מושגים כמו "עם ", "אומה", "קהילת שפות" או "קבוצה אתנית" אינם נבדלים באופן ברור בעולם הערבי כמו באירופה.
יותר ממאתיים מיליון ערבים נמצאים במדינות צפון אפריקה והמזרח התיכון.
הלכידות התרבותית של אוכלוסייה מפוזרת זו מובטחת על ידי האיסלאם, כי למעט קבוצות קטנות יותר של נוצרים לבנונים וסורים (מרונים), הרוב המכריע של הערבים שייכים לקהילה האסלאמית.
הזהות הלשונית הנפוצה של כל הערבים היא שפת הערבית הסיפרותית, שנבדלת רק מעט מהשפה הכתובה הקלאסית של ימי הביניים.
המדיום המכסה של השפה הכתובה בערבית, כמו גם האחידות של המסורות האיסלאמיות, מחזקים את המודעות ליחד חוצה אזורים. בעלייה לרגל למכה, כל הערבים מאוחדים כמוסלמים, ואילו בבית אתה מרגישים יותר כמו מצרים, סורים או מרוקאים.
כיום 90% מהמוסלמים הם סונים ואילו כ -10% הם שיעים. חלקם של הסונים גדול אף יותר בקרב ערבים אתניים. עירק היא המדינה הערבית היחידה בה השיעים נמצאים ברובם.