Mivel az acél a felmelegedés során fokozatosan elveszíti szilárdságát, egy bizonyos hőmérsékleten az acélelem fennmaradó szilárdsága nem lesz elegendő a mechanikai teherbíráshoz, és az elem összeomlik. Ez a kihasználtsági foktól függ: a tűzkörülmények közötti elemre ható mechanikai terheléseknek és annak a szobahőmérsékletre vonatkozó szilárdságának az aránya. Minél magasabb egy elem kihasználtsági foka, annál alacsonyabb a hőmérséklet, amelyen meghibásodik.
Az acélelem meghibásodásának elkerülése érdekében az acél hőmérsékletének alacsonyabbnak kell maradnia, mint az elméleti hőmérséklet, amelynél az összeomlás bekövetkezne. A megengedett maximális hőmérsékletet, amely elég alacsony a meghibásodás elkerülése érdekében, kritikus acélhőmérsékletnek nevezzük. Minél alacsonyabb a kritikus acélhőmérséklet, annál nagyobb tűzvédelemre van szükség.
Az egyes elemek kritikus acélhőmérsékletét egy statikus mérnök kiszámíthatja, vagy a helyi előírások alapján biztonságos értékeket (általában 450-620 °C) lehet használni.
További információért forduljon a Promat műszaki szakértőihez!