mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Statsråden nevnte noe om at Forsvaret nærmest ville blitt nedlagt med SVs budsjett. 30 milliarder kr minus 3 milliarder kr er lik 27 milliarder kr. Det er sjølsagt ikke slik at 27 000 mill. kr er ingenting, slik statsråden var inne på. Det er fremdeles slik at 27 000 mill. kr gir et utmerket godt forsvar, men kanskje med noen færre unødvendige investeringer. Forsvaret har en lang historie i uansvarlig pengebruk. Den fortsetter, og den fortsetter. Artillerisystemet MRLS, som det har vært ulike utspill om de siste dagene, har vært nevnt tidligere i denne stortingsperioden. Jeg vil bare kort anmerke at den problemstillingen som ble tatt opp sist dette våpensystemet var oppe til diskusjon, var at den ammunisjonen som skulle brukes, var problematisk i forhold til folkeretten, og, så vidt jeg husker, nærmere bestemt Ottawa-konvensjonen, og at man da forsøkte å utvikle en annen type ammunisjon med færre blindgjengere. Jeg antar at forsvarsministeren gjennom sitt innlegg nå har avklart at denne ammunisjonen ikke finnes og ikke vil bli framskaffet. Da må vi kunne konstatere enda en feilinvestering: et våpensystem uten ammunisjon. SV støtter Senterpartiets forslag om en kommisjon. Når det gjelder ferdigstillelsen av verkstedet på Rena, vil jeg bare replisere til Eirin Faldet at også SV har foreslått i vårt alternative budsjett at verkstedet på Rena blir ferdigstilt. SV er også med på den flertallsmerknaden sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet i denne innstillingen som tar til orde for å ferdigstille dette verkstedet.
På vegne av representantene Jan-Henrik Fredriksen, Ingebjørg Godskesen, Arne Sortevik og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om å utsette implementeringen av datalagringsdirektivet.
Et av problemene som folk i næringslivet ofte fremhever overfor oss her i Stortinget, er den voksende mangel på forutsigbarhet i rammevilkårene. Tror statsministeren at det kanskje kunne være en fornuftig tanke å lage en slags regel eller praksis om at alle endringer, lovendringer, i skatte- og avgiftssystemene alltid ble behandlet i Stortinget på vårparten for iverksettelse tidligst 1. januar året etter, og at man under budsjettbehandlingen nøyde seg med å diskutere satsene innenfor et allerede forhåndsbestemt lovverk – altså sikre forutsigbarhet ved at alle lovendringer i skatter og avgifter behandles i vårsesjonen, slik at alle kan få god tid til å tilpasse seg og være forberedt på rammevilkårene, så man slipper en slik skandale som den konjunkturavgiften som regjeringspartiet og mellompartiene sørget for nå?
Jeg takker helseministeren for svaret og sier meg glad for at han er oppmerksom på disse problemene. Ca. 3 000 epileptikere av et totalt antall på ca. 30 000 har en alvorlighetsgrad i sine epileptiske anfall som ikke kan kontrolleres med medisiner, og trenger kirurgisk behandling for å unngå uopprettelig hjerneskade. Åtte av ti opererte blir helt anfallsfrie og friske, og kan således leve et tilnærmelsesvis normalt liv. Operasjonskapasiteten ved Rikshospitalets nevrokirurgiske avdeling er i dag på ca. 30 - 50 pasienter i året. Det synes jeg er bortimot skandaløst, særlig når jeg tenker på at det er svært mange unge epileptikere som får hjerneskade, noe som kunne ha vært unngått ved et operativt inngrep. Mitt oppfølgingsspørsmål blir da som følger: Vil helseministeren vurdere å søke hjelp i utlandet når det gjelder både utredning og kirurgisk behandling, mens en venter på tilstrekkelig kapasitet i Norge?
Jeg ble litt forundret over innlegget til representanten Kjønaas Kjos. Jeg burde kanskje ikke bli det, for vi har i mange år opplevd stadige forslag fra opposisjonen som gjelder saker som Regjeringen sier de jobber med, og som de vil komme med senere. Det er en arbeidsform der opposisjonen velger å fremme forslag om noe som stortingsflertallet sier at Regjeringen skal jobbe med, og som Regjeringen jobber med. I innstillingen står det at flertallet mener at det ikke er «urimelig at slike utgifter som bruker selv ikke har hatt mulighet til å forhindre, dekkes av etaten som har oversittet fristen». Vi ber «Regjeringen vurdere dette som en del av det pågående arbeidet med gjennomgang av klage- og ankemuligheter i Arbeids- og velferdsforvaltningen». Det betyr altså at det oppdraget er gitt. Forslaget er unødvendig. Det er bare Fremskrittspartiet som ønsker å skape denne forvirringen, og er litt lei seg for at initiativet er tatt fra dem. Jeg håper at vi kan heve oss over slik fekting angående dette, og støtte Regjeringen i det arbeidet de skal gjøre for å få dette på plass. Flertallet er enig i det. Det er altså slik at Regjeringen tar oppdrag fra flertallet i Stortinget og ikke fra mindretallet. Så flertallsinnstillinger gjelder.
