Din cuprinsul normelor art. 97 alin. (1) şi (2) CM rezultă că angajatorul poate angaja salariaţi cu ziua sau săptămâna de muncă parţială (pe fracţiune de normă), durata concretă a timpului de muncă parţial fiind consemnată în contractul indi­vidual de muncă (CIM), în conformitate cu prevederile art. 49 alin. (1) lit. 1) CM. Timpul de muncă parţial (pe fracţiune de normă) poate fi stabilit şi după încheierea CIM, cu acordul ambelor părţi ale acestuia (întocmit, de regulă, în formă scrisă conform art. 68 CM).
Totodată e de remarcat că la cererea femeii gravide, angajatorul este obligat să îi stabilească ziua sau săptămâna de muncă parţială (pe fracţiune de normă).
De precizat că potrivit art. 1 din CM femeie gravidă se consideră orice femeie care anunţă în scris angajatorul asupra stării sale fiziologice de graviditate şi ane­xează un certificat medical eliberat de medicul de familie sau de medicul specialist, care atestă această stare.
Prin urmare, angajatorul este obligat să accepte cererea scrisă a salariatei gravi­de prin care dânsa a solicitat stabilirea săptămânii lucrătoare de cinci zile cu durata timpului de muncă săptămânal parţial de 15 ore (de la 09:00 până la 12:00 zilnic).
Refuzul angajatorului de a accepta respectiva cerere scrisă a salariatei gravide este vădit contrar legii şi se pedepseşte drastic conform cerinţelor art. 55 alin. (1) lit. g) din Codul contravenţional ce prevede expres că neacordarea garanţi­ilor prevăzute de lege (inclusiv a garanţiei privitor la stabilirea obligatorie pen­tru salariata gravidă a săptămânii de muncă parţiale prevăzută de art. 97 CM) se sancţionează cu amendă de la 30 la 60 de unităţi convenţionale aplicată persoanei fizice (de pildă, inspectorului serviciului personal), cu amendă de la 70 la 120 de unităţi convenţionale aplicată persoanei cu funcţie de răspundere (conducătorului unităţii, şefului secţiei resurse umane etc.), cu amendă de la 150 la 240 de unităţi convenţionale aplicată persoanei juridice (angajatorului).