Erstatningen for varigt mén erstatter erstatningen for svie og smerte, og det er ikke muligt at få erstatning for svie og smerte for perioden efter, der er fastsat et varigt mén. Tankegangen er, at erstatningen for svie og smerte er en erstatning for midlertidige mén, man har, som så udgår, hvis skadelidtes méngrad da bliver varig. Herudover har svie og smerte ingen sammenhæng med varigt mén, og erstatningen for varigt mén bliver ikke påvirket af, hvor meget erstatning, man har fået for svie og smerte. Det er således ej heller en betingelse for opnåelse af erstatning for varigt mén, at man forinden har modtaget erstatning for svie og smerte.