mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Jeg tror nok også at statsråden har intensjoner om å nå den aktive, lokale frivilligheten. Det tror jeg ikke det er noen tvil om. Men jeg synes det blir litt merkelig at Senterpartiet og statsråden legger så stor vekt på dette med å ta vare på det lokale aktivitetsnivået, når vi samtidig vet – og også ser i merknadene fra Senterpartiet – at de nå ønsker en innstramming i forhold til det markedet som de frivillige henter midlene sine på. Jeg tenker da på spilleautomater osv. Her varsler regjeringspartiene ytterligere begrensninger både med hensyn til aldersgrenser, utplassering osv. Frykter ikke statsråden at en slik innstramming også vil påvirke inntektsmulighetene for de frivillige lag og organisasjoner, og at de dermed blir mer avhengig av offentlige overføringer for å fortsette sin virksomhet? Jeg har også et spørsmål når det gjelder spillemidlene. Vi vet at Norsk Tipping i dag har 6 715 mill. kr i spilleinntekter. Det er tall fra 1997. Bare for å organisere Norsk Tipping brukes det 509 mill. kr. Synes ikke statsråden at man kanskje kunne følge Norsk Tipping litt med argusøyne og se om vi ikke kunne få mer av spilleinntektene til å overføre til frivillige lag og organisasjoner?
Jeg er glad for at også statsråden er bekymret for den utviklingen av tillitsbrist som vi finner når det gjelder politiet. Det jeg egentlig ba om ordet for å få en liten oppklaring på, er knyttet til IKT-investeringer. Utfordringen med IKT-investeringer er at de tar lang tid, de er veldig kostbare, og de gir ingen umiddelbar reduksjon i kriminaliteten. Men på lang sikt vil det kunne ha stor betydning for måten man bekjemper kriminalitet på, ikke minst når en kan sammenkoble de ulike registrene i etterforskningsøyemed. Så langt har ikke Justisdepartementet tatt de henvendelsene som i hvert fall den tidligere politidirektøren har fortalt oss at hun har tatt til departementet, på tilstrekkelig alvor, med det som resultat at det har vært trukket penger inn fra politidistriktene for å finansiere et forprosjekt på IKT-siden. Det er en strategi som jeg har forstått at denne justisministeren har fortsatt. Kan justisministeren fortelle oss om hun for fremtiden vil forsøke å bidra med ny investering til IKT-satsing i politiet, slik at vi slipper å ta de pengene fra politidistriktene?
Hvis det Arbeiderpartiet signaliserer, er en vilje til å gjøre om på måten Stortinget budsjetterer penger på, til å ha langsiktige eller flerårige budsjetter, synes jeg det er et veldig interessant innspill som Arbeiderpartiet kommer med nå. Derimot, som en del av veidebatten, blir jeg litt undrende til hva Arbeiderpartiet egentlig vil. Vi har lagt fram et forslag, vi har synliggjort at en får en langsiktighet i det som gjøres, en samler ansvaret for en finansiering ved at vi sier at de skal få en gitt sum i året – i tillegg til en mulighet til å låne penger, i tillegg til at de vil få bompenger, så lenge bompenger brukes. Så vil de selv kunne gjøre mange flere prioriteringer av hvordan pengene brukes. Når bruker en penger til planlegging, når bruker en penger til investering, når bruker en penger til vedlikehold? Den friheten har ikke Vegvesenet i dag. Hvis en ville, kunne vi godt gjort om alt til en sekkepost, flerårige budsjetter. Hvis Arbeiderpartiet mener at vi skal begynne å budsjettere sånn i Stortinget, med flerårige budsjetter, ser jeg med glede fram til det. Men akkurat nå føler jeg at Arbeiderpartiet mer er på det sporet der en person sier én ting, en annen person sier noe annet, og så er det egentlig bare for å være kritisk.
Endringene av regelverket for den innsatsbaserte finansieringen for år 2000 betyr faktisk langt på vei en tilbakegang til rammefinansiering. Endringene i regelverket med kutt i enhetsprisene vil naturlig nok spare staten for penger, men gå ut over pasientbehandlingen. Jeg personlig er meget bekymret for at hvis en ikke gjør noe ekstraordinært nå, går vi mot en helsepolitisk krise i 2000, noe som vel ingen av oss ønsker. Mitt spørsmål til statsministeren er: Når man nå har endret regelverket for å spare staten for utgifter – det må koste å redusere køene – er motivet for denne endringen at Regjeringen ikke vil bruke mer penger på helse i vårt eget land?
