רוברט פרוסט משתמש בכמה מכשירים ספרותיים ב"הדרך שלא נקטה" כדי להעשיר את משמעותו והשפעתו. הבולטת ביותר היא המטאפורה המורחבת של הדרכים המתפצלות, המסמלות את בחירות החיים ואת הדרכים בהן אנו הולכים. פרוסט משתמש בדימויים חיים, כמו "העץ הצהוב" וה"סבך", כדי לצייר תמונה של התפאורה ולסמל את המורכבות ואי הוודאות של קבלת החלטות. ערכת החריזה של השיר והטטרמטר האימבי הקצבי מעניקים לו זרימה חלקה ומהורהרת. בנוסף, הדיקציה של פרוסט נבחרה בקפידה כדי לעורר את מצב הרוח המהורהר של השיר, כאשר מילים כמו "אנחה" מרמזות על רבדים עמוקים יותר של רגש והשתקפות. מכשירים אלה פועלים יחד כדי ליצור תיאור ניואנס של חווית הבחירה האנושית והשלכותיה.