Jeg har faktisk et par gange i Ude og Hjemme skrevet om amerikanske og svenske sager, som man ved hjælp af slægtsforskning har fået hul på, blandt andet i Ude og Hjemme nr. 35 og 36 i 2020. Borgerforslaget, som du nævner, er netop blevet vedtaget i Folketinget den 18. april i år. Det, som borgerforslaget konkret handler om, er, at politiet får mulighed for at benytte sig af genetisk slægtsforskning med en kendelse fra retten – en dommerkendelse – og at der oprettes en dansk, statslig samtykkebaseret database, hvor borgere i Danmark frivilligt kan registrere deres dna. Direkte match Justitsministeriet og Rigspolitiet er allerede nu på baggrund af forslaget ved at undersøge muligheden for at bruge slægtsforskning som efterforskningsmetode, både i konkrete uopklarede sager – og man er gået i gang med at bruge politiets eget dna-register til at søge efter slægtsrelationer i relevante sager. Og det er nyt. Slægtskabssøgning bygger på samme analyse af dna som i dag benyttes i straffesager. En dna-profil fra et spor på et gerningssted søges op mod politiets dna-register for at se, om profilen – og personen, der har profilen – findes i registret. I givet fald er der jo et direkte match. Hvis ikke der er det, udvides søgningen nu på den måde, at det undersøges, om der er i dna-registret er en person med en slægtsrelation til den person, der har afsat sit dna på gerningsstedet. Man er i gang med at afdække, hvordan slægtskabssøgning konkret kan anvendes. Amerikanske databaser Slægtsforskning adskiller sig ved den traditionelle brug af dna i straffesager ved, at dna-profilen fra sporet på gerningsstedet holdes op mod udenlandske, kommercielle – ofte amerikanske – dna-profildatabaser for at finde et match. Formålet er altså at finde mulige slægtsrelationer til dna-sporet fra gerningsstedet. På baggrund af udfundne slægtsrelationer videregiver man oplysninger til en slægtsforsker, som i samarbejde med politiets efterforskere og via undersøgelser i offentlige registre potentielt kan finde slægtsrelationer mellem dna-profilen fra gerningsstedet og nulevende personer. Hele verden i søgelyset Efter at forslaget er blevet vedtaget, vil der nu kunne oprettes en dansk samtykkebaseret dna-database, men derudover også generelt blive mulighed for at holde et dna-spor op mod de udenlandske databaser, som hundredtusindvis af mennesker verden over har indsendt deres dna til i form af en spytprøve – typisk for at finde familiemedlemmer. Man vil altså på denne måde lede efter slægtninge til den person, der afsatte dna-sporet på gerningsstedet. Det er præcis det, genetisk slægtsforskning går ud på. Stort arbejde I praksis er det kompliceret, da man måske finder flere hundrede mulige slægtninge til dna-sporets ophavsmand. Det kræver desuden et enormt arbejde i form af at sikre sig, hvilke slægtskaber der er tale om. Meningen er, at slægtsforskerne i samarbejde med dna-genetikerne og politiets efterforskere gennem stamtræer mv. lykkes med at indsnævre mulighederne fra flere hundrede muligheder til ganske få. Kan ikke stå alene Herefter skal politiet efterforske på traditionel vis for at finde den sandsynlige gerningsmand, da et dna-spor aldrig kan stå alene. Politiet skal blandt andet arbejde med motiv, andre spor og vidneudsagn og så videre. Endeligt skal der fra den mistænkte, som det også sker i dag, tages en “rigtig” dna-prøve, så man kan sammenligne den med dna-sporet fra gerningsstedet. Det er den prøve, der kan afgøre, om personen har afsat dna-sporet. Der er for mig ingen tvivl om, at politiet med den nye metode vil kunne opklare hidtil uopklarede danske drab og voldtægter.