Lyhytkasvuisuus
Lyhytkasvuisuus tarkoittaa ihmisen pituuskasvun vajavuutta.[1] Länsimaissa ihminen katsotaan lyhytkasvuiseksi, jos hänen pituutensa eroaa kasvuiässä huomattavasti ikätovereista ja hän on aikuisena alle 140–150 senttimetrin mittainen. Kuitenkaan kaikki alle 150 senttimetriä pitkät aikuiset eivät ole varsinaisesti lyhytkasvuisia. Nimitystä ”kääpiö” pidetään nykyisin loukkaavana lyhytkasvuisesta henkilöstä, ja sillä viitataan tavallisesti pienikokoiseen taruolentoon.
Lyhytkasvuisuudelle on löydettävissä lähes 500 erilaista lääketieteellistä syytä. Yleisimpiä syitä ovat muun muassa luissa olevien kasvuvyöhykkeiden tai luuston muodostumisen häiriöt, kromosomimuutokset ja erilaiset hormonihäiriöt, kuten kasvuhormonin puutos tai kilpirauhasen vajaatoiminta. Monissa tapauksissa lyhytkasvuisuus kuuluu osana johonkin kehitysvammaisuuden oireyhtymään. Akondroplasia on tavallinen lyhytkasvuisuutta aiheuttava, vallitsevasti periytyvä lyhytkasvuisuusoireyhtymä. Diastrofia (DTD) ja rusto-hiushypoplasia ovat peittyvästi periytyviä lyhytkasvuisuutta aiheuttavia diagnooseja. Psykososiaalinen lyhytkasvuisuus on julmasta kasvuympäristöstä aiheutuva häiriö.
Lyhyeksi jääminen on yleensä perinnöllinen ominaisuus. Usein lyhytkasvuisuus on piilevä perinnöllinen ominaisuus, eivätkä monet ihmiset tiedä kantavansa tätä ominaisuutta. Usein lyhytkasvuisen lähisukulaiset voivat olla täysin normaalikasvuisia.
Lyhytkasvuisuus hankaloittaa elämää monin tavoin ympäristössä, joka on pääosin suunniteltu keskipituisille ihmisille, eikä useimpia toimintoja ole suunniteltu silmällä pitäen lyhytkasvuisia. Vaikka lyhytkasvuiset ihmiset eivät henkisiltä ominaisuuksilta olekaan keskimäärin normaalimittaisia heikommalla tasolla, menestyvät he yleensä työurallaan pitempiä heikommin. Lyhytkasvuisuuteen liittyy huomattavia psykososiaalisia seikkoja, jotka pääasiassa johtuvat normaalimittaisten ihmisten asenteista.
Jo lapsuus- ja nuoruusiässä lyhytkasvuisten keskuudessa esiintyy enemmän syrjäänvetäytymistä ja masentuneisuutta. Usein lyhytkasvuisuuteen liittyy käsitys omasta koostaan vastakkaisen sukupuolen mielestä vähemmän myönteisinä kuin pidemmillä ihmisillä. Lyhytkasvuisuuteen liittyy käsitys kypsymättömyydestä, estoisuudesta, epämiehisyydestä, menestymättömyydestä, pessimistisyydestä ja muista, yleensä kielteisiksi koetuista seikoista.
Useat tunnetut lyhytkasvuiset ovat menestyneet viihdealalla, erityisesti näyttelijöinä ja muina esiintyvinä taiteilijoina.
Jason ”Wee-Man” Acuña, Jackass-televisio-ohjelman henkilö Michael J. Anderson, näyttelijä Kenny Baker, koomikko Billy Barty, näyttelijä Bushwick Bill, rap-artisti Sammy Brooks, näyttelijä Gary Coleman, näyttelijä Tony Cox, näyttelijä Warwick Davis, näyttelijä Peter Dinklage, näyttelijä Geoffrey Hudson, (1619–1682) Hyde Hyytiäinen, koomikko Martin ”Marty” Klebba, näyttelijä Angelo Muscat, italialainen näyttelijä Alexander Pope, englantilainen runoilija Adam Rainer, itävaltalainen mies, joka kasvoi aikuisiässä 100 cm David Rappaport, näyttelijä Nelson de la Rosa, maailman lyhin näyttelijä Deep Roy, näyttelijä Kiran Shah, näyttelijä Tom Shakespeare, sosiologi Verne Troyer, näyttelijä (1969-2018) Hervé Villechaize, näyttelijä Weng Weng, näyttelijä Lucia Zarate, joidenkin tietojen mukaan maailman pienin ihminen Evan Eckenrode, Internet-persoona
. . Ylen Elävä arkisto. Nygård, Katja: . Iltalehti, Ilona-liite 16.3.2015. Talasterä, Johanna: . Yle uutiset 12.6.2016. Tammi, Anton: . City-lehti 16.3.2011.
Luokka:Perinnölliset ominaisuudet Luokka:Kasvuhäiriöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit