Den følgende dom fra 2009 handler ikke direkte om opkrævning af renovation, men den har fået afgørende betydning for retsstillingen om renovation. Dette skyldes, at der i dommen konkret var tale om særskilt opkrævning af udgifter uden lovhjemmel ved siden af huslejen – i dette tilfælde a conto vand fordelt efter areal og ikke efter individuelle vandmålere – hvilket kan ligestilles med særskilt opkrævning af renovation.   Denne afgørelse er den første dom, hvor Højesteret fastslog, at det kræver lovhjemmel, hvis udlejer skal kunne opkræve udgifter særskilt ved siden af huslejen i beboelseslejemål.    Dommen handlede om hvorvidt udlejer kunne opkræve aconto vand fra lejerne, i ejendomme hvor der ikke er individuelle vandmålere. Lejernes betaling var opgjort som en andel af flere lejeres forbrug fordelt efter areal.    Højesteret fastslog, at det kunne udlejer ikke.Højesteret begrundede det med, at der ikke er hjemmel i lejelovgivningen til, at udlejer kan opkræve lejer særskilt betaling udover huslejen til at dække sine driftsudgifter herunder renovation og vand uden individuelle vandmålere. Det får den betydning, at hvis lejer skal have refunderet sine driftsudgifter ved siden af huslejen betalt af lejer, så kræver det lovhjemmel.