ילדים עשויים להתנגד להגיע לטיפול ממגוון סיבות, חלק מהסיבות ברורות לנו כגון קושי להתמודד עם מצבים חדשים, תחושת בושה לחשוף את עצמם, נטייה לסרב להורים כחלק ממאבקי כוח. לעתים הסיבות עשויות להיות לא ברורות ומתגלות במהלך הטיפול עצמו. כהורים התפקיד שלנו הוא לפעול לטובת הילדים גם אם ברגע מסוים הם מתנגדים ולא משתפים פעולה. ההורות מלאה ברגעים בהם אנו נדרשים להניעה את הילד לפעולות שמנקודת מבטינו הם למענו גם אם הוא לא אוהב אותם, כמו צחצוח שניים, לחגור חגורת בטיחות או ללכת לבית הספר. כשעולה צורך לקחת את הילד לטיפול לרוב הוא לא מבין לאן הוא מגיע, ולמה לוקחים אותו, חשוב שהמסר יהיה שכל אדם יכול לעתים להיעזר במישהו כדי להתמודד עם קשיים, על מנת שנוכל במפגש הטיפולי לאפשר לו ילדות שמחה ובריאה. על אף המחויבות של ההורה למפגש הטיפולי אי אפשר לכפות על הילד את המפגשים. לאחר שההורה והילד מגיעים למפגש הראשוני תפקיד המטפל להצליח למוסס את ההתנגדויות וליצור קשר שבמהלך הזמן יהיה בו שילוב בין הבעת רגשות מורכבים והנאה מחוויית המפגש.