Singurătatea reprezintă o stare, un sentiment, o atitudine, o trăire interioară. Sentimentul de singuratate este asimilat cu o stare neplacută și pe lungă durată poate afecta starea de sănătate fizică și psihică. Lipsa unei relații apropiate sau semnificative poate determina o stare de nefericire. Însă există și studii care arată că și persoanele singure pot fi fericite. Nu toată lumea se simte cel mai bine în poziția de “jumătate sufletească” a partenerului de cuplu.
O persoană singură experimentează singuratatea ca stare, apoi ca trăire, până când poate să experimenteze singuratatea ca sentiment, fiind posibilă experimentarea ulterioară a singuratății ca atitudine. Însă sentimentul de singuratate poate fi trăit uneori chiar daca ești într-o relație sau când te afli într-un cerc de prieteni.
Afecțiunile psihice nu sunt cauzate de singuratate, însă singuratatea poate cauza exacerbarea emoțiilor unei afecțiuni psihice. Viața de cuplu poate influenta manifestarea trăirilor din anumite afecțiuni psihice în concordanță cu suportul acordat, implicând factorul pozitiv sau negativ prin prezența sau absența ei. Nu există suficiente studii clarificatoare care să ne indice o corelație între afecțiunile psihice și absența vieții de cuplu și nici între incidența acestor afecțiuni și absența vieții de cuplu.