בס"ד ב תמוז תשפ"ב נחלקו הדיעות בעניין זה. אביא כאן את לשונו של הפסקי תשובות על סימן שי"ז אות טז:  וכמו כן נחלקו הדיעות בענין קשירה על ידי אזיקונים או ניטים, וכן סרטי פלסטיק המצויים בשימוש בבתי חולים לחולים וילודים (תינוקות שנולדו זה עתה, לצורך זיהוי), אשר בקצוותיהם מעין כפתורים המתהדקים זה בזה, הצד השווה בכל אלו שלאחר הידוקם, שוב אי אפשר לפותחן, אלא בגמר השימוש קורעים אותם ונזרקים לאשפה, וגם בזה אם כי המקילין יש להם על מי לסמוך, מכל מקום ודאי ראוי ונכון לחשוש לאוסרים בזה ולהשתדל לעשות זאת על ידי נכרי או קטן. לגבי שאלתך בקשירת האזיקונים, אין כאן מעשה קשירה אבל גם פיתול חבלים אינו מעשה קשירה ואסרוהו, ועוד בני אדם קוראים לפעולה זו קשירה. והשלטי גיבורים (סוף פרק ט"ו שבת) כותב שיש להתייחס ללשון בני אדם לעניין מלאכות שבת. ועוד בדרך כלל זה הידוק בחוזק וכוונת הקושר לא להתירו אלא בחיתוך. ולכן השבט הלוי מחמיר ועוד. אך הצד השני להקל שפעולה זו נעשית על ידי שיניים קטנות הנתפסות אחת בשניה, ואין כאן חיבור אמיתי בין שני חלקים, וזה לא דומה לקשירה או פתילת חבלים וקושר. וכך פסק השש"כ פ"מ סע' לב בשם הרב אלישיב זצ"ל. וכך דעת הרב עובדיה בחזו"ע חלק ה עמ' עה. ועוד.  למסקנה, אפשר להקל, וכמובן שהמחמיר תע"ב.  כל טוב סלה.