Мит број 1 – „Деца морају да науче да се залажу за себе“. Реалност – Деца која скупе храброст да се жале на малтретирање кажу да су покушала и да не могу сама да се изборе са ситуацијом. Третирајте њихове притужбе као позив у помоћ. Поред пружања подршке, може бити од помоћи да се деци пружи обука за решавање проблема и асертивност која ће им помоћи да се носе са тешким ситуацијама. Мит број 2 – „Деца треба да узврате – само јаче“. Реалност – Ово може изазвати озбиљну штету. Људи који малтретирају често су већи и моћнији од својих жртава. Ово такође даје деци идеју да је насиље легитиман начин решавања проблема. Деца уче како да малтретирају гледајући како одрасли користе своју моћ за агресију. Одрасли имају прилику да дају добар пример учећи децу како да решавају проблеме користећи своју моћ на одговарајући начин. Мит бр. 3 – „Изграђује карактер. Реалност – Деца која су стално злостављана, имају ниско самопоштовање и не верују другима. Малтретирање штети самопоимању особе. Мит #4 – „Штапови и камење могу вам сломити кости, али речи вас никада не могу повредити.” Реалност – Ожиљци које оставља прозивка могу да трају цео живот. Мит #5 – „То није малтретирање. Они само задиркују.” Реалност – Опако исмевање боли и треба га прекинути. Мит #6 – „Увек је било насилника и увек ће их бити.“ Реалност – Радећи заједно као родитељи, наставници и ученици имамо моћ да променимо ствари и створимо бољу будућност за нашу децу. Као водећи стручњак, Шели Хајмел, каже: „Потребна је цела нација да би се променила култура“. Хајде да радимо заједно да променимо ставове о малтретирању. На крају крајева, малтретирање није питање дисциплине – то је тренутак учења. Мит #7 - „Деца ће бити деца. Реалност – Малтретирање је научено понашање. Деца можда имитирају агресивно понашање које су видела на телевизији, у филмовима или код куће. Истраживања показују да 93% видео игара награђује насилно понашање. Додатни налази показују да 25% дечака узраста од 12 до 17 година редовно посећује интернет сајтове који мрзе крв и мрзе, али да су часови медијске писмености смањили гледање дечака на насиље, као и на њихове акте насиља на игралишту. За одрасле је важно да разговарају о насиљу у медијима са младима, како би могли да науче како да га држе у контексту. Постоји потреба да се фокусирамо на промену ставова према насиљу. Извор: Влада Алберте