mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Jeg vil minne representanten Ingalill Olsen om følgende: Det bor folk andre plasser enn i Finnmark, det fiskes andre plasser enn i Finnmark – det bor folk langs hele kysten, vi bearbeider fisk langs hele kysten, og vi har fortsatt tenkt å bo der. Det høres ut som om hele norsk fiskerinæring kun dreier seg om Finnmark. Slik er det faktisk ikke. Jeg regner med at representanten Ingalill Olsen aksepterer at også andre samfunn i Norge lever av å bearbeide fisk og er avhengig av råstoff for å kunne klare seg der. Jeg vil bare prøve å avklare et par åpenbare misforståelser hos representanten Ingalill Olsen. Det foreligger ingenting i det forslaget som er til behandling som er knyttet til at Høyre og Fremskrittspartiet vil innføre flere industrikvoter. Det foreligger et forslag der man ber regjeringen vurdere et slikt forslag. Nok en gang hører vi representanter fra regjeringspartiene snakke om Svein Ludvigsen. I 2005 fikk vi et regjeringsskifte – i 2005! Hvor lenge skal man klare å skylde på tidligere statsråder? Før i dag har vi til og med hørt at man har skyldt på fiskeriministre 30 år tilbake i tid. Vi har et rød-grønt flertall, nå må man begynne å bruke det flertallet hvis man er så uenig, istedenfor å skylde på tidligere regjeringer. Man kunne kanskje akseptert det etter ett år, etter to år, ja kanskje til nød etter tre år, men etter sju år burde man i hvert fall kunne klare å få politikken i sin egen retning. Etter å ha hørt debatten skulle man tro at det ville vært enstemmighet for det forslaget som er fremmet, for forslaget dreier seg om å be regjeringen fremme en sak for Stortinget der man gjennomgår leveringsforpliktelsene. Det har alle partier sagt. Noen sier at de brytes, ikke lovmessig – det er jeg veldig glad for at statsråden har slått fast – men så kommer representanten fra Finnmark og dundrer løs og skaper nok en gang tvil om hvorvidt man bryter dem eller ikke. I tillegg sier hun at intensjonen er viktigere enn jusen. Jusen tas ut fra de lover og forskrifter som Stortinget og regjeringen gir. Det er det som er jus, den skal tolke lover. Nå må statsråden gå på talerstolen og slå fast om leveringsforpliktelsene er brutt eller ikke. Mener statsråden at intensjonen ikke er fulgt opp, slik at hun vil fremme forslag om å stramme det inn, ja da er det på tide at vi får høre det.
Venstre skriver i sine merknader at det er behov for flere midler både til medisinsk og arbeidsrettet rehabilitering. Dette støtter Fremskrittspartiet, som også ønsker økt satsing på rehabilitering. Samtidig tror Fremskrittspartiet at ved å øke satsingen på rehabilitering, vil også utbetalingene av rehabiliteringspenger gå ned. Denne posten har Venstre derimot styrket med 55 mill. kr. Jeg ønsker å høre hva Venstre egentlig mener om rehabilitering?
Regjeringen er en ivrig tilhenger av å fullføre WTO-forhandlingene fram mot en avtale som kan gagne verdens fattige. Men jeg undrer meg over at Fremskrittspartiet kaller det et sammensurium å gi et riktig bilde av deres egen politikk. Det er jo ikke vi andre, det er Fremskrittspartiet som sier at det er usikkerhet om klimaendring, mens hele resten av verden sier at dette er et av vår tids største problemer, som vi må gjøre noe med. Man har i USA i dag en situasjon hvor to presidentkandidater stiller som opposisjonskandidater - McCain og Obama er jo begge opposisjonskandidater mot den rådende politikken i Washington, den som har spilt fallitt. Det er ingen i USA av noen betydning, med unntak av noen små tenketanker som Fremskrittspartiet åpenbart knytter seg opp mot, som overhodet oppfatter noe annet enn at Bush- politikken har spilt fallitt både når det gjelder klimaendring og når det gjelder kontroll med markedskreftene. Derfor er både McCain og Obama opposisjonskandidater mot Bush. Fremskrittspartiet er på linje med Bush.
