Perhehoidon maksujen osalta muutetun lain 7 c §:ssä on yleissäännös pitkäaikaisesta perhehoidosta perittävästä asiakasmaksusta. Tästä pääsäännöstä on kuitenkin poikkeussäännös vammaisten henkilöiden perhehoidon osalta asiakasmaksulain 7 b §:ssä.
Poikkeussäännöksen mukaan lain 7 c §:ssä tarkoitettua maksua ei saa periä kehitysvammaisten erityishuollosta annetun lain tai vammaispalvelulain nojalla annetusta perhehoidosta. Kehitysvammaisilta henkilöiltä saa periä ainoastaan asiakasmaksulain 4 §:n 2 kohdassa säädetyn maksun ylläpidosta. Ylläpitomaksu kattaa niin sanotut tavanomaiset elinkustannukset, joita elämisestä aiheutuu vammaisuudesta riippumatta. Näitä ovat esimerkiksi vuokrasta tai vastaavasta asumiskustannuksesta, aterioista, hygienia-aineista ja -tarvikkeista, siivousaineista ja –tarvikkeista, internet-yhteydestä ja lehdistä aiheutuvat kustannukset.
Ylläpitomaksun suuruutta ei perhehoidossa ole erikseen säädetty, jolloin kunta voi periä ylläpidosta maksun kunnan/kuntayhtymän vahvistamien maksuperusteiden mukaan, kuitenkin enintään asiakasmaksulain 2 §:n mukaisesti tuottamisesta aiheutuvien kustannusten suuruisena.
Koska uudistetun lain 7 b §:ssä nimenomaisesti kielletään 7 c §:ssä säädetyn maksun periminen kehitysvammalain nojalla annetusta perhehoidosta, perhehoidon ylläpitomaksuna ei  tule jatkossa periä 7 c §:ssä säädettyä maksua sellaisenaan.
Vastaava tulkinta koskee vammaispalvelulain nojalla järjestettyä perhehoitoa. Jos henkilön palveluasuminen on järjestetty vammaispalvelulain 8 §:n 2 momentin nojalla perhehoitona, ovat palveluasumiseen liittyvät erityispalvelut perhehoidossa asiakkaalle maksuttomia asiakasmaksulain 4 §:n 5 kohdan nojalla.  Vammaiselta henkilöltä voidaan periä maksu ainoastaan niin sanotuista tavanomaisista kustannuksista (vrt. maksu kehitysvammaisen ylläpidosta), joita hänelle elämisestä aiheutuu vammaisuudesta riippumatta.