Fra 1.1. 2022 gjelder fosterhjemsstrategien (statlig kunnskapsbasert  anbefaling på fosterhjemsfeltet)  hvor staten  anbefaler kommunene i pkt 4.3.1  at fosterforeldre alltid bør motta grunnstøtten, også om en eller begge av fosterforeldrene er helt eller delvis frikjøpt fra ordinært arbeid.
Norsk Fosterhjemsforening er kjent med at det er ulik praksis blant kommunene på dette punktet. Foreningen anser at det også følger av fosterhjemsavtalen at man har krav på særskilt godtgjøring i form av en arbeidsgodtgjøring (nå kalt grunnstøtte) som fosterforeldre fordi man tar på seg fosterhjemsoppdraget som man står i 24/7. Dersom man frikjøpes så erstattes hele eller deler av ens inntektstap gjennom avtale med barneverntjenesten som følge av at man ikke er i arbeid utenfor hjemmet og taper lønnsinntekt. Dekning av dette tapet av lønnsinntekt dekker ikke opp for den særskilte godtgjøringen som man uansett skal ha som fosterforelder.
Foreningen har tatt opp forholdet med Bufdir ved barnerettsavdelingen som er enig i foreningens fortolking av fosterhjemsavtalen og uttaler at «KS satsen bør anses som en grunnleggende kompensasjon for fosterhjemsoppdraget og som noe prinsipielt annet enn kompensasjon for tapt lønnsinntekt».
Se brev fra Bufdir – Fosterhjemsgodtgjøring og utgiftsdekning i slektsfosterhjem.
Dersom en kommune ikke vil utbetale særskilt arbeidsgodtgjøring ( nå kalt grunnstøtte) i tillegg til et evt frikjøp, er dette en juridisk tvist som det kan vurderes å bringe inn for domstolene til avgjørelse.