Avicenna spojil neoplatonickou a zejména aristotelskou filozofii s prvky islámské teologie do uceleného systému. Latinské překlady jeho díla byly ve 13. století vodítkem pro recepci Aristotela v západní scholastice, zejména ve spisech Alberta Magna a Tomáše Akvinského. Avicennův Kánon medicíny sloužil v Evropě jako učebnice až do poloviny 17. století.