Utgångspunkten är att även personer med funktionsnedsättning i främsta hand ska kunna röra sig med hjälp av en tillgänglig och fungerande allmän kollektivtrafik (inklusive anropsstyrd trafik och servicetrafik). En förutsättning för beviljande av stöd för rörligheten är att personen med funktionsnedsättning har särskilda svårigheter att röra sig och att personen inte självständigt kan anlita allmän kollektivtrafik utan oskäligt stora svårigheter.
Om behovet av stöd för rörligheten i huvudsak hänför sig till en vanligen förekommande sjukdom bland äldre som börjat i äldre år eller på allmän degeneration som beror på ålderdom, ordnas servicen som service enligt socialvårdslagen.
Stöd för rörligheten ordnas för resor till och från arbete och studier samt för resor som hänför sig till verksamhet i sysselsättningssyfte, arbetsverksamhet och dagverksamhet samt för resor i anslutning till annan normal livsföring. Därtill ordnas stöd för rörligheten vid behov för resor i anslutning till träning, särskilt stöd för delaktigheten, stöd i att fatta beslut, krävande multiprofessionellt stöd och kortvarig omsorg.
I lagen ska det föreskrivas om det kvantitativa behovet av service som stöder rörligheten och om bedömningen av kvantiteten, om rätten att under färden göra ett skäligt uppehåll eller ta en skälig omväg för att uträtta ärenden samt om resornas regionala omfattning och om samordning av resor.
Stöd för rörligheten kan utöver som traditionell färdtjänst också tillhandahållas med hjälp av personlig assistans eller ledsagare, genom att såsom ekonomiskt stöd ställa en bil eller något annat för personen med funktionsnedsättning lämpligt färdmedel till personens förfogande, genom att bevilja ekonomiskt stöd för anskaffning av en bil eller ett annat färdmedel, eller på något annat lämpligt sätt.
När det gäller stödet för rörligheten ska det införas en så kallad resebudget. För resor ska det på ansökan av en person med funktionsnedsättning i stället för antalet resor kunna beaktas ett visst eurobelopp eller ett euro- och kilometerbelopp med beaktande av personens behov av att röra sig, till exempel avstånden på bostadsorten. Resebudgeten ska kunna användas i hela landet.
Dessutom ska välfärdsområdet på ansökan av en person med funktionsnedsättning kunna besluta att stödet för rörligheten ska periodiseras under en längre tid, högst ett år, i stället för en månad.