Liverpool FC
Liverpool Football Club on englantilainen Valioliigassa pelaava jalkapallojoukkue. Liverpool on perustettu vuonna 1892 ja sen kotikenttä on ollut alusta asti Anfield Road Liverpoolissa. Liverpool on Englannin jalkapallohistorian menestyneimpiä seuroja. Sillä on englantilaisjoukkueista eniten muun muassa Euroopan cupin ja Mestarien liigan voittoja, UEFA Cupin voittoja ja liigacupin voittoja. Joukkue on voittanut 18 Englannin pääsarjamestaruutta, mikä on toiseksi eniten Manchester Unitedin jälkeen. Ensimmäisen liigamestaruutensa Liverpool voitti vuonna 1901, ja se on pelannut Englannin korkeimmalla sarjatasolla tauotta vuodesta 1962. Joukkueen kulta-aikana pidetään 70- ja 80-lukuja, jolloin se voitti mm. ykkösliigan 10 ja Euroopan cupin 4 kertaa. Liverpoolin vihollisia ovat paikallisvastustaja Everton ja Manchester United. Liverpoolin ja Evertonin välisiä otteluita kutsutaan Merseysiden derbyksi.
Liverpoolissa jalkapallon pelaaminen alkoi 1878. The St. Domingo School avattiin 1870 ja 8 vuotta myöhemmin vuonna 1878 perustettiin Liverpooliin ensimmäinen jalkapalloseura St. Domingo FC. Vuoden kuluttua perustamisesta nimi vaihdettiin Evertoniksi. Kiinnostus jalkapalloon kasvoi, ja 1884 pelejä alettiin pelata vuokrakenttä Anfieldilla.
Vuonna 1892 Everton ja kentän omistaja John Houlding eivät päässeet sopuun vuokrasta ja Everton siirtyi pelaamaan Goodison Parkiin. Anfield jäi vaille käyttöä ja John Houlding alkoi etsiä kentälleen uutta joukkuetta apunaan John McKenn. Joukkue koottiin pääosin skotlantilaisista, mutta Evertonista oli jäänyt kolme pelaajaa John Houldingin uuteen seuraan.
Liverpoolin ensimmäinen kausi 1893–1894 Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla oli menestys, Pool voitti mestaruuden ja nousi pääsarjaan kaudeksi 1894–1895. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan seura sijoittui sarjassa kuitenkin viimeiseksi 22 sarjapisteellä ja putosi testiottelun jälkeen takaisin 2. divisioonaan.[1][2] Seuraavana kautena 1895–1896 joukkue voitti taas 2.divisioonaan ja nousi uudelleen pääsarjaan. Tämän jälkeen seura alkoi nousta kohti liigan kärkeä. Se sijoittui 1898–1899 sarjassa toiseksi kaksi pistettä mestaruuden voittaneen Aston Villan perässä. Joukkueen voittokulku oli rivakkaa, ja kaudella 1900–1901 Liverpool voitti ensimmäisen liigamestaruutensa. Se keräsi sarjassa 45 pistettä ja voitti toiseksi sijoittuneen Sunderland AFC:n kahdella pisteellä. Seura putosi 1. divisioonasta kauden 1903–1904 päätteeksi, kun se jäi 26 pisteellä sarjan toiseksi viimeiseksi. Joukkue nousi takaisin pääsarjaan heti seuraavalla kaudella ja juhli mestaruutta 1905–1906, kun sen 51 pistettä riitti mestaruuteen neljän pisteen erolla Preston North Endiin. Se oli kaudella 1909–1910 sarjan toinen, kun Aston Villa vei mestaruuden viiden pisteen erolla. Joukkue pääsi pelaamaan myös ensimmäistä kertaa FA Cupin finaalissa vuonna 1914, mutta hävisi Burnleylle 0–1.[3][4]
Englannin maajoukkuepelaaja Ephraim Longworth johdatti Liverpoolin jälleen liigamestariksi vuosina 1922 ja 1923. Mestaruuksien jälkeen seurasi seuran historian pisin aika ilman mitään mestaruutta. Vihdoin vuonna 1947 Liverpool pääsi juhlimaan liigamestaruutta. Seuraavat vuodet joukkue yritti epätoivoisesti kamppailla menestyksestä, mutta putosi kuitenkin 2. divisioonaan vuonna 1954. Joulukuussa 1954 Liverpool kärsi historian suurinumeroisimman tappionsa, kun Birmingham City nöyryytti liverpoolaisia numeroin 1–9.
