mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Vi har rovviltdebatter ca. én gang i måneden, eller hver fjortende dag, i Stortinget. Det er ikke lenge siden det ble gjort uttrykkelig klart – vi hadde en lang debatt om dette – at vi skal komme tilbake med målsettinger for ynglende ulv og bjørn til Stortinget, og selvfølgelig vil Høyre bli invitert – Fremskrittspartiet også – til å diskutere det for å komme til et forlik om det. Som et ledd i det vil vi selvsagt prøve å innhente mest mulig informasjon om hvilke revir som eksisterer, og maksimal kunnskap om hva som er den faktiske situasjonen. Vi kan ikke basere det på et hvilket som helst avisoppslag om at det kanskje kan tenkes å være et revir et sted. Vi er helt avhengige av at den gode forvaltningen, den store kunnskapsbase vi har, innhenter en best mulig informasjon. Så bygger vi på det, og så kommer vi tilbake til Stortinget med dette.
Nei, det vil ikke være annerledes enn i dag i betydelig grad. For i dag er det jo sånn at hvis man driver med stordriftsfordeler, vil man jo miste mye av tilskuddene, fordi de er strukturert sånn at man får mer støtte per ku hvis man har få kyr, enn hvis man har mange. Det betyr at denne endringen vil jo ikke gjøre at et storkonsern slik det ligger i kortene fra spørreren her – vil ha noe incentiv til plutselig nå å komme inn i det norske markedet. Denne endringen gjør det mer fornuftig for de små og mindre bøndene som har drevet med melk, å gå over til f.eks. å drive med sau. Ved å ha to ulike enheter vil de kunne få tilskudd for den kvoten de har i en samdrift, samtidig som de også får tilskudd til det de driver med separat, f.eks. sau. Det viktige her er at man ikke skal kunne få tilskudd man ikke har rett til, og da handler det om hvorvidt man har driftsfordeler ved at man driver sammen med noen. Så lenge man har separate enheter, vil man altså ikke tjene på det.
Jeg har et spørsmål til landbruksministeren: «Prisen på samlemelk fra TINE Norske Meierier, brukt til gulost, utregnes etter utsalgspris på representantvaren, halvkilos pakninger av Norvegiaost. På bakgrunn av en omfattende undersøkelse mener Synnøve Finden at Tine dumper osteprisene. Gjennom å øke prisen på representantvaren, men senke prisen ellers, opprettholdes et høyt prisnivå for konkurrenter. Mener statsråden dette er måten å håndtere utjevningsordningen på?»
Jeg er godt fornøyd med at man har det i fokus. Jeg syns det er veldig prisverdig at statsråden er opptatt av trafikksikkerhet i dette tilfellet. Generelt vil jeg si at det er viktig å få mer av godstransporten over på Nordlandsbanen i stedet for at man skal kjøre trailere på svært dårlige veier som ikke er beregnet for den type transport. Veiene kan nok være bra for privatbiler, men de svære vogntogene er egentlig ikke veiene beregnet for. Derfor har vi en enormt høy ulykkesfrekvens på den strekninga det her er snakk om. Men fokus på trafikksikkerhet setter jeg pris på. Men når det gjelder propangass, har vi en dimensjon i tillegg: Det er ikke bare sjølve ulykken som kan bli katastrofal, men dersom det skjer i nærheten av bebyggelse, kan det få dimensjoner langt utover det. Så jeg oppfordrer igjen statsråden til å ha en dialog med NSB for å få fortgang i arbeidet med å få gassen over på jernbane.
Jeg skal få stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Norsk kommunesektor er preget av rigide kommunale monopoler. Den kommunale etatsstrukturen er lite tidsmessig, og er i sin nåværende form lite egnet for omstillingsarbeid og effektiviseringstiltak. De fleste tjenesteytende kommunale etater bør derfor omorganiseres og fristilles for så å kunne bli eksponert for konkurranse på pris og kvalitet fra private tilbydere. Er økt konkurranseeksponering en omstillingsstrategi som er aktuell å anvende i Regjeringens varslede arbeid med fornyelse av den offentlige sektor?»
