Bluetooth on Ericssonin, IBM:n, Intelin, Toshiban ja Nokian kehittämä standardi (nykyään kehittämisessä on mukana muitakin tahoja), jonka myötä laitteet voivat kommunikoida keskenään langattomasti radiotaajuuksien avulla. Bluetooth hyödyntää 2,4 GHz taajuusaluetta, joten laitteiden välillä ei tarvitse olla näköyhteydettä kommunikointia varten. Bluetooth on tarkoitettu käytettäväksi lyhyellä etäisyydellä (alle 10 metriä) ja sen tiedonsiirtonopeudet ovat rajoittuneet alle 3 Mbit/s nopeuksiin (Bluetoothin 2.0-version maksiminopeus).
Bluetoothia käytetään yleensä mobiililaitteissa tiedon siirtämiseen tai laitteiden väliseen ohjaukseen. Suuremman tietomäärän siirtäminen laitteiden välillä on kuitenkin hidasta ja käyttökelpoiset tiedonsiirtoetäisyydet ovat lyhyitä, joten Bluetooth ei kilpaile WLAN:in kanssa samoista markkinoista. Bluetoothin etu on pieni virrankulutus, joka mahdollistaa sen käytön monissa eri laitteissa, joissa virta otetaan akuista.
Monet matkapuhelimet tukevat Bluetoothia, jonka avulla puhelinten käyttäjät voivat siirtää keskenään tiedostoja. Myös PlayStation 3- ja Wii-pelikonsoleiden langattomat ohjaimet käyttävät ohjausdatan siirtämiseen Bluetoothia. Myös monet langattomat kuulokkeet ja Handsfree-laitteet siirtävät audiota Bluetoothiin avulla.
Bluetooth-laitteet osaavat kertoa muille lähettyvillä oleville laitteille tietoja itsestään. Tämän jälkeen toisensa löytäneet laitteet voi yhdistää keskenään, jolloin laitteet voivat siirtää tietoa toistensa kanssa ja mahdollisesti hyödyntää toisen laitteen ominaisuuksia (esim. matkapuhelimessa olevan internet-yhteyden jakaminen tietokoneelle). Bluetooth-laitteet tukevat keskinäistä salausta ja tunnistusta, jonka avulla siirrettävän tiedon saa suojattua salakuuntelulta ja myös luvattomat yhteyden laitteiden välillä saa estettyä.