המרחב בו/ מתקיים הליווי הרוחני הוא במקומות שונים ולרוב לא בקליניקה: ביתו של המלוּוה, במסדרון בבית החולים, בחדר ההמתנה בחדר הצוות – אם המלוּוה הוא איש צוות, בחדר החולה או הדייר בבית האבות וכו’ ואף הכלים של המלווה הרוחני/ת – שיר, לימוד, מדיטציה ועוד הנם שונים מן הכלים של הליווי הרוחני. ואולם, ההנחיות האתיות של הליווי הרוחני בישראל של קוד האתיקה הראשון של המלווים הרוחניים בישראל ביחס להבחנה ולשיתוף הפעולה בין מטפלי בריאות הנפש ובין מלווים רוחניים. וזו לשון ההנחיה האתית: ‘על המלווה הרוחני לאבחן את מצוקותיו הרוחניות של אדם וללוות אדם אך ורק בתחום מומחיותו ובהתאם להכשרתו וניסיונו. על מנת למנוע עמימות בסוגיית ההבחנה בין המלווה הרוחני ותפקידיו ובין תפקידיהם של בעלי המקצועות הטיפוליים מצ”ב הבחנה בין מקרים בהם נדרש להפנות אדם למטפל מתחום בריאות הנפש ובין מקרים בהם מלווה רוחני יכול לסייע לאור הכשרתו הייחודית (במקרים בהם קיים ספק יש לערב בהתלבטות ואולי גם בליווי הרוחני איש בריאות הנפש).   להלן הנחיות בנוגע למצבים בהם היעזרות במלווה הרוחני יכולה לסייע:   א. כאשר אדם חווה מתח בנוגע למצבו הבריאותי- בכלל ובעת המתנה לתוצאות בדיקות רפואיות. ב. כאשר אדם מצפה לניתוח. ג. כאשר מתקבלת “בשורה רעה”. ד. כאשר האדם נדרש להכריע הכרעה קשה. ה. כאשר עולה על סדר היום שאלה רוחנית. ו. כשחשים בצורך להתפלל עם מישהו, לקרוא עם אדם נוסף תהילים או תפילות אחרות ו/או ללמוד בחברותא טקסטים בעלי משמעות דתית ורוחנית. ז. כאשר יש לאדם צורך/קיימת חובה/ בטקס דתי שיערך על ידי אדם אחר (על פי חוקי הדת או על פי תחושה אישית). ח. כשאדם מחפש משמעות בחיים, מבקש הנחייה מוסרית או סיוע בהתלבטות מוסרית, או בהתלבטות ביחס למסגרות משמעות שונות של חייו/חייה נוכח מחלה/אבדן/או כל סבל אישי אחר. ט. כאשר אדם שרוי באבל. י. כאשר אדם מתקשה לברר מה הן רגשותיו/תחושותיו/ השקפותיו. י”א. כאשר אדם חש בדידות. י”ב. בעת חרדה מן המוות או בעת דאגה לאדם העומד למות. י”ג. בעת שעולה צורך לחלוק לבטים דתיים ו/או פילוסופיים עם אדם נוסף. י”ד. שעה שנדרשת הנחייה רוחנית לרגל שמחה והודיה. ט”ו. בכל מצב בו עולה הצורך בהנחיה או בהכוונה בנוגע לנושאים דתיים/רוחניים, בנוגע לערכים רוחניים/דתיים ו/או בהפנייה לאנשי דת/רוח התואמים את עולמו/עולמה התרבותי/רוחני/דתי של המלוּוה.   להלן הנחיות מתי נדרש להפנות לאיש/אשת בריאות הנפש:   א. במצבי דכאון, נוכח מחשבות אובדניות, חרדות, כעסים מופרזים, קשיים בשינה וכל מצב המפריע לתפקוד היומיומי. ב. כשהמלוּוה מדווח על התמכרות לסמים, אלכוהול או חומרים ממכרים אחרים. ג. בעת שהתמודדות עם אתגרים במקומות העבודה ואתגרים חברתיים פוגעים ביכולת התפקוד של האדם נוכח קשיי החיים. ד. כאשר תגובות האדם היחיד למצבים הנן מופרזות ומוקצנות. ה. כאשר האדם הופך אלים בתגובה למתח נפשי. ו. בעת דיווח על קשיים בתפקוד המיני ו/או קשיים בקשר רציף עם בני המשפחה. ז. בעת דיווח על קושי להפריד בין דמיון למציאות, מחשבות טורדניות בלבול, טראומות מן העבר וכיו”ב. ח. לרגל תלונה על תחושות גופניות שאינן תואמות מאפייני מחלה כלשהי. ט. כשנתקלים בקושי של אדם לשמור על היגיינה אישית ולטפל בעצמו/בעצמה. י. בעת דיווח על הפרעות אכילה. י”א. כאשר ידוע כי במשפחת המלוּוה קיימים קשיים בתחום בריאות הנפש. י”ב. או בכל מצב בו נמצא המלוּוה בסכנת חיים.’ )מתוך קוד האתיקה של רשת .) הארגונים ללווי רוחני, 2013