על פי החוק הרבני, ההלכה, יהודי הוא כיום שנולד לאם יהודייה או שמתגייר כראוי ליהדות. מעמדו של האב אינו רלוונטי לחלוטין. אם מישהו נולד יהודי או מתגייר כראוי ליהדות, מעמד זה יישאר לנצח אחרי ההלכה. אם יהודי רפורמי או יהודי שמרני לא יכול להוכיח אם יהודייה או גיור אורתודוקסי, הוא "לא יהודי" עבור יהודים אורתודוכסים.
ממשלת ישראל משתמשת בהגדרה הדומה לזו של ההלכה כדי לזהות יהודי, אך היא משלימה אותה (במטרה להדיר נוצרים יהודים): כל מי שאינו מכיר דת אחרת פרט לדת היהודית, וכאן הכרה בדת לאום יהודי (נפרד מאזרחות ישראלית!).
ביהדות הרפורמית, עד לכינונה של ציונות לאחר 1967, הובנה רק שייכות דתית יהודית תחת היהדות, ואילו בחוגים הציוניים-חילוניים הובנה משמעותה אתנית או לאום גרידא.
מכיוון שהיהודים חיים בכל העולם, הם אימצו אתניות, תרבויות ומסורות שונות. עם זאת, כולם מרגישים איכשהו קשורים לישראל, רואים את עצמם מאוימים על ידי אנטישמיות, ולאלה שנשארו נאמנים יש קשר רוחני לתורה המשותפת.