Bebeluşul, neavând dezvoltat limbajul, comunică şi se vindecă singur prin plâns (se numeşte acest gen de plâns “plâns terapeutic”). Asta înseamnă că pe lângă nevoi primare (hrană, scutec curat, sete, somn, disconfort etc.), el are şi nevoi emoţionale care, dacă nu sunt indeplinite duc la apariţia fricii, temerii sau a tensiunilor pe care el le exteriorizează prin plâns. Când apar crizele de plâns pe fond emoţional, este important să nu se folosească tertipuri pentru a le calma, de exemplu strâmbături, zgâlţăit sau orice altă formă de distragere a atenţiei. Micuţul are nevoie să fie mângâiat, să fie aprobat de părinte în aceste momente şi să îi fie recunoscute sentimentele şi nevoia de a se elibera.