Bill Shankly palkattiin uudeksi manageriksi joulukuussa 1959 ja seuraavan viidentoista vuoden aikana Liverpool kipusi kohti Euroopan kärkiseurojen kastia. Ensimmäisen kautensa aikana Shankly vapautti 24 pelaajaa ja kokosi joukkueen uudelleen. Kolmannella kaudellaan hän johdatti Liverpoolin 2. divisioonan voittoon kahdeksan pisteen erolla ja joukkue nousi takaisin pääsarjaan, jossa se on pysynyt aina tähän päivään saakka.
Vuonna 1964 Liverpool voitti ensimmäisen mestaruutensa 17 vuoteen. Kahden vuoden kuluttua Liverpool juhli jälleen mestaruutta, voitettuaan edellisellä kaudella ensimmäistä kertaa FA Cupin, kun loppuottelussa Leeds Utd kaatui numeroin 2–1.
Vuonna 1976 Shanklyn jo lopettaessa ja uuden managerin Bob Paisleyn alaisuudessa pelannut Liverpool voitti sekä liigamestaruuden että UEFA Cupin. Seuraavalla kaudella punaiset voittivat jälleen mestaruuden, mutta hävisivät FA Cupin finaalissa. Seura kuitenkin juhli ensimmäistä Euroopan cupin (nyk. Mestarien liiga) voittoaan, toisena englantilaisjoukkueena. Roomassa pelatussa loppuottelussa kaatui saksalainen Borussia Mönchengladbach numeroin 3–1. Seuraavalla kaudella Liverpool uusi sekä liiga- että Euroopan cup -mestaruutensa.
Vuonna 1980 Liverpool voitti mestaruuden jo neljännennen kerran viiden vuoden sisällä ja Paisleyn johdolla se saavutti jo kolmannen Euroopan cupin voittonsa vuonna 1981. Seuraavan kahden kauden aikana Liverpool juhli tuplamestaruutta, kun liigamestaruuden lisäksi se voitti Liigacupin.
Vuoden 1983 toukokuussa Paisleyn avustaja Joe Fagan otti managerin tehtävät vastaan ollessaan 63-vuotias. Ensimmäisellä valmennuskaudellaan Fagan johdatti liverpoolilaiset triplamestaruuteen voittamalla liigan lisäksi Liigacupin ja Euroopan cupin. Faganin pesti päättyi seuraavana vuonna tapahtuneeseen Heyselin tragediaan.
29. toukokuuta 1985 Heysel-stadionilla pelatussa Liverpoolin ja Juventuksen välisessä Euroopan cupin loppuottelussa kuoli 39 ihmistä, kun joukkueiden kannattajat ottivat yhteen, jonka seurauksena osa stadionista romahti. Suurin osa kuolleista oli italialaisia. Ottelu pelattiin kuitenkin loppuun, koska muuten tilanteen pelättiin pahenevan. Juventus voitti ottelun 1–0 Michel Platinin rangaistuspotkumaalilla. UEFA syytti tapahtumasta yksin englantilaisia faneja vaikka mm. Liverpool oli esittänyt huolensa stadionin huonosta kunnosta jo ennen ottelua ja pyytänyt siirtoa toiselle stadionille. Liverpool sai rangaistukseksi ikuisen osallistumiskiellon Euroopan cupiin (myöhemmin tuomio muutettiin kuuden vuoden kieltoon) ja muut englantilaisjoukkueet saivat viisi vuotta.
Kenny Dalglishista tuli Liverpoolin historian ensimmäinen pelaaja-manageri.[5] Kaudella 1985–1986 seura juhli tuplamestaruutta. 15. huhtikuuta 1989 FA Cupin välieräottelussa Nottingham Forestia vastaan, 96 Liverpoolin kannattajaa kuoli Hillsborough’n onnettomuudessa.
Vuonna 1991 Graeme Souness tuli Liverpoolin manageriksi voittaen ainoastaan FA Cupin vuonna 1992, ja hänet korvasi Roy Evans tammikuussa 1994. Kesäkuuhun 1998 saakka Liverpoolia manageroineen Evansin ainoa mestaruus oli Liigacupin voitto vuonna 1995. Liigassakin punaiset sijoittuivat korkeimmillaan vasta kolmanneksi.
Entinen Ranskan maajoukkueen valmentaja Gérard Houllier otti managerin tehtävät kokonaan vastuulleen marraskuussa 1998 jaettuaan sitä ennen joukkueen valmennusvastuun Evansin kanssa muutaman kuukauden ajan. Vuonna 2002 he sijoittuivat toiseksi ja Sami Hyypiä toimi joukkueen kapteenina noin vuoden ajan.
Kausi 2000–2001 oli Liverpoolin kannalta paras moneen vuoteen, kun joukkue voitti triplamestaruuden – FA Cupin, Liigacupin ja UEFA Cupin. Houllierin alaisuudessa Liverpool voitti vielä Liigacupin vuonna 2003, ennen kuin jätti tehtävänsä toukokuussa 2004.
Uudeksi manageriksi nimettiin Rafael Benítez, joka luotsasi joukkueen ensimmäisellä kaudella liigassa viidenneksi ja mestarien liigan loppuotteluun AC Milania vastaan. Istanbulissa pelattua finaalia Liverpool oli jo 0–3-tappiolla, mutta nousi tasoihin ja voitti mestaruuden rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Benítezin alaisuudessa Liverpool voitti vielä UEFA Super Cupin vuonna 2005 sekä FA Community Shieldin ja FA Cupin kaudella 2005–2006. Lisäksi Liverpool sijoittui Valioliigassa Manchester Unitedin jälkeen toiseksi kaudella 2008–2009 korkeimmalla pistemäärällä (86), minkä toiseksi sijoittunut joukkue on Valioliigan historiassa kerännyt. Keväällä 2009 Liverpool voitti muiden muassa Real Madridin Anfieldilla 4–0 sekä Manchester Unitedin Old Traffordilla 1–4.
Alamäki alkoi kuitenkin tuon kauden jälkeisenä kesänä. Suurimpana syynä heikkoon menestykseen kaudella 2009–2010 mainitaan usein Xabi Alonson myynti Real Madridiin. Benítez oli edellisvuoden kesällä yrittänyt myydä Alonsoa aikomuksenaan rahoittaa tällä keskikenttäpelaaja Gareth Barryn siirron Liverpooliin. Benïtez ei kuitenkaan saanut tukea suunnitelmalleen toimitusjohtaja Rick Parrylta, ja Liverpool päätyi pitämään Alonson riveissään ja hankkimaan Barryn sijaan hyökkääjä Robbie Keanen Tottenhamista, joka vähäisten onnistumisien jälkeen myytiin takaisin Tottenhamiin saman kauden tammikuussa. Alonso pelasi raskaan kesän jälkeen kenties parhaan kautensa Liverpoolin paidassa ja seuranneen kesän siirtoa Real Madridiin pidetään osittain näpäytyksenä Beníteziä kohtaan.
Ennakkosuosikkina kauteen 2009–2010 lähtenyt Liverpool putosi Mestarien Liigasta jo lohkovaiheessa ja sijoittui sarjassa vasta seitsemänneksi jääden pois tulevan kauden Mestarien Liigaan oikeuttavilta paikoilta. Riitely managerin ja johtoportaan välillä sekä johdon sisäiset konfliktit ja niiden julkinen selvittely mediassa ei helpottanut Liverpoolin tilannetta ja kausi olikin valtaisa pettymys. Lopulta tilanne kärjistyi Rafael Benítezin eroamiseen kauden jälkeen ja Roy Hodgsonin palkkaamiseen 1.7.2010.
Samana kesänä Liverpool siirtyi uuteen omistukseen. Aiemmat omistajat George Gillett ja Tom Hicks potkittiin puoliväkisin ulos omistuksesta, koska Liverpoolille tuli suuret velat heidän takiaan ja fanit olivat pettyneet lupauksiin joita ei koskaan toteutunut. Liverpool oli yhdysvaltalaisliikemiesten omistuksessa vuodesta 2007. Kauppahinta oli 470 miljoonaa puntaa, josta osa oli tarkoitus käyttää uuden stadionin rakentamiseen. Uutta stadionia ei kuitenkaan koskaan heidän aikanaan tullut, vaikka he olivat luvanneet faneille uuden stadionin tulevan. He olivat myös luvanneet olla asettamatta mahdollista velkataakkaa seuran nimiin, mutta tekivät kuitenkin juuri päinvastoin, mikä johti liikevoittojen menemiseen korkojen maksuun ja lopulta siihen, että konkurssi ja seuran siirtyminen Royal Bank of Scotlandin omistukseen oli vain päivistä kiinni. Lopulta fanien iloksi tilalle tuli John W. Henryn johtama yhdysvaltalainen NESV-yhdistys.
Hodgsonin aikana Liverpool ei kuitenkaan noussut omalle tasolleen eikä missään vaiheessa onnistunut voittamaan faneja puolelleen. Negatiiviset peliesitykset sekä heikot tulokset asettivat hänet valtaisan kritiikin kohteeksi. Blackburnille tammikuun alussa 2011 kärsitty 1–3-tappio jäi hänen viimeiseksi pelikseen ja tilalle astui 8.1.2011 seuralegenda Kenny Dalglish.
Kenny Dalglish sai Liverpoolin nousemaan putoamistaistosta Eurooppa-liigan paikoille tammikuun aikana. Dalglish osti Liverpooliin tammikuun siirtoikkunan aikana uruguaylaisen Luis Suárezin 26,5 miljoonalla eurolla ja englantilaisen Andy Carrollin 35 miljoonalla punnalla (noin 47,5 miljoonaa euroa). Siitä tuli seuran kalleimmat ostokset, mutta samalla tähtihyökkääjä Fernando Torres siirtyi Chelseaan 58 miljoonan eurolla. Liverpool hylkäsi aiemmat tarjoukset, mutta kun Torres jätti seuralleen kirjallisen siirtopyynnön, seura päätti myydä hänet.
Kausi 2011–2012 oli eräs seuran huonoimpia, ja seurauksena Dalglish erotettiin. Tilalle palkattiin pohjoisirlantilainen Brendan Rodgers. Rodgersin toisella managerointikaudella 2013–2014 Liverpool päätyi ehkä yllättäenkin mestaruustaisteluun ja toiselle sijalle Valioliigassa.
Kaudella 2014–2015 seuran kasvatti, pitkäaikainen kapteeni Steven Gerrard ilmoitti siirtyvänsä kauden päätyttyä pelaamaan LA Galaxyyn.
Kaudella 2015-2016 Brendan Rodgers sai potkut, kun Liverpool pelasi 1-1 tasapelin Evertonia (Merseyside Derby) vastaan. Rodgersin Liverpool olisi pitänyt voittaa ottelu, jotta Rodgers olisi voinut pitää paikkansa Liverpoolissa.
Rodgersin tilalle palkattiin Borussia Dortmundista lähtenyt Jurgen Klopp. Klopp pääsi jo ensimmäisellä kaudellaan Liverpoolin kanssa liigacupin finaalin, mutta hävisi Manchester citylle rangaistuspotkukilpailussa. Jurgen Kloppin joukkue pääsi myös Eurooppa-liigan finaaliin, mutta hävisi siellä Sevillalle 1-3.
Klopp sanoi lehdistölle, että hänellä on nyt aikaa kesällä luoda oman näköinen joukue. Kloppin pelityyli on pelaajille hyvin raskas. Klopp tykkää käyttää korkeaa prässiä omassa pelityylissään. Kloppin yleinen peli-formaatio on 4-3-3.
