Syriza
Syriza eli Radikaalin vasemmiston liitto (, ΣΥΡΙΖΑ) on kreikkalainen vasemmistolainen[1] puolue. Syriza perustettiin 2012, kun joukko pieniä vasemmistolaisia ryhmittymiä järjestäytyi Kreikan Vasemmistoliiton Synaspismoksen kanssa uudeksi puolueeksi. Syrizan johtaja on Aléxis Tsípras, joka oli myös Synaspismoksen johtaja. Syrizan enemmistö rakentuu Synaspismoksen pohjalta demokraattisten sosialistien, vasemmistovihreiden, vasemmistofeministien ja eurokommunistien varaan, mutta mukaan on liittynyt paljon PASOK-puolueeseen pettyneitä sosialidemokraatteja sekä iso joukko pienempiä, etenkin trotskilaisia ryhmiä.[2]
Toukokuun 2012 parlamenttivaaleissa Syriza kohosi Kreikan toiseksi suurimmaksi[3], ja tammikuun 2015 vaaleissa suurimmaksi puolueeksi.[4]
Syriza toimi löyhänä itsenäisten puolueiden koalitiona jo vuoden 2004 vaaleissa[5], ja sitä edelsi aiemmin perustettu Vasemmiston vuoropuhelu ja yhteistoiminta (Χώρος Διαλόγου για την Ενότητα και Κοινή Δράση της Αριστεράς).
Vuoden 2004 vaaleissa vaaliliiton Syrizan nimellä tekivät:
Synaspismos (SYN)[6] Uudistuva kommunistinen ekologinen vasemmisto, AKOA[6] (Ανανεωτική Κομμουνιστική Οικολογική Αριστερά) Internationalistinen työläisten vasemmisto, DEA[6] (Διεθνιστική Εργατική Αριστερά) Vasemmiston yhdistyneen toiminnan liike, KEDA[6] (Κίνηση για την Ενότητα Δράσης της Αριστεράς) Aktiiviset kansalaiset (Manólis Glézoksen organisaatio)[6] useita riippumattomia
Vaaleissa koalitio sai 3,3 prosenttia äänistä ja kuusi parlamenttiedustajaa[7], jotka olivat kaikki Synaspismoksesta. Tämä aiheutti ristiriitoja koalitiossa, ja pienemmät puolueet syyttivät Synaspismosta sopimuksen rikkomisesta ja vaativat yhtä sen edustajista luovuttamaan paikkansa AKOA:n Yannis Mpaniakselle. DEA jätti tämän jälkeen koalition.
Kolme kuukautta vaalien jälkeen järjestettyihin europarlamenttivaaleihin Synaspismos lähti itsenäisesti ja muut tukivat lähinnä feminististä liikettä (Γυναίκες για μια άλλη Ευρώπη). Riita päättyi joulukuussa, kun Synaspismoksen 4. kokous tuki yhteistyön jatkamista ja sen johtaja Níkos Konstantópoulos luovutti paikkansa Alékos Alavánokselle.
Vuoden 2007 vaaleissa Syriza sai 5,0 prosenttia äänistä ja 14 paikkaa.[7]
Kreikan toukokuun parlamenttivaaleissa 2012 Syriza nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi 52 paikalla parlamentissa.[3] Puolue yli kolminkertaisti aiemman vaaliliiton kannatuksen vuoden 2009 vaaleista. Vaaliteemoissaan puolue halusi hylätä Kreikan nykyiset pelastuspaketit ja perustaa vasemmiston yhteishallituksen.[3] Uuden Demokratian puheenjohtajan ilmoitettua, ettei saa kasattua hallitusta, hallituksen kasaamisvastuu siirtyi Syrizan puheenjohtajalle.[8] Hallitussopua ei kuitenkaan löytynyt, ja maassa järjestettiin uudet vaalit kesäkuussa 2012.[9]
17. kesäkuuta 2012 järjestetyissä vaaleissa Syriza tuli toiseksi ja hallitusneuvotteluiden vetovastuu on aluksi Uuden Demokratian Antonis Samaraksella. SYRIZA sai parlamenttiin 71 edustajaa ja kannatus oli 26,9 prosenttia.[10]
Vuoden 2015 ensimmäisissä vaaleissa Syrizasta tuli voittaja,[4] mutta se jäi kahden paikan päähän ehdottomasta enemmistöstä. Syriza muodosti hallituksen oikeistolaisen Itsenäiset kreikkalaiset -puolueen kanssa.[11] The Guardianin mukaan Itsenäiset kreikkalaiset -puolueen ja Syrizan näkemykset muun muassa homoavioliitoista, maahanmuutosta, kirkon roolista ja Turkista olivat vastakkaisia, mutta viha velkaohjelmia kohtaan yhdisti niitä.[12]
Elokuussa 2015 osa Syrizan kansanedustajista äänesti hallituksen Kreikan velkojien kanssa neuvottelemaa taloussopimusta vastaan ja se hyväksyttiin vain, koska osa oppositiosta kannatti sitä. Pääministeri Tsipras ilmoitti tämän jälkeen eroavansa.[13] Sopimusta vastustaneet syrizalaiset perustivat uuden puolueen, Laiki Enotitan ("Kansan yhtenäisyys"), johon liittyi 29 Syrizan 149 kansanedustajasta. Puoleen johtajaksi valittiin energiaministeri Panagiotis Lafazanis[14][15].
Vuoden 2015 toisissa vaaleissa Syriza säilytti suurimman puolueen aseman ja sai lähes yhtä suuren ääniosuuden kuin edellisisskin vaaleissa, 35,46 prosenttia. Paikkoja puolue sai 145, eli puolue jäi ehdottomasta enemmistöstä kuuden paikan päähän. Tsiprasista tuli jälleen pääministeri ja Syriza muodosti uudenkin hallituksen Itsenäiset kreikkalaiset -puolueen kanssa.
Vuonna 2013 Syriza kampanjoi Kreikan Nato-eron puolesta.[16] Tammikuussa 2015 Tsipras sanoi, että Kreikka on sitoutunut Natoon, eikä ole Kreikan edun mukaista keskittyä tällä hetkellä jäsenyydestä eroamiseen.[17]
Muiden kreikkalaispuolueiden tapaan Syrizan euro-edustajat ovat vastustaneet melkein jokaista europarlamentin Venäjä-vastaista julkilausumaa.[18] Toukokuussa 2014 Tsipras puolusti Krimin kansanäänestystä itsenäisyydestä,[18] vastusti Venäjän-vastaisia pakotteita ja syytti Ukrainaa uusnatsielementeistä. Puolueen vaalivoiton jälkeen 2015 Syrizan energiaministeri Panagiotis Lafazanis sanoi puolueen vastustavan vallitsevia pakotteita [16], mutta EU-kokouksessa hallitus kuitenkin hyväksyi pakotteiden jatkamisen.[19]
Lähteet vuoteen 2007 saakka ja 2015[20][7]