Хартията се произвежда от пресоването на влажни растителни влакна, съдържащи целулоза. Когато влакната изсъхват те остават слепени. За добиването на целулозата най-често използваният материал е мека дървесина като смърч, ела, бор и др. По света се използват и други растителни влакна като памук, лен, коноп и оризова слама.
За производството на хартия се използват видовете дървесина от култивирани гори, които са по-точно отпадъчен дървен материал и трудно могат да бъдат употребени за друга цел. Така тази непотребна част от дървения материал се превръща в суровина за хартиената промишленост. Втората важна суровина за производството на хартия е рециклиран или вторичен влакнест материал, получен от отпадъчна хартия и използван картон.
Хартията и процесът на производство от целулоза е открит в Китай. Това е станало в началото на II век. Производството на хартия достига до Европа едва през X век. Производството на хартия се смята за едно от четирите велики китайски изобретения, от които се ползва човечеството.
Технологията на производство на хартия с годините стигат Индия. Именно там я „откриват“ арабите, когато завладяват Централна Азия през VIII век. Те осъзнават колко е практична и започват да я използват за административни цели. Причината - хартията се изработва по-лесно от пергамента и не се напуква като папируса. А освен това попива мастилото, което прави записите трайни.