| colspan=7 style="background: #E31B23" align=center| Maalivahdit |- | colspan=7 style="background: #E31B23" align=center| Puolustajat |- | colspan=7 style="background: #E31B23" align=center| Keskikenttäpelaajat |- | colspan=7 style="background: #E31B23" align=center| Hyökkääjät
Päivitetty 26. tammikuuta 2019.[6]
NumeroPelaajaPelipaikkaJoukkuePäättymispäivä1 Loris KariusM Beşiktaş30. kesäkuuta 20202 Nathaniel ClyneP Bournemouth31. toukokuuta 201916 Marko GrujićKK Hertha BSC30. kesäkuuta 201928 Danny IngsH Southampton30. kesäkuuta 201934 Ádám BogdánM Hibernian31. toukokuuta 201940 Ryan KentKK Rangers31. toukokuuta 201953 Ovie EjariaKK Reading31. toukokuuta 201954 Seyi OjoKK Stade Reims30. kesäkuuta 201959 Harry WilsonKK Derby County31. toukokuuta 201973 Kamil GrabaraM Aarhus30. kesäkuuta 2019– AllanKK Eintracht Frankfurt30. kesäkuuta 2019– Taiwo AwoniyiH Excelsior Mouscron30. kesäkuuta 2019
Päivitetty 26. tammikuuta 2019.[7]
KausiOstotMyynnitOstot/Myynnit +-Arvokkain hankintaSiirtosummaArvokkain myyntiSiirtosumma2019–20200 €22,2M €+22,2M € Danny Ings22,2M €2018–2019182,2M €38,5M €-143,7M € Alisson62,5M € Dominic Solanke21,2M €2017–2018168,03M €184,5M €+16,47M € Virgil van Dijk78,8M € Philippe Coutinho135,0M €2016–201779,9M €84,9M €+5,0M € Sadio Mané41,2M € Christian Benteke31,2M €2015–2016125,4M €90,55M €-34,85M € Christian Benteke46,5M € Raheem Sterling63,7M €2014–2015151,43M €99,27M €-52,16M € Adam Lallana31,0M € Luis Suárez81,72M €2013–201458,1M €32,6M €-25,5M € Mamadou Sakho19,0M € Andy Carroll17,5M €2012–201370,6M €10,45M €-60,15M € Joe Allen19,0M € Charlie Adam6,2M €2011–201266,53M €22,9M €-43,63M € Stewart Downing22,8M € Raul Meireles13,5M €2010–201197,53M €101,5M €+3,97M € Andy Carroll41,0M € Fernando Torres58,5M €Yht.999,72M €687,37M €-312,35M €
KausiOstotMyynnitOstot/Myynnit +-Arvokkain hankintaSiirtosummaArvokkain myyntiSiirtosumma2009–201043,5M €49,9M €-6,4M € Glen Johnson20,5M € Xabi Alonso35,4M €2008–200971,2M €46,0M €-25,2M € Robbie Keane24,0M € Robbie Keane16,7M €2007–200890,7M €45,3M €-45,4M € Fernando Torres38,0M € Craig Bellamy11,3M €2006–200746,0M €21,0M €-25,0M € Dirk Kuyt18,0M € Fernando Morientes5,0M €2005–200644,1M €19,0M €-25,1M € Mohamed Sissoko12,0M € Milan Baros8,8M €2004–200558,4M €24,6M €-33,8M € Djibril Cissé20,0M € Michael Owen12,0M €2003–200415,7M €0 €-15,7M € Harry Kewell10,0M € Abel XavierIlmainen2002–200331,5M €11,5M €-20,0M € El-Hadji Diouf15,0M € Stephen Wright4,5M €2001–200231,3M €28,7M €-2,6M € Chris Kirkland8,2M € Robbie Fowler16,8M €2000–200134,0M €16,1M €-17,9M € Nick Barmby18,0M € Dominic Matteo7,1M €Yht.466,4M €262,1M €-204,3M €
