בס"ד יד תמוז תשפ"ב תשובה, בשנים הרגילות שאינם שנת שמיטה אומרים תיקון "רחל" ו"לאה" – כשמגיע זמן חצות לילה יאמר וידוי, וישב על הרצפה כמה דקות ויאמר 'תיקון רחל': "על נהרות בבל", "מזמור לאסף" "זכור ה".. ואחר כך 'תיקון לאה', כפי שמודפס בסידורים, ובימים שבהם לא אומרים וידוי לא אומרים 'תיקון רחל', ואומרים רק 'תיקון לאה'. אבל בשנת שמיטה – כמו השנה – לא אומרים תיקון רחל במשך כל אותה השנה, כפי שיתבאר בסוף הדברים. תוספת לימי בין המצרים: בימים שבין י"ז בתמוז ל-ט' באב, אומרים את 'תיקון רחל' בחצות היום, ובלילה אומרים תיקון רחל ולאה שוב. {לא השנה וכנ"ל לגבי השמיטה}. והסיבה, שצריך לקונן על חורבן ביהמ"ק בשעות הצהריים של ימי בין המצרים ותיקון רחל זו למעשה הקינה הטובה ביותר (כה"ח תקנ"א רכב). הזמן מתחיל מחצות (12:44) ונמשך זמנה עד זמן מנחה קטנה (16:51). ובערבי שבתות שבימי המצרים, אחר חצות היום – אין לאומרו, וכן בר"ח אב – אין לאומרו. ובליל תשעה באב – אחר חצות הלילה – אומרים 'תיקון רחל' בלבד (בן איש חי). וביום תשעה באב אחר חצות היום – אין לאומרו (עסוקים בנחמה). במהלך השנה: בשבתות וימים טובים – ראש השנה, כיפור, יו"ט ראשון ואחרון של סוכות, כל שבעת ימי הפסח, שבועות – לא אומרים תיקון חצות כלל. המקובלים מחלקים בין חול המועד פסח שלא אומרים כלום ('רחל' ו'לאה'), לבין חול המועד סוכות שאומרים 'תיקון לאה'. וכן בשנת השמיטה – יש שמחה למעלה בעולמות ולכן – לא אומרים 'תיקון רחל', אלא 'תיקון לאה', כל השנה. וכן בכל חודש תשרי ובימי ספירת העומר – אומרים רק 'תיקון לאה'. וממילא גם אחרי שתגמר שנת השמיטה שלנו, לא חוזרים למתכונת הרגילה – לומר 'תיקון רחל' – רק מ-ב' בחשוון תשפ"ג. כט"ס