Det er bra å registrere at vi alle kan glede oss i dag, uavhengig av slipsfarge. Vi kan godt være romslige der. Statsråden nevnte i sitt innlegg forutsigbarheten i norsk petroleumspolitikk. Det er fundamentalt viktig. Så registrerer vi nå at den neste store satsingen i nord, Johan Castberg, ser ut til å bli utsatt, nettopp på grunn av at regjeringen endrer på de fundamentale spillereglene som har ligget til grunn for norsk petroleumspolitikk – nemlig at man skjerper skattene, og dermed også gjør noe med forutsigbarheten. Er statsråden enig i det sjefsøkonom Roger Bjørnstad sa til E24, nemlig at Statoils utsettelse av Johan Castberg viser hva som var hensikten med regjeringens skatteendringer?
Jeg får si tusen takk for velkomsten. Det har vært en fin start på det å komme inn i en ny komité, og jeg setter pris på de kollegaene jeg har i den komiteen. Når det gjelder saksbehandlingstid, er det riktig, det jeg sa, at saksbehandlingstiden er for lang. Det er en av de største utfordringene vi har når det gjelder integrering i Norge, selv om – og det skal i rettferdighetens navn bemerkes – saksbehandlingstiden har gått ned betraktelig. Når det gjelder representantens spørsmål om våre kutt i bevilgningen, har det sammenheng med den innvandrings- og asylpolitikken vi vil ha. Hvis representanten også hadde lest hele budsjettinnstillingen vår, ser en at vi halverer antall innvandrere og asylsøkere. Dermed er det også muligheter for å kutte i bevilgningen til de forskjellige etatene, samtidig som vi forventer en viss effektivisering i både departementer og etater ellers.
Hovedspørsmålet her er vel ikke hva man sier, men hva man faktisk gjør internasjonalt. Det er 24 år siden det ble sagt av verdens statsledere at man i løpet av 10 år skulle fjerne sulten. Fremdeles dør 6 millioner barn hvert år av underernæring. Det er like mye som at det skulle falle ned et fly med 500 passasjerer hver time hver dag i året. Det er altså en rekke strukturelle forhold som bidrar til å gjøre folk sårbare for sult, og til å svekke matvaresikkerheten. Det er spørsmål om hva man faktisk gjør med disse strukturelle forholdene, ikke bare når man snakker om dette på konferanser, men når man faktisk sitter ved forhandlingsbordet. Derfor er det konkrete spørsmålet: Hvordan vil Regjeringen og utviklingsministeren bidra til, f.eks. i de kommende WTO-forhandlingene, at dette spørsmålet blir hovedprioritet, og at matvaresikkerheten i de fattige land styrkes?
Fremskrittspartiet er med på denne avvisningen. Jeg viser også til Innst. S. nr. 200 for 2002–2003 til St.meld. nr. 7 for 2002-2003, Om reform av dåpsopplæringa i Den norske kyrkja, der følgende forslag ble fremmet av Fremskrittspartiet og representanten Simonsen: «Stortinget ber Regjeringen legge frem egen sak med forslag til styrking og videreutvikling av KRL-faget i grunnskolen og i lærerutdanningen for dette faget.» Fremskrittspartiet har fortsatt den oppfatning at styrking og videreutvikling av KRL-faget som et felles verdifag i skolen, og derved en felles norsk verdiplattform, er viktig. Vi har fortsatt den oppfatning at det er viktig for alle elever i grunnskolen, og at det derfor må innrettes slik at det blir et undervisningsfag. Fremskrittspartiet understreker at en slik felles norsk verdiplattform tydelig skal fremvise kristen kulturarv og kristen etikk som grunnleggende verdier i det norske samfunn. Jeg vil også sitere mer fra merknadene i forbindelse med forslaget knyttet til saken om trosopplæring. Det gjelder en merknad fra komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet. Det inkluderte den gangen også representanten Evje, og merknaden fikk også tilslutning fra representanten Simonsen. I merknaden står det: «Disse medlemmer vil samtidig understreke at skolen fortsatt skal bygge på den kristne formålsparagrafen i opplæringsloven. Disse medlemmer vil videre understreke at en styrking og videreutvikling av KRL-faget i skole bør skje parallelt med en statlig satsing på dåpsopplæringen gjennom statskirken. En slik styrking av KRL-faget kan gi alle elever en bedre opplæring i verdi- og moralgrunnlag, – herunder det disse medlemmer vil kalle opplæring i folkeskikk. Dette er viktig for den enkelte elev, for elevenes felles læringsmiljø og for hele nasjonen. Etter disse medlemmers syn må lærerutdanningen styrkes innenfor KRL-faget.» Dette mener Fremskrittspartiet fortsatt, men jeg konstaterer at representanten Evje og representanten Simonsen har skiftet mening.
