Однією із важливих законодавчих гарантій ВІЛ­-інфікованих є рівність перед законом та недопустимість дискримінації. Пацієнт не зобов’язаний розкривати свій ВІЛ-­статус, у тому числі і медичним працівникам, якщо мова йде про випадки, не пов’язані безпосередньо із лікуванням ВІЛ-­інфекції. Читайте: "Постконтактна профілактика ВІЛ-інфекції у медичних працівників" Так, відповідно до статті 14 Закону № 1972 люди, які живуть з ВІЛ, користуються всіма правами та свободами, передбаченими Конституцією та законами України. Забороняється будь­-яка дискримінація особи на підставі наявності у неї ВІЛ-­інфекції, а також належності до груп підвищеного ризику інфікування ВІЛ, зокрема відмова у прийомі до закладів охорони здоров’я, наданні медичної допомоги та соціальних послуг, обмеження інших прав на підставі ВІЛ­-статусу, а також обмеження на цій підставі прав їхніх рідних і близьких. При здійсненні медичних втручань медичний персонал повинен дотримуватися вимог із охорони праці та санітарної гігієни, зокрема використовувати засоби індивідуального захисту. А тому кожен, хто звернувся до закладу охорони здоров’я по медичну допомогу, має сприйматися з точку зору можливого позитивного ВІЛ­-статусу. Читайте більше: Профілактичний наркологічний огляд Визначення групи крові: протоколи