Det var for så vidt litt interessant å høre siste innlegg fra representanten Øye med karakteristikker av de forskjellige innleggene. Nå er vel ikke dette noen Idol-konkurranse eller lignende. Så det den enkelte har sagt, får vel den enkelte stå for. Jeg mener det jeg sa i innlegget mitt, at Forsvaret er i en kritisk situasjon. Når forsvarssjefen sier at hvis vi ikke øker budsjettene, må vi legge ned noe, så gjenspeiler vel det hvilken situasjon Forsvaret er i. Det håper jeg representanten Øye på en måte tar til seg – det er f.eks. bare å lese «Norges Forsvar». For øvrig synes jeg det er litt synd at ikke flere av oss prater mer om de jentene og guttene som er i utenlandsoppdrag. Det har vært sagt litt om det, selvfølgelig. Vi har altså personell som reiser ut for å bevare verdensfreden med livet som innsats, og det er ikke er nok sikkerhetsutstyr til dem. Det er bl.a. mangel på pansrede kjøretøyer og skuddsikre vester. Og når det ikke er noe sted soldatene kan møtes når de kommer tilbake, når det ikke er nok ettervern, når de økonomiske rettigheter ikke er til stede – selv om det har vært en økning fra 4 G til 10 G, som vi fikk høre her i stad – er det ganske mye å se på her. Så jeg hadde håpet at flere kunne prate litt mer om det.
Statsråden innledet med å si at hun hadde den oppfatningen at man i Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har en frykt for de to bokstavene som heter AS, og at man prinsipielt var imot eller svært skeptisk til AS-formen generelt. Det er jo ikke tilfellet. Det er svært mange områder innenfor både transport og samferdsel som egner seg til å være organisert i aksjeselskapsform. Men når det gjelder infrastruktur, altså det som man har bygd opp her over generasjoner – veier, kaier, havner, og på andre områder sykehus og skoler – så er vi av den oppfatning at det ikke er egnet for aksjeselskapsformen. Det er ikke egnet til at forretningsmessig drift skal være hovedmålsettingen med virksomheten. Så her har vi et ulikt politisk syn. Og det får vi leve med. Men det var ikke det jeg skulle spørre om. Det var noe helt annet. Og det gjelder det som går på NSBs eiendeler, som nå skal inn i det nye AS. I forbindelse med det vil jeg spørre om forholdet til jernbanestasjonene. Komiteen har tidligere blitt orientert om at man forberedte overdragelse av jernbanestasjonene til Jernbaneverket, og at Jernbaneverket skulle utvikle dem til såkalte skysstasjoner, altså knutepunkt for reisende. Det er et viktig spørsmål. Jeg vil altså spørre statsråden om jernbanestasjonene vil bli overført til Jernbaneverket før omdanningen til AS.
Statsråden har helt rett i at det er forslag om å sette i gang mange nye prosjekter i denne proposisjonen. Men jeg lurer på om statsråden har reflektert over at ingen av de prosjektene er knyttet til jernbane eller kollektivtrafikk. Jeg vil altså spørre: Er det betegnende for den samlede samferdselspolitikken som denne regjeringen står for? Og så vil jeg også bruke anledningen til å gjenta spørsmålet fra Oddbjørg Ausdal Starrfelt: Er det slik at det å legge ned det samlede nattogtilbudet i Norge er å betrakte som en detalj?
Ja, vi har en sterk tro, men det er jo spørsmål om hva vi tror på! Det er for så vidt ikke det viktige i denne saken. Jeg hadde håpet at Sortevik registrerte min innledning, der jeg la veldig vekt på Kirkens rolle i et historisk perspektiv. Vi tar konsekvensene av det og er innstilt på å være med på å finansiere denne delen, samtidig som vi også finansierer andre tros- og livssynssamfunn – det må jeg understreke gang på gang! Det blir så mange rare begreper. Dette med utvanning – utvannet i forhold til hva? Det er overhodet ikke noen utvanning i forhold til noe som helst. Dette handler om å gjøre opplegget bedre – gjøre det annerledes enn det som Regjeringen har lagt opp til, og samtidig gjøre det vesentlig bedre. Så et begrep som «utvannet» kan vi ikke bruke i denne forbindelsen. Når det gjelder den økonomiske biten, regner jeg med at Fremskrittspartiet er enig med SV og de andre partiene i at det er i de årlige budsjettene vi skal legge inn penger til dette. Så får vi se hva resultatet av det blir. For øvrig er det tydeligvis slik at regjeringspartiene søker mot Fremskrittspartiet når det gjelder økonomien. Så får vi se om det blir vanlig og hvor mye penger det blir til dette da.