For å svare på det siste først: Det er klårt at representative undersøkingar ofte kan vere gode til ulike føremål. Utfordringa då ville vere at sidan barnehagedekninga er i ferd med å verte svært høg og sannsynlegvis vil gå opp, vil det vere vanskeleg å føreta ei god, representativ undersøking av den gruppa som ikkje går i barnehage. Derimot ville det vere mogleg med den gruppa som går i barnehage. Forskingsføremålet er nettopp å samanlikne barn som ikkje går i barnehage, med barn som går i barnehage. For å ta eit eksempel: Gjennom dei såkalla PIRLS-undersøkingane har ein funne ut at det er ein klår samanheng mellom talet på år ein går i barnehage og dugleiken i lesing og skriving seinare. I samband med ei rekkje andre føremål kan det vere interessant å vurdere fordelar eller eventuelt ulemper med det å gå i barnehage - korleis det slår ut, og under kva for vilkår det er. Eg gjentek at vi er i ein dialog med Datatilsynet nettopp for å finne gode løysingar på desse spørsmåla.
Jeg takker for svaret. Det er vel kanskje litt svakt å tro at selv om verdenssamfunnet nå retter et utall av henvendelser til Israel om å avstå fra nye ødeleggelser, er det noe som blir tatt til følge. Tvert imot er situasjonen meget alvorlig, fordi man ikke retter seg etter noe fra Israels side, heller ikke meget klare resolusjoner fra FNs sikkerhetsråd. Det er få bønner som blir hørt i Midtøsten for tiden. Jeg synes det er interessant at den norske regjering nå undersøker hvilken hjemmel som kan ligge til grunn, for det er ganske folkerettslig kompliserte spørsmål det som dreier seg om erstatningsansvar. Dels vil det være i for-hold til gaver eller bistandsprosjekter der Norge direkte har bidratt, for mye av denne infrastrukturen er bygd opp ved hjelp av norske midler. Men dels vil det også være i forhold til om Israel etter folkeretten er pliktig til å erstatte. Og da er det to problemstillinger som er viktige: Dels er det hva Norge eventuelt kan kreve på egne vegne. Men det andre spørsmålet blir hva Norge kan støtte de palestinske selvstyremyndighetene i når det gjelder krav om erstatning fra Israels side.
Signalene fra næringslivet og byggeindustrien om dagen er meget nedslående. Det er en vekst i arbeidsledigheten, også i byggebransjen. Ville det ikke da være fornuftig om statsråden fremskyndet sin vurdering av å komme med ekstraordinære statlige tilskudd til vedlikehold av kirkebygninger, ikke direkte til kommunene, men som en statlig direkte tilskuddsordning til vedlikehold av våre kirker? Ville det ikke være naturlig at dette tas opp i forbindelse med Regjeringens drøftelser om revidert nasjonalbudsjett, fordi det faktisk er nå vi har ledige ressurser til å foreta vedlikeholdsarbeid. Staten har, som alle vet, godt med penger. Da er det bedre at bygningsarbeidere bl.a. også kan vedlikeholde kirker i tillegg til skolebygninger og annet, fremfor passivt å motta ledighetstrygd.
