Az üvegezett szerkezetek természetes velejárója. A belső felületen a páralecsapódás feltételeit a belső és külső hőmérséklet, a belső levegő relatív nedvességtartalma és a nyílászáró hőátbocsátási tényezője határozzák meg
A levegő bevezetését és elvezetését is magába foglaló, minden helyiségre kiterjedő szellőztetés hiányában a normális életvitel (emberi kipárolgatás) valamint a vizes helyiségekben zajló közvetlen páratermelő tevékenység (főzés, mosogatás, zuhanyzás, ruhaszárítás, stb.) következtében a belső terekben termelődő és megnövekvő páratartalom a falfelületeken és a nyílászárókon csapódik le. A lecsapódás megjelenésének esélye nagyobb, ha az ablak mentén a levegő mozgását függöny, virágok, könyöklő akadályozzák, ha a fűtőtest elhelyezése célszerűtlen, vagy ha – tekintettel a napjainkban jellemző, „gyors” építkezési szokásokra – az építés során nem voltak tekintettel a technológiailag szükséges száradási idő betartására
A páralecsapódás, mint jelenség a korszerű nyílászárók esetén sem szüntethető meg, ám az üvegezés hőszigetelő-képességének javításával, fokozott hővédelmi üvegek (minimum Ug=1,4 W/m2K) beépítésével, a fűtőtestek célszerű telepítésével, redőnyök alkalmazásával, rendszeres szellőztetéssel (ajánlott nyíló-bukó ablakok alkalmazása, résszellőzést biztosító vasalatok felhasználása) a kicsapódás esélye jelentősen csökkenthető.