L’article 47 estableix una sèrie de condicions a la implantació de grans establiments comercials en relació amb la capacitat d’acolliment del territori. En aquest sentit indica que“no poden obtenir autorització autonòmica els projectes que suposen usos del territori, de recursos, d’infraestructures, o que generen efectes de saturació incompatibles amb els criteris de sostenibilitat que sustenten les mesures d’ordenació contingudes en el present Pla d’Acció Territorial”. I, a continuació, indica que aqueixa incompatibilitat amb els criteris de sostenibilitat es produeix,“excepte justificació suficient i fefaent en sentit contrari”en els projectes que superen els 120.000 metres quadrats de superfície destinada a ús terciari comercial o a una mescla d’usos terciaris en els quals el terciari comercial supere aquest llindar. La Llei 3/2011, de 23 de març, de comerç de la Comunitat Valenciana regula en el seu article 33 l’autorització d’establiments comercials d’impacte territorial mitjançant un règim excepcional d’autorització autonòmica per a aquells establiments comercials que puguen generar impacte ambiental, territorial o sobre en el patrimoni historicoartístic de caràcter supramunicipal. La llei considera que són potencials generadors d’impacte ambiental els establiments comercials que compten amb una superfície comercial igual o superior a 2.500 m² i aquells les condicions urbanístiques dels quals determine el PATSECOVA. El Pla, combinant les variables grandària i localització, desenvolupa i detalla la classificació dels establiments sobre la base del seu impacte territorial, anant més enllà del criteri de la grandària, de tal manera que existeixen condicionants a la implantació en determinades localitzacions especialment sensibles, per a establiments de menors dimensions, a partir de 1.000 m²de superfície de venda. I de la mateixa manera que estableix un límit inferior, per davall del qual els impactes generats són mínims i, per tant, no fan necessària l’existència d’una autorització comercial autonòmica, el Pla estableix un límit superior, per damunt del qual considera que es generen efectes de saturació incompatibles amb els criteris de sostenibilitat que sustenten les mesures d’ordenació contingudes en el Pla. Mentre que l’autorització ambiental que es tramita al costat de la llicència d’obres controla la previsió d’impactes generats per la posada en marxa de l’activitat i la incorporació de les mesures de mitigació necessàries per a reduir els impactes previstos i mantenir-los dins dels llindars reglamentàriament establerts, l’autorització comercial autonòmica, per part seua, garanteix que les implantacions comercials de major impacte territorial s’ajusten a criteris de planificació supramunicipal, criteris ambientals, produeixen una ocupació racional de sòl, estan subjectes a l’existència d’infraestructures que resolguen adequadament les necessitats de mobilitat previstes i no afecten àmbits protegits o d’especial interès pel seu valor historicoartístic, urbanístic o mediambiental. Els establiments comercials de major grandària amb què compta actualment el Sistema Nodal de Referència Comercial de la Comunitat es troben entorn dels 120.000 m² de superfície de venda. S’entén que aqueix valor és compatible amb la capacitat d’acolliment, no sols del sistema comercial, sinó dels sistemes de transports, de distribució energètica i hidràulica i de la Infraestructura Verda de la Comunitat. Es tracta, per tant, d’una valoració empírica de la capacitat d’acolliment del territori per al desenvolupament de nous projectes comercials, en funció de la conservació dels valors ambientals, paisatgístics, econòmics i culturals de la infraestructura verda i de la integritat dels seus processos, tal com estableix l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana.