Molempain Sisiliain kuningaskunta
Molempain Sisiliain kuningaskunta () oli vuosina 1130–1282, 1442–1458 ja 1816–1860 toiminut kuningaskunta, johon kuului Etelä-Italia ja Sisilian saari. Kuningaskunnan pääkaupunkina oli ensin Palermo ja myöhemmin Napoli[1].
Molempain Sisiliain kuninkaan (tai Sisilian kuninkaan) arvo oli vuosina 1130–1282 hallinneilla Etelä-Italian kuninkailla. Heistä ensimmäinen oli normannisukuinen herttua Roger II, joka valtasi Palermon vuonna 1091 ja piti sitä pääkaupunkinaan. Hän peri vuonna 1127 toisen herttuakunnan Italian mantereelta ja julistautui vuonna 1130 kuninkaaksi ”molemmissa Sisilioissa”. Tätä kautta kutsutaan myös nimellä Sisilian kuningaskunta. Merkittävä maan myöhempi kuningas oli Fredrik I, joka hallitsi keisarina nimellä Fredrik II[1] Palermon asukkaiden kapina ranskalaisia hallitsijoita vastaan eli Sisilian iltamessu vuonna 1282 hajotti valtion kahtia: mantereen puoli (nimellä Sisilian kuningaskunta) oli siitä alkaen eri valtio kuin Sisilian saari (Trinacria).[1]
Vuonna 1442 Aragonian ja Sisilian kuningas Alfonso V Loistava valloitti Napolin ja palautti siten molemmat Sisiliat jälleen yhteen. Alfonson kuoltua 1458 maat kuitenkin jaettiin perinnönjaossa erilleen.[1]
Kuningaskunta muodostettiin uudelleen Wienin kongressissa 1815 nostamalla Bourbon-suvun kuningas Ferdinand valtaan Napoleonin valloitusten jälkeen.[1] Vuonna 1861 Sardinian kuningaskunta valloitti alueen ja Viktor Emanuel II julistautui yhtenäisen Italian kuninkaaksi.
1130–1154: Roger II 1154–1166: Vilhelm I Paha 1166–1189: Vilhelm II Hyvä 1189–1194: Tankred 1194: Vilhelm III 1194–1197: Henrik (keisarina Henrik VI) 1197–1250: Fredrik (keisarina Fredrik II) 1250–1254: Konrad (keisarina Konrad IV) 1254–1266: Manfred 1266–1282: Kaarle I
1442–1458: Alfonso V Loistava
1816–1825: Ferdinand I (ital. Ferdinando) 1825–1830: Frans I (ital. Francesco) 1830–1859: Ferdinand II 1859–1861: Frans II