עוד ירושה ימליץ להתנגד לצוואה אם הוא יאמין שניתן להוכיח שהיא מקפחת את היורש שאותו הוא מייצג, ו/או את קיומם של ארבעה מבחנים מצטברים (מבחני השפעה בלתי הוגנת):
המצווה לא היה עצמאי מבחינה גופנית ומנטלית בעת עריכת הצוואה
היחסים בין המצווה לבין היורש שקיבל חלק גדול יותר מהעיזבון (להלן: הנהנה) היו יחסי תלות וסיוע. ככל שהסיוע היה משמעותי יותר, קיים סיכוי גדול יותר שייקבע שהמצווה ערך את הצוואה כשהיה תחת השפעה בלתי הוגנת
בעיקר באחרית ימיו, הקשר בין המצווה לבין יורשיו מלבד הנהנה, וכן הקשר בין המצווה לבין כל אדם אחר בכלל – נותקו
מעורבות הנהנה בעריכת הצוואה הייתה משמעותית (לדוגמא, קישר בין המצווה לבין עורך הדין שסייע לו בעריכת הצוואה)
יש לציין, שניתן להעביר את נטל ההוכחה לשאר היורשים, שלא מתנגדים לצוואה. אז, עליהם להוכיח שלמרות טענותיו של המתנגד לצוואה, היא דווקא משקפת את הרצון האמיתי של המצווה. הדבר נפוץ בעיקר כאשר הצוואה מכילה פגמים צורניים (כמו אי חתימה של המצווה ו/או של העדים עליה). בהיעדר חשד לקיפוח היורש, או להשפעה בלתי הוגנת, צפוי עוד ירושה לממש את הצוואה.