מאז התקופה האשורית (המאה ה- 9 לפני הספירה), "אריבי" היה שם אזור הערבות הערבי ו"מאט ערבי "כ"אזור מדרגות". הערבים הוזכרו לראשונה במונולית סלמנאסאר השנייה (859-825 לפני הספירה) כרוכבי גמלים. הערבים היו תחת מלכים וגם מלכות שולטותת. השם התייחס לבדואים בצפון ערביה בתקופה האשורית-בבלית. מאז המנוף, המונח "ערבית" הפך למקובל.
בתקופות שלפני האסלאם, חולקו הערבים לנוודים או בדואים, לתושבי ערים ולשבטים שנכחדו. בנוסף, ישנה הבדלה בין השבטים הערבים הצפוניים לדרומיים. הריכוז הגדול ביותר של ערבים נמצא בחצי האי ערב, אך היו גם שבטים ערבים בעמק הנילוס, באימפריה הרומית ובפרס.
הסדר החברתי השבטי שלהם נותר מאפיין משותף של ערבים יושבים ונוודים. עם זאת, תנאי אקלים נוחים לחקלאות אינטנסיבית היו קיימים רק בהרמות הדרום-ערביות ובנאות מדבר גדולות במזרח.