Det första och mest uppenbara svaret på den frågan är att lösningsmedlet ska ersättas så snart provet inte längre löses upp. Detta är dock endast ett av skälen till att ersätta lösningsmedlet. Ett andra, mindre uppenbart skäl, gäller för fallet med tvåkomponentreagens där titranden innehåller jod och lösningsmedlet innehåller alla de andra komponenterna som är nödvändiga för Karl Fischer-reaktionen. En av dessa komponenter är svaveldioxid och den kan laddas ur långt innan lösningsmedlets upplösningskapacitet har överskridits. Som en allmän regel har lösningsmedlet i dessa tvåkomponentsystem en ungefärlig vattenkapacitet på 7 mg vatten per mL lösningsmedel. Detta betyder att teoretiskt kan 40 mL lösningsmedel hålla 280 mg vatten innan lösningsmedlet måste ersättas. Eftersom den vanliga titranden har en koncentration på 5 mg/mL, skulle 280 mg vatten kräva 56 mL titrand.