OLED-termi on lyhenne sanoista Organic Light-Emitting Diode.
OLED-teknologian suurimpina vahvuuksina on pidetty erinomaista kontrastisuhdetta (jopa 1 000 000:1), parempaa väritoistoa, pienempää virrankulutusta sekä paneelin paksuutta. OLED-näytöissä valo tuotetaan orgaanisilla aineilla, jolloin taustavalon tarvetta ei enää ole (elektroluminesenssikerros on korvattu orgaanisia yhdisteitä sisältävällä kalvolla).
Tekniikkaa hyödyntäviä näyttöjä käytetään jo pienissä multimedialaitteissa, kuten puhelimissa ja MP3-soittimissa. Laajamittaiseen tietokone- ja televisiokäyttöön OLED löytänee tiensä kuitenkin vasta vuoden 2010 jälkeen. Muista valmistajista poiketen Sony päätti kuitenkin ottaa varaslähdön OLED-aikaan tuomalla pienen, 11-tuumaisen XEL-1-televisionsa, Japanin markkinoille jo joulukuussa 2007.
OLED-näyttöjen yleistymistä on jarruttanut tuotantoprosessin monimutkaisuus ja hinta sekä paneeleiden lyhytikäisyys. Suuremmissa OLED-näytöissä käytettävän paneelityypin on kerrottu kuluvan loppuun pahimmillaan vain noin 5 000 tunnissa. Sonyn XEL-1-näytön keston kerrotaan olevan kuitenkin parempi, noin 30 000 tuntia. LCD- ja plasmatelevisioiden keskimääräinen käyttöikä on noin 60 000 tuntia.
Sony XEL-1