Yhteinen raportointistandardi (Common Reporting Standard, CRS) on kansainvälinen standardi finanssitilejä koskevien tietojen automaattisesta vaihtamisesta. Standardissa edellytetään, että rahoituslaitokset tunnistavat niiden asiakkaiden finanssitilit, jotka ovat verovelvollisia valtiossa tai lainkäyttöalueella, joka ei ole sama kuin rahoituslaitoksen. Standardin avulla halutaan estää kansainvälistä veronkiertoa. Standardi tuli voimaan 1. tammikuuta 2016. Kaikkien rahoituslaitosten on siitä lähtien  tunnistettava uusien henkilö- ja yritysasiakkaiden verotusmaa (mukaan lukien asiakkaat, jotka ovat verovelvollisia vain kotimaassaan) käytävä läpi nykyiset henkilö- ja yritysasiakkaat tunnistaakseen ne asiakkaat, joiden verotusmaa on jokin muu kuin pankin maa (31. joulukuuta 2017 asti). tunnistettava tietyt yritysasiakkaat ja niiden tosiasialliset edunsaajat / määräysvaltaa käyttävät henkilöt, joiden verotusmaa on jokin muu kuin pankin maa. raportoitava paikallisille veroviranomaisille asiakkaista, joiden verotusmaa on jokin muu kuin pankin maa. Standardi perustuu Yhdysvaltojen Foreign Account Tax Compliance Act (FATCA) -lakiin. Toisaalta se kuitenkin eroaa merkittäviltä osin FATCAsta. Suurin ero on se, että standardi koskee useita maita ja asiakkaita, kun taas FATCA koski vain Yhdysvaltoja ja tilinomistajia, joiden verotusmaa on Yhdysvallat. Kaikki EU:n jäsenvaltiot noudattavat yhteistä raportointistandardia ja ovat allekirjoittaneet finanssitilitietojen automaattista vaihtamista koskevan sopimuksen (DAC II -direktiivi).