mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Eg vil takke for ein fin debatt, som antakeleg er starten på ein prosess rundt diskusjonen om korleis vi kan få det nødvendige løftet for infrastruktur i Nord-Noreg. Nokre her meiner at det er ei motsetjing mellom jernbane og veg. Eg vil nok tru at samferdselsministeren er einig med meg når eg påstår at veg er bra for sine formål, og at jernbanen er bra for andre. Det er ikkje alle ting vegar kan handtere, som jernbanen kan handtere. Det er nettopp difor eg i denne debatten reiser spørsmålet omkring jernbane. Det har skjedd mykje dei seinare åra. Vi har oppdaga at potensialet i Nord-Noreg er større enn vi har trudd. Korleis – og det er det ingen i denne debatten som har klart å forklare meg – skal ein klare å frakte éin million tonn sjømat frå Tromsø til Narvik på dagens vegnett? Allereie i dag er trafikksikkerheita og belastinga på desse vegane for stor med 140 000 tonn, altså skal nesten 80 gongar meir fisk og sjømat på den same vegen ned til Narvik. Ingen i denne salen har klart å seie at vegsatsing skal handtere den mengda frakt. Tilsvarande gjeld innanfor andre område, enten det er LNG eller mineral, osv. I Nord-Noreg no står vi rett og slett overfor ein heilt ny situasjon som krev ein heilt annan diskusjon om kva for infrastruktur vi treng i vår landsdel. Da er spørsmålet: Skal ein fortsetje diskusjonen som før, og seie: veg, veg, veg, eller skal vi prøve å seie veg til det, jernbane til det, osv. Det er først da vi tar innover oss den nye situasjonen Nord-Noreg står i. Utan eit løft, utan det store løftet i måten vi tenkjer infrastruktur i Nord-Noreg på, vil Nord-Noreg ikkje utløyse det potensialet landsdelen har for regionen sjølv og for nasjonen Noreg generelt. Eg er redd at vi, at samferdselsministeren, i denne diskusjonen ikkje tar det på alvor når han seier at jernbane må vere litt fram i tid. Tar ein innover seg den nye situasjonen, vil ein opne opp for å diskutere det i dag, slik at ein etter kvart kan begynne å byggje jernbanen. Så til slutt til Framstegspartiet. Representanten Korsberg meiner at SV har vore imot. Nei, poenget er at Framstegspartiet har jo berre ønskt å gjere Nord-Noreg til ein landsdel som er for olje, gass og mineralar, og der andre næringar skal underslåast. I SV ønskjer vi ei balansert tilnærming til dette. Vi ønskjer ei industriell utvikling. Vi ønskjer ikkje ei utvikling der Nord-Noreg berre blir eit haustingsland der alle verdiane blir tatt ut av landsdelen, men at verdiane blir skapt der.
Jeg takker for svaret. «Helhetlig grep»: Det dreier seg om å bidra til den omstillingsprosessen som Odda Smelteverk er inne i, som både er framtidsrettet og miljøvennlig – dersom de får det til – og å sikre andre arbeidsplasser i regionen. La meg ta smelteverket først. Her er det tydelig at statsråden stoler på at markedet skal klare alle utfordringer, og det snakkes om generelle virkemidler. Jeg synes dette er for passivt. Det er kanskje ikke uventet av en Høyre-statsråd, men det er for passivt. Den 5. mars vil styret ved smelteverket ta stilling til videre drift. Ett av alternativene er vedtak om omstilling til finkjemisk produksjon, som statsråden refererte til. Dette vil innebære 100 arbeidsplasser, en reduksjon av CO2-utslipp med 240 000 tonn og en enøkgevinst på 350 GWh – med andre ord en miljømessig og industriell gladhistorie, dersom staten bidrar. Da er spørsmålet mitt: Vil statsråden virkelig sitte passiv, eller vil hun legge til side dogmatiske kjepphester og se til at dette blir realisert?
