Din conținutul art.137 alin.l al Codului muncii (CM) rezultă că anga­jatorul este în drept să stabilească diferite sporuri la salariul de bază după consultarea reprezentanților salariaţilor. Aceste sporuri pot fi stabilite şi prin contractul colectiv de muncă (CCM).
Legea salarizării nr. 847/2002 art.4 alin.l-3 precizează următoarele:
salariul include salariul de bază (salariul tarifar, salariul funcției), salariul suplimentar (adaosurile şi sporurile la salariul de bază) şi alte plăţi de stimulare şi compensare; salariul de bază se stabilește sub formă de salarii tarifare pentru muncitori şi salarii ale funcției pentru funcționari, specialiști şi conducători; salariul suplimentar include adaosurile şi sporurile la salariul de bază.
Totodată, art. 140 alin.l CM stabilește că reducerea salariilor prevăzute în contractele individuale de muncă (CIM) şi/sau în CCM nu se admite înainte de expirarea unui an de la data stabilirii lor, iar alin.2 a aceluiași articol prevede, că introducerea noilor condiții de retribuire a muncii sau modificarea celor existente se permite numai cu respectarea prevederilor art.68 alin.l CM.
Potrivit art.68 alin.l, CIM poate fi modificat printr-un acord suplimentar semnat de părţi, inclusiv cu utilizarea semnăturii electronice avansate cali­ficate. Acest acord suplimentar este parte integrantă a CIM.
Prin urmare, excluderea din CCM a sporurilor, nu va conduce în mod automat la dispariția acestui drept salari­al, deoarece o astfel de revizuire semnifică introducerea noilor condiţii de retribuire a muncii şi/sau modificarea celor existente, iar asta implică modificarea CIM, care se face doar prin acordul părților și semnarea unui acord suplimentar la CIM.