Fremskrittspartiet mener at dereguleringen og liberaliseringen av fiskerinæringen går for langsomt. Det som burde ha vært en frittstående næring, er fortsatt subsidieavhengig på grunn av offentlige tiltak, reguleringer og lovpålegg. I denne forbindelse vises det til råfiskloven av 1951 som gir fiskesalgslagene enerett til all omsetning av fisk i sitt område. Videre kan det fastsettes minstepriser, nedlegges midlertidig forbud mot fangst, og fangster kan dirigeres til bestemte kjøpere. Slike salgsmonopoler er forbudt for annet næringsliv. Det er heller ingen tvil om at dagens deltakerlov forskjellsbehandler aktørene i fiskerinæringen, avhengig av bakgrunn. Fremskrittspartiet erkjenner imidlertid at fiskerinæringen må reguleres til en viss grad, bl.a. fordi ingen har naturlig eiendomsrett til havets ressurser. Fremskrittspartiet mener at i et system med omsettelige kvoter vil næringen selv avklare hvor mange arbeidsplasser det er grunnlag for. En øvre grense for årsfangsten, fastsatt for å sikre bestandene, bør fordeles til næringsutøverne i form av kvoter. Et slikt system vil oppmuntre til en tilpassing som gir størst mulig nettofortjeneste av den begrensede mengde fisk det er tillatt å ta opp hvert år. Et omsettelig system vil derfor etablere et marked som vil avdekke hvor mange det er plass til i næringen, hvis den skal gi både aktørene og samfunnet tilfredsstillende avkastning. Fremskrittspartiet vil også minne om at havbruksnæringen, til tross for en meget sterk vekst de senere år, fortsatt sliter med et uoversiktlig og komplisert lovverk. Vi mener derfor at myndighetene bør konsentrere seg om miljø og veterinære spørsmål og parallelt forenkle og/eller avvikle regelverket, slik at oppdrettsnæringen kan konsentrere seg om å bedre sin konkurranseevne og markedstilpassing. Så litt om reiselivsnæringen. Fremskrittspartiet ser at reiselivsnæringen har et stort potensial for fortsatt vekst og lønnsomhet. Vi vil derfor hevde at markedsføring av Norge som turistland kommer mange ulike bedrifter, bransjer og distrikter til gode, og derfor ikke kan anses som en selektiv støtteordning. Fremskrittspartiet ønsker derfor å forsterke mulighetene for reiselivsnæringen gjennom den av oss foreslåtte økning i bevilgningen til NORTRA. For Fremskrittspartiet er det også maktpåliggende å komme inn på refusjonsordningen for norske sjøfolk. Denne ordningen kom i stand som følge av den vanskelige konkurransesituasjonen som oppstod med danske og svenske skip, som hadde sterke støtteordninger for sine sjøfolk. I EU omtales støtteordninger til sjøfolk som et akseptert tiltak for å rekruttere og beholde nasjonale sjøfolk. Kommisjonen peker på behovet for å stimulere til økt rekruttering av sjøfolk fra EU-landene. Norge kan vanskelig opprettholde en ledende posisjon i internasjonal skipsfart på lang sikt uten en kjerne av nasjonale sjøfolk. Fremskrittspartiet konstaterer at refusjonsordningen har bidratt ikke bare til en sterk rekruttering, men også til en sterk satsing på skipsfartsnæringen, med stor betydning for det norske maritime næringsmiljøet. Et betydelig antall bedrifter i Norge leverer varer og tjenester til skipsfarten. Disse bedriftene er både avhengig av rederiene som kunder og av personer med bakgrunn og kompetanse fra skipsfart for å utvikle og markedsføre sine produkter. Fremskrittspartiet har i sitt budsjett lagt inn betydelige midler, slik at ordningen skal kunne videreføres med den opprinnelige prosentsats på 20, men vil subsidiært støtte den avtalen sentrum, Høyre og Fremskrittspartiet har inngått.