Det er positivt at mange velger å benytte deler av sin fritid på kultur og idrett, som tilskuere eller som aktive utøvere av idrett eller av hobbyen sin. Ja, noen utfører også frivillig arbeid innenfor kultur. Kulturlivet skal favne bredest mulig. Det forutsetter et bredt kulturbegrep, slik at folk flest i størst mulig grad får anledning til å delta på sine egne premisser. Det må være et mål for kulturpolitikken. Det må ikke være sånn som Arbeiderpartiets representant nå sto og fortalte, at alt skal dirigeres fra Kulturdepartementet. Det å få flest mulig til å ta del i kulturens mangfold i Norge er viktig, og det er viktig at ikke alt styres fra nettopp Oslo. Jeg er positiv til forslaget som er kommet fra Venstre, og jeg ser mulighetene for å utvikle museene rundt omkring i hele landet ved at man kan dra inn frivillige og private nettopp til å finansiere det som ikke er finansiert i dag. Men jeg ønsker å gå lenger. En forutsetning for å skape frihet er fravær av tvang, pålegg og press. All kultur må derfor være mest mulig uavhengig av de offentlige myndigheter og styring fra Oslo, som Arbeiderpartiet stadig vekk ønsker. Kulturen som er ensidig basert på offentlig finansiering fra Oslo, har flere uheldige sider, da omfattende offentlig finansiering bl.a. kan føre til at det stilles spørsmål ved om de kulturelle uttrykkene er et resultat av fri utøvelse, eller om de styres fra departementet. At de representerer hva den til enhver tid rådende kulturelle/politiske eliten i Kulturdepartementet anser som god kulturpolitikk, er ikke riktig, slik jeg ser det. Det eksisterer flere ordninger i dag som stimulerer til en viss frivillig støtte, og dette er helt klart positivt for norsk politikk utover hele landet. Men hele denne ordningen bør styrkes ytterligere for å imøtekomme kulturens egne behov. Når en ser at samarbeid med frivillige og sponsorer rundt omkring i landet har så stor positiv effekt som det har, så er dette viktig. En del andre land har utvidet og forbedret ordningen i forhold til det systemet vi har i Norge, og de henger ikke etter, tvert imot, kulturen i andre land fungerer veldig godt selv om den ikke styres fra Kulturdepartementet i Oslo. Slike ordninger harmoniserer godt med behovet ute på en del kulturenheter. Det kunne vært klokt å se til land som ligger lenger fremme enn Norge på dette punktet. Det er i dag ikke stor interesse fra private, verken enkeltpersoner eller bedrifter, for å finansiere kulturen med midler. Alt fra enkeltstående kunstnere, frivillige organisasjoner og nasjonale institusjoner som Nasjonalgalleriet og Nationaltheatret kan dra stor nytte av dette. Det bør vi se på, og denne ordningen bør utvides. 12 000 kr, som det er lagt opp til i dag, er i enkelte tilfeller ikke tilstrekkelig, og det er til forsvinnende liten nytte for de største aktørene. Det er et uforløst potensial til privat medfinansiering innenfor kulturen og frivilligheten i Norge. Mange land har, som jeg sa, kommet langt på dette området, og med stor suksess. Nasjonal, profesjonell kultur er tungt offentlig finansiert – fra Oslo, fra Kulturdepartementet, med støtte fra Arbeiderpartiet i denne sal. Jeg vil poengtere at det både her og innenfor frivillige organisasjoner er midler å hente dersom systemet legger til rette for det. Det vil i så fall innebære et enormt løft for kulturen og frivilligheten. Det er entydig positivt at det med en slik ordning i enda større grad blir opp til folk selv å definere de kulturelle uttrykkene som man ønsker å støtte. Løsningen med utvidet adgang til å trekke fra gaver til kultur og frivillighet på skatten kan hjelpe. Det kan støtte flere, det kan gi mer penger til kulturen. For det første bidrar økte skattemessige incitamenter til å gi en omfordelende effekt av midlene innen sektoren ved at flere bidrar der de ønsker. Man ser det innenfor idretten: De selger reklame på shortser, de selger reklame på rumpa si. Det er vanskelig innenfor museumssektoren. Det er vanskelig innenfor teater. Derfor bør man lage nye ordninger som gjør at de også kan hente inn sponsormidler. Til slutt vil jeg ta opp forslagene som Fremskrittspartiet er med på eller fremmer alene.