Вид пухлини, її розмір, наявність метастазів, загальний стан пацієнта та низку інших факторів визначають методики призначення хіміотерапевтичних препаратів:
• Ад’ювантна хіміотерапія призначається після хірургічного видалення пухлини з метою знищення ракових клітин, які могли залишитися в області операційної рани та регіонарних лімфовузлах (мікрометастази). Курс лікування тривалий, може тривати кілька місяців.
• Неад’ювантна хіміотерапія передбачає призначення препаратів на етапі підготовки до операції з видалення ракової пухлини з метою зменшення її розмірів та зниження ймовірності розвитку післяопераційних ускладнень.
• Паліативна (підтримуюча) хіміотерапія рекомендована тим раковим хворим, у яких пухлина неоперабельна у зв’язку з невдалим її розташуванням,  проростанням у навколишні тканини, наявністю віддалених метастазів. У цих випадках хіміотерапевтичні препарати стримують ріст ракового вузла, зменшують його тиск на розташовані поряд анатомічні структури (судини, нерви, порожнисті органи), знижують ступінь інтоксикації та покращують самопочуття людини.
В даний час схема лікування передбачає призначення одночасно декількох хіміотерапевтичних препаратів, які підбираються таким чином, щоб надати максимальну шкідливу дію на пухлину при мінімально можливій шкоді організму людини. У зв’язку з цим часто говорять про поліхіміотерапію.