I “Manden der ikke var morder” er hovedpersonen Sebastian Bergman skildret som en antihelt. Han er irriterende, usympatisk og har en kompliceret personlighed, hvilket gør det svært for andre at lide ham. Alligevel opdager læseren, at de på trods af sin adfærd faktisk holder af ham og hepper på ham. Antiheltegenskaberne er med til at gøre karakteren mere nuanceret og interessant. Det skaber en kontrast mellem den negative adfærd og den imponerende intelligens og ekspertise, som Bergman besidder. Det er netop denne kompleksitet, der fanger læseren og gør historien mere spændende.