בדומה להערכות יעילות הנסיעה ברכבי בערה פנימית של ה-EPA, ישנה דיפרנציאציה גם בהערכות הארגון לרכבים החשמליים בהתייחס לנצילות בנסיעה עירונית לעומת בין-עירונית. בשונה מרכבים מונעי דלקים שבהם היעילות עולה בכבישים הבין עירוניים, ברוב הרכבים החשמליים, למעט ה-Porsche Taycan, יעילות הנסיעה גדולה יותר בנסיעה עירונית מאשר בבין עירונית. חלק מהקסם של המכונית החשמלית במהירויות נמוכות ומשתנות הוא היכולת לאגור אנרגיה תוך כדי האטה, כאשר מאטים דרך המנוע החשמלי ולא דרך הבלמים.
הבדל נוסף בין רכב חשמלי לרכב מונע דלקים הוא שטווח ויעילות אינם קשורים באופן ישיר ברכב החשמלי. זאת בגלל הפסדי טעינה. כ-85 עד 90 אחוזים מסך האנרגיה המועברת מהמטען, נאגרת בסוללת הרכב. מסיבה זו, המושג יעילות בהתייחס לרכב חשמל, בד"כ כולל את איבוד האנרגיה והמושג צריכה מתייחס לתצרוכת האנרגיה תוך כדי נסיעה, אך ללא התייחסות לאיבוד אנרגיה.
מבחן הטווח, שבוצע ע"י מגזין Car and Driver, נעשה במהירות קבועה של 120 קמ"ש (מבחן כביש בין עירוני), מכיוון שנסיעה בין עירונית היא הנסיעה שמשפיעה יותר מכל על טווח הנסיעה. אם אנו מעוניינים לגמוע מאות קילומטרים ביום, זה כמעט בהכרח יתבצע במהירויות גבוהות. אין מספיק שעות ביממה בכדי לבצע זאת אחרת. אפילו הרכבים החשמליים בעלי טווח הנסיעה הקטן ביותר מסוגלים לנסוע למעלה מ-7 שעות במהירויות עירוניות נמוכות של עד 30 קמ"ש בממוצע, כך שנסיעה עירונית אינה הבעיה. בנוסף, בשונה מרכבים מונעי דלקים, צריכת הרכב החשמלי עולה פלאים כשהמהירויות מתגברות.