Vastaus julkaistu: 12/2021 Vastaaja: Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL
Asiakkaalla on sosiaalihuoltolain 45 §:n mukaan oikeus saada kirjallinen päätös ilman aiheetonta viivytystä ja päätös on toimeenpantava ilman aiheetonta viivytystä, ja joka tapauksessa viimeistään 3kk kuluessa asian vireilletulosta. Tästä voi poiketa vain, jos asian selvittäminen tai asiakkaan tarpeesta johtuva erityinen syy on perusteena pidemmälle käsittelyajalle, tai jos kyseistä sosiaalipalvelua koskevassa erityislainsäädännössä on tästä poikkeavia säädöksiä määräajoista. Resurssipula ei siis ole hyväksyttävä syy poiketa lakisääteisistä määräajoista.
Sosiaalihuoltolain hallituksen esityksessä tuosta 45 §:stä tarkennettiin, että ”Jos palvelua ei olisi mahdollista saada säädetyssä kohtuullisessa ajassa, olisi asiakkaalle annettava kielteinen päätös, josta on mahdollisuus valittaa”.
Myös eduskunnan oikeusasiamies on todennut hieman erityyppisessä tilanteessa, että jos kunta tekee myönteisen palvelua koskevan päätöksen siten, että hakija kuitenkin asetetaan jonoon odottamaan päätöksen täytäntöönpanoa, on kyse asiakkaan näkökulmasta kielteisestä päätöksestä, ja että myönteisen päätöksen täytäntöönpanon lykkääminen resurssisyistä on hallintolain vastaista. Yleensäkin noissa valvontaviranomaisten ratkaisuissa painotetaan sitä, että päätöksenteossa viivyttelemällä ei saa viedä asiakkaalta mahdollisuutta valittaa tosiasiallisesta palvelun tai tuen epäämisestä.
Päätöksen antamisessa ei siis ole syytä viivytellä. Asiakkaalle voisi tehdä myönteisen päätöksen, jos tiedetään toimeenpanon alkavan tuon 3 kuukauden aikarajan sisällä (ja kyseinen odotusaika on asiakkaan tilanteessa kohtuullinen). Päätöksen voimassaolon määrittämisessä voisi huomioida sen, milloin palvelun toteutuksen arvioidaan alkavan. Päätöksen voimassaolo ei kuitenkaan ole pakollinen tieto, vaan hallintolain mukaan päätöksessä tulee olla päätöspäivämäärä. Jos taas täytäntöönpanon odotusaika on ennakoimaton ja voi venyä pidemmäksi kuin 3 kuukautta, silloin kielteinen päätös valitusmahdollisuuksineen palvelisi paremmin asiakkaan etua.  Suullinen päätös ei siis ole riittävä.