Nå svarte statsråden avslutningsvis på det jeg egentlig lurte på: Når vil regjeringen legge fram en sak som gjelder den skattemessige forskjellsbehandlingen av enkeltpersonforetak og små bedrifter? Men det statsråden ikke svarte på, og som jeg etterlyste i mitt innlegg, var spørsmålet om revisorplikt for små bedrifter. Jeg tror det for noen år siden, i hvert fall for en god stund siden, var et utvalg som så på dette. Jeg vil derfor se det som naturlig at det blir forelagt en sak for Stortinget om dette, som berører veldig mange små bedrifter.
Jeg takker for svaret, men jeg registrerer at statsministeren har skaffet seg rimelig stor fallhøyde både i forhold til egne løfter og ikke minst i forhold til de budsjettene som kreves for å oppfylle Sem-erklæringen, der det sies at satsingen på kollektivtrafikken skal økes med 1,5–2 milliarder kr. Bare for å ta igjen etterslepet fra årets budsjett må neste års budsjett opp på ca. 2,4 milliarder kr i investeringer i skinnegangen for at dette skal henge sammen. Er det slik at Regjeringen bevisst har lagt opp til at det skal være en slik kjempesatsing på slutten av denne perioden, eller skal det være slik som det også var i den forrige fireårsperioden, at man vedtok en plan, avgav noen flotte løfter, og så glemte hele saken, lot planverket bare ligge der, og lot hvert enkelt budsjett få lov å tale for seg? Svaret har vi nå fått fra Jernbaneverket, at det siste kommer til å resultere i nedlegging, rett og slett av sikkerhetsårsaker.
Det er helt riktig, som det blir sagt, at vi i forrige periode tok til orde for å øke avskrivningssatsene. Vi har nå laget en Soria Moria-erklæring, der det ikke ble en del. Men vi fikk til veldig mye annen bra næringspolitikk i Soria Moria-erklæringa, og vi er veldig godt fornøyd med den totale næringspolitikken som Regjeringa fører. SkatteFUNN går videre, vi har fått til en god del gjennom Innovasjon Norge og såkornfond, og det er også kommet et nytt fond, som er etablert i Trondheim, som er oppe og går. Jeg kan ikke love at endring i avskrivningssatsene blir en del av den pakken. Grunnen til det er at den pakken ikke er klar. Det jobbes intenst i Regjeringa for å komme opp med noe i månedsskiftet januar/februar. Jeg kan ikke love noe om hva som kommer i den pakken.
Det burde egentlig være grenser for hva man skulle la seg provosere av til å gå på talerstolen. Men jeg må likevel få si til representanten Dahl, som i den ene setningen beskylder andre for å tolke som en viss person leser en viss bok, og som i neste setning tydeligvis har ustyrtelig mye større kunnskaper om Arbeiderpartiets og SVs intensjoner bak de forslagene vi legger inn enn det Arbeiderpartiet og SV har redegjort for: Det blir rett og slett litt merkelig. Når det gjelder boplikten og eventuelle krokodilletårer fra SV fordi vi faktisk ønsker at kommunene skal få støtte til å ivareta denne ordningen på en god måte og få juridisk støtte som gjør det mulig for kommunene å bruke boplikten som instrument, så registrerer jeg at representanten Dahl går hardt ut mot denne reguleringsordningen. Men representanten Dahl er vel klar over at han også går hardt ut mot den regjeringen vi har, som faktisk ønsker å bevare boplikten som et virkemiddel? Representanten Dahl må gjerne kalle det krokodilletårer. Men vi i SV ønsker i hvert fall at når vi først har reguleringer på dette området, må vi sørge for at kommunene får mulighet til å sørge for likhet for loven og får mulighet til faktisk å bruke dette instrumentet som Stortinget har ønsket å gi dem, og at det ikke bare blir en papirbestemmelse der de med muligheter til å kjøpe seg hjelp fra ressurssterke advokater, får det som de vil.
