Ylipaino
Ylipaino on tila, jossa kehon rasvakudoksen määrä ylittää normaalin rajan. Ylipainon raja on yleensä painoindeksillä mitattuna 25 ja lihavuuden 30.[1] Merkittävään lihavuuteen eli obesiteettiin[2] liittyy usein monia terveysriskejä, mutta lievän ylipainon suhteen tilanne on epäselvä. WHO:n arvion mukaan maailmassa on jo yli miljardi ylipainoista, joista 300 miljoonaa on kliinisesti lihavia.[3]
Lievän ylipainon riskeistä kiistellään. Jos tarkastellaan vain tietynhetkistä ylipainoa, se ei ole yhteydessä korkeampaan kuolinriskiin juuri sillä hetkellä, ehkä jopa päinvastoin painoindeksiin 27 asti. Tulokseen kuitenkin saattaa vaikuttaa se, että sairaus ennen kuolemaa voi laihduttaa ihmisen normaalipainoiseksi. Toisaalta, jos henkilö oli tuoreimpien 16 vuoden aikana ollut ylipainoinen, hänen kuolinriskinsä oli korkeampi. Kun tämä otettiin huomioon, 239 tutkimuksen meta-analyysin mukaan lievä ylipaino (painoindeksi 25-30) lyhensi elämää vain vuodella, lievä lihavuus kolmella vuodella.[4]
Lääketieteessä "ylipaino" tarkoittaa nykyään painoindeksiä 25-30, mutta mediassa sillä usein tarkoitetaan kaikkia yli 25:n painoindeksejä ja se myös menee sekaisin sanan "lihava" (30+) kanssa.[5]
Aikuinen määritellään ylipainoiseksi, jos kehon rasvakudoksen määrä ylittää normaalin rajan. Ylipainoa arvioidaan yleisesti painoindeksillä (BMI, Body Mass Index) tai vyötärön ympärysmitalla. Ylipainon raja on painoindeksillä 25 ja lihavuuden 30. Vyötärölihavuuden raja on miehillä vyötärön ympärysmittana 100 senttimetriä ja naisilla 90 senttimetriä.[6]
Lihavuudessa on kaksi päätyyppiä: omena- eli keskivartalolihavuus, jossa rasva kertyy enimmäkseen vatsaan, ja päärynälihavuus, jossa rasva kertyy enimmäkseen lantioon, reisiin ja pakaroihin. Miehillä on yleisempää omenalihavuus eli vatsan alueelle kertynyt lihavuus, naisilla päärynälihavuus eli rintoihin ja pakaroihin kertynyt selluliitti. Omenalihavuus on terveydelle haitallisempaa.[7]
Lihominen voi liittyä sekä geneettiseen alttiuteen että suoliston bakteerikantaan, sillä on havaittu, että tietyt muutokset suolistomikrobeissa saattavat lisätä ylipainoa. [8] Lihominen johtuu siitä, että kaloreiden saanti ravinnosta eli ruoasta ja juomasta on pitkään suurempi kuin energiankulutus. Lihavuus on yleistynyt väestötasolla viime vuosikymmeninä yhtäältä ravinnosta saatavan kalorimäärän lisääntymisen ja toisaalta liikunnan ja ruumiillisen työn vähentymisen myötä. Myös muun muassa yksilöllinen perimä, stressi, erilaiset psyyken häiriöt ja vähentynyt yöuni voivat edistää lihomista.[9] Jotkin lääkkeet, kuten psyykenlääkkeet ja insuliini, voivat aiheuttaa lihomista.[10]
Ensimmäisen elinvuoden aikana sairastetut infektiot voivat suurentaa lapsen lihavuusriskiä[11]. Myös vähärasvainen ruokavalio vauvaikäisenä voi aiheuttaa ylipainoa aikuisiällä. Ranskalaisessa 20-vuotisessa seurantatutkimuksessa havaittiin, että vähärasvaisesti 1–2-vuotiaana syöneillä lapsilla oli 20-vuotiaina enemmän rasvaa etenkin keskikehossaan kuin enemmän rasvaa syöneillä.[12]
Lievän ylipainon riskeistä kiistellään. Ne näyttävät enintään pieniltä suhteessa lihavuuden riskeihin,[4] kuten alempana kerrotaan.