Det er ingen generell plikt for personer med utenlandsk fagutdanning til å få denne godkjent før de kan få arbeide i Norge. For visse yrker der utøvelsen er regulert av myndighetene, f.eks. innenfor elektrofag, flyfag og helsefag, kreves det imidlertid en slik godkjenning. Disse godkjenningene gis av andre myndigheter enn de statlige utdanningsmyndighetene. Det er riktig at også for utøvelse av yrker som ikke er regulert, er det fra tid til annen etterspørsel etter en statlig godkjenning. Slike ønsker kommer både fra personer med utenlandsk fagkompetanse og fra arbeidsgivere innen slike yrker. I den gamle fagopplæringsloven var det en bestemmelse om at godkjenning knyttet til slike søknader skulle gis av fylkesmennene, men disse godkjenningene var ikke bindende for arbeidsgiverne. I opplæringsloven finnes det nå ingen bestemmelser om at statlige utdanningsmyndigheter kan utstede verken bindende eller frivillig godkjenning av utenlandsk fagkompetanse. Dette betyr at departementet ikke har hjemmel for å pålegge fylkesmennene en slik arbeidsoppgave. I de såkalte ikke-regulerte yrker er det arbeidsgiver selv som fastsetter hvilke kompetansekrav han vil knytte til en tilsetting. Dette er bakgrunnen for at departementet i november 2007 ba Utdanningsdirektoratet vurdere om det er behov for at statlige utdanningsmyndigheter framover skal godkjenne utenlandsk fagutdanning i ikke-regulerte yrker. Direktoratet foreslo i 2009 at det blir hjemlet en slik godkjenningsordning i lovverket. Direktoratet pekte imidlertid på at en slik ordning kan bli overflødig i framtiden grunnet det pågående arbeidet med å utarbeide nasjonale deskriptorer for fag- og yrkeskompetanse som kan relateres til det europeiske kvalifikasjonsrammeverket for utdanninger. Etter min vurdering vil et slikt rammeverk for å sammenligne utdanninger på tvers av land lette arbeidet med gjensidig godkjenning og kanskje i stor grad kunne overflødiggjøre en særskilt godkjenningsordning. På denne bakgrunn har jeg besluttet at det inntil videre ikke skal innføres en nasjonal godkjenningsordning. Medvirkende her har også vært at etablering av en fast godkjenningsordning vil ha både betydelige administrative og økonomiske konsekvenser. Vi bør derfor være relativt sikre på at en slik ordning vil være hensiktsmessig å ha i mer enn noen få år. Vi vil imidlertid ta spørsmålet opp til fornyet vurdering når det nasjonale kvalifikasjonsrammeverket er på plass.
Det som gjør det nødvendig å ta ordet på nytt, er Freddy de Ruiters undring over Fremskrittspartiets skolebokpolitikk. Han var forundret og trakk Fremskrittspartiets motiver i tvil etter at Fremskrittspartiets landsmøte hadde gått inn for fritt skolemateriell i videregående opplæring. Jeg hadde trodd at de Ruiter og andre i Arbeiderpartiet ville vært fornøyd med at Fremskrittspartiet var enig i at det skulle være fritt og gratis skolemateriell i videregående opplæring. Men som de Ruiter selv sa i sitt innlegg, er det vanlig at når noen gjør noe bra, prøver man å få fokus bort fra det, og det var vel kanskje det representanten de Ruiter gjorde et forsøk på. Ellers synes jeg fortsatt det er underlig at representanten Huitfeldt står på denne talerstol og holder enkelte udefinerte kilder høyere enn norske forskningsrapporter om friskolenes innvirkning på den offentlige skolen. At hun i tillegg representerer et parti som er en del av en regjering som har stanset opp et forskningsprosjekt som kunne gitt de svarene Anniken Huitfeldt på forhånd hevder at hun har, er meget underlig.
Jeg vil bare gi en saksopplysning til representanten Meltveit Kleppa, som helt åpenbart ikke kan ha lest Dokument nr. 8:34 for 2005-2006. Hvis representanten hadde gjort det, hadde hun nettopp kunnet lese om hvordan modellen skal fungere. Det dreier seg ikke om å utlevere noen sjekker, men om å overføre pengene til dem som skal yte tjenestene. Videre er det også slik at det er naturlig at man bruker et departement til å utarbeide det detaljnivået som trengs i en del større saker som dette, og da tror jeg at Regjeringen rår over litt flere ansatte som kan gjøre dette, enn det Stortingets egne organer rår over. Videre spurte representanten Meltveit Kleppa om vi kan vise til at det er noen land som har innført dette. Ja, det er det faktisk. Det er utarbeidet et internasjonalt system som heter RUG-systemet, Resource Utilisation Group, som går nettopp på det som har med omsorgsbehov og tjenestenivå å gjøre. Sveits er ett av de landene som undertegnede snart skal besøke for å se på hvorledes dette fungerer og måten det blir gjort på, for systemene er allerede utviklet. Så da kan representanten Meltveit Kleppa besøke det landet.
