לא ניתן להשיב לשאלה זו הואיל והסכומים משתנים ממקרה למקרה באופן משמעותי, כל מקרה לגופו.
ישנם מספר ראשי נזק עיקריים להם זכאי מטופל שניזוק במהלך טיפול רפואי, באם יוכיח קיומה של רשלנות רפואית במהלך הטיפול, אשר גרמה לנזק.
ראשי נזק ממוניים: אלו כוללים בעיקר הפסדי השתכרות או פגיעה בכושר ההשתכרות והוצאות שונות שנגרמו עקב הנכות והמגבלות, הן בעבר והן בעתיד (לדוגמא: הוצאות רפואיות, הוצאות נסיעה לטיפולים ולבדיקות, הוצאות שיקומיות וסיעודיות, עזרת צד ג').
נזק לא ממוני: כאב וסבל שנגרמו לנפגע וקיצור תוחלת חייו (ככל שנגרם) כתוצאה מהטיפול הרפואי הרשלני. לאחרונה החלו בתי המשפט לפסוק עבור כאב וסבל סכומי כסף משמעותיים יותר מאשר בעבר, סכומים שנועדו לבטא את הערך העליון של קדושת החיים.
פיצוי בגין "השנים האבודות": כאשר מדובר באדם שנפטר וחייו קוצרו עקב הטיפול הרפואי הרשלני, יינתן פיצוי בגין אותן שנים שבהן יכול היה הניזוק לעבוד, להשתכר ולחסוך, אלמלא קוצרו חייו.
פיצוי זה ייפסק ככל שיוכח לביהמ"ש כי בשל הרשלנות הרפואית אכן קוצרה תוחלת "חיי העבודה" של הניזוק.
סכומי הפיצויים תלויים במכלול הנזקים שנגרמו למטופל עקב הרשלנות הרפואית.
אחד הפרמטרים החשובים לעניין זה הם אחוזי הנכות שיקבעו לאותו ניזוק, ככל שאלו גבוהים ומשמעותיים יותר מבחינה תפקודית – בהתאמה סכום הפיצויים יהיה משמעותי יותר.
באם מדובר בניזוק הסובל מנכות גבוהה לצמיתות יכול סכום הפיצוי הכולל שייפסק לטובתו להגיע לכדי מיליוני שקלים, כל מקרה על פי נסיבותיו.