Vikavirtasuojakytkin on herkkä suojalaite hengenvaaraa tai palovaaraa aiheuttavien sähköisten vikavirtojen varalle. Sitä käytetään tavanomaisen sulakesuojauksen lisänä tietyissä sähköasennuksen osissa. Kansainvälisten sähköasennusstandardien kehittymisen myötä vikavirtasuojakytkimiä on vuosien mittaan edellytetty yhä useampaan sähköasennuksen osaan.
Vikavirtasuojan käyttöä on vaadittu vuodesta 1997 lähtien uusissa sähköasennuksissa muun muassa peseytymistilojen pistorasioille ja ulkopistorasioille. Lattialämmityskaapeleiden asennuksissa vikavirtasuojakytkintä alettiin ensin käyttää peseytymistiloissa, ja myöhemmin 2000-luvun puolessa välissä se tuli pakolliseksi kaikkiin lattia- ja kattolämmityskaapeleihin ja ‑kelmuihin.
Vuoden 2007 lopulla uusittu sähköasennusstandardi edellytti vikavirtasuojakytkimiä entistä laajemmin. Suojausvaatimus laajeni tuolloin koskemaan lähes kaikkia pistorasioita huonetilasta riippumatta sekä kaikkia kylpy- ja löylyhuoneiden sähköasennuksia kiuasta lukuun ottamatta. Pistorasian suojaus voitiin jättää pois vain, jos oli kyse tietyn kiinteän laitteen (esimerkiksi jääkaappi tai astianpesukone) syöttöön tarkoitetusta pistorasiasta.
Vuoden 2012 sähköasennusstandardin mukaan ilman vikavirtasuojausta sai jättää pistorasian, joka syöttää sellaista määrättyä laitetta, jonka syötön katkeamisesta voi aiheutua suurta haittaa (esimerkiksi jääkaappi tai pakastin). Valaistusryhmiä ei vielä kyseisen standardin mukaan tarvinnut suojata vikavirtasuojalla pesu- ja saunatiloja lukuun ottamatta.
Vuoden 2018 alkupuolella käyttöön otetun asennusstandardin myötä vikavirtasuojausvaatimus laajeni koskemaan asuinrakennuksissa myös valaistusryhmiä ulkovalaistus mukaan lukien.
Vikavirtasuojakytkimen nimellisvirta on tavallisesti 30 mA, jolloin se soveltuu sekä henkilö- että palosuojaukseen. Joissain tapauksissa edellytetään palosuojaukseen soveltuvia 300 mA:n suojia.