Există multe celule diferite în creier care sunt implicate în funcția neurologică, permițând creierului și restului corpului să comunice în mod corespunzător. Există neuroni, astrocite, microglia, oligodendrocite, celule ependimale și multe altele care sunt necesare pentru a realiza aceste conexiuni. Modul în care se manifestă paralizia cerebrală poate fi rezultatul deteriorării oricăreia sau a tuturor acestor celule și poate depinde de zona creierului care este afectată. Paralizia cerebrală poate afecta întregul corp, inclusiv vorbirea, funcțiile motorii și cognitive, doar picioarele (paraplegie/paraparesteză) sau o parte a corpului (hemiplegie/hemipareză), dar aceasta nu este o listă exhaustivă. Dincolo de aceste zone ale corpului pe care le poate afecta PC, aceasta poate fi clasificată și în funcție de modul în care afectează aceste zone. Această clasificare se prezintă sub trei forme principale: Spastic: Aceasta este cea mai frecvent întâlnită formă, în care tonusul muscular este crescut, ceea ce face ca mușchii să fie rigizi și mișcările să pară sacadate. Dischinetic: Această formă provoacă mișcări involuntare care pot fi răsucite, repetitive, lente sau imprevizibile. Aceasta afectează 10-15% din cazuri și poate fi foarte severă. Ataxic: Această formă se caracterizează prin mișcări tremurătoare care pot cauza probleme de echilibru, coordonare, poziționare în spațiu, postură și chiar controlul mișcărilor oculare. 5% dintre pacienții cu paralizie cerebrală au această afecțiune. De asemenea, este posibil orice amestec al acestor trei forme. În general, diagnosticul este stabilit după ce medicii analizează un RMN al creierului pacientului, împreună cu simptomele observate. Pacientul este, de asemenea, urmărit pe tot parcursul copilăriei pentru a monitoriza ritmul în care se ating etape importante de dezvoltare, cum ar fi târârea și mersul.