Korsfæstelse var så barbarisk en straf, at det var indskrevet i den romerske lovgivning, at metoden ikke måtte tages i brug overfor romerske borgere. Til gengæld brugte romerne straffen flittigt, når de skulle ramme slaver og politiske oprørere.
Metoden blev ikke kun brugt som henrettelsesmetode. Den blev også brugt som torturredskab, hvor det ikke var meningen, at slaven skulle dø, men målet i stedet var at ydmyge personen.
Evangelierne, der beretter om langfredag, fortæller ikke, hvordan Jesus blev hængt på korset. Siden er det blevet diskuteret, om han blev bundet til korset med reb eller slået fast med nagler.
Det er kapitlet i Johannesevangeliet om disciplen Thomas’ tvivl, der danner grundlag for opfattelsen af, at Jesus blev naglet fast til korset. Denne udlægning ses skildret mange steder i billedkunsten.
Thomas siger til de andre disciple, at han vil se naglemærkerne på Jesu krop, før han tror på, at Jesus er opstået fra de døde. Otte dage senere får Thomas sit ønske opfyldt, da Jesus siger:
“Ræk din finger frem, her er mine hænder, og ræk din hånd frem og stik den i min side”.
Thomas gør som han får besked på og kan straks mærke, at Jesus har åbne sår på sin krop, der vidner om, at han må være blevet naglet fast til korset.
Ifølge evangelierne dør Jesus seks timer efter, han blev hængt på korset. Det lyder måske af lang tid, men faktisk kunne det være en hurtig død, når der var tale om død ved korsfæstelse.
Det kunne tage op til flere døgn fra den korsfæstede blev hængt på korset til det sidste åndedrag.