כשהתינוק צעיר, אנחנו יכולים לספק את צרכיו בקלות יחסית ומסוגלים להסיח את דעתו מקשיים וכאבים – פיזיים ונפשיים כאחד. כאשר הילד גדל והופך לפעוט, הוא נעשה חכם ומתוחכם יותר, הרצונות שלו ברורים והוא מביע אותם באופן קולני ונחרץ. הילד מתחיל להבין שהוריו אינם מושלמים וכל יכולים ומתחיל גם להכיר בגבולות היכולת שלו עצמו (בשונה מתחושת האומניפוטנטיות, המאפיינת את גיל הינקות). הוא רוצה להיות אדם נפרד, אך באותה מידה גם רוצה לחזור להיות תינוק קטן מוגן, הוא זקוק לקרבת ההורים ויחד עם זאת דוחה אותם.