בס"ד כו תמוז תשפ"ב   מרן שולחן ערוך כותב (סימן תקנ"ה,ב):  ויש מי שנוהג לשכב בליל תשעה באב מוטה על הארץ, ומשים אבן תחת ראשו. הגה: ויש לאדם להצטער בענין משכבו בליל תשעה באב, שאם רגיל לשכב בב' כרים לא ישכב כי אם באחד (תוספות סוף תענית);  האחרונים למדו מכאן שצריך לשנות הרגלי השינה ביום ט' באב. ומשמעות דברי הגר"א בביאורו לשו"ע (סי' תקנב,ז וסי' תקנ"ט,ג) שמן הדין אסור לישן על מטתו בליל ט' באב כמו אדם שאונן על מתו. ולמרות שבאבלות אין נוהגים לכפות המיטה, מכל מקום בט' באב יש שמחמירים בכך.  וכך מביא הפסקי תשובות בשם מועדים וזמנים ח"ה סי' שמב. ושם מביא עדות על הגרי"י קניבסקי זצ"ל שנהג להניח מזרון על הרצפה ואבן תחת המזרון למראשותיו. וכך נוהגים הורי וכך אנחנו נוהגים הלכה למעשה.  כט"ס.