Jeg er glad for at vi har en regjering som satser på bygg innenfor universitets- og høyskolesektoren, både når det gjelder bygg det skal undervises i, og studentboliger som studentene skal bo i. Det er en lang kø av uløste oppgaver innenfor sektoren. Vi er godt i gang med å gjennomføre de byggene som står på den prioriterte listen. Man vil hele tiden følge situasjonen med henblikk på sektorens behov for nye bygg. Men dette er også et budsjettmessig spørsmål, og vi vil komme tilbake til det. Men vi har som sagt, en prioritert liste over bygg som altfor lenge har stått på vent for å få de bevilgningene som det er behov for.
Nå ligger budsjettet i Stortinget, og det er med utgangspunkt i kontakten mellom meg og departementet og den rød-grønne fraksjonen vi diskuterer å imøtekomme en løsning for Kongshaug som tar utgangspunkt i at det er lett å forstå at det kan være vanskelig å legge om dette fra nyttår.
Jeg registrerer at statsråden var mest opptatt av undertegnedes engasjement og temperament på talerstolen da hun skulle svare på replikken. Men det er kanskje sånn at når man ikke har gode svar, er det bedre å finne på noe annet enn å svare på det man faktisk blir spurt om. Jeg registrerer fortsatt at statsråden ikke vil svare ordentlig på hva som for Senterpartiet skal være et supplement til bompenger, hva som er hovedfinansieringskilden eller hvor grensen går for Senterpartiet. Det får jo være statsrådens utfordring, men jeg synes det er trist at verken partilederen eller statsråden vil være klar og tydelig på hvor grensen er for Senterpartiet når det gjelder bompengefinansiering. Så skjønner jeg at representanten Halleraker hører halvparten av hva som blir sagt. Det er kanskje fordi han ikke ønsker å høre resten. Man kan jo bare lukke ørene og håpe på at ingen svarer. Da må jeg bare få minne om at det representanten Sortevik sa, i tillegg til at han var kritisk til måten man finansierer dette på, var at dette er et godt og viktig prosjekt som Fremskrittspartiet støtter fullt og helt opp om – det var det med hvordan man har tenkt å flå bilistene som var Arne Sorteviks argumentasjon for hvorfor vi er kritiske til prosjektet med hensyn til finansieringsbiten. Men jeg skjønner for så vidt ut fra representanten Hallerakers debattinnlegg om bompenger og angrep på Fremskrittspartiet, at Høyre ikke lenger er så opptatt av bompenger, og at det er greit at bilistene betaler i overflod – på tross av at jeg trodde Høyre hadde noe i programmet sitt om at de var imot en del skatter og avgifter. For Fremskrittspartiet er dette en ren skattlegging. At SV er for bompenger, er heller ikke veldig overraskende. Til og med representanten Langeland har vært oppe på talerstolen her og sagt at vi må ha et hvileskjær i veiutbyggingen i dette landet. Da er det jo litt interessant å høre på representanten Lena Jensens innlegg. Hun er svært opptatt av at dette er et godt veiprosjekt, og dette er hun positiv til. Men at SV er for dobbeltbeskatning av bilistene, er ikke noen bombe – i hvert fall ikke for Fremskrittspartiet – når vi ser hvordan SV stemmer i denne sal. Skattlegging av bilister i stort monn er helt greit, og ikke minst er det greit å dobbeltbeskatte i form av bompengefinansiering. Så det er ikke veldig mye nytt i det. Men det er litt synd at det blir en sånn type debatt, for alle er enige, og jeg forstår ikke dem som sier at Fremskrittspartiet ikke er for dette prosjektet. Vi sier at vi ønsker å gå for dette prosjektet, og går helhjertet inn for det, men vi er altså imot måten å finansiere det på, fordi det er et statlig ansvar å finansiere denne typen prosjekter.
