מדיניות המיקום הגיאוגרפי והבידוד אפשרה לטיבטים לשמור על אורח חיים כמעט מימי הביניים עד אמצע המאה העשרים. מקורם של תרבותם בדרום הפורה יחסית של הרמה, שם היה אפשרי טיפוח שעורה, ואילו בצפון הרחוק הנוודים שחיו באוהלים שחורים גידלו בקר, בעיקר היאק הכל יכול. במאה ה -7 הגיע הבודהיזם מסין, שבעקבותיו הגיעו במהרה מיסיונרים בודהיסטים מצפון סין. מוסדות דתיים וחילוניים התמזגו זה עם זה וחלחלו לכל תחומי החיים. במדינה היו לאחרונה 6,000 מנזרים ולפחות בן אחד מכל משפחה הפך לנזיר.
למרות שלבודהיזם הטיבטי יש ענפים רבים, הכת גלוקפה שלטה מאז המאה ה -17 כאשר הדלאי לאמה החמישי הגיע לראש הדמוקרטיה. העצמאות דה-פקטו של טיבט בשנים 1912 עד 1950 הסתיימה כשסין כבשה את המדינה ובשנת 1959 אילצה את הדלאי לאמה ו -80,000 מחסידיו לגלות בצפון הודו. בעקבות הדיכוי הדתי והשמדת המנזרים, וזרם מתמיד של סינים התעמת עם הטיבטים עם השפעות תרבותיות זרות.