runsaasti, mutta niiden numerointi on satunnaiselle vierailijalle hankalaa ja bussit ovat usein tupaten täynnä.[8] Ruuhkia helpottamaan on jo pitkään suunniteltu kehärataa. Keväällä 2011 osavaltiohallitus päätti jälleen lykätä noin 1,5 miljardia euroa maksavan suunnitelman toteuttamista.[9]
Karachi on Pakistanin talouselämän keskus. Kaupungissa toimii Pakistanin suurin pörssi. Useimpien kansainvälisten yhtiöiden Pakistanin-konttorit sijaitsevat kaupungissa. Monilla autonvalmistajilla kuten Toyotalla ja Suzukilla on tehtaat Karachissa. Karachiin on IT-huuman myötä on perustettu paljon puhelinpalvelukeskuksia Karachiin, mutta perinteinen teollisuus on edelleen sen talouden perusta. [10]
Sähköyhtiö KESC on yksi kaupungin suurimmista työllistäjistä, sen palveluksessa on 17000 henkeä.[11]
Karachissa on maan suurin lentoasema ja kaksi satamaa, Karachin ja Mohammad Bin Qasimin satamat. Lisäksi on kaksi kalastussatamaa, Karachin kalasatama ja Korachin kalasatama. Kalastus työllistää suoraan 300000 henkeä ja välillisesti 400000 henkeä.[10]
Karachin yliopisto on perustettu vuonna 1951. Aluksi se järjesti tutkintotilaisuuksia, mutta vuonna 1953 se aloitti oman opetuksen 50 opiskelijalle. Siitä kasvoi maan suurin yliopisto, ja siellä suoritetaan huomattavasti enemmän jatko-opintoja (maisterin ja tohtorin tutkintoja) kuin maan muissa yliopistoissa. Vuonna 2011 yliopistossa oli yli 24000 opiskelijaa ja 700 opettajaa, jotka jakaantuvat kahdeksan tiedekunnan 53 laitokseen.[12]
Kaupungissa toimii maan kuuluisin yksityinen oppikoulu, Karachi Grammar School, joka tarjoaa opetusta sekä tytöille että pojille esikouluiästä yliopistoon asti.[13]Se on aloittanut eurooppalaisille suunnattuna kouluna 1800-luvun puolivälissä.[14]
Karachin suosituimmat urheilulajit ovat kriketti, maahockey, nyrkkeily ja jalkapallo.
Kaupungin krikettijoukkueen Karachi CA:n kotikenttä on National Stadium, jonne mahtuu 34 228 katsojaa kaikki istumapaikoille.[15] Se on myös Pakistanin maajoukkueen kotikenttä. Maajoukkue ei hävinnyt siellä yhtään maaottelua vuosina 1955-2000. 2000-luvulla väkivalta, etenkin pommiuhkat, ovat pitkään saaneet muut kuin aasialaiset joukkueet pysymään poissa stadionilta.[16] Vuonna 2009 Etelä-Afrikka saapui kuitenkin vierasotteluun.[17]
Maahockeyn katsojia mahtuu Gulshare-Iqbal-stadionille kymmenentuhatta, jalkapallon katsojille on 40 000 paikkaa suurimmalla stadionilla. Lisäksi kaupungissa on viiden- ja kuudentuhannen katsojan jalkapallokentät.[15]
* Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit