Учителите и училищният административен персонал са склонни да виждат ефектите от родителството с хеликоптер повече от всеки друг. Поради тази причина те често са поставени в позицията да поставят някои граници на родителите, като помагат на родителите да видят, че децата им се нуждаят от способността да разперят криле и да се научат да летят. Учителите често трябва да помагат на родителите да се научат как да отстъпят и да позволят на децата си да растат и да учат самостоятелно.  Учителите често ясно комуникират с родителите и установяват очаквания за тяхното участие. Насърчаването на родителите да оставят децата си да поемат отговорността за тяхното образование и отговорности също може да бъде полезно. Освен това създаването на възможности за родители да участват в училищни събития и доброволческа дейност може да им помогне да се почувстват ангажирани, без да бъдат прекалено властни.  Но обучението на родителите как да отстъпват не е отговорност, която трябва да се носи от преподавателите. Родителите трябва да притежават своите действия и да обмислят дългосрочните последици за децата си. Родителите могат да поставят граници, като размишляват върху поведението си и идентифицират области, в които са склонни да прекрачват. Те могат също да определят ясни очаквания и насоки за себе си и децата си, като установяване на правила за комуникация и вземане на решения. Освен това търсенето на подкрепа от други родители или професионалисти може да помогне на родителите да останат отговорни и да поддържат здравословни граници.