Ensisijaisesti asiakkaan tahtoa selvitetään häneltä itseltään, mutta jos hän ei kykene päättämään hoidostaan ja huolenpidostaan, hänen tahtoaan selvitellään yhteistyössä hänen laillisen edustajansa taikka hänen omaisensa tai muun läheisensä kanssa siten kuin sosiaalihuollon asiakkaan asemasta ja oikeuksista annetussa laissa (812/2000, asiakaslaki) säädetään.
Asiakaslain 9 §:ssä säädetään, että jos täysi-ikäinen asiakas ei sairauden, henkisen toimintakyvyn vajavuuden tai muun vastaavan syyn vuoksi pysty osallistumaan ja vaikuttamaan palvelujensa tai sosiaalihuoltoonsa liittyvien muiden toimenpiteiden suunnitteluun ja toteuttamiseen taikka ymmärtämään ehdotettuja ratkaisuvaihtoehtoja tai päätösten vaikutuksia, on asiakkaan tahtoa selvitettävä yhteistyössä hänen laillisen edustajansa taikka omaisensa tai muun läheisen henkilön kanssa.
Sosiaalihuollon asiakaslakioppaassa (Sosiaalihuollon asiakkaan asema ja oikeudet, Sosiaali- ja terveysministeriön oppaita 2001:11) sanotaan, että koska asiat sosiaalihuollossa on ratkaistava silmälläpitäen asiakkaan etua ja kunnioittaen hänen itsemääräämisoikeuttaan, on asiakaslain 9 §:n tarkoittamassa tilanteessa asiakkaan tahtoa selvitettävä yhteistyössä hänen laillisen edustajansa (esimerkiksi määrätty edunvalvoja) taikka omaisensa (aviopuoliso, lapset, vanhemmat, sisarukset) tai muun läheisen henkilön kanssa (avopuoliso tai muu asiakkaan kanssa pysyvästi asuva henkilö tai muu läheisenä pidettävä henkilö). Tärkeää on huomata, että säännösten mukaan omaisten tai läheisten avulla tulee pyrkiä selvittämään henkilön itsensä toiveet ja mielipiteet – kyse ei ole omaisten tai läheisten mielipiteiden selvittämisestä.
Näissäkin tilanteissa tulisi selvittää myös asiakkaan omat toiveet ja mielipide mahdollisimman tarkkaan ja niitä tulisi mahdollisuuksien mukaan noudattaa, jos ne eivät ole hänen etunsa vastaisia. Katso tuettua päätöksentekoa koskeva kysymys vastauksineen edellä kohdassa ITSEMÄÄRÄÄMISOIKEUDEN VAHVISTAMINEN.