Jednoduše řečeno: jestliže životní minimum by mělo člověku nebo domácnosti stačit k důstojnému přežití, existenční minimum je suma, za kterou by se mělo dát ubránit holou existenci. Slovy zákona: „Existenční minimum je minimální hranicí peněžních příjmů, která se považuje za nezbytnou k zajištění výživy a ostatních základních osobních potřeb na úrovni umožňující přežití.“
Existenční minimum se používá místo životního minima při stanovování nároku na dávky hmotné nouze. V některých případech se ale takto životní minimum na existenční snížit nesmí, konkrétně se vždy počítá jen s životním minimem u dětí, starobních důchodců, osob starších 68 let a invalidů ve třetím stupni.