Inga nya självständiga befogenheter ska föreskrivas för Försvarsmakten eller Gränsbevakningsväsendet. Bestämmelserna om handräckning ändrar inte myndigheternas ledningsansvar, uppgifter eller befogenheter. I en handräckningssituation är det fråga om utförande av en uppgift som hör till polisen.  Polisen svarar för den allmänna ledningen av situationen och för samordningen av polisens och Försvarsmaktens eller Gränsbevakningsväsendets funktioner.
Utgångspunkten är att bestämmelserna om polisens befogenheter finns i polislagen. I handräckningssituationer ska till exempel användningen av maktmedel alltid ske inom de ramar som anges i polislagen, även om Försvarsmaktens eller Gränsbevakningsväsendets beväpning används. I operativa handräckningssituationer leder polisen användningen av maktmedel och beslutar om användningen av maktmedlen i enlighet med bestämmelserna i polislagen och handräckningslagen.
I och med de ändringar som gjorts i polislagen, handräckningslagen, gränsbevakningslagen och lagen om försvarsmakten blir det dock möjligt att använda viss beväpning som är något slagkraftigare än en militärpersons personliga beväpning eller Gränsbevakningsväsendets tjänstebeväpning också för att förhindra och avbryta vissa andra brott än terroristbrott samt för att avlägsna ett hinder eller föremål.
De situationer där beväpningen i fråga kan användas utvidgades, men användningen av maktmedel ska ske inom ramen för de nuvarande befogenheterna.