Det var en særdeles positiv oplevelse at komme i nærkontakt med Newark Liberty International Airport i New Jersey for første gang. Jeg havde bevidst valgt at flyve via New York, for netop at afprøve Newark som transfer lufthavn, og det blev altså et ganske behageligt rendevouz.
Først og fremmest, så lander SAS i en dejlig lys og renoveret terminal (Terminal B) med direkte udsigt til Manhattan skyline med udsigt til bl.a. det nye World Trade Center - en meget fin velkomst til New York – en langt mere venlig ankomst end i mange andre amerikanske storbyer.
At det så efterfølgende tog næsten halvanden time at komme gennem indrejsekontrollen og tolden, og videre med AirTrain over til Uniteds helt egen terminal (Terminal C) plus nyt sikkerhedstjek, inden jeg var klar til om bord stigning på flyet til San Antonio er så en anden historie. Men det faktum understreger blot igen, at man skal have mindst to timer til flyskift i USA på den første mellemlanding, når man kommer fra Europa, hvis man ikke vil løbe ind i tidsproblemer.
Bemærk: Newarks interne lufthavnstog, AirTrain, kører ikke i periode fra 1. maj 2014 til 15. juli 2014 p.g.a. sporarbejde. Du skal derfor afsætte yderligere tid til flyskift i Newark, da du skal skifte terminal med bus, hvis ikke New York er din slutdestination.
I øvrigt bød indflyvningen over Newark på masser af smukke efterårsfarver på træerne i højt flot solskin: Det kom lidt bag på mig, at efteråret stadig blomstrede i New York State og New Jersey, og nærmest så ud til at være på sit højeste, så vinteren er endnu ikke kommet til New York.
Min videre forbindelse var med United Airlines, der har deres helt egen terminal i Newark (Terminal C), og forbindelser til stort set hele USA med United fra Newark. Men om bord hos United skal der betales for maden om bord, når man flyver på Economy – typisk ni dollars for en mindre sandvich. Det gælder også på en tre en halv times lang flyvning til San Antonio.
Som en lille gimmick kunne man se direkte tv ombord ved hvert sæde – mod betaling naturligvis, 8 dollars på flyvninger over to timer, eller kunne man nøjes med seks dollars. Man kunne bare køre sit kreditkort gennem kortlæseren ved hvert sæde, så var den klaret. Pay pr. view i sin mest ekstreme form. Ikke ret mange amerikanere valgt dog købte dog TV om bord - overraskende nok.
Af Henrik Lange, Highways-USA.com