Донякъде историята за Пипи Дългото чорапче е самата истина, защото е посветена на дъщерята на писателката Астрид Линдгрен. През зимата на 1941 година малката Карин, която тогава е само на 7 години и е настинала, моли майка си да ѝ разкаже приказката за Пипи Дългото чорапче. До този момент такава приказка няма, а героинята се ражда в съзнанието на детето. Приседнала на леглото на дъщеря си, още неформираната писателка започва да разказва - „В покрайнините на малкото градче имаше една запустяла градина. Сред градината се издигаше стара къща, а в къщата живееше Пипи Дългото чорапче”. През 1944 година пълната история е вече факт и Карин получава като подарък ръкописа, озаглавен „Пипи Дългото чорапче”, изцяло посветен на нея. Година по-късно първото издание на романа вижда бял свят, публикувано от „Рабен & Сьогрен” с оригиналните илюстрации на Ингрид Ванг Нюман. Произведението придобива невероятна популярност, Астрид Линдгрен става една от най-известните детски писателки, а Пипи Дългото чорапче се превръща в любима компания за пакости на хиляди деца по света. Към днешна дата романът е преведен на 76 езика и пресъздаден в множество филми и сериали. През 2020 година Пипи Дългото чорапче празнува своя 75-ти рожден ден – все така жизнерадостна, щастлива и непораснала, със сплетени на плитка яркооранжеви коси и нито един бял косъм в тях. В България за нейните рижави плитки чуваме през 1968 година, благодарение на издателство „Народна младеж”, в превод на Вера Ганчева. Изданието запазва оригиналните рисунки на Нюман, за което (мислим) и до ден днешен трябва да се радваме, че имахме възможността да се докоснем до тях, а заглавието гласи „Пипи Дългото чорапче” – кратко и ясно, нито повече, нито по-малко.