V skicoznosti predloga iz leta 1951 in ‘spominskih’ variant, ki se jih najpogosteje citira, čeprav so se dejansko prvič pojavile več let po uradnem odprtju Transverzale, se skriva nekaj presenetljivih hib njenega predlagatelja. Zato predloga niso upoštevali že na polovici, ki je bila vzpostavljena do začetka šestdesetih. Po izvirnem predlogu (»Pohorje – Uršlja gora – Raduha – Savinjske – Karavanke – Julijske – preko Gorenjske, Notranjske, Dolenjske, Kozjanskega na Boč in nazaj na Pohorje.«) bi namreč povsem preskočili Primorsko, in to kljub njenemu pomembnemu deležu planinskega sveta in čeprav se je ravno takrat spet pridružila slovenskemu ozemlju po zelo neprijetni izkušnji italijanske oblasti med obema svetovnima vojnama. Predlagana trasa z Dolenjske do Pohorja pa bi bila nesmiselna iz sledečih razlogov. Prvič: na takšnem odseku bi v veliki večini šla po področju, ki ni planinsko. Drugič: zgrešila bi enega nespornih in celo najbolj reprezentativnih delov planinskega sveta, Posavsko hribovje. Tretjič: že v petdesetih bi šla večinoma po cestah, kar ni v skladu s planinskimi ali splošno pohodniškimi načeli, kaj šele v prid zdravju ali prometni varnosti.