For det første har regjeringen fortsatt å styrke kommuneøkonomien hvert eneste år siden vi tiltrådte, og det vil vi også fortsette med i tiden fremover i erkjennelsen av at kommunene har ansvaret for mange viktige velferdsoppgaver. Så er det sånn at eiendomsskatt er en kommunal skatt som det er opp til hver enkelt kommune om de vil innføre eller ikke. Fremskrittspartiet er imot eiendomsskatt og jobber systematisk for å unngå at den blir innført i landets kommuner, og har bevist i mange av de kommunene vi sitter i posisjon, at det er mulig å husholdere annerledes. Jeg er uenig i at det er behov for å øke eiendomsskatten. Jeg mener snarere tvert imot at det er fullt mulig, basert på den gode kommuneøkonomien som foreligger, å kunne prioritere annerledes, men det får være opp til hver enkelt kommune hvilke valg de tar.
Først til spørsmålet om Riksrevisjonen: For det første har jo Riksrevisjonen nylig gått gjennom og utøvd kontroll med det som er Finansdepartementets rolle i forbindelse med investeringsstrategien for fondet – for årene 2007 og 2008 – og konkludert med at de investeringsbeslutningene som ble tatt, er innenfor det som var godt begrunnet over tid. Jeg har lyst til å komme med en utfordring til Stortinget når det gjelder diskusjonen rundt hva slags tilsyn man skal ha i forhold til Norges Banks utøvelse av sitt oppdrag. Stortinget oppnevner et representantskap som skal ha tilsyn med Norges Bank. Særlig disse krisetider viser oss at tilsyn, og klarhet rundt hvem som har hvilke oppgaver i forbindelse med tilsyn, er utrolig viktig. Så det som er utfordringen i forhold til hvordan opposisjonen håndterer disse spørsmålene, særlig i den lovsaken som vi har til behandling senere, er klarheten i ansvarsforholdet mellom representantskapet (presidenten klubber), deres tilsynsfunksjon og Riksrevisjonens oppdrag. Vi kan komme tilbake til det i forbindelse med odelstingsdebatten.
Statsråd Høybråten sier at Kristelig Folkeparti ikke kommer til å fremme sitt forslag om å oppheve retten til selvbestemt abort, fordi det ikke er innenfor rekkevidde av flertallet i Stortinget. Men president Bush er innenfor rekkevidde av flertall i USA, ikke minst i forhold til de retningslinjene som USA har gitt for internasjonal støtte og internasjonalt arbeid, som umiddelbart etter at Bush-administrasjonen overtok, betydde at mange viktige prosjekter som gjaldt kvinners rett til å styre egen fødsel og eget svangerskap, falt bort. Det er en endring som antakelig har tatt livet av ganske mange kvinner verden rundt. Støtter statsråd Høybråten Bush’ internasjonale arbeid for å nekte kvinner rett til prevensjon og til abort?
Men Høyre vil vel Venstre kanskje vedkjenne seg. (Presidenten klubber.)
Gasskraftverket på Tjeldbergodden er til behandling i to departementer, Olje- og energidepartementet og Miljøverndepartementet. I en innstilling fra SFT som nettopp har havnet på mitt bord, anbefales det at det skal være pålagt full CO2-håndtering på Tjeldbergodden. Den videre behandlingen av saken i Regjeringen vil nettopp handle om at vi syr sammen innstillingene fra olje- og energiministeren og fra miljøvernministeren, og at vi legger til grunn det som Soria Moria-erklæringen har sagt om at satsing på ny teknologi nettopp vil føre til at gasskraftverket får basere seg på CO2-fjerning. Når det gjelder spørsmål knyttet til ilandføring, er det først og fremst olje- og energiministeren som har dette i sitt departement nå og vil fremme saken for Regjeringen. Da vil vi komme tilbake til saken.
