Fremskrittspartiet ser med bekymring på dagens utvikling av stadig mer aggressiv tigging. Gjennom medieoppslag og uttalelser fra politiet har det etter hvert blitt tydelig at tiggingen også fører med seg andre, mer alvorlige, forbrytelser, som innbrudd og grove ran. Da løsgjengerloven ble opphevet i 2005, var det med begrunnelse i at antall tiggere var blitt sterkt redusert over en periode. Videre begrunnet man opphevelsen med at tigging i større grad burde ha en sosialpolitisk oppmerksomhet mer enn en kriminalpolitisk. På dette tidspunktet var tigging noe som i stor grad utelukkende angikk norske borgere, noe som også saksordføreren var inne på i sitt hovedinnlegg. Åpningen av grensene mot Øst-Europa i 2005 har medført at dagens tiggere i større grad er tilreisende fra andre land. Rumenere utgjør en hoveddel av disse. Gjennom ulike medieoppslag har man sett at rumenere organiserer seg i grupper, der enkeltpersoner blir utplassert på ulike steder i byen og tigger der. Denne formen for organisert tigging utgjør ofte et skalkeskjul for andre, mer alvorlige former for kriminalitet. Innbrudd og grove tyverier er ikke en uvanlig konsekvens av tiggeproblematikken. Mindre alvorlige forhold, som nasking og lommetyverier, følger også i kjølvannet av det tilreisende tiggermiljøet. Gjennom medieoppslag har man den siste tiden sett hvordan antall lommetyverier har eksplodert både i byene generelt og i Oslo spesielt. Det er nødvendig å utnytte spillerommet i Schengen-avtalen bedre enn man gjør i dag. Økt oppmerksomhet på grensekontroll med hyppige stikkprøver også innad i Schengen vil kunne bidra til å hindre kriminalitet i norske byer. Jeg vil også påpeke at man har sett flere urovekkende eksempler på menneskehandel i forbindelse med det rumenske tiggermiljøet. En sak behandlet i Bergen tingrett for en tid siden omfatter både handel med og seksuelt misbruk av barn, og barna ble tvunget til både tyveri og salg av falske gullsmykker. Dessverre er realiteten at det norske straffenivået og fengselsvesenet – som vi diskuterte i forrige sak – ikke virker preventivt på personer med bakgrunn fra land med et vesentlig høyere straffenivå og en lavere fengselsstandard. Menneskehandel er en så alvorlig forbrytelse at det haster å få på plass tiltak. En økt politifaglig oppmerksomhet på menneskehandel kombinert med en umiddelbar heving av strafferammene for denne type forbrytelser vil være hensiktsmessige og forebyggende tiltak. I et forsøk på å få kontroll på tiggeproblematikken har en rekke kommuner i dag innført registreringsplikt for tiggere. Dette gir politiet mulighet til å bortvise tiggere som ikke har tillatelse til å tigge, og er således et lite skritt i riktig retning. Men denne løsningen er ikke tilstrekkelig og vil byråkratisere og vanskeliggjøre politiets arbeid sammenlignet med et generelt forbud. Det er også liten grunn til å tro at de store utfordringene knyttet til dagens tigging vil forsvinne selv om tiggerne påbys å ha en kommunal tiggetillatelse. Oslo kommune har gjentatte ganger forsøkt å gå enda lenger og ønsker å få gjennomført et lokalt totalforbud mot tigging. Dette har altså ikke vært mulig å gjennomføre etter dagens regelverk. Viljen til problemløsning i kommunene er generelt stor. Det vil derfor være klokt å utarbeide ordninger som lar kommunene selv innføre tiltak for bekjempelse av tigging. Et forslag til løsning her kan være kommunale bøter mot ulovlig tigging. Denne type ordninger vil kunne avlaste politiet samtidig som det lokale selvstyret styrkes. Politiet i Oslo har gått tydelig ut mot dagens ordning og ønsker et forbud. Kilder i Oslo-politiet har uttalt at situasjonen er vanskelig håndterbar uten en klar hjemmel for bortvisning av aggressive tiggere. Etaten har således sagt at man ønsker en slik lovhjemmel. Man bør derfor være meget varsom med å ignorere klare oppfordringer fra den etaten som arbeider med denne problematikken daglig. Dessverre velger altså regjeringen å vende det døve øret til. Tiggeproblematikken har nå blitt så omfattende at det haster å få på plass tiltak. Menneskehandel, utnyttelse av barn, lommetyverier og innbrudd er straffbare forhold som følger i kjølvannet av tiggevirksomheten. En handlingsplan mot kriminalitet i tilknytning til tiggermiljøet er nødvendig for å få kontroll på situasjonen, og med den kunnskapen man har i dag, taler sterke hensyn for at en slik handlingsplan – som Fremskrittspartiet har foreslått i sitt representantforslag – også omfatter et generelt forbud mot tigging. Jeg tar opp de forslag Fremskrittspartiet fremmer i innstillingen.