Plootu
Plootu () on suurikokoinen, kuparista valmistettu metalliraha. Plootuja käytettiin Ruotsissa 1644–1777. Plootuja käytettiin hopearahan asemesta ja ne olivat huomattavan suurikokoisia ja raskaita, sillä kupari oli arvoltaan halvempi metalli kuin hopea. Siksi plootuista oli tehtävä suuria.
Ensimmäinen plootu valmistettiin vuonna 1644, ja se oli kooltaan ja massaltaan huomattavan suurikokoinen. Myöhemmin rahojen koko vaihteli, ja tavallisesti plootu oli suorakaiteen muotoinen kuparilevy, jonka nurkkiin oli kaiverrettu leima ja nimellisarvo. Painavin plootu painoi 19,7 kg.[1]
Plootujen arvo ilmoitettiin hopeassa.[2] Plootujen käyttöön Ruotsissa liittyi Euroopan ensimmäisen setelirahan käyttöönotto.
Suurin osa tunnetuista plooturahoista on peräisin vuonna 1783 Etelä-Afrikan rannikon edustalla uponneesta Nicobar-laivasta. Intiaan matkalla olleessa laivassa oli noin 3000 plooturahaa. Paikalliset kalastajat löysivät hylyn vuonna 1987.[3]
Ruotsi oli Euroopan suurin kuparin tuottaja. Kuparinen plootu otettiin käyttöön, koska Ruotsilla oli erittäin vähän hopeaa, varsinkin kun Tanskalle oli jouduttu maksamaan sotakorvauksia hopeassa.[4]
Ruotsi tuotti kuparia Falunin kaivoksesta ja plootuja tehtiin Avestassa. 1600-luvun puolivälissä kuparia tuotettiin Ruotsissa 3000 tonnia vuodessa, joka oli puolet maailman tuotannosta.[2]
Ruotsissa oli kuparin ylituotantoa, mutta merkantilististen näkemysten mukaan ylituotanto ja siitä seurannut markkina-arvon alentuminen ei ollut vahingollista, kunhan tullimaksut ja valmistusvero sekä muut veromaksut päätyivät valtiolle. Ylituotannon hillitsemiseksi etsittiin kuitenkin lieventävää keinoa, ja sellaiseksi kehittyi plootujärjestelmä. Ylimääräinen kupari rationalisoitiin käyttämällä kolikoihin enemmän raaka-ainetta. Vuonna 1660 Tukholmaan perustettiin Ruotsin ensimmäinen pankki, Stockholms Banco, joka myönsi talletusseteleitä valtavia plootuvarastoja vastaan. Näin Ruotsissa oli käytössä ensimmäisenä Euroopan historiassa seteliraha.[1]
Kuparin käyttäminen rahassa loi kuparille kysyntää ja kuparin maailmanmarkkinahintaa kyettiin tukemaan korkeammaksi. Turun Sanomien artikkelissa plootua nimitetään kuparintuottajien nerokkaaksi keksinnöksi. Maailmalla kuparista plootua ihmeteltiin alusta alkaen.[2]
Viimeinen plootuista löytyvä vuosiluku on 1768. Plootun asema laillisena maksuvälineenä lakkasi vuonna 1777.[2] Demonetisoinnin jälkeen tanskalainen Itä-Intian kauppakompania laivasi plootuja Intiaan työstettäväksi kolikoiksi.[3]
Citation error, replace with{{cite book| author = Fredrikson, Erkki| title = Plooturaha| location = Jyväskylä| publisher = Minerva| year = 2004| version = Pohjautuu Keski-Suomen museossa talvella 2004 järjestettyyn näyttelyyn| id = ISBN 952-5478-50-5}}
Luokka:Euroopan rahayksiköt Luokka:Historialliset rahayksiköt Luokka:Ruotsin taloushistoria Luokka:Kupari