Det tillfälliga skyddet baserar sig på EU:s direktiv om tillfälligt skydd, som nu används för första gången. Direktivet antogs innan det gemensamma asylsystemet började utvecklas i stor skala. Det har ansetts att direktivet inte särskilt väl svarar på de migrationsutmaningar som EU stött på under de senaste åren.
Det tillfälliga skyddet skapades som ett exceptionellt arrangemang efter konflikten i det forna Jugoslavien. Arrangemanget gör det möjligt att skydd snabbt kan beviljas en noggrant avgränsad grupp människor som i stora mängder har varit tvungna att lämna ett visst område eller ett visst land. Skyddsbehovet ska anses vara tillfälligt, eftersom skydd beviljas endast för ett år i sänder och för högst tre år.
När det gäller flyktingsituationen 2015 var det inte fråga om en massflykt av människor från ett enda område på grund av krig och våld. Människor kom från flera områden och av flera olika orsaker, och de sökte skydd långt borta från sitt hemland. Rysslands invasion av Ukraina skedde alldeles i EU:s grannskap. Detta orsakade ett akut och kollektivt skyddsbehov varför mekanismen för tillfälligt skydd lämpade sig för denna situation.