Emocinė pasakotojo būsena „Nenuimto kelio“ pabaigoje yra dviprasmiška, paženklinta sudėtingumo, paskatinusio įvairias interpretacijas. Pasakotojas baigia atodūsiu, kuris gali reikšti įvairias emocijas – nuo ​​palengvėjimo ir pasitenkinimo iki apgailestavimo ir ilgesio. Šis atodūsis, kartu su atspindinčiu eilėraščio tonu, sufleruoja jausmų, susijusių su pasirinkimu, derinį. Pasakotojo pripažinimas, kad jo pasirinktas kelias „padarė viską“, aiškiai perteikia ne laimę ar nepasitenkinimą, o veikiau gilaus jo sprendimo įtakos pripažinimą. Todėl tai, ar pasakotojas patenkintas savo pasirinkimu, lieka atvira interpretacijai, leidžiant skaitytojams į eilėraštį projektuoti savo supratimą apie gyvenimo pasirinkimus.