Jeg takker for en god og innsiktsfull debatt om et vanskelig tema i Europa. Jeg er veldig sikker på bosnierne vil sette pris på at utenriksministeren, som representant for regjeringen, fra denne talerstolen nå har sagt at regjeringen deler Haagdomstolens betegnelse og definisjon av det som skjedde i Srebrenica, som folkemord. Da har vi nådd mye – vil jeg si – av målet med denne interpellasjonen. Så til Dayton-avtalen. Det er riktig som utenriksministeren sa, at vi må ta tiden til hjelp, men det har vi gjort nå i 15 år. Dayton-avtalen var en god avtale da den kom på plass, og brakte fred – ja, la oss bruke begrepet «fred», selv om mange vil mene at det kun er fravær av krigshandlinger. Nå har det gått så lang tid at Dayton-avtalen begynner å bli et problem. Jeg er enig med utenriksministeren i at tiden kan hjelpe oss til å få en positiv løsning, men det kan også – og det er mye som tyder på det – gå i gal retning. Resignasjonen er veldig tydelig, og det jeg frykter mest, er at bosnierne resignerer. Hvis de resignerer for Dayton-avtalen, vil negative krefter overta. Tar negative krefter overhånd, kan den kruttønnen som ligger der, gå i luften igjen. Jeg deler Gitmarks syn langt på vei, men når han til slutt konkluderer med at dette initiativet må bosnierne selv ta, så må vi begynne å se på: Hva kan bosnierne gjøre, og hva har de gjort, og hvem er det da som sitter med vetoretten og reverserer? Utenriksministeren var innom dette og sa at serberne reverserer en god del ting og legger ned veto mot de viktige reformene som må til både for å avskaffe alle de små enhetene her og der – 14 finansdepartementer f.eks. – og for å få grunnloven til å være i tråd med menneskerettighetene. Det må til et press utenfra. Bosnierne må selvsagt gjøre en jobb, de må ta sin del av ansvaret. Det må også serberne gjøre, men når vi ser at det ikke går slik det burde ha gått, så må vi begynne å se på hva vi kan gjøre utenfra. Så vil jeg ta del i representanten Gitmarks ros til ambassaden, som gjør en meget god jobb. Jeg er i kontakt med ambassaden, der gjøres det en meget god jobb, og gjennom ambassaden nyter vi respekt i Bosnia.
Jeg er glad for å høre en samferdselsminister som virker oppriktig engasjert i kollektivtrafikken. Det er vi ikke bortskjemt med i samferdselskomiteen, der regjeringspartiene på ingen måte har utvist det samme engasjementet som statsråden har gjort fra talerstolen her i dag. Nå er Venstre i den spesielle situasjonen at de har statsråden, men de har ingen representanter i komiteen som behandler samferdselssaker. Likevel har jeg registrert at under behandlingen har det vært en viss dialog mellom departementet og regjeringspartiene, og jeg har lyst til å utfordre statsråden i forhold til noen forslag som regjeringspartiene ikke går inn på. Det handler om luftforurensning og de nye EØS-kravene, hvor Arbeiderpartiet og SV står sammen om et forslag om at vi må utrede og se på hvilke veiprosjekter det er som kan styrke vår mulighet til å nå disse nye kravene, og hvilke veiprosjekter det er som vil svekke våre muligheter til å gjøre det. Hvorfor kan ikke regjeringspartiene være med på noe slikt? Jeg har også registrert at Kystpartiet prisverdig nok vil være med på en dialog i forhold til Oslo Sporveier når det gjelder kjøp av vognmateriell. Det var en av Venstres hovedsaker i valgkampen, og Odd Einar Dørum sprang fortest av alle og skrøt av at til og med Oddvard Nilsen var med på at staten nå skulle bidra til kjøp av vognmateriell til Oslo T-bane. Jeg vil gjerne høre statsrådens syn på den saken. Det forundrer meg at Høyre og Kristelig Folkeparti ikke er med på denne merknaden. Til slutt til Rv 7. Flertallsmerknaden sier at Vegdirektoratet og Direktoratet for naturforvaltning skal samarbeide om når Rv 7 over Hardangervidda skal stenges. Når de er uenige, skal statsråden da la denne uenigheten komme villreinen til gode?