Alle barn som kommer til Norge, har – uansett oppholdsstatus – og skal ha den hjelpen de trenger, hvis de trenger hjelp fra barnevernet. Men alle barn som kommer til Norge, trenger ikke å være barnevernsbarn. Der er jeg helt enig med statsministeren: Alle barn eller all ungdom skal ikke være under barnevernet. Stortinget vedtok i 2009 at de under 15 år skal få en ekstra oppfølging fra barnevernet. Det er et ansvar som vi nå tar, og vi har altså økt budsjettene til dette. Så er det sånn at når de barna som bor i asylmottak, kommer ut i kommunene, er det det kommunale barnevernet der ute i kommunene som har et ekstra ansvar for å følge opp alle barn. Det er det viktig at barnevernet er klar over. Derfor jobber vi også opp mot kommunene. Vi har sendt brev om at kommunene må være klar over at både barn som bor i omsorgssenter, barn som bor på asylmottak, og barn som bor på vanlig mottak sammen med sine foreldre, har krav på de samme barnevernstjenester som andre barn.
Jeg vil igjen tilbake til Brasil-milliarden. Det som er skjedd, og som statsråden for så vidt også bekrefter her i dag, er at det avskoges fortsatt i Brasil. Det vil si at det samlede volum på den tropiske regnskogen i Brasil er nå mindre enn noensinne. Dette ønsker den brasilianske regjeringen å gjøre noe med. De ønsker ytterligere fortgang i avskogingen av Brasil ved å gjennomføre lovendringer som gjøre det enklere å få tillatelse til å gjennomføre store avskogingsprosjekter. Det blir møtt av en norsk statsråd som dukker opp og plutselig har 1 mrd. kr, som foræres som en gave til en regjering som har den atferden jeg nettopp beskrev. Hvorledes tror statsråden at regjeringen i Brasil forestiller seg at denne milliarden er begrunnet?
Representanten Aasland sa at det gikk mot slutten av debatten, men når jeg ser på forsamlingen nå, frykter jeg at den kommer til å vare én time til. Representanten Klungland har ankommet. Ja, to ganger har vi fremmet dette forslaget. Vi fremmer det én gang i år, fordi det er et knakende godt forslag, som absolutt burde fått flertall. Og inntil flertallet i salen forstår det, vil vi fortsette å fremme det. Det er ikke vanskelig for Regjeringen å si at de skal legge fram en energipolitisk handlingsplan. Det er ingenting her som binder Regjeringen til noen virkemidler. Det vi etterspør, er at en legger kortene på bordet, slik at vi sammen, i Stortinget, kan sette oss ned og si hvordan norsk energipolitikk bør være i årene framover, for å løse de utfordringene vi vet er der. Vi har fremmet forslaget to ganger. Regjeringen har ikke fremmet noen forslag som alternativ. Så etterlyser representanten Aasland våre forslag for å møte dette. Da håper jeg at representanten Aasland setter seg ned og noterer godt, eventuelt kan han ta fram gamle innstillinger og se på forslag fra mindretallet, som altså ikke har fått Regjeringens støtte. Der vil han kunne finne forslag, interpellasjoner og spørsmål som går på thorium, CO2-verdikjede, grønne sertifikater, som går på at grensen for småkraftverk skal være på 3 MW og ikke på 1 MW, at en skal ha lokal behandling av saker om småkraftverk istedenfor at NVE skal gjøre alt, og at en skal ha en samlet plan for vindkraft. I dag har vi fremmet representantforslag om at en ikke skal tvinge kommuner til å ha vindkraft mot sin vilje. Vi har sagt at man skal ta opp på nytt avslåtte søknader om utbygging av vannkraft, vi har sagt at en ikke skal verne Vefsna, vi har sagt at en skal gi støtte til opprustning og utvidelse av eksisterende vannkraftanlegg, osv. Hvis representanten Aasland ikke har fått med seg noen av disse forslagene, men sier at forslaget i dagens innstilling er det eneste forslaget opposisjonen har fremmet, samlet eller hver for seg, må jeg nesten spørre om representanten har vært til stede under komitebehandlingene det siste halvannet året. Jeg kan godt sende en skriftlig liste til representanten, hvis han trenger det, så har han det til neste debatt.
