I förslaget till eIDAS-förordning kallas mottagarna av uppgifter för förlitade parter. Exempel på sådana är olika e-tjänster, såsom e-handel och e-tjänster inom den offentliga förvaltningen. Förslaget till förordning innehåller ett krav på att e-identitetsplånboken ska inkludera en teknisk egenskap som gör det möjligt för användaren att identifiera den e-tjänst som användaren vill rikta sina uppgifter till. Utöver detta innehåller förordningsförslaget en skyldighet för e-tjänsterna att underrätta myndigheterna, om e-tjänsten vill göra det möjligt att använda en e-identitetsplånbok i sina tjänster. E-tjänsten kan t.ex. möjliggöra elektronisk identifiering eller påvisande av vissa andra uppgifter med hjälp av en e-identitetsplånbok. Myndigheterna ska föra ett register över e-tjänster som har gjort anmälan så att man känner till vilka parter som utnyttjar e-identitetsplånboken.