Да би лековито биље које беремо задржало што више своје лековитости, битно је да буде убрано у право време и на прави начин. Осим тога је битно да водимо рачуна о томе да заштитимо себе приликом брања биља, а и да не угрозимо одређену биљку.
Сакупљамо само зреле јединке и само онај део који користимо.
Беремо само оно биље које са сигурношћу можемо да идентификујемо.
Не треба брати биље поред пута. На биље поред пута и сличним загађеним местима слеће велика количина прашине и издувних гасова, због тога ово биље није погодно за брање и коришћење.
Биље треба брати по сувом и лепом времену. Оптимално је брати биље неки дан после кише, јер је оно онда очишћено од стране природе, најсочније и најлековитије. Али никако непосредно после кише или росе. Биље мора бити потпуно суво да се не би укварило и изгубило своја лековита својства.
Забрањене технике брања: кидање биљке, чупање из корена (ако корен није лековит), коришћење чешља за брање, сечење грана, ударање биљке штапом.
Сваку другу биљку треба оставити. Биље не треба експлоатисати и тиме уништити принос за наредне године и угрожавати га.
Беремо само оно биље које је добро заступљено на површини на којој беремо. Добра заступљеност значи да биље заузима више од 50% површине.
Ради регенерације биљке – ако беремо целу биљку, плод, семе или цвет, 30% треба оставити нетакнуто. Ако беремо листове, онда морамо 70% њих оставити нетакнуте на јединки.