Amikor az acél tűznek van kitéve, a hőenergia megnöveli az acél hőmérsékletét. A hőmérséklet-növekedés mértéke az acél geometriájától függ:
Minél nagyobb az acél elem szabad külső felülete, annál gyorsabban áramlik a hőenergia az acél elembe.
Minél kisebb az acél térfogata, annál kevesebb hőenergia szükséges annak felmelegedéséhez.
Az európai és a brit szabványokban mindkét szempont kombinálva van a profiltényezőben, amelyet úgy számolunk ki, hogy a tűznek kitett külső felületet (m2-ben) elosztjuk az acél belső térfogatával (m3-ben). Egy alternatív egyszerű megközelítés, amely ugyanazt az eredményt adja, az, hogy a kitett külső kerületet (m-ben) elosztjuk az elem keresztmetszeti területével (m2-ben). Az ASTM szabványokban hasonló megközelítést alkalmaznak, amikor a számítás a lineáris lábra eső tömeg (font) és a fűtött kerületi felület (hüvelyk) közötti arányon alapul.
A profiltényezők jellemzően 50 m-1 és 300 m-1 közötti tartományban vannak. Az alacsony profiltényező viszonylag lassú hőátadást jelent, a magas profiltényező gyorsabb hőátadást. Ezért a nagy profiltényezővel rendelkező elemeknek általában vastagabb tűzvédelemre van szükségük.
Még akkor is, ha az acélelem ugyanaz, a profiltényező bizonyos feltételektől függően változhat:
Kitett felület: a betonfödém alatti gerendáknál csak a gerenda oldalai és alja vannak kitéve a tűznek. Ezt hívjuk „háromoldalú expozíciónak”. Azonban egy szabadon álló oszlop négy oldalról van kitéve. Három vagy négy oldalas expozíció tükröződik a kitett felületen, amelyet a profiltényező kiszámításához használnak.
Dobozos- vagy profil követő védelem: H alakú profilok esetében a külső kitett felület a H-alak körvonalát követi. Ha azonban a tűzvédelem egy téglalap alakú dobozból áll, amely a H alak körül helyezkedik el, a külső kitett felület a doboz méretére csökken. A hőre duzzadó festékek és a spray-k esetében a profil alakja releváns. A lapokkal történő védelem esetén a doboz alakját használják.
További információért forduljon a Promat műszaki szakértőihez!