Jeg har hatt gleden av å diskutere justispolitikk med Arbeiderpartiet i 14 år. Som jeg sa i stad, er de like forutsigbare nå som de var den gangen. Det minner ofte om en behandlingsmetode man brukte i gamle dager, nemlig årelating. Du blir ikke noe bedre selv, men for den som utfører behandlingen, virker det som at man lykkes. Atter en gang oppfatter jeg at man fokuserer på løsninger som er rimelige og billige, og som utad viser en form for symbolsk handlekraft. Det er ikke det det handler om. Det det handler om, er at man har et helt sett av regler som kan brukes, slik at man kan gjøre noe med dem som begår de mest alvorlige kriminelle handlingene, og sørge for at man har fengselsplasser nok. Arbeiderpartiet satt i regjering og ledet regjeringen i åtte år. Løste de problemet? Helt åpenbart ikke. Men erkjennelsen av det i dag handler om alt annet. Vi hører man snakker om at jo, man satset på bygging av fengsel i Agder. Hvor er det budsjettforslaget? Hvor er det fremmet forslag fra regjeringen da man satt i regjering forrige gang, om å bygge fengsel i Agder? Jeg har ikke sett et sånt forslag. Så hører jeg at man snakker om Telemark og er bekymret for Fyresdal. Det har jeg full respekt for og forståelse for. Samtidig er det vel et faktum at dagens regjering planlegger å bygge oppimot 100 nye plasser i Skien fengsel. Det er i hvert fall sånn som jeg har sett det. At det er dårlig, tar jeg til etterretning – jeg registrerer iallfall at man ikke fokuserer noe særlig på det. Men greit nok. Så hørte jeg komiteens leder si at man kan ikke fengsle seg bort fra problemene. Selvfølgelig kan man det, men det er ingen som ønsker det. Det er overhodet ingen som ønsker det. Man kan også fjerne kriminaliteten – ved å oppheve straffeloven. Da har man løst det. Men jeg tror ikke det blir noe koselig her etterpå. Jeg tror ikke jeg ønsker å være her. Men selvfølgelig finnes det ulike politiske løsninger på ulike politiske problemer. Det gode med vårt system er at det er et system som balanserer reaksjon opp mot den handlingen som den enkelte har begått. Og for vår del, når jeg ser forslaget om å slippe folk tidligere løs igjen mens de soner, synes vi det er en dårlig løsning, først og fremst fordi det tråkker på ofrene. Det tråkker på dem som er ofre for den samme kriminaliteten som har gjort at noen er dømt. Det andre er at når en domstol har utmålt en straff, synes i hvert fall noen av oss at det er greit at man faktisk sitter der den tiden man er idømt. Alt annet er å gi en form for rabatt, som tråkker på ofrene, fordi man må finne en løsning på noe man ikke evner å løse ellers. Da lager man særordninger. Ingen har vel gjort dette i større grad enn Arbeiderpartiet. Jeg skal ikke nevne navn, men det finnes en stortingsrepresentant i dette huset som antakeligvis er verdensmester i strafferabatt. Så kan Arbeiderpartiet si at ja, vi etablerer nå 179 nye plasser. Jeg vil si at det er kreativ bokføring. Jeg vil si at det er atter en symbolsk løsning fra Arbeiderpartiet uten substans. La meg gjenta det som representanten Elvenes sa i stad – det er nesten fristende å gjøre som ham, men jeg har like dårlig sangstemme, så jeg skal la det være – Arbeiderpartiet er kreative, men løsningene er altså ikke til stede.