Din conținutul art.156 alin. (1) și (3) CM rezultă că salariatului care, în afară de munca de bază, stipulată în contractul individual de muncă, îndeplinește la aceeași unitate, obligațiile de muncă a unui salariat temporar absent (aflat în unul din concediile prevăzute de art.112,120,123,124,126,178,299, și 300CM, inclusiv în concediu de odihnă anual plătit), fără a fi scutit de munca sa de bază (în limitele duratei normale a timpului de muncă stabilite de CM), i se plătește un spor pentru îndeplinirea obligațiilor de muncă ale salariatului temporar absent, mărimea concretă a căruia se stabilește de părțile CIM în funcție de volumul real de lucrări executate, dar nu poate depăși 100% din salariul tarifar sau cel de funcție a salariatului absent.
Totodată, potrivit Notei (care are caracter normativ) din Anexa nr. 6 la Ho­tărârea Guvernului nr. 743/2002 cu privire la salarizarea angajaţilor din unităţile cu autonomie financiară (HG nr. 743/2002) nu se permite cumularea de funcţii în orele de program conducătorilor unităţilor, locţiitorilor şi ajutorilor lor, iar altor persoane cu funcţii de conducere, cum ar fi inginerul-şef/ inginera-şefă, contabilul-şef/contabila-şefă, altor specialişti şefi/şefe, directorilor/ directoarelor de compartimente şi conducătorilor/conducătoarelor (managerilor, şefilor) de subdiviziuni structurale specializate în activităţi de producţie nu li se permite cumularea a două funcţii de conducere.
Analiza juridică a textului Notei din Anexa nr. 6 la HG nr.743/2002 prin pris­ma normelor art. 156 alin. (1) şi (3) CM permite a elucida că Nota precitată nu are tangenţă la normele legale enunţate, deoarece ea se referă exclusiv la interzicerea cumulării de funcţii în orele de program ale personalului de conducere din cadrul unităţilor, pe când normele menţionate reglementează îndeplinirea, la aceeaşi uni­tate, a obligaţiilor de muncă ale unui salariat temporar absent cu plata unui spor pentru îndeplinirea acestor obligaţii, care nu poate depăşi 100% din salariul tarifar sau de funcţie al salariatului absent.
Altfel spus, Nota în cauză nu stabileşte careva interdicţii sau limitări privitor la îndeplinirea de către personalul de conducere din unitate a obligaţiilor de muncă ale unui salariat (inclusiv ale conducătorului unităţii) temporar absent conform art. 156 alin. (1) şi (3) CM.
Pe de altă parte este necesar de remarcat că prevederile art. 156 alin. (1) şi (2) CM reglementează de asemenea chestiunea privind cumularea de profesii (funcţii) cu plata unui spor pentru o astfel de cumulare (ce vizează, de regulă, profesiile/ funcţiile vacante din unitate, dar nu cele ocupate de salariaţii temporar absenţi obligaţiile cărora se îndeplinesc în modul distinct expus mai sus), cuantumul căruia se stabileşte de părţile CIM, dar nu poate fi mai mic decât 50% din salariul tarifar (salariul funcţiei) al profesiei (funcţiei) cumulate. Plata acestui spor se efectuează fără restricţii, în limitele mijloacelor destinate retribuirii muncii.
Prin urmare, cumularea de funcţii vacante (cu plata sporului de la 50% in sus din salariul funcţiei cumulate) nu trebuie confundată juridic cu îndeplinirea obli­gaţiilor de munca ale salariatului temporar absent (cu plata sporului până la 100% din salariul funcţiei al celui absent).
La acest capitol face de reținut că Nota din Anexa nr. 6 la HG nr, 743/2002 ce interzice cumularea de funcţii în orele de program a personalului de conducere din cadrul unităţii intră în contradicție cu prevederile art. 156 alin. (1) şi (2) CM privi­toare la cumularea de profesii/funcţii, care nu stabilesc careva interdicţii sau limi­tări pentru personalul de conducere din unitate referitoare la cumularea de funcţii.
Unica interdicție este prevăzută la art. 261 alin. (1) CM, conform căreia condu­cătorul unităţii de stat, inclusiv municipale, sau al unităţii cu capital majoritar de stat nu poate să cumuleze funcţii la unitatea pe care o conduce, cu excepțiile prevă­zute de legislaţia în vigoare (de Codul educației etc.).
Dat fiind că Nota din Anexa nr. 6 la HG nr.743/2002 intră în contradicție cu prevederile art. 156 alin. (1) şi (2) CM, în astfel de circumstanțe e necesar de apelat la cerințele normei art. 391 alin. (3) CM ce statornicește că actele normative în vi­goare ce reglementează raporturile de muncă (inclusiv HG nr. 743/2002 cu toate anexele sale) se aplică doar în măsura în care nu contravin normelor CM (din care fac parte şi normele art. 156).