Det ble sannelig tomt i salen da denne saken skulle opp. Representantene fra Arbeiderpartiet forlot salen i rask rekkefølge, og den eneste som sitter tilbake, er finansministeren. Kristelig Folkepartis representanter listet seg stille ut døren. De har vel allerede glemt de lovnadene de kom med på Trygg Trafikks landskonferanse senest i går kveld. Så raskt går det an å love ting, og så raskt går det an å glemme ting. Jeg vil henlede oppmerksomheten mot en artikkel som står i VG i dag. Der sier statsråd Kosmo at han nå anbefaler folk ikke å kjøre tog – ikke å kjøre tog! Finansministeren er i ferd med å gjøre bil og bilbruk så dyrt at vi ikke har råd til det heller. Og hva skal vi da gjøre? Én statsråd gjør det for dyrt å kjøre bil, og en annen sier at han ikke vil anbefale oss å kjøre tog. Da vil vel mange sikkert si at ja vel, da får en kjøre buss. Men hva gjør statsråd Gustavsen? Jo, han gjør NSB til et monopol. De busselskapene som vil ha konsesjon og kjøre parallelt med jernbanen, får ikke lov. Og hvor står vi da? Ikke skal vi kjøre tog, ikke får vi lov til å kjøre bil, det blir for dyrt, og ikke får busselskapene lov til å etablere seg. Hva står da igjen? Jeg lurer på om finansministeren kanskje vil at vi skal gå tilbake til å bruke hest og kjerre etter veien. Det er vel det som blir resultatet. I dag er det et paradoks at av 40 milliarder kr som finansministeren tar inn på bil og bilbruk – 40 milli-arder kr! – er det skarve 10 milliarder kr som går til vei, både til drift, vedlikehold og til bygging av nye veier. Og i dag handler det om moms på kjøreopplæring, som om den ikke er dyr nok fra før. Nå skal den bli 24 pst. dyrere. Og hvem går det særlig ut over? Jo, det er ungdommen, som fra før er henvist til å kjøre rundt i gamle bilvrak. Gjennomsnittsalderen på biler i dag er passert ti år. Og hvem er det som kjører de bilene som er i kategorien over ti år? Jo, det er ungdommen. Og hvordan skal ungdom, eldre eller andre i det hele tatt få bevegd seg rundt på bygdene? Det burde vel være et tema for Senterpartiet. Ikke kan de dra på fest, ikke kan de besøke sine gamle foreldre på gamlehjemmet, og ikke kommer de til butikken, for det er ikke kollektivtrafikk på bygda. Det er utopi. Statsrådene kan gjerne sitte her i Oslo og kikke ut av sine fine vinduer. Der kan de se både trikker, busser, tog, T-baner og alt som er, men på bygda har vi ingenting. Og nå skal det bli så dyrt at vi ikke engang får tatt sertifikat. Da er snart siste strek satt for alt som heter samferdsel i dette landet.
Jeg er glad for noe representanten Henriksen sa da han vektla perspektivet fram mot 2050. Skal vi oppnå målet om et lavutslippssamfunn i 2050, må det gjøres et stort arbeid på mange områder, bl.a. innen karbonfangst og -lagring, men også innen utfasing av fossile energikilder i Norge og produksjonen av fornybar energi. Så snakket representanten Henriksen i sitt siste innlegg om ambisjoner. Ja, jeg skal notere meg kritikken fra Henriksen. Nå er det vel ikke sånn at det er ambisjoner som har vært fraværende i dette arbeidet opp gjennom årene. Det har vel heller vært tvert imot – vært motsatt. Jeg er, som jeg sa i mitt innlegg, opptatt av å gjøre dette arbeidet grundig for å skaffe i første omgang regjeringen og så Stortinget et tilstrekkelig godt beslutningsgrunnlag for den videre prosessen med dette. Derfor har vi også satt i gang disse idéstudiene som vi vil motta rapport på i begynnelsen av mai, og som Stortinget vil bli orientert om senest i forbindelse med statsbudsjettet for neste år. Så er jeg helt enig i det representanten Henriksen sier: Det som virkelig vil bidra til å vise at vi faktisk får ned kostnaden, er selvfølgelig ikke PowerPoint-presentasjoner, men det er at vi faktisk realiserer fullskala karbonfangstanlegg, enten i Norge eller andre steder rundt oss. Det er det som vil åpne for industrielle muligheter for norske leverandører, og det er det som på sikt har mest å si for å redusere karbonutslippene og klimagassutslippene. Jeg var gjennom dette i mitt innlegg. Vi har veldig få utslippspunkter i Norge som er veldig godt egnet for karbonfangst og -lagring. Det er ingen tvil om at ved en framtidig utbygging av rikgassfeltene på norsk sokkel, så er karbonfangst og -lagring høyst aktuelt. Når det gjelder røykgassutslipp, er det sånn at det er veldig få utslippspunkter, men vi jobber som sagt videre med å identifisere mulighetene i den idéstudien som Gassnova nå i samarbeid med Oljedirektoratet og Gassco jobber med. Så ser vi på mulighetene for å identifisere eventuelle muligheter i Norge, og det vil Stortinget bli behørig informert om fram mot statsbudsjettet for 2016.