Når man leser Fremskrittspartiets budsjett, ser man at de vil omtrent halvere støtten til norsk landbruk. Mitt spørsmål til representanten Hedstrøm blir: Har man i Fremskrittspartiet gjort noen konsekvensvurderinger av hva det vil føre til å halvere støtten til norsk landbruk? Jeg glemmer ikke da komiteen var på reise i Finnmark i høst, da Hedstrøm i Tanadalen holdt en flammende tale om hvor viktig det var med arktisk landbruk, samtidig som han åpnet et nytt kaldfjøs i Tanadalen. Tror representanten Hedstrøm virkelig at det er mulig å holde slike flammende taler og åpne nye fjøs i Tanadalen med Fremskrittspartiets landbrukspolitikk?
Representanten Johnsen frå Høgre held fram i same gata som Framstegspartiet begynte på og delvis òg Arbeiderpartiet var inne på – altså kolkraftkameratane, som ein gjerne kan kalla dei. Det er dei som ikkje vil vera med på nokon tiltak for å gjera noko med forbruksveksten. Det er dei tre partia som er sentrale i denne salen og som har fleirtal, og bl.a. representanten Johnsen frå Høgre er med på å pressa den litt vaklande sentrumsregjeringa for å få vekk dei tiltaka denne regjeringa måtte ha for å dempa veksten. Så utfordringa til dette ligg ikkje hjå SV i det heile. Den ligg hjå dei tre partia som stadig vekk i viktige energi- og miljøsaker heng i hop. Der ligg hovudproblemet i denne saka. Det veit òg representanten Johnsen, for dette spelet kan han frå før, frå andre delar av Noreg. Så til dette med vindmøller som stadig vekk blir trekt fram. Nå veit ikkje eg om hotelldirektør Johnsen er bekymra for at det skal koma vindmøllepark i nærleiken av hotellet på Sola strand. Om det er slik, trur eg han skal ta den bekymringa ganske roleg. Det er klart at det ikkje passar inn med vindmøller alle stader. Det er heilt opplagt. Eg har aldri sagt, og kjem heller aldri til å seia, at ein skal dekka dette forbruket med vindmøller. Tvert imot har eg gjentatte gonger her i dag sagt at me må dempa veksten. Me må sørgja for å få tiltak som får ned veksten, og så må me laga ein tiltakskjede på det. Då kan vindmøller vera ein bitteliten liten del, men ikkje så stor som Jan Johnsen forsøker å gjera det til for å latterleggjera eit alternativt standpunkt.
For det første har jeg lyst til å undersøke om jeg hørte rett, da jeg hørte representanten Pollestad på talerstolen, for han mente at de reglene som vi foreslår her i dag, ikke er gode nok og viser seg ikke å kunne fungere godt nok. Hva er det med de reglene som ikke er godt nok, og som ikke vil fungere godt nok? Han viser også til EU-regelverk. Det synes jeg er en interessant innfallsvinkel – at Senterpartiet nesten beskytter seg bak EU-regelverket for å gjøre fornuftige, kloke og nasjonale lovendringer. I så fall er det en ny politikk fra Senterpartiet. Hvis jeg hørte riktig når det gjelder EU, lurer jeg på hvilke forslag vi har fremmet som eventuelt er i strid med EU-regelverket. Jeg klarer ikke helt å se for meg det. Så er jeg også litt glad for at statsråden, som er et eller annet sted i salen, presiserer at om vi lovfester dette, vil det ikke skade og svekke permitteringsinstituttet, som Arbeiderpartiets hovedtalsmann sa det ville gjøre. Det synes jeg er en nyttig og grei avklaring. Jeg håper også at Arbeiderpartiet i ettertid er såpass ærlig overfor seg selv og sine politiske motstandere at de bruker en og samme retorikk – at de blir enig med seg selv om hva som er gjeldende på dette området. Så har jeg fortsatt ikke fått klarhet i de spørsmålene jeg stilte i mitt hovedinnlegg. Jeg regner med at jeg ikke får noe svar på dem heller. Men når man går så høyt ut og sier fra talerstolen og i innstillingen at det vil svekke permitteringsinstituttet og at det vil føre til et dårligere bedriftsdemokrati, synes jeg med respekt å melde at man burde være tydeligere og komme med klare svar tilbake og presisere hva det er som er uhensiktsmessig med de forslagene vi nå fremmer, og på hvilken måte det vil svekke permitteringsinstituttet. Eller var det bare en floskel som man brukte fra denne talerstolen, fordi man har fått det på argumentasjonslisten sin fra en del folk man har kontakt med i LO? Jeg synes det derfor var en nyttig presisering fra statsråden. Men det hadde vært veldig greit å utfordre Arbeiderpartiet på det, slik at man iallfall ikke bare slenger fra seg slike påstander uten i det minste å kunne gjøre rede for dem.
