Kære ven, du har sørme nok at se til. Der er bud efter dig fra hele familien, og jeg kan godt forstå, du er træt og ked af det. Jeg synes, du gør det rigtige ved at gribe fat i din søns psykiske lidelse og forholde dig til den. Jeg tror, det er tid til at genbesøge den diagnose og få rettet til, så hans liv kommer til at fungere i dag. At være far, have fuldtidsjob, hustru og al den stress, der følger af at opretholde en hverdag, er en stor opgave for din søn. Din søn læsser af hos dig, fordi det er der, han er tryg. Det er hos dig, han tager konflikterne og får luft, sikkert fordi han ved, du elsker ham ligegyldigt hvad. Det bånd, I har, tror jeg, du kan bruge til at få ham i tale i en stille stund uden al den støj og alle de pligter, der presser ham. Du har sikkert været ved hans side, da han fik diagnosen, og I har sikkert haft mange samtaler om det hen ad vejen. Genfind det rum og den stemning, I var i, da han blev udredt og tiden efter. Jeg er jo ikke uddannet i den slags, men jeg forestiller mig, der er forskel på at tackle psykisk lidelse alt efter, hvor man er i livet. Du kan eventuelt søge råd og vejledning hos læger og psykologer, der har forstand på ocd, før du taler med din søn. Jeg tror også, I skal have hans hustru i tale. Du skriver, at hun ved, han er syg, men det er ikke nødvendigvis det samme som at forstå, hvor væmmeligt det kan føles, når man er plaget af psykiske lidelser. Jeg synes ikke, din mand har ret i, at du skal lade sønnen være, for jeg tror ikke, det hjælper at straffe en, der har det svært. Jeg synes i stedet, du skal målrette dine samtaler med din søn, så I får talt ordentligt om den ocd, der driller ham, og få lagt en plan for, hvad han kan gøre, så han kan overskue sine opgaver. Søg råd og vejledning og brug det bånd, I har, til at nå ind til ham. Tal lige ud af posen. Glem alt om hunde, huse, ferier, prioriteringer og alt, hvad han ellers kalder det. Kom ind til nældens rod. Jeg håber, du kommer igennem. Brug din intuition og omsorg. Så har jeg en god fornemmelse af, at du kan få ham i tale, og at I sammen kan finde ud af, hvem der kan hjælpe ham, og hvordan hans ocd skal takles i dag.