Som fleire innlegg i denne salen i dag har vist, er dette ein debatt som har blitt teke opp igjen gong på gong. Det har også blitt fremma fleire Dokument nr. 8-forslag om same sak, der ein etterlyser ei avklaring. Representanten Serigstad Valen viser også til gjentekne debattar om dette temaet i salen. Ser ikkje statsråden at ei meir føreseieleg ramme rundt nettopp denne type utbyggingar ville ha gitt meir føreseielegheit, vore tenleg, og gitt ei raskare avklaring i nettopp denne typen utbyggingar, som tek altfor lang tid, noko vi ser bl.a. når det gjeld Fardal–Ørskog-utbygginga, som eit eksempel?
Jeg har med forbauselse registrert den begrunnelse Arbeiderpartiet gir i innstillingen til kap. 719 post 72 for å redusere bevilgningene til AAN-kontorene med 10 mill. kr. Begrunnelsen er at «forebyggende abortarbeid kan skje ved en bedre utnyttelse av de økonomiske ressursene», underforstått: enn det AAN-kontorene presterer. Dette er med respekt å melde en insinuasjon mot AAN-kontorene som ikke kan dokumenteres. Det er absolutt ikke korrekt at ikke ressursene ved AAN-kontorene utnyttes maksimalt i det forebyggende abortarbeidet. De blir etter hvert mer og mer etterspurt i denne problematikken, både når det gjelder informasjon, kompetansene og enkelttilfeller. Hvis det er slik at Arbeiderpartiet ikke tåler at et privat foretak, bygd på de kristne grunnverdier, skal få delta i abortforebyggende arbeid, synes jeg Arbeiderpartiet skulle være ærlig nok til å si det rett ut slik at alle skjønner hva de mener, og ikke bruker vikarierende argumenter og insinuerer at AAN-kontorene ikke gjør jobben sin og utnytter ressursene maksimalt. Kan representanten Bjarne Håkon Hanssen dokumentere de påstander Arbeiderpartiet anfører i budsjettinnstillingen?
Nasjonal transportplan som behandles i dag, betyr et stort samferdselsløft for Nord-Norge. Landsdelens andel av riksveiinvesteringene øker fra 10 til 16 pst. En av de store flaskehalsene er transportkorridoren nord for Narvik, som nå får en løsning. Hålogalandsbrua skal ferdigstilles i første del av perioden. Det blir satt av penger til å starte oppgraderingen av E10 og rv. 85 mellom Evenes og Sortland. Når dette er ferdig, vil den samlede reisetiden mellom Narvik, Lofoten og Vesterålen reduseres med én time. Det vil ha svært store regionale ringvirkninger. De største mengdene av varetransport og fisketransport i landsdelen går her i dag. Oppgraderingen av kapasiteten på Ofotbanen er også svært viktig – 1,6 mrd. kr til flere krysningsspor til en av landets mest trafikkerte jernbanestrekninger. Det er i planen også annonsert at i forbindelse med revideringen skal det foreligge ferdige planer om dobbeltspor på Ofotbanen. Det er helt nødvendig. I dag trafikkeres banen av fire godsselskap som ber om betydelig økt kapasitet. Jeg ser at Høyre og Fremskrittspartiet foreslår privatisering av Ofotbanen – en konkurranseutsetting av driften. Det er ikke overraskende, men det er et meningsløst forslag. Om det blir gjennomført, vil høyst sannsynlig driften bli overført til LKAB og den svenske stat. Jeg er også glad for en klar og tydelig annonsering av bygging av ny stamruteflyplass på Helgeland. Det er viktig i denne sammenhengen at statsråden bidrar til at den annonserte konsekvensutredningen i regionen blir gjennomført raskt, slik at byggingen kan påbegynnes så snart som mulig. Det er også gledelig og viktig at det er kommet klare merknader om at man forventer en forsterkning av Nordlandsbanen mellom Mo i Rana og Dunderland, slik at denne banestrekningen kan tåle større malmvogner – et spennende initiativ for å elektrifisere Nordlandsbanen, en jernbanetrasé for malmtransport i tilknytning til Rana Gruver. Nasjonal transportplan vil bety et svært stort løft for transport og samferdsel i landet, ikke minst i den nordnorske landsdelen.
