Jungiansk terapi/analyse bygger på den sveitsiske psykiateren CG Jungs (1857-1961) analytiske psykologi, som har sin opprinnelse i den psykoanalytiske tradisjon. Den analytiske psykologi skiller seg fra andre skoler blant annet i synet og fokus på det ubevisste. Jung mente at det ubevisste ikke bare inneholdt fortrengte personlige opplevelser og følelser, men også strukturerende elementer som han kalte arketyper. I tillegg mente Jung at det ubevisste inneholdt et skapende og helbredende potensial. Det innebærer at psyken har en iboende drivkraft mot helhet, det vil si en utvikling av ukjente personlighetsdeler og et eksistensielt/åndelig perspektiv. I dag fortsetter Jungiansk psykoterapi å vokse og utvikle seg. International Association of Analytical Psychology (IAAP) består i 2018 av mer en 3.000 sertifiserte analytikere i 28 land. Grunnleggende konsepter fortsetter å utvikle seg, for eksempel, rollene som kjønnsbilder (anima/animus) spiller i psyken og drømmer. Dagens analytisk psykologi informeres av de siste kliniske forskning og utvikling i utviklings- og tilknytningspsykologi, andre psykologiske skoler og nevropsykologi. Det er foretatt mye forskning omkring effekten av Jungiansk terapi. En oversikt av studier, som bekrefter effektiviteten finnes i "Evidence for the Effectiveness of Jungian Psychotherapy: A Review of Empirical Studies," av Christian Roesler, Behav. Sci. 2013, 3, 562-575; doi: 10.3390/bs3040562 (www.mdpi.com/journal/behavsci).