Typy charakterizace použité autorem mohou výrazně ovlivnit děj a téma příběhu. Přímá charakterizace, kde autor výslovně říká čtenáři o vlastnostech a vlastnostech postavy, může být použita k určení základních podrobností o postavě, jako je její jméno, věk a fyzický vzhled. Může být také použit k odhalení specifičtějších informací, jako je povolání postavy, osobnost a přesvědčení. Tyto informace mohou pomoci posunout děj kupředu a mohou také poskytnout náhled na témata příběhu. Pokud je například postava prezentována jako laskavá a velkorysá, může to naznačovat, že témata soucitu a empatie jsou v příběhu důležitá. Nepřímá charakteristika na druhé straně vyžaduje, aby čtenář odvodil rysy a vlastnosti postavy na základě jejich činů, chování a dialogů. Tento typ charakterizace může být jemnější a složitější a často může odhalit více o osobnosti a motivacích postavy než přímá charakteristika. Pokud se například ukáže, že postava neustále lže, může to naznačovat, že v příběhu jsou přítomna témata podvodu a manipulace. Podobně, pokud se ukáže, že postava je ohledně rozhodnutí v rozporu, může to naznačovat, že témata morálky a rozhodování jsou důležitá. Celkově typ charakterizace použitý autorem může výrazně ovlivnit to, jak čtenář chápe a interpretuje děj a témata příběhu. Pečlivým vytvořením svých postav a použitím přímých i nepřímých charakterizací mohou autoři vytvořit bohatý a pestrý svět, který čtenáře vtáhne a vybízí k hlubokému zamyšlení nad tématy a poselstvími příběhu.