Pri titrácii v nevodnom prostredí sa obvykle vyskytujú tri hlavné problémy s elektródami alebo senzormi. Prvým je používanie vodného elektrolytu s nevodným rozpúšťadlom. To možno jednoducho vyriešiť výmenou elektrolytu v elektróde. Druhý problém sa týka toho, že vzorka je nevodivá, v dôsledku čoho je elektrický obvod tvorený meracím a referenčným poločlánkom (alebo príslušnými časťami kombinovanej elektródy) slabý. Výsledkom je veľká miera šumu v signále, najmä pri použití elektródy so štandardným keramickým kontaktom v referenčnej časti. Tento problém možno čiastočne vyriešiť použitím elektródy s objímkovým kontaktom, napríklad DGi113. Táto elektróda využíva ako štandardný elektrolyt LiCl v etanole a namiesto keramického kontaktu má polymérovú objímku, ktorá tvorí väčšiu kontaktnú plochu medzi pracovnou a referenčnou časťou, vďaka čomu je miera šumu nižšia. Tretí problém nesúvisí priamo s elektródou, ale týka sa skôr manipulácie s elektródou. Na správne fungovanie sklenenej (pH) elektródy je potrebná hydratácia sklenenej membrány (banky elektródy). Tá sa zabezpečuje kondiciovaním elektródy v deionizovanej vode. Pri titrácii v nevodnom prostredí dochádza k postupnej dehydratácii tejto membrány, čím sa zhoršuje odozva elektródy. Tomuto problému možno predísť alebo ho napraviť tak, že elektródu pravidelne regenerujete namočením do vody.