Hvis kommunen vurderer, at et barn har brug for særlig støtte og at denne støtte bedst kan gives uden for hjemmet, kan kommunen beslutte, at en anbringelse for hjemmet er til barnets bedste. Hvis forældrene er enige i dette og giver deres samtykke hertil, er der tale om en frivillig anbringelse. Vurderer kommunen derimod, at der er åbenbar risiko for, at barnet vil lide alvorlig skade, hvis det fortsat bor hjemme, kan der træffes beslutning om en anbringelse uden samtykke – dvs. en tvangsanbringelse.