Antropogeninės veiklos sukelti globalūs ir lokalūs pokyčiai stipriai veikia ekosistemas. Sėslioms organizmų rūšims, kurių individai praleidžia visą metinį ciklą ir gyvenimą tose pačiose ekosistemose, daro įtaką skirtingi išorės veiksniai toje pačioje erdvėje. Fenotipinis plastiškumas yra mechanizmas, kuriuo rūšys prisitaiko prie vykstančių pokyčių, todėl jo tyrimai sėslių rūšių populiacijose leidžia pažinti adaptacijos prie sparčiai besikeičiančios aplinkos mechanizmus ir pasekmes populiacijos demografijai.
Sėsli, teritorinė ir spalviniu polimorfizmu pasižyminti naminė pelėda (Strigiformes, Strix aluco) – tinkama modelinė rūšis fenotipinio plastiškumo tyrimams. Iki šiol didžioji dalis tyrimų apėmė tik nedidelį metinio ciklo dalį, įprastai veisimosi sezoną, kurio metu galima registruoti fenotipinį variabilumą, populiacijos rodiklius. Tačiau, likusi metinio ciklo dalis yra nepakankamai reprezentuota dėl tinkamų metodų trūkumo. Dėl šios priežasties net ir nustatytiems fenotipiniams pokyčiams nėra pakankamai žinomi atrankos mechanizmai.
Šio darbo pagrindiniai uždaviniai apima naminės pelėdos tiek konvencinių, tiek distancinių tyrimų metodų rudens, žiemos metu plėtojimą, žiemojimo ekologijos tyrimus, porų susidarymo ir išyrimo dinamiką, fenotipų įvairovę, pasiskirstymą buveinėse, fenotipų trumpalaikius, ilgalaikius pokyčius populiacijoje, bei fenotipinio plastiškumo efektą populiacijos demografijos rodikliams.