Enligt artikel 3.3 i Reach-förordningen avses med vara ”ett föremål som under produktionen får en särskild form, yta eller design, vilken i större utsträckning än dess kemiska sammansättning bestämmer dess funktion”.
För att bestämma om produkten uppfyller definitionen av ett föremål enligt Reach-förordningen ska man bedöma produktens uppgift samt form, yta eller design.
Produktens form, yta och design bör inte förväxlas med fysiska egenskaper som är resultat av de kemiska egenskaperna hos det material (eller de material) som använts i tillverkning av produkten. Exempel på sådana egenskaper eller drag hos ett material är bland annat spaltning, täthet, flexibilitet, ledningsförmåga, hårdhet, magnetiska egenskaper och smältpunkt.
Om produkten är en kombination av ett ämne/en blandning och ett föremål (ett ämne eller en blandning levereras i en behållare eller en bärare), ska en kemikalieanmälan vid behov göras för ämnet/blandningen i produkten (såsom tvättmedlet i en rengöringsservett, ett ljus eller bläcket i en skrivares bläckpatron).
Om produkten däremot anses vara ett föremål som hör fast ihop med ämnet/blandningen (dvs. ämnet/blandningen är en fast del av föremålet), behöver man inte göra en kemikalieanmälan (såsom batterisyra i ett batteri).
Se även ECHAs anvisningar om Reach-förordningen (Vägledning om krav för ämnen i varor).