Torstein Rudihagen siterte Skriften, og en av de klareste tingene i Skriften er at Vårherre gleder seg storligen over syndere som omvender seg. Det gir mye større glede enn de som har hatt en konstant kurs. Derfor skal vi alle glede oss over Fremskrittspartiets stadige tilnærming til nye posisjoner. Så får vi heller gi tilgivelse for at det bare er noen få år siden man mente at George Bush burde få fredsprisen, eller at det med klima var noe som SV hadde funnet på for å vinne stemmer. La oss bare glemme det og se på det nåværende Fremskrittspartiet og glede oss over at Solvik-Olsen kanskje kan konsolidere partiet på en ny og mye bedre kurs for Norge. Jeg har lyst til å ta tak i Erna Solbergs innlegg, for der var det viktige ting som vi alle bør tenke på videre. Hun trakk fram behovet for en tidslinje. Det er og blir veldig viktig. København må ikke bare gjennomføre en viktig omfattende avtale, men avtalen må også inneholde forpliktelser for hvordan den skal bli folkerettslig i 2010, og København bør trekke opp hvordan man videre skal ta skrittene for å nå målet om 2 °C, som ikke er mulig å oppnå i København slik sitsen nå er. Det legges f.eks. opp til en stor konferanse om såkalt «Rio-plus-20» i Brasil i 2012. Det kan være én anledning hvor temaet om grønn økonomi vil være et fokus, men det kan også være andre. Hun trakk også opp behovet for å diskutere hvordan vi kommer videre på miljøteknologi. Som jeg har sagt i Stortinget og mange andre steder mange ganger, miljøteknologi er og blir selve det mest grunnleggende svaret på klimatrusselen. Vi klarer ikke å håndtere klimaendringen uten en teknologisk revolusjon. Jeg vil innby til dialog med Høyre om hvordan vi får til en bedre styring av markedet, for grunnen til, Solvik-Olsen har rett i det, at Norge er et mer lavkarbonsamfunn på en del områder enn andre, vi har bedre teknologi, er jo nettopp at vi har hatt bedre offentlig styring med markedet i Norge enn man har hatt i andre land, og vi bør diskutere hvordan vi får til den rette styringen over tid, slik at vi kan få bedre miljøteknologi. Vi bør også diskutere hvordan det offentlige og private kan samarbeide om pilotprosjekter. Det er ikke alltid lett å velge ut hvilke teknologier som har framtidens muligheter i seg, men vi må finne brede, omfattende ordninger, slik at vi får drevet fram den nye teknologien raskere. Jeg synes Erna Solbergs innlegg var konstruktivt, så la oss samarbeide videre om det. Til slutt vil jeg si at vi alle har en utfordring med tanke på at en fjerdedel av folket ikke tror på klimaendring. Det gjør det til sjuende og sist vanskelig å drive fram en rask nok politikk på dette området i Norge. Det må vi gjøre ved å få tydeligere fram for folk at det ikke er temperaturen i seg selv som er det problematiske, vi ville vel alle, bortsett fra skientusiaster, ha gledet oss over at det ble fire grader varmere ute i Oslos gater i dag. Men det er jo temperaturendringenes betydning for alt det andre som er farlig: større helseproblemer, flere naturkatastrofer, mer omfattende tørke. Det er dette vi må få fram.
