Podmiňovací způsob je zásadní pro popis hypotetických situací, protože umožňuje řečníkům diskutovat o scénářích, které nejsou skutečné, ale představované nebo potenciální. V hypotetických souvislostech, jako je popis vysněné dovolené, podmiňovací způsob pomáhá zprostředkovat představy o tom, co by se mohlo stát za určitých okolností nebo co by někdo mohl udělat, pokud je splněna určitá podmínka. Stanovuje jasný rozdíl mezi realitou a představivostí nebo spekulací. Například použití druhého podmínku („Kdybych jel do Paříže, navštívil bych Eiffelovu věž“) vyjadřuje scénář, který se aktuálně neděje, ale v mysli mluvčího je možný. Toto použití podmíněného času obohacuje komunikaci tím, že umožňuje mluvčím zkoumat a sdílet myšlenky o potenciálních zkušenostech a touhách.