Наші лікарі при всьому їхньому потенціалі постійно опиняються на кілька кроків за своїми європейськими колегами. Причин цього кілька:
• Різна якість препаратів, які лікарі можуть призначити своїм пацієнтам. Онкологам у зарубіжних клініках доступні всі необхідні ліки, у тому числі новітні оригінальні хіміотерапевтичні препарати, які забезпечують заявлені результати за мінімум побічних реакцій. Вітчизняні фахівці змушені призначати те, що приходить у медичний центр із держзакупівлі.
• Використання протоколів лікування різного рівня: у Європі та світі протокол – поняття динамічне. Зміни до протоколів вносяться щоразу, коли під час масштабних досліджень з’ясовуються нові закономірності перебігу та лікування захворювання. А проводяться ці дослідження безперервно практично у всіх великих медичних центрах та профільних відділеннях лікарень. У межах одного протоколу закордонні фахівці вільні змінювати препарати та дозування залежно від індивідуальної відповіді організму пацієнта на терапію.
• Різний рівень проведення хірургічного втручання, променевої терапії, реанімаційної допомоги, реабілітації хворих, що позначається на загальному результаті лікування.
У результаті, наші лікарі не можуть отримати необхідний досвід, оскільки вітчизняні клініки не мають необхідної для цього технічної бази, а відвідування конференцій дає лише теоретичні знання, які не підкріплюються практикою.