בס"ד כג תמוז תשפ"ב השולחן ערוך כותב: נוהגים שלא להניח תפילין בתשעה באב שחרית, ולא טלית, אלא לובשים טלית קטן תחת בגדיו בלא ברכה; ובמנחה מניחים ציצית ותפילין, ומברכים עליהם. למעשה יש שלוש דעת באחרונים היום – הלכה למעשה לגבי הנחת תפילין בט' באב: 1. הסוברים להתעטף בטלית ולהניח תפילין כרגיל בשחרית: המנהג ברוב בתי הכנסת בירושלים ובחלק מערי ישראל דלא כדברי השולחן ערוך. וכך מנהג ק"ק בית אל, וכמו שהעידו ר' אליעזר פאפו (חסד לאלפים סי' לח ס"ב) וכף החיים (אות ד). חזו"ע (עמ' שסו) יחו"ד (ח"ב סי' סז, וח"ז סי' קנח אות יא), אור לציון פכ"ט סכ"ב. והנוהגים להניח תפילין בשחרית: יסירו את התפילין מעליהם קודם אמירת הקינות, ולא יאמרו עם תפילין. ומן הראוי היה שגם קינת "על היכלי" שאומרים בשעת פתיחת ההיכל לא יאמרו עם תפילין, אלא יסירו התפילין, או שיקראו בתורה לאחר התפילה שכבר חלצו התפילין. (אור לציון שם ד"ה ובכל). 2. הסוברים כמו שולחן ערוך: הרב משאש בשו"ת שמש ומגן ח"ב סי' ו שהמנהג כדברי השו"ע שלא להניחם בשחרית אלא במנחה. (וע"ע שו"ת שמש ומגן ח"ג חאו"ח סי' ז, וח"ד חאו"ח סי סט אות ב, וסי ע אות ג). 3. שיטה ממוצעת: הרב מאיר מאזוז שליט"א (אור תורה אב תשע"ב סי' קמח אות ז) כתב, שהמנהג בביתם היה להתפלל שחרית בבית בטלית ותפילין, ואח"כ היו הולכים לבית הכנסת לשמוע קינות ואיכה, כי הציבור היו מתפללים בבית הכנסת בלי טלית ותפילין. ובמנחה הניחו תפילין דר"ת דוקא, עפ"ד הבן איש חי (פרשת וירא סכ"ג). לא תתגודדו: בכל מקרה מסכמים האחרונים שהאדם יתאים את עצמו למקום בו הוא נמצא משום לא תתגודדו. ובלשון האור לציון: שו"ת אור לציון חלק ג פרק כט – דיני תשעה באב אות כב והנוהג להניח בשחרית ונזדמן למקום שאין מניחים, לא ישנה ממנהגם, אלא יניחם בביתו קודם שיצא לבית הכנסת, ויקרא בהם קריאת שמע. והנוהג שלא להניחם בשחרית ונזדמן למקום שמניחים, יניח תפילין כמותם. וכן לענין תפילת מנחה, הנוהג להניחם בשחרית, ונזדמן למקום שמניחים במנחה, יניחם שוב. והנוהג שלא להניח בשחרית ונזדמן למקום שאין מניחים במנחה, יניחם בביתו קודם תפילת מנחה. ויש להמנע מלהתפלל במקום שחלק מהמתפללים מניחים תפילין וחלקם אין מניחים. כט"ס