På den korte bane vil det altid være en sorg for børnene, når deres forældre skal skilles. For de fleste vil det også være et chok. Børnene bliver kede af det og vrede, og nogle vil i en periode udvikle angst og/eller gå lidt tilbage i udvikling og igen have brug for noget, de ellers var vokset ud af (ikke at være alene hjemme, sove sammen, mere hjælp, mindre komplekse krav osv.)
Når vi har givet tid til, at den første tumult og uro har lagt sig, de nye rammer og rutiner er faldet nogenlunde på plads, og den nye hverdag ikke er helt så fremmed mere, så ser billedet anderledes ud.
Der ser vi, at 80% af alle skilsmissebørn klarer sig godt. For børn i kernefamilier er tallet 90%. Det understreger en vigtige pointe. Nemlig at ens børns trivsel ikke er sikret blot ved, at vi undgår at blive skilt.