מכיוון שהמונח סיני בגרמנית אינו מבדיל בבירור בין אזרחים סינים לאזרחי האן, כלומר "סיני אתני", המונח "הסיני האן" או "האן בקיצור" התבסס יותר ויותר. בסינית יש הבחנה ברורה בין "הסינים" כאזרח (זונגונגורן, "איש הארץ התיכונה") לבין "הסינים האתניים" (האנזןורן או הנרן, "איש העם"). ההאקים בתורם מייצגים תת-קבוצה של הסינים האנים בהשקפה הסינית.
כ- 91.6% מאוכלוסיית הרפובליקה העממית של סין וכ- 98% מכלל אוכלוסיית הרפובליקה של סין (טייוואן) הם האן. בנוסף לסינים של האן, ישנם 55 עמים המוכרים רשמית ברפובליקה העממית ו -12 ברפובליקה. ישנן גם 15-20 קבוצות אתניות שאינן מוכרות רשמית כקבוצות אתניות עצמאיות.
אולם למעשה, הסינים של האן אינם קבוצה הומוגנית כמו שמוסדות המדינה המודרניים אוהבים להניח. ההטרוגניות ניכרת למשל. השפות השונות בסינית ושמות האזורים ותושביהם המבוגרים משושלת האן (למשל וו או שו). שושלות אחרות משמשות גם לשמות, מה שנקרא דרום סין (ועדיין מתקיים במדינות דרום מזרח אסיה) טאנג ולא האן, מכיוון שטבליהן התיישבו רק על ידי הטאנג מצפון, האוכלוסייה הילידית עקרה או נטמעה.
רוב ה"סינים הזרים "מגיעים מהאן. האלמנטים המרכיבים את תרבותם הם התסריט הנפוץ בדיאלקטים שונים מאוד ומודעות להיסטוריה ומסורת משותפת.