Painoindeksin 30 yläpuolella (lihavuus) monien sairauksien riski kohoaa selvästi, joten sitä voidaan pitää lääketieteellisenä tavoitteena laihduttamisessa. Myös lievästi ylipainoisten kannattaa laihduttaa, jos heillä on kohonnut verenpaine, kohonnut veren kolesteroli tai kohonnut verensokeri.[13]
Lihavuus voi aiheuttaa esimerkiksi nivelvikoja, selkävaivoja, sydän- ja verisuonisairauksia, kohonnutta verenpainetta ja aikuistyypin diabetesta.[14] Liika ylipaino voi aiheuttaa sydänkohtauksen, mutta lievällä ylipainolla ei ole samanlaista vaikutusta.[15]
Liikalihavuus on merkittävä syövän aiheuttaja. Sillä on yhteys ainakin paksusuolen, rinnan, kohdun limakalvon, munuaisen ja ruokatorven syöpiin. Eräiden tutkimusten mukaan se liittyy myös sappirakko-, munasarja- ja haimasyöpiin.[16]
Ylipaino rasittaa niveliä, aiheuttaa nivelrikkoa ja lisää loukkaantumisten vaaraa.[17]
Ylipaino voi myös vähentää testosteronin tuotantoa, joten testosteronivajeen eräs hoitomuoto on laihduttaminen. Kuitenkin liiallinen laihduttaminenkin voi vähentää tuotantoa.[18]
3,5 miljoonan britin 20-vuotinen tutkimus (2017) osoitti, että vaikka lihavalla ihmisellä ei olisi mitään muita riskitekijöitä, kuten merkit sydäntaudista, diabeteksesta tai korkeasta kolesterolista, hänen riskinsä sairastua niihin on silti aina korkeampi. Ruotsalaistutkimuksessa tulokset olivat samansuuntaisia.[19] Lihavalla tarkoitettiin tässäkin painoindeksiä yli 30.[20]
Lievän ylipainon (painoindeksi 25–30) on useissa tutkimuksissa todettu olevan vaaratonta.[21][22][23] Harvardin Walter Willettin mukaan tällaisissa tutkimuksissa ongelmana on se, että kun ylipainoinen sairastuu, hän usein laihtuu normaalipainoiseksi ennen kuin kuolee. Tämä saa tutkimuksissa normaalipainon näyttämään todellista huonommalta. Hänen 239 tutkimusta ja miljoonia ihmisiä kattanut meta-analyysinsä osoitti, että ylipaino vie vuoden elämästä ja lievä lihavuus kolme vuotta. Demografi Andrew Stokesin ym. tutkimus osoitti, että jos katsotaan 16 vuoden maksimipainoa, "tervettä ylipainoa" ei ole, vaan ylipaino lisää kuolleisuutta. Stanfordin Katherine Flegal arvostelee itse raportoidun painon käyttämistä tällaisissa tutkimuksissa. Børge G. Nordestgaard arvelee, että lääkärit osaavat hoitaa ylipainoa nykyään niin hyvin, että se ei enää ole niin haitallista.[4]
Toisaalta yli 90 000 naisen amerikkalaistutkimuksessa jo ylipaino (painoindeksi 25-30) oli yhteydessä 20 % korkeampaan sydän- ja verisuonitautien riskiin, lihavuus 39 % suurempaan.[24]
Eurodiet 2000 -selvityksen mukaan väestötasolla ihanteellinen painoindeksin keskiarvo on BMI 21–22 ja terveyden kannalta edullisin yksilön painoindeksi on 20.[25]
Journal of the American Medical Association -lehdessä vuonna 2012 julkaistun, 97 tutkimusta ja 2,9 miljoonaa ihmistä käsittävän meta-analyysin mukaan liikalihavuus (BMI > 30) korreloi kasvaneen kokonaiskuolleisuusriskin kanssa. Sen sijaan lievä ylipaino (BMI 25–30) yhdistyy 6 prosenttia pienempään kokonaiskuolleisuusriskiin verrattuna normaalipainoisiin (BMI 18,5–25).[21]
