Valget af den rigtige dithering afhænger af flere faktorer, herunder optagemetoden, typen af ​​lydsignal og det ønskede outputformat. Der er forskellige typer af dithering, og hver type har sine specifikke anvendelser og egenskaber. Nogle af de mest almindelige typer af dithering er
Rektangulær dither: Dette er den enkleste form for dither og bruges almindeligvis ved lave opløsninger. Det er dog tilbøjeligt til hørbare artefakter og kan være uønsket ved højere opløsninger. Denne type dithering tilføjer en ensartet støj til et signal, der skjuler kvantiseringsfejlen. Støjen holdes i et vist område for at minimere forvrængning af signalet.
Trekantet dither: Denne type dither producerer lidt mere støj end rektangulær dither, men også mindre forvrængning. Triangulær dithering tilføjer trekantet støj til signalet, som er mindre generende for menneskelig hørelse end rektangulær dithering. Formen på støjen hjælper med at minimere signalforvrængning og kan levere bedre lydkvalitet ved højere bitdybder.
Støjformende dithering: Denne type dithering bruger psykoakustiske modeller til at minimere støj og reducere artefakter i højere frekvensområder. Det er særligt effektivt ved høje opløsninger og bruges ofte, når der genereres lydformater i høj opløsning. Denne type dithering begrænser støjen til specifikke frekvensområder for signalet. Målet er at minimere den hørbare støj ved at sprede støjen til mindre følsomme frekvensområder af signalet.
Dynamisk dithering: Dynamisk dithering justerer støjen til signalet for at opnå den bedste balance mellem støj og signalkvalitet. For at gøre dette måles signalstyrken, og støjen justeres derefter. Denne type dithering kan give god lydkvalitet ved forskellige signalstyrker.
Det er dog vigtigt at bemærke, at valget af dithering også afhænger af de specifikke behov for lydindholdet og afspilningsenheden. En erfaren lydtekniker kan normalt anbefale, hvilken dithering der er bedst til en bestemt optagelse eller afspilning.