Takk for svaret. Men kan statsråden spesifisere om målet om 3 TWh står med et senere tidspunkt for innfrielse? Eller er det frafalt som følge av at en ikke klarte det i 2010? Hvilke signaler har Enova kommet med når det gjelder videre investeringsstøtte til vindkraft? Ønsker en fortsatt å klare 3 TWh på et senere tidspunkt? Og i så fall når? Eller er det prinsippet om «mest energi for pengene» som skal gjelde innenfor de teknologityper som Enova skal engasjere seg i? Jeg er innforstått med at Regjeringen mener at vannkraft ikke skal være med på det området, selv om jeg ønsker at det skal være det. Men jeg skal ikke ta den debatten her. Men spørsmålet er altså: Er det noen form for målsettinger rundt vindkraft som er tallfestet, og hva er årstallet for det?
Det er selvfølgelig opposisjonens jobb ikke til enhver tid å ta bølgen for Regjeringen og prise og hylle oss i alle sammenhenger, men jeg synes den kritikken som her rettes fra representanten Sanner, skyter langt over mål. Når vi legger fram vår tiltakspakke i slutten av januar, kommer vi til å være blant de første som foreslår omfattende tiltakspakker på toppen av et ekspansivt budsjett. Det er mye prat om tiltakspakker rundt omkring. Hvor konkret det har vært, er en helt annen sak. Før jul var den store bekymringen vår at finansieringen av bedriftene var i ferd med å tørke opp, og at bankene ikke fungerte. Vi har kommet med omfattende tiltak for det. Nå ser vi at det begynner å virke. Det har særlig betydning for bedriftene, for det var de som hadde problemer – selv lønnsomme prosjekter slet man med med hensyn til å få finansiering. Så det er nettopp hensynet til næringslivet og store og små bedrifter som har gjort at vi har rettet fokus mot at bankene skal fungere, at det skal være rom for rentenedgang. Nå ser vi at det har vi så langt klart å få til, men vi kommer til å ha flere utfordringer.
Sosialministeren har ved flere anledninger sagt at hun vil sørge for å fokusere på kvaliteten i pleie- og omsorgstjenestene, og gjentar det her i dag. Men det vi ser av handling, er at det åpnes for mer konkurranseutsetting og privatisering, mens Regjeringa og sosialministerens konkrete tiltak for å sikre kvaliteten lar vente på seg. Og dette haster. For sjøl om det blir gjort svært mye godt arbeid og mange eldre og pleietrengende får god omsorg og pleie i norske kommuner, er det fortsatt for mange rapporter om det motsatte. Og beskrivelsen av forholdene ved Risenga er dessverre bare en av mange. Mens dette skjer, er beskjeden og signalene fra Regjeringa til norske kommuner at de fortsatt må effektivisere, at de må konkurranseutsette mer og at de ansatte må løpe enda fortere. Det kan umulig bli god kvalitet av slikt. For SV er kvaliteten på den pleie og omsorg som den enkelte får, det aller viktigste. Alle skal være sikret et verdig liv, og dette kravet må regjering og storting stille til norske kommuner. Men SV er ikke med på å stille slike krav uten samtidig å sørge for at kommunene har mulighet og frihet til å skape denne kvaliteten. Regjeringspartiet Høyre, sosialministerens eget parti, har i den siste tida raljert over at SV ønsker større kommunal frihet samtidig som vi vil sette krav til kvalitet og standard på de tjenestene kommunene tilbyr, enten det gjelder barnehager, skoler eller det som er temaet her i dag, pleie og omsorg. For SV er det ingen motsetning i dette. Årsaken til det er at vi ønsker å gi kommunene en frihet som Høyre og Regjeringa ikke vil gi, nemlig den økonomiske friheten. Der Høyre vil gi kommunene sjølstyre og frihet til å forvalte knapphet og armod, vil SV gi kommunene frihet til å kunne tilby innbyggerne velferd og trygghet til alle ut fra den enkeltes behov. Der Høyre vil påtvinge kommunene konkurranseutsetting og privatisering, vil SV gi kommunene sjølstyre og frihet til å velge de løsningene på velferdsoppgavene som passer i den enkelte kommune, men med en kvalitet og en standard vi mener innbyggerne har krav på i et velferdssamfunn. Der Høyre vil gi pleiere og omsorgsarbeidere frihet til å løpe enda fortere, vil SV gi de ansatte frihet til å gi den pleie og omsorg de ønsker å gi, men som de i dag ofte ikke rekker på grunn av for lav bemanning. Dette er den grunnleggende forskjellen mellom Høyres og SVs kommunale sjølstyre. Når Regjeringa kommer med sine forslag til å heve kvaliteten i eldreomsorgen, enten det nå dreier seg om bemanning, kompetanseheving eller bedre ledelse og organisering, kan de regne med SVs støtte. Men vi er ikke med på å skape forventninger om en bedre eldreomsorg ute i kommunene uten å være villig til å betale prisen. Og det blir den store prøvesteinen for Høyre, sosialministeren og Regjeringa.