KausiOstotMyynnitOstot/Myynnit +-Arvokkain hankintaSiirtosummaArvokkain myyntiSiirtosumma1999–200051,2M €13,3M €-37,9M € Emile Heskey16,5M € Öyvind Leonhardsen4,5M €1998–199913,4M €7,0M €-6,4M € Vegard Heggem5,2M € Jason McAteer5,6M €1997–199818,6M €2,5M €-16,1M € Paul Ince6,3M € Mark Kennedy2,4M €1996–19973,5M €10,5M €+7,0M € Patrik Berger3,5M € Stan Collymore10,5M €1995–199619,3M €1,7M €-17,6M € Stan Collymore13,0M € Nigel Clough1,7M €1994–199511,9M €2,6M €-9,3M € Phil Babb5,4M € Don Hutchison2,3M €1993–19945,0M €1,5M €-3,5M € Nigel Clough2,8M € Julian Dicks1,5M €1992–19934,2M €2,9M €-1,3M € Paul Stewart2,8M € Dean Saunders2,9M €1991–19929,8M €7,1M €-2,7M € Dean Saunders3,3M € Gary Gillespie1,9M €1990–19911,3M €0,3M €-1,0M € Ronny Rosenthal1,3M € Alex Watson0,2M €Yht.80,0M €40,3M €-39,7M €
Päivitetty 26. tammikuuta 2019.[8][9]
Siirtosumma78.8M €62.5M €60.0M €46.5M €45.0M €42.0M €41.2M €41.0M €41.0M €38.0M €38.0M € Pelaaja Virgil van Dijk Alisson Naby Keïta Christian Benteke Fabinho Mohamed Salah Sadio Mané Roberto Firmino Andy Carroll Fernando Torres Alex Oxlade-Chamberlain Vanha seura Southampton AS Roma RB Leipzig Aston Villa AS Monaco AS Roma Southampton TSG Hoffenheim Newcastle United Atlético Madrid Arsenal Vuosi20182018201820152018201720162015201120072017
Siirtosumma135.0M €81.72M €63.7M €58.5M €35.4M €31.2M €28.2M €22.2M €21.2M €20.0M € Pelaaja Philippe Coutinho Luis Suárez Raheem Sterling Fernando Torres Xabi Alonso Christian Benteke Mamadou Sakho Danny Ings Dominic Solanke Javier Mascherano Uusi seura FC Barcelona FC Barcelona Manchester City Chelsea Real Madrid Crystal Palace Crystal Palace Southampton Bournemouth FC Barcelona Vuosi2018201420152011200920162017201920192010
Englannin liigamestaruuksia 18 kpl: 1900-01, 1905-06, 1921-22, 1922-23, 1946-47, 1963-64, 1965-66, 1972-73, 1975-76, 1976-77, 1978-79, 1979-80, 1981-82, 1982-83, 1983-84, 1985-86, 1987-88, 1989-90 FA Cup -voittoja 7 kpl: 1964-65, 1973-74, 1985-86, 1988-89, 1991-92, 2000-01, 2005-06 Liigacup-mestaruuksia 8 kpl:1980-81, 1981-82, 1982-83, 1983-84, 1994-95, 2000-01, 2002-03, 2011-12 Charity Shield / Community Shield -voittoja 15 kpl: 1964, 1965, 1966, 1974, 1976, 1977, 1979, 1980, 1982, 1986, 1988, 1989, 1990, 2001, 2006 Euroopan cup- ja Mestarien liiga -voittoja 5 kpl: 1976-77, 1977-78, 1980-81, 1983-84, 2004-2005 UEFA Cup -voittoja 3 kpl: 1972-73, 1975-76, 2000-01 UEFA Super Cup -voittoja 3 kpl: 1977, 2001, 2005
W. E. Barclay1892–1896 Tom Watson1896–1915 David Ashworth1920–1923 Matt McQueen1923–1928 George Patterson1928–1936 George Kay1936–1951 Don Welsh1951–1956 Phil Taylor1956–1959 Bill Shankly1959–1974 Bob Paisley1974–1983 Joe Fagan1983–1985 Kenny Dalglish1985–1991 Graeme Souness1991–1994 Roy Evans1994–1998 Gerard Houllier1998–2004 Rafael Benítez2004–2010 Roy Hodgson2010–2011 Kenny Dalglish2011–2012 Brendan Rodgers2012–2015 Jürgen Klopp2015–
You'll Never Walk Alone, joukkueen kannattajien kannatuslaulu Liverbird The Kop The Boot Room Anfield Shankly Gates Kokopunainen peliasu Hillsborough flame
Luokka:Englantilaiset jalkapalloseurat Luokka:Liverpoolin urheilu Luokka:Vuonna 1892 perustetut urheiluseurat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit