Amb l'objectiu de proporcionar la màxima seguretat en els pagaments en línia i evitar així taxes de frau elevades per mitjà de la targeta de crèdit o dèbit, s'ha implementat una configuració criptogràfica habitualment coneguda com CSC (Codi de Seguretat de la Targeta), CVV (Valor de Verificació de Targeta), CW2, CVC2 o número CID.
Aquest codi de seguretat consta de tres o quatre números i podràs localitzar-lo a la part del darrere de les targetes VISA o MasterCard o a la cara principal en les targetes American Express.
El codi de seguretat de la targeta és un valor afegit a aquest mètode de pagament i sol ser necessari quan fas compres a comerços en línia en lloc d'utilitzar el PIN. El PIN està reservat a operacions a comerços físics o caixers.
Aquest codi és segur ja que, en estar imprès a la targeta i no estar encriptat a la banda o el xip NFC (Contactless), cap dispositiu podrà llegir-lo o escanejar-lo per replicar la dada.
Aquest sistema va ser desenvolupat al Regne Unit l'any 1995. A l'inici, les targetes no tenien tres o quatre dígits sinó onze caràcters alfanumèrics. Anys més tard, el 1997, MasterCard va implementar el codi en el protocol de pagaments i VISA, als Estats Units, el 2001. American Express, per la seva banda, va instaurar el CSC l'any 1999 per l'elevat impacte que suposaven les compres en línia i els fraus en targeta que van patir alguns dels seus clients.
Sempre que facis un pagament o una compra en línia, segons sigui l'entitat financera que tinguis associada a la targeta, hauràs de validar l'operació mitjançant aquest codi CVV, però, a més, amb un segon codi de seguretat aleatori que t'enviarà al mòbil el sistema de seguretat informàtica del banc per autoritzar el pagament o la transacció. Amb aquests dos codis, es protegeix tant el banc com el client que fa l'operació.