Nei, vi får en klarere lov enn vi har hatt. Det lovverket vi har hatt, er uklart fordi det ikke er tydelig nok i sin avveining mellom to grunnleggende rettigheter – trosfriheten og diskrimineringsvernet. Jeg må si jeg er veldig forbauset over tonen fra de borgerlige, som tar så lett på den avveiningen. Jeg mener det er rimelig at vi samtidig som vi tar hensyn til trossamfunnenes frihet til å bestemme sin praksis og lære, krever at det skal begrunnes og vises hvorfor det er hensiktsmessig og saklig at man skal diskriminere. Såpass med respekt må vi ha opp mot det vanskelige forhold det er når to så grunnleggende rettigheter i vårt samfunn kan være i konflikt. Det å kreve at vi får en tydelig saklighetsvurdering, mener jeg er en naturlig følge av det dilemmaet. Det framgår veldig tydelig i proposisjonen hva slags krav som settes for å kunne gjøre det.
Eg håpar då at vi får til ei endring her. Det kjem mange tilbakemeldingar på at noko bør gjerast på dette området. Eg håpar framleis at ein kan få teke opp denne saka før valet til hausten – ut på våren vil då vere naturleg – slik at Stortinget kan ta stilling til dette spørsmålet.
De spørsmål som ble anført her – også av Ivar Kristiansen – er nettopp noe det er viktig å se på. Det er ikke slik at det samme kan gjelde for alle laksefjorder. Det er ikke mulig å ha nasjonale laksefjorder – og så skal alt være tillatt. Det er også grunnen til at vi må se grundigere på dette. Hvis man skulle komme til den konklusjonen at man skal tillate denne oljeomlastingen, hva vil det ha å si for det nasjonale beskyttelsesregimet for laksefjorder? Kan det forenes med at Bøkfjorden er en laksefjord, eller må den i så fall miste status som laksefjord? Det er ikke identisk det som foregår der, og det som foregår andre steder. Det er viktig å diskutere hvor beskyttelsesregimet nå skal ligge. Jeg ser ikke bort fra at vi bør komme tilbake til Stortinget og se mer på helheten i dette. Det må eventuelt bli i neste periode. Når det gjelder føre var-prinsippet, merket jeg meg med betydelig interesse at lederen av Fremskrittspartiet – det eneste norske partiet, og et av veldig få partier internasjonalt – tok avstand fra dette prinsippet på Bellonas konferanse i forrige uke, med en uttalelse som vi skal få rikelig anledning til å komme tilbake til i valgkampen, for det er virkelig å tråkke på norsk miljøbevegelse.
Bare for å kommentere et par-tre ting til slutt: Gitmark, Skumsvoll og andre har ønsket at jeg skal kommentere prinsipielt, men i lokale saker. Det er en øvelse som jeg ber om forståelse for er veldig, veldig vanskelig. Det er veldig vanskelig å si noe prinsipielt om en sak som det er et stort lokalt engasjement om uten å gå inn i den. Men la meg bare si det generelle, som jeg har sagt gjentatte ganger her – jeg er helt sikker på at fylkesmennene hører veldig nøye etter – og det er at min innstilling er at man skal være veldig restriktiv der det dreier seg om å privatisere nye områder som er allment tilgjengelige – hindre dem i å bli alminnelig brukt av folk flest – mens man kan være langt mer liberal på små endringer der det allerede er bebyggelse, der det dreier seg om fasadeendringer, små tilbygg, små endringer, der man ikke privatiserer områder som har vært tilgjengelige for allmennheten. Der kan man være langt mer liberal. Nå snakker vi altså om de tett utbygde områdene langs Oslofjorden og andre steder. Så har flere henvist til partisekretær Raymond Johansen. La meg da få si at jeg har kjent ham i 30 år – jeg var sammen med ham senest i helgen – så jeg påberoper meg retten til å vite mer om hva Raymond Johansen mener enn Fremskrittspartiet og Høyre gjør. Jeg er helt sikker på at det han sa, var nøyaktig det regjeringen nå gjør – nemlig at vi legger opp til en differensiert politikk hvor vi skal