Inger Christensen bruger en række forskellige stilarter og koncepter i Sommerfugledalen. Hun anvender strukturer baseret på fibonacci sekvensen, som skaber en matematisk harmoni i digtet. Derudover bruger hun også gentagelse og neologismer for at skabe en poetisk klang og en rytme i teksten. Hun spiller også med symbolik og metaforer for at udforske dybere lag af betydning.