Takk, president! Jeg vil først takke for hyggelig omtale og si det samme. Det er veldig mye som Kristelig Folkeparti og SV er enige om på disse områdene. Vi ønsker et konstruktivt og godt samarbeid med Kristelig Folkeparti, både når det gjelder fattigdomssatsing, og når det gjelder velferd og omsorg i fellesskap. Da ber jeg representanten for Kristelig Folkeparti merke seg at det forslaget som vi har lagt inn i dag, handler om å verne de private nonprofit-aktørene, og at vi ikke vil slippe kommersen inn på områder der vi mener de ikke har noen rolle å spille. Der håper jeg på Kristelig Folkepartis støtte. Når det gjelder kommunestruktur, er SV for at det skal skje i frivillighet. Vi er veldig for at det skal være muligheter for å drive lokaldemokrati, men vi er også for at folk skal ha like rettigheter. Hvis en f.eks. er funksjonshemmet eller sjuk, eller en skal ha en barnehageplass eller trenger barnevernet, skal det være likt og ikke variere fra kommune til kommune.
Jeg mener at lokaldemokratiet ikke har hatt gode kår under denne regjeringen. Kommuneøkonomien har ikke vært dårligere siden 1991. Fylkesmannen overprøver i økende grad det lokale skjønnet, selv om kommunenes fortolkning er i samsvar med gjeldende nasjonale retningslinjer, og er fundamentert på lokalpolitisk skjønnsanvendelse. Dette er betenkelig, og dette bør det gjøres noe med. Det er nemlig slik at ansatte hos fylkesmannen opptrer som politiske aktører, uten folkevalgt kompetanse i enkelte saker. Fremskrittspartiet ønsker å skille skjønn og legalitetskontroll, og mener at dagens fylkesmannsembete har en uheldig sammenblanding av disse rollene. Mulighet for domstolskontroll i dag er nærmest fraværende og ikke egnet til å øke respekten for de rettslige rammene for de folkevalgte organene. Dette er ikke med på å styrke det lokale demokratiet, noe som Regjeringen og regjeringspartiene har sagt at de ønsker, og som de vil gjøre noe med, men vi ser ikke resultater. Vi ser det motsatte. Vi ser en overkjøring av kommunene. Det nye som nå kommer, er en nasjonal skjenkepolitikk, som skal bestemme hvordan lokalpolitikerne skal håndtere dette. Jeg mener atr skjenketidene må bestemmes lokalt, og at det ikke må legges opp til noen formynderpolitikk, slik som det ser ut til at vi får nå. Regjeringspartiene og statsråd Storberget mener at regjeringspartiene vet bedre enn ordførerne våre og lokalpolitikerne i kommunen. Hva er det som er best for den enkelte kommune? Jo, det vet lokalpolitikerne, også når det gjelder skjenkepolitikken. Jeg mener at det er den enkelte kommune som er best i stand til å ta disse beslutningene. Fremskrittspartiet mener at det må være lokalpolitikerne som er best egnet til å finne løsninger for sine tettsteder og byer. Det som kan være virkningsfullt ett sted, kan virke mot sin hensikt et annet sted. Den rød-grønne regjeringen har satt en feststopp til kl. 02. Hvordan de har kommet fram til at festen bør slutte kl. 02, er jeg litt usikker på, men den tiden er iallfall satt. De kutter ikke bare i skjenketidene, men foretar også en kraftig innskrenking av lokaldemokratiet.
Mitt spørsmål går til helseministeren. TV 2-kanalen avslørte søndag kveld skandaløse og uverdige forhold ved psykiatrisk avdeling ved Haukeland sykehus. Det gikk frem av innslaget at tvangsinnlagte psykotiske pasienter blir plassert på korridor eller på flersengsrom hvor sengene står meget tett. Mangel på akuttplasser i psykiatrien er ikke noe ukjent fenomen, verken for meg eller vel heller ikke for helseministeren. Slik har situasjonen vært de siste fem–ti år. Helseministeren ble intervjuet i nevnte TV-innslag og opplyste at han ville øke i betydelig grad byggingen av omsorgsboliger for psykiatriske pasienter i kommunene. Det er vel og bra, men det hjelper ingenting for akuttpsykiatrien og de forholdene som blir avdekket ved Haukeland sykehus, og som finnes ved flere psykiatriske avdelinger. I psykiatriplanen er det vedtatt å bygge et betydelig antall distriktspsykiatriske sentre som åpenbart vil dempe presset på akuttpsykiatrien. Vil helseministeren ta initiativ til å forsere utbyggingen av de planlagte distriktspsykiatriske sentrene, slik at disse står ferdige i 2004, to år før den egentlige planen tilsier?
