לאחר שלוש שנים המציאות מלמדת שהצלחנו גם למתן את התקנות בחוק הפיקוח ןהצלחנו גם למתן תקנות כיבוי אש, הצלחנו גם לתת פיצוי סקטוריאלי בסגר קורונה הראשון והצלחנו ממש לאחרונה לבטל את השימוש החורג. אז אמרו – שיגידו דיבורים לחוד ותוצאות לחוד. מחאה היא זכות המעוגנת בחוקי הייסוד של מדינת ישראל, כמוה גם זכות ההשבתה. איננו יודעים מהיכן שאב מי שאמר את הדברים אך העובדות בשטח מספרות סיפור שונה. הזכות לדיבור בוועדה ולהשתתפות בה קיימת לכל אזרח שאכפת לו ומעוגנת אף היא בחוק. העובדות מראות שגם לאחר המחאה ידעו שלושת ראשי הארגונים הגדולים להיפגש עם פוליטיקאים ולהצטלם איתם בטענה כי כעת נפתחה הדלת לשיח ועשייה משותפת אולם אלו עברו מתפקידם, זמן קצר לאחר מכן והותירו מגזר שלם עבריינים לחוק תכנון ובניה וחשודים מראש בחוק המצלמות. המדינה דורשת לפקח על מי שבחרה להותיר בגדר עבריינים וחשודים ולהעניק להם רישיונות לטיפול בילדים,פעוטות חסרי יישע ובמקום להביא להסדרה בתחום החינוך לגיל הרך הגדילו חלק מנבחרי הציבור לאיים בסגירת המעונות הפרטיים וחיסולם באמצעות הבטחות בחירות של 1300 ש”ח לילד לחודש. המספרים מלמדים כי הסכומים הנדרשים לכך גבוהים בהרבה ממה שהוצג לציבור  15.000 מעונות בעלות בניה של 3-4 מליון ש”ח למבנה ללא הקרקע הריי מדובר בסכומים שלמדינה אין לממן. בנוסף גם בשכונות הנבנות היום לא הוקצו שטחים לבניית מעונות ובוודאי כי בשכונות וותיקות / מתחדשות הם אינם קיימים כלל. לו המדינה תסרב לדון ולהגיע להבנות ולהסדרה מול מעונות היום הפרטיים הרי כי היא גוזרת על עצמה תקופה חשוכה בה לא יימצאו מעונות שיספקו את הצרכים להורים ולילדים וגוזרת על העובדים במשק אבטלה קשה ועוני שייפול לפתחה ולפתחם של הרשויות המקומיות ורשויות הרווחה. משום כך לא ברור מהיכן החשש הגדול והפחד של ארגוני הגנים הפרטיים להציב את הדרישות במלואן לטובת הציבור אותו הם טוענים לייצג. אנו מבטיחים לייצג אתכם בגאווה ומתוך אמונה בצדקת הדרך וסומכים עליכם שתתנו בנו את האמון ואת הכח להביא את השינוי הנדרש בחקיקה הבעייתית הזו.