Vuonna 2005 julkaistu amerikkalaistutkimus ei löytänyt yhteyttä lievän ylipainon (painoindeksi 25–30) ja lisääntyneen kuolleisuuden välillä.[22] Tutkimusta on arvosteltu siitä, että normaalipainoisiin laskettiin ylipainon vuoksi sairastuneet ja siksi laihtuneet, ja ilman näitä yhteys löytyi.[4]
Useiden tutkimusten mukaan ylipainoiset yli 70-vuotiaat elävät pidempään kuin normaali- tai alipainoiset, etenkin jos heidän painonsa ei vaihtele. Huomattavakaan lihavuus ei lyhennä vanhusten elinikää.[23]
Jo 5-10 prosentin painonpudotus tuottaa huomattavia terveyshyötyjä monien sairauksien suhteen. Eniten näet vähenevät kehon haitallisimmat rasvat, kuten maksan rasva ja ihonalainen rasva. Siis 80-kiloiselle jo 4-8 kilon painonpudotus auttaa paljon. Tavoitteen ei välttämättä tarvitse olla normaalipaino.[26]
Ylipaino ja lihavuus ovat yleistyneet voimakkaasti viime vuosina. OECD-maista kymmenessä yli puolet aikuisista on ylipainoisia tai lihavia. Eniten ylipainoisia suurista maista on Meksikossa, jossa 70 prosenttia on ylipainoisia ja 33 prosenttia lihavia. Myös Yhdysvalloissa lähes kolmasosa väestöstä on lihavia. Pienistä maista eniten ylipainoisia on Amerikan Samoalla, noin 95 prosenttia väestöstä.[27]
WHO on nostanut lihavuuden ehkäisyn yhdeksi tärkeimmäksi painopistealueekseen maailmanlaatuisesti kroonisten tautien ehkäisemisessä. Kehittyneissä maissa arvioidaan ylipainoisuuden aiheuttavan 2–6% kaikista terveydenhuollon kustannuksista.[28] WHO:n mukaan lihomisen merkittävin syy on runsaskalorinen paljon tyydyttynyttä rasvaa ja sokeria sisältävä ravinto ja vähentynyt liikunta.[29]
Vuonna 2003 noin 45 prosenttia suomalaisista aikuisista oli painoindeksillä mitattuna ylipainoisia.[30] Vuoden 2007 Finriski-tutkimuksen mukaan suomalaismiehistä normaalipainoisia on enää 33 prosenttia ja naisista 48 prosenttia.[31] Suomalaisista kouluikäisistä lapsista vuonna 2005 oli ylipainoisia 10–20 prosenttia.[32]
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen Kansallinen lihavuusohjelma 2012–2015 pyrkii ehkäisemään ja vähentämään suomalaisten lihavuutta terveellistä ravitsemusta ja liikuntaa edistävin toimin.[33]
Lääkäri Pippa Laukan mukaan kehopositiivisuusaatteessa on paljon hyvää, mutta ylipaino pitää silti voida ottaa puheeksi selkeästi, ainakin terveydenhuollossa. Olennaista on, että puhumisen syynä ei ole ulkonäkö vaan terveysseikat, hyvinvointi. Ylipainosta puhuminen tulee tehdä oikein muttei myöskään hyssytellen, ja ennen ongelmien ilmaantumista.[34]
Citation error, replace with{{cite book| author = Popkin, Barry| title = Läski maailma: Villitykset, trendit, suositukset ja tuotteet, jotka tekevät ihmisestä lihavan| location = Helsinki| publisher = Like| year = 2011| version = (The world is fatt: The fads, trends, policies, and products that are fattening the human race, 2007.) Suomennos: Petri Stenman| id = ISBN 978-952-01-0394-1}}
* Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit