ילדים עשויים להיתקל בצורות שונות של תעמולה בחיי היומיום שלהם, כגון בפרסומות, פוסטים ברשתות חברתיות, תוכניות טלוויזיה, כתבות חדשותיות ואפילו בספרי לימוד. לדוגמה, פרסומות משתמשות לעתים קרובות בסיסמאות קליטות ובמוזיקה כדי לשכנע ילדים לקנות מוצר או מותג מסוים, בעוד שפוסטים במדיה החברתית עשויים להיות מתוכננים כדי לקדם נקודת מבט או אידיאולוגיה מסוימת. תעמולה פוליטית יכולה להיות נוכחת גם בחיי הילדים, כגון מודעות פוליטיות, נאומים וחומרי קמפיין. לדוגמה, ההתנהגות הניתנת לקשר והתדמית הארצית שמקרינים פוליטיקאים המתערבבים עם אזרחים יומיומיים מדגימים את מה שנקרא תעמולה עממית פשוטה, טכניקה שמטרתה ליצור תחושה של חיבור ואותנטיות בין מנהיגים לציבור. הודעות אלו עשויות להשתמש בשפה טעונה רגשית, במידע מוטה, או אפילו מידע מוטעה כדי להשפיע על דעותיהם ואמונותיהם של אנשים. בבתי ספר, ספרי לימוד וחומרי לימוד יכולים להיות גם מקור לתעמולה. לדוגמה, מספר ספרי לימוד עשויים להציג גרסה מסוימת של ההיסטוריה המציגה מדינה או קבוצה מסוימת באור חיובי, תוך צמצום או השמטת מידע שאינו מתיישב עם הנרטיב הזה. על ידי למידה להעריך מידע בקפידה ולחפש נקודות מבט מגוונות, ילדים יכולים לפתח את המיומנויות לנווט בנוף מדיה מורכב ולעתים קרובות מוטה.