Korsfestelse var en så barbarisk straff at det ble skrevet inn i den romerske lovgivningen at metoden ikke kunne brukes mot romerske borgere. På den annen side brukte romerne straffen flittig mot slaver og politiske opprørere.
Korsfestelse ble ikke bare brukt som henrettelsesmetode. Den ble også brukt som et torturredskap der slaven ikke var ment å dø, men målet i stedet var å ydmyke personen.
Evangeliene som beretter om langfredag forteller ikke hvordan Jesus ble hengt på korset. Det har siden blitt diskutert om han ble bundet til korset med tau eller slått fast med nagler.
Det er kapittelet i Johannesevangeliet om disippelen Thomas’ tvil som danner grunnlaget for oppfattelsen om at Jesus ble naglet til korset. Denne tolkningen er skildret mange steder i billedkunsten.
Thomas sier til de andre disiplene at han vil se spikermerkene på Jesu kropp før han vil tro på at Jesus har stått opp fra de døde. Åtte dager senere får Thomas ønsket sitt oppfylt når den oppstandne Jesus oppsøker ham og sier:
«Rekk din finger hit, og se mine hender, og rekk din hånd hit og stikk den i min side.»
Thomas gjør som han får beskjed om og kan umiddelbart merke at Jesus har åpne sår på kroppen som vitner om at han må ha blitt spikret til korset.
Ifølge evangeliene dør Jesus seks timer etter å ha blitt hengt på korset. Det høres kanskje lenge ut, men det var faktisk en rask død når det var snakk om død ved korsfestelse.
Det kunne ta opptil flere døgn fra den korsfestede ble hengt på korset til siste åndedrag.