I  de allra flesta fallen är en ångspärr att föredra. Ångspärrens funktion är att hindra fukt från den varma inomhusluften att vandra ut och kondensera i byggnadens konstruktion. Ett fenomen som kommer sig genom fysikens diffusion, som i det här fallet innebär att luften hela tiden söker jämvikt, varm luft orkar bära mer vatten kontra kall luft och när dessa två möts kondenserar vattenångan vid daggpunkten.
Ångspärr är alltså ett väldigt bra alternativ så länge man inte låter klimatet i huset falla ner mot nollan, vilket kan förekomma i säsongsboenden (en klassisk sommarstuga). Då finns alltså risken att fuktvandringen svänger, exempelvis på våren eller hösten när vi har kalla nätter och varma dagar, kan utomhusklimatet bli betydligt varmare än insidan och därmed leda till att vattenångan kondenserar i byggnadens konstruktion.  Dessa gånger, om man vet med sig att man planerar att kallställa en byggnad, är ångbromsen alltså att föredra.
Ångspärr: Är i princip tät mot såväl luft som vattenånga. Bygger på att stänga fuktvandringen i väggen och istället ta ut fukten inomhus genom ventilationen.
Ångbroms: Fungerar som en ångspärr vid låg relativ luftfuktighet, men släpper igenom fukt när den relativa luftfuktigheten stiger.