Puulavesi on harvinaisen hyvin säilynyt helmi järveksi. Puula on monille rakas retkipaikka. Järven rannoilla ei ole isoja kaupunkeja tai teollisuuslaitoksia, joten järven tila on pysynyt hyvänä. Suuri osa keski-Puulasta on Natura-aluetta. Tiukasti suojeltuja alueita tarvitaan lisää. Metsien suojelun taso Suomessa on hälyttävällä tasolla: Pysyvästi hakkuilta suojeltua kasvullista metsämaata on koko Suomessa 6 %. Etelä-Suomen tilanne on vielä heikompi: Hyvin puuta kasvavasta metsäalasta on suojeltu vain 3 %. Sokkeloisella Puulalla on laskettu olevan 1659 saarta. Saarten avohakkuista on ikäviä kokemuksia viime vuosilta. Puula ei saa menettää omaleimaista ilmettään. Erämaa-Puulalla on paljon ranta-alueita suojelun piirissä, mutta suuret alueet saarissa ovat hakkuu-uhan alla. Luonnon monimuotoisuuden säilymiseksi suojeltuja alueita on liian vähän ja ne ovat liian pieniä. Lisäksi ne ovat kaukana toisistaan, eli huonosti toisiinsa kytkeytyneitä. Suuret ja toisiaan lähellä olevat suojelualueet ovat aina “se parhain vaihtoehto”. Asiantuntijoiden arvioiden mukaan Suomessa on peräti 2 668 uhanalaista lajia.  Enemmistö uhanalaisista lajeista (31 %) elää metsissä; on peräti 833 uhanalaista metsälajia (Punainen lista 2019). Esimerkiksi elintärkeän lahopuun vähentyminen on ollut monille lajeille kohtalokasta. Näitä lajeja ovat muun muassa sammalet, sienet, hyönteiset ja hyönteisiä syövät eläimet. Turvetuotanto ja metsien ojitus Puulan valuma-alueella uhkaavat kirkasvetistä ja luonnostaan niukkaravinteista järveä. Ravinteet ruokkivat perustuotantoa, ja humusaineet samentavat vettä.