Keďže oceľ počas zahrievania postupne stráca svoju pevnosť, pri určitej teplote už nie je zostávajúca pevnosť oceľového prvku dostatočná na prenášanie mechanického zaťaženia a prvok sa zrúti. Závisí to od stupňa využitia: pomeru mechanických zaťažení v podmienkach požiaru, ktoré pôsobia na prvok k jeho pevnosti pri izbovej teplote. Čím vyšší je stupeň využitia prvku, tým nižšia je teplota, pri ktorej sa prvok zrúti.
Aby sa zabránilo zrúteniu oceľového prvku, teplota ocele musí zostať nižšia ako teoretická teplota, pri ktorej by došlo k zrúteniu. Maximálna prípustná teplota, ktorá je dostatočne nízka na to, aby sa zabránilo zrúteniu, sa nazýva kritická teplota ocele. Čím nižšia je kritická teplota ocele, tým sa vyžaduje vyššia protipožiarna ochrana.
Kritickú teplotu ocele pre každý prvok vypočítava statik alebo sa môžu použiť bezpečné hodnoty na základe miestnych predpisov (zvyčajne 450 až 620 °C).
Podrobnejšie informácie vám poskytne miestne obchodné zastúpenie spoločnosti Promat.