Det som har blitt avdekket i Veritas-rapporten i forhold til Aetat, er svært alvorlig, og ministeren bruker selv begrepet «juks». Det er alvorlig av flere grunner. Det ene er at man gir inntrykk av å formidle jobber man overhodet ikke har formidlet. Men i skyggen av det ser man altså at Aetat overhodet ikke har satset på formidling av arbeid med hensyn til de vanskeligste gruppene, nemlig langtidsledige, kanskje spesielt eldre, samt uføre, funksjonshemmede – personer man hadde trengt mye mer ressurser til og prioritert høyere for å få tilbake i arbeid. Dette avdekker at det er behov for en betydelig grad av omorganisering både av Aetat og deres samarbeid med andre etater, jeg tenker da spesielt på trygdeetaten og sosialetaten. Ser statsråden, i kjølvannet av det som nå avdekkes, behovet for en omorganisering av samarbeidet mellom Aetat, trygdeetaten og sosialetaten for å kunne klare å formidle arbeid til dem det er vanskeligst å formidle til, at det er et behov for å gjøre noe med de tjenestene for å komme problemet til livs?
Jeg har et spørsmål til statsråd Storberget. La meg også ønske statsråden et riktig godt nytt år. La oss også håpe at dette ikke blir et veldig trivelig år for de kriminelle her i landet. I romjulen opplevde vi at politidirektøren gikk ut i media og ønsket en omorganisering av politiet. Blant annet varslet hun færre politidistrikter. Hun sa også at vi nå må stille større krav til resultatene i politiet, bl.a. fordi politiet har fått betydelig mer ressurser. Det er noe vi alle kan slutte oss til. Fremskrittspartiet er i utgangspunktet ikke imot omorganisering, men det er altså ikke lenge siden vi hadde en betydelig politireform, og resultatene av den kan vi se: Det er lengre responstid over store deler av landet, folk må vente lenger før politiet rykker ut, og det er også satt i gang en nedleggelse av lensmannskontorer, noe som svekker folks tillit til at vi har det nærpolitiet som vi alle ønsker. Nå har statsråden og politidirektøren vært et team i ganske mange år, og det er ganske overraskende at man nå, i romjulen i år, har kommet frem til den erkjennelse at vi må ha en omorganisering for å få bedre resultater i politiet. Vi krever at hvis det nå skal skje ytterligere reformer i politiet, må statsråden komme til Stortinget og gi tydelig uttrykk for hvilke resultater han vil levere innenfor kriminalpolitikken. Mitt spørsmål er: Når skal vi se resultater av Knut Storbergets kriminalpolitikk?
Konkurransekraften til industrien er først og fremst industriens ansvar – leverandører og operatører i fellesskap. Til virkelighetsbeskrivelsen, når representanten Per Rune Henriksen er veldig opptatt av å kalle dette en krise, har jeg lyst til igjen å minne om at investeringsnivået i 2015 og 2016 kommer til å bli større enn det var i 2009, i 2010, i 2011 og i 2012, og så hadde vi rekordårene 2013 og 2014. Vi ser i år og for neste år et lavere aktivitetsnivå enn i 2013 og i 2014, men vi kommer altså fra et historisk høyt nivå. Det er helt nødvendig at industrien, leverandører og operatører, tar tak i kostnadsutviklingen vi har sett. Regjeringen har levert når det gjelder nye arealer, vi har levert med hensyn til stabilitet og forutsigbarhet i rammevilkårene, og vi har styrket myndighetenes innsats for forskning og teknologiutvikling på norsk sokkel.
I innstillingen fra komiteen sier flertallet i en merknad: «For å gi bøndene en inntektsutvikling på line med andre grupper, er det viktig å nytte ut dei ressursane garden har.» Det er ingen tvil om at det norske landbruket er den mest gjennomregulerte næringen som fins her i landet, antakeligvis den mest gjennomregulerte landbruksnæringen i hele verden. Er det staten eller er det den enkelte gårdbruker som vet hvilke ressurser den enkelte gård har? Og tror saksordføreren at å oppheve reguleringer og gi bonden næringsfrihet tilbake, slik som alle andre næringsdrivende har, vil kunne bidra til å gi den enkelte bonden en inntektsutvikling utenfor offentlige budsjetter, slik at bonden også da kan stå på egne ben?