gå grundig gjennom disse kommunene i Nord-Rogaland og Hordaland, også Farsund og Flekkefjord, som Skumsvoll er veldig engasjert i, og noen kommuner i Sør-Trøndelag – det er de kommunene som mener seg feilplassert. Vi skal finne ut hvordan de skal håndteres i det nye, differensierte systemet, og også om mulighetene for eventuelt å se på forskjeller mellom disse kommunene og innad i de kommunene. Så må jeg bare til slutt si at det ble hevdet at i de færreste av sørlandskommunene er over halvparten nedbygd. La oss ikke da glemme at også på sørlandskysten er det fundamentale forskjeller mellom områder som både er attraktive for allmennheten og attraktive for hyttebygging, og områder som ikke er attraktive for noen av delene, av forskjellige årsaker. Verdens Gang har en gang regnet ut at en eiendom som min familie hadde oppe i Gudbrandsdalen, var verdt 800 mill. kr, hvis ikke jeg husker beløpet Verdens Gang hadde funnet ut, feil. Det var på basis av at hvis vi kunne selge hyttetomter på baksiden av Gudbrandsdalslågen, nede ved Lågen, der hvor ikke en solstråle har vist seg siden Adam og Evas tid, for samme pris som man kan selge hyttetomter i Hafjell, hvor vi ikke har noen eiendom, så ville vår skogseiendom i Gudbrandsdalen være verdt 800 mill. kr. Men det regnestykket går ikke helt i hop, for man skal være ganske god i salg for å få solgt en tomt på baksiden av dalen, nede ved Lågen for samme pris som der det er attraktivt – nemlig i Hafjell. Samme resonnement gjør seg selvfølgelig gjeldende langs kysten.
Det har vært en spesiell debatt å følge med på, for det er flere som har snakket om at bakgrunnen for at man reduserte matmomsen i sin tid, bl.a. var å hjelpe barnefamilier og andre med at det skulle bli rimeligere. Men dette forslaget dreier seg ikke om å øke noen moms. Dette forslaget dreier seg om å fjerne et unntak som er helt meningsløst. Jeg skal prøve å begrunne hvorfor. Hvis en person eller en familie går inn og skal spise på en restaurant, får man 25 pst. moms hvis man sitter der. Men hvis man skal ta med seg maten ut og dra et annet sted, dvs. at man ikke kjøper mineralvann eller andre ting og sitter og spiser i det miljøet, skal man altså premieres for at man ikke vil bruke etablissementet, men tar med seg maten et annet sted. For SV bør jo dette være et miljøargument, bl.a. at det er litt underlig at man skal betales ekstra, eller subsidieres, for at man tar med maten bort fra restauranten. Når det gjelder hvorvidt det er restaurantene eller hvem det er som sitter igjen med fortjenesten, ville man kunne bruke akkurat det samme argumentet om man reduserte den generelle matmomsen. Det er helt åpenbart at den type ting vil man jo ha fokus på. Hva skjer da hvis den personen som har kjøpt med seg maten, plutselig tenker seg om og sier: Nei, jeg vil være her likevel, eller kanskje på vei ut bare setter seg ned ved et bord og spiser? Det dette da vil kunne innebære, er rett og slett at om man får en kontroll, vil den restauranten faktisk i henhold til loven kunne bli tatt for brudd på merverdiavgiftsloven. Dette viser bare hvordan denne loven faktisk ikke fungerer etter det man opprinnelig hadde tenkt seg. Det kan ikke være slik at man skal premieres for ikke å bruke restaurantene. Det er det dette faktisk dreier seg om, og det blir en konkurransevridning sammenlignet med «take-away»-virksomhet. Vi ser at det ikke blir flertall for dette forslaget. Statsråden framførte jo argumenter knyttet til hvor mye hver arbeidsplass ville vært subsidiert om man hadde gjort dette. Men dette dreier seg ikke om å subsidiere verken arbeidsplasser eller noe annet, dette dreier seg faktisk om å kunne konkurrere på like vilkår og fjerne en del av den loven man i sin tid innførte, som helt åpenbart har virkninger som strider mot sunn fornuft.