Vázání není zcela bezpečná aktivita a i při nejlepší snaze nás obou nelze vyloučit zranění nebo jinou újmu. Nejčastěji může dojít ke stlačení nervů, které přivodí obvykle dočasnou necitlivost či nemožnost ovládat tělo, většinou prsty. Samozřejmě používám vždy svoje nejlepší know-how a o bezpečnost úzkostlivě dbám. Vázané lidi instruuji, jak rozeznat, kdy jim tělo signalizuje, že hrozí nebezpečí, jak a kdy mi to sdělit, a při akci je pravidelně kontroluji. I tak ale platí, že se může přihodit něco nechtěného, stejně jako v jiných oblastech života. Pokud se člověk obává o bezpečnost příliš a není připravený předat kontrolu a důvěřovat, neměl by vázat. Je třeba rozlišovat mezi skutečným strachem a intuitivní obavou, která nás udržuje při rizikové aktivitě ve střehu. Nejdůležitější roli v tom hraje vzájemná důvěra a komunikace. Vy důvěřujete mým zkušenostem a schopnostem a v nejlepší vůli mě průběžně informujete, jak se cítíte. Já věřím, že se vnímáte a všechno podezřelé či neobvyklé mi hlásíte.