On olemassa kaksi eri versiota internet­protokollasta, IPv4 ja IPv6. Näistä uudempi, IPv6, kehitettiin paikkaamaan erästä sen edeltäjän puutteista, sillä IPv4 ei ole enää riittävä vastaamaan kaikkien verkossa olevien laitteiden tarpeisiin niiden lukumäärän vuoksi. IPv4:n 32 bittiä riittää noin 4,3 miljardille laitteelle. Tämä oli tarpeeksi vielä sen käyttöön­oton aikoihin vuonna 1980. Vaikka IPv4 on edelleen yleisin menetelmä verkon reitittämiseen, tarvittiin IPv6, jotta osoitteita olisi riittävästi alati kasvalle määrälle verkkoon liitettyjä laitteita. Nykyään yhä usemmat laitteet ovat yhteydessä internetiin, kuten kodin­koneet, televisiot ja muut IoT-laitteet (Internet of Things eli esineiden internet). Tästä syystä tarvitaan myös tarpeeksi IP-osoitteita jokaista laitetta varten. Siinä missä IPv4 on 32 bittiä pitkä, IPv6 on pituudeltaan 128 bittiä. Esimerkiksi IPv4-osoite 143.114.59.137 olisi IPv6-muotoon käännettynä ::ffff:8f72:3b89.