Det var jo min jomfrutur som saksordfører, denne årsrapporten fra Stortingets delegasjon for arktisk parlamentarisk samarbeid. Da var det egentlig ganske greit å få en sak som det var så bred enighet om. Det er jo ikke noen stor sak i papirutgaven – det er en halv side med merknader og en halv side med sammendrag. Det betyr ikke at det er en uviktig sak – snarere tvert imot. Dette er en veldig viktig sak, og det er jo en del av det arbeidet som foregår i nordområdene. Det sier også ganske mye når to regjeringer på rad har understreket viktigheten av nordområdene. Komiteen understreker at nordområdene er Norges viktigste utenrikspolitiske strategiske satsingsområde. Og nåværende regjering sier det ganske likt. Den sier at nordområdene er Norges viktigste utenrikspolitiske interesseområde. Jeg er enig i begge deler, jeg kan skrive under på begge deler. Det har å gjøre med at det er viktig strategisk, det er viktig sikkerhetspolitisk, det er viktig økonomisk, det er viktig ressursmessig, og det er også viktig spesielt tatt i betraktning at det er oppe i nord vi treffer på vår aller største nabo, Russland. Så har jeg også tro på det som står i Njåls saga. Der står det noe klokt. Det står at det som angår dem som er nær oss, det angår også oss selv. Jeg tror det er viktig. Og jeg tror det er viktig når det gjelder det som skjer i nord, at man ikke tenker kun på de harde sakene – det som har med energi og sikkerhet å gjøre – men at man også tenker på det som har med miljø og helseutfordringer å gjøre. Det er faktisk på grensen mellom Norge og Russland man finner det største helsepolitiske skillet mellom to land i verden. Derfor har det betydning hva slags samarbeid vi klarer å skape. Jeg skal også snakke litt om nordisk samarbeid, men jeg kommer til å blande litt – ikke blande kortene, men blande innlegget mitt når det gjelder disse temaene. Jeg tror også vi skal ta inn over oss dette med at vi etter hvert har begynt å få en inflasjon i samarbeidsorganer – utvalg, komiteer, plasser å møtes – og at det av og til faktisk kan være litt vanskelig å få oversikt over alle disse stedene vi skal diskutere. Av og til er det overlappende problemstillinger vi diskuterer. Det er ikke nødvendigvis noe negativt – snarere tvert imot. Det er jo en bra ting å kunne møtes på forskjellige arenaer. Det som er viktig, er at vi gjør det relevant. Det er også en av disse tingene som tidligere har vært Fremskrittspartiets skepsis mot Nordisk råd. Jeg tror du helt sikkert vil finne sitater fra mine partikolleger som har sagt at Nordisk råd er et supperåd. Jeg er ikke enig i at Nordisk råd er et supperåd. Men jeg mener at man skal ta advarslene fra f.eks. folketingsmedlem Karen Ellemann på alvor, når hun advarer om at Nordisk råd kan ende opp som en kaffeklubb, eller en prateklubb. Det mener jeg er en viktig debatt å ta. Jeg mener at vi er nødt til å se på hurtigheten i prosessene, vi er nødt til å se på relevansen i sakene som diskuteres, og vi kan ikke slå oss til ro med gjennomslag vi fikk for saker 50, 40, 30, 20 år tilbake i tid. Vi er nødt til å kunne påvise at det samarbeidet vi har i dag, har relevans – ikke bare for oss politikere, men for folk i hverdagen. Det har vært sagt tidligere – og jeg er enig i det – at arbeidet som gjøres når det gjelder grensehindre, kanskje er noe av det aller viktigste arbeidet som pågår mellom de nordiske landene. Her mener jeg tidligere stortingsrepresentant Dagfinn Høybråten satte ganske gode ord på det, da han i debatten som var sist gang om dette, påpekte at det hadde å gjøre med å fjerne plunder og heft i forbindelse med grensepasseringer. Nordisk råd bør ta den oppgaven på alvor og gripe fatt i den type ting, for vi er så tett sammenbundet i Norden, vi har så mye felles, vi kjenner hverandre godt. Derfor blir det mer og mer av det vi har sett – at vi har et felles arbeidsmarked, til dels mye felles kultur, og at det kommer til å bli mye flyt over landegrensene fremdeles. Da er det viktig at vi får bukt med byråkratiet, at vi får tatt tak i dette som har å gjøre med plunder og heft i hverdagen for folk, og at vi klarer å vise relevansen av det nordiske samarbeidet til folk der ute. Så skal jeg snakke lite grann til om det arktiske samarbeidet. Det er de åtte arktiske statene som utgjør konstellasjonen i arktisk parlamentarisk samarbeid. Det arbeidet som gjøres der, understøtter også det arbeidet som pågår på regjeringsnivå i Arktisk råd. I tillegg har vi også andre typer samarbeid, men dette er et av stedene hvor man treffer Russland. Jeg deltok for en liten stund siden i møtet for Den nordlige dimensjon. Der diskuterer man ganske hverdagslige ting. Man diskuterer konkrete problemstillinger, man diskuterer helse, miljø og den type ting. Jeg tror det er veldig viktig at vi har et kritisk blikk på mye av det som skjer hos vår store nabo. Det tror jeg også russerne tåler – at vi er uenige om en del av den politiske utviklingen som har vært. Samtidig vil jeg understreke viktigheten av å ha et ryddig og godt forhold til Russland. Vi har mye felles. Russere og nordmenn går godt sammen. Vi har et stort folk-til-folk-samarbeid og flyt over grensen oppe i nord. Det er heller ikke sånn at det bare er konflikt og uenighet når det gjelder tyngre saker mellom Norge og Russland. Vi har også en felles interesse av god forvaltning oppe i nord. Derfor tror jeg det er utrolig viktig med den type arenaer som et arktisk parlamentarisk samarbeid er, som Arktisk råd er, som Den nordlige dimensjon er, og ikke minst det forholdet som er mellom Russland og Nordisk råd, og som kanskje utvikler seg enda mer fremover. Jeg har tro på dialog, jeg har tro på at man tør å være ærlige mot hverandre, og jeg har tro på at man kan finne felles interesser og få øye på dem, selv om utgangspunktet ikke ser sånn ut. Derfor var dette en tosiders innstilling, men det sier ingenting om viktigheten av saken. Jeg tror jeg skal avslutte med dette – takk for meg.