Dacă lipsa unei relații de cuplu este percepută ca o stare de nefericire, deci ca o emoție negativă, pe termen lung poate influența starea de sănătate fizică și psihică. În acest caz, singurătatea poate deveni un factor stresor, iar acțiunea prelungită a unui stresor poate duce la o boala cauzată de stres, fenomen cunoscut că stă la baza apariției multor boli.
Însă, de asemenea, se știe că stresul sporește riscul de apariție a unor afecțiuni. Dacă există această predispoziție, stresul sporește riscul ca mijloacele de apărare a unei persone să fie depășite de afecțiunea în sine.
În cazul în care lipsa relaţiei de cuplu este un factor neplăcut pentru un o persoană, acesta va avea o streso-reacţie. Dacă expunem acest individ într-o societate în care există stigmatul singurătăţii, streso-reacţia va creşte şi ca urmare poate produce vulnerabilitate la un cumul de factori stresori favorizând îmbolnăvirea.