Yleisempi vastaus: Suurimmat ongelmat liittyvät energiatehokkuuteen (hyötysuhteeseen) ja LED:in elinikään. Koska vastus on passiivinen komponentti, se ei osaa mukautua jatkuvasti vaihteleviin olosuhteisiin, jolloin LED:iä ohjataan välillä väärin, jopa niin paljon että sen odotettu elinikä voi romahtaa 100.000 tunnista muutamiin satoihin tunteihin. Energiatehokkuuden kannalta ei ole mitään järkeä siinä, että jopa suuri osa käytetystä energiasta (akun kapasiteetista) käytetään LED:in käytön sijaan etuvastuksessa, ympäröivän ilman lämmittämiseen. Tällöin tunnin valaistuksella voidaan akusta ottaa jopa 3-4 tunnin valastuksen viemä energiamäärä. Tämä ylimääräinen 2-3 tuntia hukataan vastuksessa lämpönä. Teknisempi vastaus: Etuvastus kytketään LED:in kanssa sarjaan, jolloin kytkennässä kulkeva virta aiheuttaa jännitehväviön vastuksessa. Tällä esim. 12 V akkujännite (joka vaihtelee välillä 12,3…13,7 V) tiputetaan LED:in vaatimaksi jännitteeksi. Yksittäisellä LED:illä se voi LED:in väristä riippuen vaihdella välillä 2,0…3,5 V. Tällöin vastuksessa pitää ”hukata” pahimmillaan 11,7 V verran jännitettä. Jos 3 W LED:in käyttövirta on esimerkiksi 700 mA, niin tällöin vastuksessa pitää hukata 8,2 W tehon verran energiaa. Eli 3 W LED:in polttamiseen käytetään noin 11 W tehoa. Tässähän ei ole energiatehokkuuden kannalta mitään järkeä. Pelkästään vastukseen perustuvassa ohjauksessa osa käytetystä energiasta siis ”hävitetään” vastuksessa. Riippuen kytkennästä ja LED:in väristä, tämä hukattavan tehon osuus voi olla jopa kolminkertainen suhteessa saatavaan valomäärään. Tällöin yksittäisen 3 W LED-valon käytössä hukattaisiin tehoa yli 8 W edestä. Tämä hukkateho käytetään ainoastaan ympäröivän ilman lämmitykseen. Teoreettisissa laskennallisissa ihanneolosuhteissakin (tälläisiähän ei käytänössä ole koskaan) hukattavan energian määrä on yli 10%, eli 9 W LED-valo kuluttaisi etuvastuksen takia yli 10W tehon. Tämäkin 1 W häviää vastuksessa lämpönä ilmaan. LED:in läpi kulkeva virta ja LED:in sisäinen lämpötila ovat tärkeät parametrit LED:in ohjauksen kannalta, koska ne vaikuttavat LED:in elinikään, kirkkauteen ja värisävyyn . Kumpikin parametri vaikuttaa toisiinsa. Kun LED sytytetään, se alkaa lämpenemään. Tämä muuttuva lämpö sitten muuttaa virtaa. Mitä enemmän LED:in lämpötila kasvaa, sen suuremmaksi virta nousee. Ja mitä suuremmaksi virta nousee, sen enemmän lämpötila kasvaa, koska LED on ns. puolijohde. Puolijohteille tyypilliseen tapaan sen virta vaihtelee mm. sen sisäisen lämpötilan (ns. liitoslämpötila, junction temperatre) mukaan. Lisäksi kytkentään syötettävän jännitteen muutos (esim. veneen akun jännite vaihtelee välillä) muuttaa LED:in läpi kulkevan virran voimakkuutta, joka taas muuttaa lämpötilaa ja tämä muuttaa virtaa. Veneen akun akkujännite voi vaihdella tyypilliseti lataustilanteessa esim. välillä 12,3...13,9 V. Usein käytänössä se vaihtelee vielä enemmän. Vaihtelu voi siis olla luokaa 2,0 V. Koska erään LED:in puolijohteen kynnysjännite on 2,0 V, niin tämä vaihtelu on saman verran, ja tämä akkujännitteen vaihtelu vaikuttaa paljon LED:in läpi kulkevan virran voimakkuuteen, joka taas vaikuttaaa…. Koska vastus on passiivinen komponentti, se ei osaa mukautua jatkuvasti vaihteleviin olosuhteisiin, jolloin se pitää mitoittaa hankalimman tilanteen mukaan. Tällöin normaaliolosuhteissa, joissa LED-valoa käytetään suurimman osan aikaa, sen kaikkea valotehoa ei voida ottaa käyttöön. Vastus mitoitetaankin siten, että tyypillisesti LED valosta saadaan noin 20% vähemmän tehoa, mitä siitä saisi aktiivisella ohjauksella. Eli kun syöttöjännite (akkujännite) kasvaa, kasvaa samalla LED:in yli oleva osajännite ja virta lähtee myös kasvuun ja aiheuttaa ylikuormitusen.