Kiekvieno iš mūsų seksualinė orientacija yra privatus ir itin asmeniškas reikalas. Veikdamas politikoje, pasirinkau atvirai kalbėti apie savo seksualinę orientaciją, nes tikiu, kad asmeninės istorijos paliečia labiausiai, žmogaus teisių problemai suteikia „žmogišką veidą“, padeda griauti mitus ir stereotipus. Nors šį sprendimą priėmiau valingai ir sąmoningai, neapykantos komentarai, užgauliojimai ir patyčios kartais vis dar nustebina. Kita vertus, turiu pripažinti, kad per šiuos ketverius metus iš tiesų užsiauginau „storą odą“ – tai, kas iš pradžių kėlė didelį nerimą, dabar jau kartais net pralinksmina ir sukelia šypseną.  Apie savo seksualumą pradėjau mąstyti dar paauglystėje. Tuomet atrodė, kad tokių žmonių kaip aš daugiau nėra, o su manimi kažkas vyksta fundamentaliai negerai. Dažnai pagalvoju, kad jei tuomet būčiau viešojoje erdvėje matęs drąsiai veikiantį ir apie save atvirai kalbantį žmogų, man būtų buvę kur kas lengviau. Todėl jei šiandien, būdamas atvirai homoseksualiu Seimo nariu, šią nematomą „pagalbos ranką“ galiu ištiesti bent vienam jaunam dėl savęs nerimaujančiam žmogui, mano darbas buvo ir yra žiauriai prasmingas. Ir esu pasiryžęs šį darbą tęsti tol, kol turėsiu Jūsų palaikymą.