Az életben vannak olyan pillanatok, amikor vissza kell vonnom az energiám bizonyos helyzetektől. Néha visszalépek a tudatomban…, mintha egy erkélyen lennék, és onnan figyelnék meg mindent… még önmagamat is…, míg más alkalmakkor tovább kell mennem, magam mögött hagyva a jelenetet.
Elképzelem, milyen érzés lehet egy űrhajósnak, amikor először látja a földet az űrből. Egy teljesen más perspektíva.
A visszavonulás ereje a perspektíváról szól. Tisztánlátást ad, higgadttá tesz, ugyanakkor felkínál egy lehetőséget, hogy megváltoztasd a helyzetet. A visszavonulás azt jelenti, függetleníted magad a pillanatnyi helyzettől – érzések, érzelmek, zavarodottság, kapcsolatok másokkal – bármi is legyen a lehetséges válasz vagy reakció, a külső jelenet azt akarja, hogy hálóba kerülj.
Ahhoz, hogy tovább tudjunk menni az életben, szükséges, hogy függetlenné váljunk a régi megszokott gondolatainktól, és reakcióinktól.
A visszavonuláshoz fontos, hogy megértsd, te egy színész vagy, egy szerepet játszol, egy játékos vagy a játékban. Ha elhiszed, hogy a játék a valóság, ha beleragadsz a szerepedbe, akkor elveszíted az erőd, hogy teremts, hogy hozzájárulj, vagy új utakra lépj. Ha túlzottan azonosítod önmagad a szerepeddel, akkor mindenhez ragaszkodni fogsz, ami a szereppel kapcsolatban áll.
A visszavonulás ereje képessé tesz arra, hogy más erőket is magadba szívjál. Ennek az erőnek az elsajátítása a meditáción keresztül történik, azzal, hogy megtanulod lecsendesíteni a tudatod. Beszélj kevesebbet…, gondolkozz kevesebbet. Legyél határozott önmagaddal.
A visszavonulás ereje azt is megmutatja, mikor jött el az idő, hogy kilépj a jelenetből, a helyzetből, a szerepből. Ezzel az erővel tudsz elmenni, amikor itt az idő.
Csend… függetlenség… befele-fordulás… koncentráció