В ті часи малечу навчали спочатку вдома — заможні батьки запрошували в якості вчителів священників, а для дітей простого люду існували так звані «майстри грамоти» — представники нижчого духовенства,  тобто дяки, а також світські особи. Вони вчили абетці, письму, читанню та чотирьом математичним діям і мали зазвичай одразу по кілька учнів.