בישראל, המונח "מירוץ סמכויות" בהקשר של הליכי גירושין מתייחס למצב בו הן לבית הדין הרבני והן לבית המשפט לענייני משפחה יש סמכות לדון בעניינים מסוימים הקשורים לגירושין. סמכות כפולה זו יוצרת מצב בו כל אחד מבני הזוג עשוי למהר להגיש את תביעתו לבית המשפט שלדעתו יפעל לטובתו. בית המשפט שיקבל את התיק ראשון, הוא זה שיקנה לו סמכות שיפוטית, ובכך יקבע את המסגרת המשפטית לכל ההליך. "מירוץ" זה עשוי להשפיע באופן משמעותי על התוצאות הנוגעות למזונות ילדים, דמי מזונות וחלוקת רכוש, מה שהופך את בחירת בית המשפט להחלטה אסטרטגית בתהליך הגירושין. מאז נכנס לתוקפו החוק להסדר התדיינויות אותו מרוץ הסמכויות נחלש ורוכך. חוק הסדר התדיינות קובע כי הצדדים מופנים להליך מהו"ת בניסיון להגיע לגישור מחוץ לכותלי ביהמ"ש. בזמן הזה אין באפשרותם להגיש תביעות במסגרת הגירושין. אם בעבר ניתן היה להגיש תביעות לביהמ"ש לענייני משפחה או לביה"ד הרבני באופן מיידי, הרי שכיום נפתח הליך יישוב סכסוך אך הוא לא כובל את הצד שפתח בהליך לפתוח את התביעה אח"כ באותו המקום. כלומר, ניתן לפתוח בהליך יישוב סכסוך בבית הדין הרבני ולהגיש בהמשך תביעה בביהמ"ש לענייני משפחה.