Venstre ynder å fremstille seg som et liberalt parti, som skal være små og mellomstore bedrifters beste venn, som skal gjøre en jobb med skjemaveldet osv., og ønsker lavere skatter og avgifter og offentlige inngrep. Nå har man sittet i regjering en stund og ikke oppnådd særlig mye i praksis på det området. Men når det gjelder distriktspolitikken og landbrukspolitikken, har i hvert fall jeg problemer med i praktisk politikk å se noen forskjell på Senterpartiet og Venstre. Man støtter opp om den tradisjonelle distriktstankegangen og landbrukstankegangen, og det er mest lettvint å la tingene gå som før. Når det blir en vanlig akseptert måte å styre et land på, så blir problemene på sikt negative som en helhet, og det er den situasjonen norsk landbruk er oppe i nå. Jeg må si det er merkelig at ikke Venstre kan slutte seg til flertallet, Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, som ønsker lavere matvarepriser. Det er ikke noen motstrid mellom lavere matvarepriser og en god kvalitet. I år vil vi dumpe ca. 19 000 tonn prima norske matvarer i verdensmarkedet, svinekjøtt helt ned til 3 kr pr. kg og storfekjøtt til 7-8 kr pr. kg, men jeg tror faktisk også at vi dumper noe saue- og lammekjøtt i disse ulvetider. Ved nyttår vil Regjeringen få et enormt problem. Hvordan skal man møte den kjempestore overproduksjonen som skjer i Norge, når det fra neste år ikke blir mulig etter WTO-reglene å dumpe slike kolossale mengder med prima norske kjøttvarer i utlandet? Jeg regner med at et ansvarlig regjeringsparti som Venstre har løsninger og konseptet på hvordan man skal møte dette, slik at det norske matvaremarkedet ikke renner over av matvarer, som man ikke kan gjøre noe med fordi man ikke ønsker å la markedet fungere.
La meg begynne med to ting som ikke er belyst. Det ene er en merknad fra regjeringspartiene som sår tvil om hvorvidt det er mulig å gjøre endringer i anbudsregler, i anbudskonkurranse, i kontrakt. Det har vi undersøkt. Konklusjonene vi har fått, gjør at vi overhodet ikke tviler på at det er fullt mulig. Det er fullt mulig å gjøre de avgrensninger og presiseringer som er gjort mellom Kystverket om Mammoet tidligere, og som de faktisk har fått kritikk for av fagstatsråden. Det er også fullt mulig å forhandle seg frem til en prisgaranti, så innvendingen fra regjeringspartiene om at anbudsreglementet setter grenser, mener vi er feil. Kort til representanten Bratli, som mener at dette er et politisk spill. Vi minner kort om at Stortinget har både rett og plikt til å opplyse saker. Det gjør vi i denne saken. Vi gjorde det i denne saken i 2007, og det har vi også gjort nå. Vi har hatt en åpen høring i Stortinget. Vi har fått frem ny og viktig informasjon som trekker i tvil de sterke og bastante konklusjonene som er kommet i KS2-rapporten. Så til slutt min oppsummering: Tvilen som videreføres her i dag, er i hovedsak basert på to ting. Det ene er at regjeringen skriftlig sier at den skal utrede konsept, og da er altså tildekking og delvis tildekking med som mulige konsept. Det skal utredes før man bestemmer seg for hvilket konsept og hvilken løsning man skal velge. Så til det som overhodet ikke er kommentert, så vidt jeg har registrert – verken fra statsråden eller fra regjeringspartiene – altså trioen styring, risiko og kostnad. Hva er akseptabelt med tanke på styring, risiko og kostnad? Det ligger jo en enorm begrensning her. Uten at man presiserer hva som ligger i denne uttalelsen, er det en reservasjon som i ytterste konsekvens gjør at vi kommer tilbake til nullalternativet. Ingenting skjer – det koster ingenting. Man kan bare la skitten ligge. Det koster absolutt ingenting. Men det jeg mener både lokalbefolkningen på Fedje, befolkningen på Vestlandet og de som er opptatt av Norges anseelse som fiskeri- og miljønasjon, har rett til å få en avklaring av, er regjeringens og statsrådens egen bruk av disse begrepene. Hva innebærer denne reservasjonen som ligger i saken, om at man må finne en løsning som er akseptabel med tanke på styring, risiko og kostnader? Dette, sammen med det første punktet, nemlig at det er utredning som skal velge konsept og løsning – ikke regjeringen selv – er med på å skape forsterket usikkerhet om denne saken. Det er det opposisjonen beklager, og det er derfor man burde velge en annen vei, nemlig å gjennomføre en fullt ut brukbar, sikker, økonomisk hevingsløsning.