מעורבות ועזרה של בנות משפחה בתהליך השחרור יכולות להועיל מאוד. בהרבה מקרים יכול להיות שתמצאו את עצמכן במצב נפשי ורגשי קשה, ויהיה לכן לא פשוט לפעול מול המערכת. מישהו שמכיר אתכן ודואג לכן יוכל לסייע. למשל פנייה של הורים מודאגים או של דמות מבוגרת שקשורה אליכם יכולה לקדם את התהליך ו"להזיז” את הגורמים הנכונים. פנייה כזו תשדר אמינות והיא יכולה ליצור לחץ על הצבא, כי היא מכניסה לתמונה מישהו נוסף שמולו יש לתת את הדין, ומזכירה לצבא את אחריותו על בריאותכם ועל מצבכם הנפשי ממקור "רציני" וסמכותי יותר.            בני המשפחה שפונים לגורמים צבאיים בעניינכן צריכים להיות מודעים למצב שלכן ולרצון שלכן להשתחרר מהצבא, וגם לרצות בטובתכן מול המערכת. חשוב שיהיו ענייניים ולא ינסו לפנות לרגש של הגורמים השונים, אלא לדבר בשפת הצבא – כזו של חוקים, נהלים, אבחנות וכו'. יעזור אם הם ישדרו אסרטיביות, ידעו לעמוד על שלהם ויהיו בעלי כושר ביטוי מול גורמים בירוקרטיים.       בנות משפחה יכולות לפנות בשמכן לקצינת פניות הציבור של צה"ל, שהיא גורם שאמור לתווך בין גורמים אזרחיים לבין הצבא. הן יוכלו לברר דרכה לגבי פניות שנעשו בעניינכן, לזרז פגישות שנקבעו לכן עם גורמי בריאות הנפש, לברר מידע שקשור לעריקות, נפקדות והעמדה לדין, וכדומה. בני משפחה יכולים גם לבקש באמצעותכם לדבר עם המפקדות הישירות שלכם, להסביר להן את המצב מנקודת מבטם, להפעיל לחץ ולהזכיר להן את אחריותן למצבכם הבריאותי והנפשי. הן יוכלו לדבר גם עם קב”ן, פסיכיאטר צבאי, מראיין בוועדת המצפון, מפקד בסיס הכליאה או כל גורם סמכות אחר שקשור בהליכי קבלת הפטור.      אם הטיפול בבקשה שלכם מתעכב יותר מדי או שנתקלתם ביחס פוגעני במהלכו, בני משפחה יכולים להגיש קבילה (תלונה) בשמכן לנציב קבילות החיילים נגד מפקד, קב"ן, רופא או יחידה ספציפיים שאחראים לזה. הנציבות לרוב מתייחסת לקבילות במהירות ובכובד ראש ויכולה להפעיל לחץ שיזרז את הטיפול בתהליך השחרור שלכם. אם אתן באמצע התהליך לקבלת פטור, קחו בחשבון שהגשת קבילה יכולה גם להשפיע לרעה על האופן שבו יתייחסו אליכן, אז שקלו מהו השלב הנכון להגיש קבילה ואם יש דרכים אחרות לפתור את המצב. אפשר לפנות לרשת הליווי של פרופיל חדש לקבלת ליווי גם בשביל הורים ובני משפחה אחרים.