Puiki iliustracija, kaip Antonijus mikliai panaudojo šiuos retorinius argumentus, yra jo panegirika Cezariui. Antonijus naudoja savo, kaip Cezario draugo, reputaciją, norėdamas patikinti publiką, kad jis visada buvo jam ištikimas. Jis pabrėžia Cezario gerumą ir jo žmogžudystės žiaurumą, naudodamas emocingą kalbą ir vaizdus, ​​kad sukeltų auditorijos gailesčio ir pykčio jausmus. Antonijus parodo racionalius Cezario reikalų rėmimo pagrindimus, pateikdamas Cezario valios įrodymą ir privalumus, kuriuos Cezario atnešė Roma.