Inge Ryan nevnte lederlønninger. Da er mitt første spørsmål: Er det ikke slik å forstå at Regjeringen, hvor SV er medlem, ikke har gjort noen forsøk på å begrense lederlønnsutviklingen i staten i forbindelse med lønnsoppgjørene, men at det tvert imot er blitt stadig flere av lederne som er gått over på personlige lederlønnsavtaler? Hvor er da sammenhengen i det han sier? Så sier Inge Ryan at SV går inn for en moderat lønnsutvikling. Kan han vennligst bekrefte at for 2008 ønsker ikke SV en lønnsutvikling i det hele tatt, men et nulloppgjør for regjeringsmedlemmer og statsråder? Når man snakker om et moderat lønnsoppgjør og et kronetillegg istedenfor et prosentuelt tillegg, hvilket kronetillegg eller hvilken gruppe med andre lønnsmottakere er det SV ønsker at vi stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer skal ta utgangspunkt i? Hvilket kronebeløp fra 2008-oppgjøret er det han har i tankene?
Statsråden sa i sitt innlegg at petroleumssektoren har stor betydning for Norge. Jeg er selvfølgelig enig i det. Derfor må vi hele tiden fokusere på sokkelens konkurransekraft. Vi må ikke bli blendet av høye oljepriser. Disse er like høye over hele verden, og gir på ingen måte norsk sokkel noen fortrinn, kanskje snarere tvert imot. Konkraft kom for en tid tilbake med en rapport som viste hvordan man kunne få på plass lønnsomhet i mindre marginale felt, samt øke ressursutnyttelsen i eksisterende felt i sluttfasen. Regjeringen viste dessverre liten interesse for disse grep. Jeg vil derfor spørre statsråden om hun nå vil børste støv av denne rapporten, lese den på nytt og foreslå de nødvendige grep for å sikre at norsk sokkel fortsatt skal være et interessant område for de internasjonale oljeselskapene.
Eg har sett meg inn i akkurat den forskinga og sett nærmare på ho. Der er det nokre interessante funn. Det er òg riktig at det er eit hovudbilete av at mange av dei måla som ein skulle ha forska på, ikkje er nådde, og at det i tillegg er andre ting enn fritaket som har hatt betydning for resultata. Men først og fremst meiner eg at det i denne samanhengen er eit for smalt grunnlag for ei så stor avgjerd. Så er eg einig i at vi treng å gå vidare med å styrkje norskopplæringa generelt i Noreg, og at vi har særlege utfordringar når det gjeld å styrkje opplæringa både i hovudmålet nynorsk og i sidemålet nynorsk, fordi nynorsk er mest pressa av dei to skriftspråka. Men det eg ikkje forstår, er kvifor mindre kunnskap i skriftleg sidemål, i dette tilfellet nynorsk, etter Høgres meining skulle føre til meir positive haldningar, når det på nesten ingen andre felt er slik. Det saknar eg eit svar på.
Regjeringen ser løsningene på den økonomiske krisen som også en viktig mulighet for å løse miljøkrisen. Derfor tenker man grønt i forhold til en kriseløsning, og derfor vil det være viktig ikke å glemme at vi har en miljøkrise når vi nå skal innrette tiltakene i krisepakken i forbindelse med den økonomiske krisen. La nå det være svar på en av utfordringene fra representanten. Når det gjelder forholdene på spesielle steder, hvor de driver med viktig teknologisk utvikling og miljøforskning, følger vi selvfølgelig nøye med, både på det som skjer på Svalbard, som er en meget viktig forskningsplattform for Norge, og det som skjer i viktige universitetsmiljøer. Men her kan representanten være overbevist om at vi klarer å få til både en styrking av mulighetene for en teknologisk utvikling og samtidig en styrking av forskningen på det alternative, for begge deler er viktig. Vi må tenke alternativt, og vi må ha forskningsmiljøer.