Ціна на будь-який товар, зокрема і на іноземну валюту, залежить від пропозиції та попиту на нього. Якщо за певних обставин значно знижується пропозиція іноземної валюти (за умови збереження попиту на неї), то на внутрішньому ринку формується її дефіцит. А як відомо, на дефіцитний товар зразу підвищується ціна.
У такому разі для утримання обмінного курсу гривні на певному рівні Національний банк буде вимушений продавати валюту зі своїх запасів – міжнародних резервів. Але це є лікуванням симптомів, а не хвороби. Проблема, яка призвела до переважання попиту на валюту над її пропозицією, продовжуватиме негативно впливати на економіку країни. А утримання вартості гривні на неринковому рівні зменшує золотовалютні резерви країни. І коли резервів залишається недостатньо для підтримки курсу, відбувається обвальна девальвація національної валюти. Найчастіше це супроводжується економічною кризою, яка підриває добробут населення, стійкість банківської системи та платоспроможність держави. За останнє десятиліття в Україні так сталося двічі – у 2008 та 2014 роках.
Натомість плаваючий валютний курс дозволяє пристосовуватися виробникам та споживачам до зміни економічної ситуації та протистояти негативним впливам. Наприклад, зниження світових цін на продукцію, яку експортують українські виробники, призведе до зменшення надходження валютної виручки в країну. У такому разі курс гривні буде поступово знижуватися, що  спричинить зменшення собівартості товарів в доларовому еквіваленті. У такий спосіб пом’якшиться негативний вплив на обсяги виробництва. Тобто девальвація гривні дозволить зберегти конкурентоспроможність українських товарів закордоном, а значить, не доведеться скорочувати обсяги виробництва.
Звичайно, знецінення національної валюти має і негативні наслідки, зокрема для громадян стануть дорожчими імпортні товари та подорожі за кордон. Але такі наслідки є значно м’якшими, якщо порівняти з падінням обсягів виробництва та збільшенням кількості безробітних.