La meg starte med å takke interpellanten for å ta opp et veldig viktig tema, som dessverre bare blir mer og mer viktig. Det dreier seg om arbeidet med å motvirke gjeldsproblemene i private husholdninger. Som forbrukerstatsråd er jeg uroet over utviklinga på dette området, og jeg er opptatt av å begrense enkeltpersoners gjelds- og betalingsproblemer. Arbeidet med å motvirke gjeldsproblemene følger et tosporet system som består av økonomisk rådgivning i kommunene og gjeldsordning via namsmannen. Saksmengden etter gjeldsordningsloven har aldri vært større enn nå, og det er en økende pågang for å få økonomisk rådgivning i kommunene. Mange pådrar seg også betalingsanmerkninger som følge av ubetalte regninger. I en slik situasjon er det viktig at det fins en vei ut av problemene. For det første vil jeg nevne at det gjøres en stor innsats av de økonomiske rådgiverne i kommunene – mange får her hjelp til å komme fram til en frivillig ordning med kreditorene. Et annet viktig virkemiddel er gjeldsordningsloven, som mitt departement er ansvarlig for. Den store saksmengden etter loven er en indikasjon på at mange sliter, men viser også at loven virker. Omkring 50 000 hushold har til nå benyttet seg av de mulighetene til opprydding i økonomien som denne loven gir. Som et ytterligere supplement til det jeg nå har nevnt, ble det for tre år siden åpnet en hjelpetelefon gjennom Nav, 800GJELD, der de som har økonomiske problemer, kan få råd og veiledning over telefon. Også denne tjenesten er gratis. En nylig evaluering har vist at tilbudet fungerer veldig godt. Det er altså et stort apparat i sving for å hjelpe dem som kommer opp i økonomiske problemer. Interpellanten peker på at en gjeldsordning bare kan oppnås én gang i livet, og at det dermed blir stadig flere som faller utenfor loven fordi de allerede har hatt en slik ordning. Det er riktig at loven som hovedregel fungerer slik, sjøl om det også er anledning til å gjøre unntak. Jeg har likevel forståelse for at mange kan oppleve dette som vanskelig. Samtidig er det viktig at gjeldsordningsloven har legitimitet i befolkninga. Mange kan nok reagere negativt hvis det ikke er noen begrensninger for hvor mange ganger man kan få en gjeldsordning. På den andre siden er det, slik interpellanten påpekte, også viktig med en viss grad av fleksibilitet, som f.eks. tar hensyn til uforskyldte forhold. Interpellanten beskrev jo et eksempel på hva som kan skje i livet, som kan gjøre at folk kommer opp i en vanskelig situasjon. Jeg vil også nevne at de øvrige tilbudene, altså om økonomisk rådgivning osv., sjølsagt er åpne også for dem som har gjennomgått en gjeldsordning. Til interpellantens spørsmål om hvorvidt det nå er aktuelt å evaluere gjeldsordningsloven, er det slik, som også interpellanten pekte på, at det ble gjort en omfattende etterkontroll av loven i 2002. Dette resulterte i flere lovendringer, som bl.a. forenklet saksgangen og gjorde det lettere å få til ordninger med offentlige kreditorer. Vi er nå i gang med en ny vurdering av enkelte sider av denne loven. Vi har bl.a. foreslått lovendringer som tar sikte på å gjøre det lettere for særlig ressurssvake grupper å komme inn under loven og gjennomføre en gjeldsordning. Jeg vil nå vurdere disse forslagene i lys av høringa vi nettopp har gjennomført, men jeg er også åpen for andre forslag. Interpellanten påpekte noen grupper som kunne være aktuelle å se nærmere på. Det kan vi i så fall diskutere seinere. Jeg vil også nevne at vi ser på mulighetene for å etablere et gjeldsregister for privatpersoner, slik at kredittvurderinga kan bli mer presis. Formålet med et slikt register er nettopp å hindre at den enkelte pådrar seg for mye gjeld. Det er utrolig viktig at vi kan få forebyggende systemer. Det er viktig å unngå at gjeldsproblemer oppstår. Gjeldsproblemer er svært alvorlig for den det gjelder, og regjeringa arbeider med flere tiltak med sikte på å forebygge problemene. I tillegg til gjeldsregister ser vi også nærmere på mulighetene til å etablere forebyggende tiltak, særlig rettet mot unge voksne. De seinere åra har vi sett en sterk vekst i betalingsmisligholdet nettopp i denne gruppa. I 2011 gjennomførte departementet et kartleggingsprosjekt i samarbeid med Forbrukerombudet, Forbrukerrådet og SIFO for å se nærmere på årsakene til betalingsproblemer blant unge. Kartlegginga viste bl.a. at de unge blir møtt av overveldende mengder kommersielt budskap, og at det er raskt og enkelt å få kreditt. Mange unge tror «det ordner seg» uansett, og de har lært for lite om personlig økonomi på skolen. Det er viktig at unge mennesker ikke kommer inn i en spiral som til slutt ender med alvorlige gjeldsproblemer. Forebyggende tiltak er derfor utrolig viktig. Departementet vil jobbe for å styrke undervisninga i personlig økonomi og har bedt Høgskolen i Sør-Trøndelag om å vurdere behovet for nytt læremateriell. I tillegg vil vi fortsette samarbeidet med forbrukerinstitusjonene. Jeg vil også se på andre tiltak for å forebygge økt gjeldsbelastning blant grupper i samfunnet, og dette skal jeg komme tilbake til seinere. Vi er inne i omskiftelige tider og de økonomiske framtidsutsiktene er usikre, også for Norge. Slik jeg ser det, har vi nå gode virkemidler og et godt hjelpeapparat til rådighet på dette området, men vi kan bli bedre. Jeg kan forsikre om at jeg vil følge situasjonen nøye, som det heter på politikerspråket, slik at de som opplever økonomiske vanskeligheter, skal få den hjelpen de trenger også i framtida. Da må vi jobbe langs flere spor. Vi må forebygge, vi må hjelpe dem som trenger hjelp, og så må vi se at vi har tilstrekkelig fleksibilitet i systemene, slik interpellanten etterlyste, slik at vi kan hjelpe folk og unngår at enkeltmennesker havner i en vedvarende håpløs situasjon som gjør at man blir sittende fast i en fattigdomsfelle, eller i verste fall ender på uføretrygd.