Joga je na začetku joga suter opredeljena kot »cittavrttinirodaha, kar se pogosto prevede kot »ustavitev mentalnega valovanja«. Prenehanje mentalnega valovanja po Patañjaliju omogočata dve komplementarni načeli duhovnega življenja, in sicer praksa (abhyasa), katere cilj je doseči mirno stanje uma in prostost (vairagya). Ta dva principa predstavljata dinamično razmerje v središču jogijske discipline, in sicer med silami napora in prostosti, kjer je treba nekatere stvari prevzeti, drugim pa se odreči.
Z drugimi besedami, skozi prakso joge dosegamo globok mir, jasnost ter zmožnost počitka – ne da bi nas prevzela aktivnost uma, telesa ali sveta.
Pri jogi ne gre za bogoslužje, zahteva pa, da prepoznamo in spoštujemo višjo moč, ki presega naše jaze. Joga pomaga najti način, kako se z višjo silo osebno povezati. Joga to osebno obliko božanskosti imenuje ishvara. V svojih sutrah Patanjali priporoča, da se predamo ishvari. Ko se posvetimo božanskemu, postanemo božanski.