Una emergència de salut pública d’importància internacional (ESPII, o PHEIC en anglès) és un estatus temporal establert per l’Organització Mundial de la Salut per a una malaltia o situació sanitària que requereix una resposta planetària coordinada. També se l’anomena emergència sanitària internacional. La categoria fou creada amb la reforma del Reglament Sanitari Internacional de 2005. Des de la seva creació, se n’han declarat 6 ESPII: la pandèmia d’H1N1 o grip A de 2009, els brots de poliomielitis de 2014 en països d’Àfrica i Àsia, el brot de virus d’Ebola del mateix any a l’Àfrica Occidental, l’epidèmia del virus de Zika de 2015-2016 a Brasil i Amèrica Llatina, l’epidèmia de virus d’Ebola a l’Àfrica Central, i la pandèmia COVID-19. Només en dos casos han tingut dimensions pandèmiques i en el cas de la pòlio de 2014 reacciona a tot just algunes desenes de casos en diferents llocs. Així doncs, la resposta produïda per una ESPII és molt variable en dimensió i tipus de mesura. Val a dir que el mecanisme ha estat molt criticat per la seva relativa ineficàcia (virus del Zika i COVID-19), la possibilitat de promoure l’especulació de preus (grip A de 2009), les diferències en l’aplicació i les consideracions segons les regions afectades (Ebola, poliomielitis). En tot cas, l’ús i l’avaluació continuada de l’eina que són les ESPII poden facilitar la necessària evolució del Reglament Sanitari Internacional, que s’haurà d’associar a una major coordinació i inclusivitat de tots els aspectes de la salut global. No només de les emergències, enteses sovint encara des de la lògica de les fronteres sanitàries pròpies del vell concepte de salut internacional.