Som jeg nevnte i stad, har våpeninstruksen og vårt nye forslag til det vært ute på høring, og regjeringen skal behandle det senere. Vi er en regjering som er svært lydhøre overfor Stortinget av helt naturlige grunner, og følger nøye med på det som skjer her. Jeg har lyst til å si at jeg synes egentlig at representanten Raja gjør spørsmålet om politiets sivile preg litt for enkelt når det er et spørsmål om bevæpning eller ikke. Politiets sivile preg kan også ha en rekke andre momenter og elementer ved seg som det er viktig å ivareta. Jeg er ikke sikker på at man ved en bevæpning automatisk mister det sivile preget som norsk politi har. Det har også med hva slags oppgaveportefølje politiet har, i hva slags situasjoner man benytter våpen, hva slags bevissthet man har når man skal inn i ulike situasjoner osv. Så har jeg lyst til å minne om at jeg tror det er tre land, i tillegg til Norge, som har et ubevæpnet politi, så det er altså ikke hovedregelen med et ubevæpnet politi, men jeg skjønner godt engasjementet i en sånn type sak hvor man vil kunne risikere en endring av varig karakter, og det skal være gjenstand for en bred politisk diskusjon.
Eg merka meg at statsråden ikkje var så oppteken av strukturen i sitt innlegg. Han var oppteken av denne eine banken, og snakka mykje om dei kundane som denne eine banken, Gjensidige NOR, skal svare for. Men som òg Øystein Djupedal har vore inne på før, er vi opptekne av kundane som alle dei andre sparebankane skal svare for. Det er klart at ei sånn omdanning vil føre til at marknaden endrar seg, og det får konsekvensar for dei andre bankane dette òg gjeld. Det betyr at desse lokale sparebankane må tilpasse seg. Det får konsekvensar ganske kjapt for kostnader. Det får igjen konsekvensar for det sparebankane er kjende for, nemleg gåver til allmennyttige formål, den tredje sektoren. Og det vert mykje strammare vurderingar når det gjeld dette. Vi veit at oppdrettsnæringa i stor grad er kunde hos den lokale sparebanken, og med dei svingingane som finst i oppdrettsnæringane, er dei heilt avhengige av ein bank som skjønner og forstår det spesielle næringslivet. Så må dei begynne å effektivisere drifta. Sparebankane er òg kjende for å ha ein ganske desentralisert avdelingskontorstruktur, altså må dei inn og sjå på kostnader, og kva har vi då igjen av den opphavlege sparebankideen? Er ikkje statsråden oppteken av dei opphavlege sparebankane sine kundar i det heile?
Nei, det har jeg ikke bruk for. Jeg vil bare få lov til å takke for svaret. Dette lover veldig bra. Det er veldig bra for ungdom som nå får en mulighet som de ikke har hatt tidligere. Så jeg sier enda en gang takk til statsråden.
Representanten Sandberg lurte på om det finnes lover og regler som hindrer samarbeid. Meg bekjent er det ikke det. Mange peker på at taushetsplikten fungerer som en hindring for samarbeid. Men vi vet jo – det har vi også slått fast – at hvis den som skal ha hjelp, eller foreldrene til det barnet som skal ha hjelp, sier det er greit at opplysningene flyter fritt mellom dem som skal samarbeide, ja, så er ikke taushetsplikten til noe hinder. En samlet komite ber jo også om at Regjeringa ser på om det må gjøres noe mer med taushetsplikten. Ja, jeg mener det må mer ressurser til på den offentlige arenaen for at vi skal kunne få et bedre oppvekstmiljø og kunne gjøre noe med hensyn til de tiltakene som vi ser er nødvendige. Hvis en ser rundt omkring i Kommune-Norge nå, er det jo nettopp tiltak for barn og unge som skrelles vekk – til barnehager, til skoler, til kulturtiltak. Alt dette kunne betydd et bedre oppvekstmiljø. Derfor må det gjøres noe med kommuneøkonomien. Så til dette med gjenger. Jeg tror ikke på institusjoner som kan luke bort de uønskede elementene. All erfaring viser at det å plassere en ungdom i en institusjon uten at en har et nettverk som sikrer dem når de kommer ut, hjelper ikke. Vi har institusjoner som skal være for dem som har de største atferdsproblemene, og som en kan plassere etter tvangstiltak, men det kreves også at en har et godt samarbeid mellom dem som ungdommene skal ut til etterpå.
Presidenten så strengt på meg, men jeg kommer til å bidra til at Stortinget sparer tid senere i dag, så da går jeg ut fra at det går opp i opp. De forslagene vi har fremmet, har fått så pass positiv respons fra utenriksministeren at jeg vil be om at de blir omgjort til oversendelsesforslag. Jeg er selv ikke til stede på kveldsmøtet, derfor synes jeg er det riktig å gjøre det nå.
Eg lurte ein augneblink på om vi hadde blitt det nest største partiet på Stortinget, men eg skjønar at eg skal ta signala og avgrense innlegget mitt eg også. Saksordføraren sitt innlegg kunne eg stort sett ha skrive under på. Vi har ein mindretalsmerknad i lag med Senterpartiet som problematiserer den transittordninga som vart ein konsekvens av den utvida EØS-avtalen. Vi meiner at å tillate transitt er direkte i strid med råfiskloven, og fremma derfor då vi behandla den utvida EØS-avtalen i førre veke, eit forslag i forhold til nettopp dette. Men det som vi er opptekne av i dag, i denne saka, er at ein får på plass kontrollordningar som er gode nok. Salslaga har som jobb å sørgje for at det kvantumet av fisk som blir landa, blir registrert. Det er ein viktig kontrollfunksjon, og vi klarer ikkje å sjå at dette ikkje også skal gjelde for transittlandingar. Eg skal i denne omgangen nøye meg med berre å nemne at dette er noko som vi håpar kjem på plass på ein tilfredsstillande måte. Denne kontrollen er utruleg viktig, og det gjeld også transittlandinga. Så får vi heller ta opp saka ved seinare høve viss det viser seg at ein ikkje får på plass ei tilfredsstillande ordning i forhold til dette. Saksordføraren kunne kanskje ha komme med nokre honnørord i forhold til korleis råfiskloven fungerer, men det er kanskje i strid med saksordføraren sitt partiprogram. Vi får heller ta den debatten seinare, når vi ikkje har berre ei ordinær årsmelding til behanding.
La meg først replisere at når det gjelder Nasjonal transportplan, gjennomfører selvsagt dagens flertall alle de forslagene vi selv stemte for i 2013. I tillegg gjør vi mye mer, og derfor ville det vært uansvarlig om vi bare gjennomførte den rød-grønne NTP-en, for da måtte en kutte jernbanebevilgningene med 2,5 mrd. kr for å komme ned på det nivået. Det synes jeg ville vært veldig uheldig. I tillegg gjennomfører vi en rekke reformer som ikke var planlagt av den forrige regjering. La meg likevel si at når det gjelder klima og transport, er det litt rart å høre en debatt der opposisjonen gir inntrykk av at ingenting har skjedd. La meg bare nevne noen eksempler: Det settes inn et forsterket grønt skifte i skipsfarten – 40 mill. kr til ny teknologi. Det er støtteprogram for f.eks. ladestrøm til skip, ladestasjoner til elbiler, og 20 mill. kr i pilotanlegg for biogassanlegg. Vi har økte bymiljøavtaler, og vi ligger langt foran skjema når det gjelder belønningsordningen. Elavgiften for skip i næringstransport er redusert, og vi bygger 60 pst. mer gang- og sykkelveier gjennom 2016-budsjettet. Jernbanebudsjettet er økt med 50 pst. etter regjeringsskiftet. Engangsavgiften for kjøretøy legges om … (presidenten klubber) og masse mer enn Stortinget tillater meg å si på 1 minutt.
Å gjeninnføre dumping er en veldig dårlig idé. Det har vi internasjonale forskningsresultater som viser, og det er ingen grunn til at vi skal gjenta gamle feil eller innføre feil som andre land gjør. Det som er veldig viktig, er at elevenes grunnleggende ferdigheter styrkes. Brennpunkt i går var 10–20 år gammelt nytt. Det er ingen partier, så vidt jeg vet, som tar til orde for at ikke alle elever skal ha rett til videregående opplæring. Det er heller ingen som tar til orde for at det ikke skal være obligatorisk grunnskole i Norge. Vi har ett felles problem, og det er: Når elever ikke har gode nok grunnleggende ferdigheter og kunnskaper til å kunne gjennomføre videregående opplæring, må vi få disse fakta på bordet fort. Derfor har vi nå kartleggingsprøver fra 1. videregående, for nettopp å finne ut hvilke elever som trenger ekstra innsats. Da må man straks kaste seg over dem for å sørge for at de får lese- og regnekunnskaper, sånn at de har mulighet til å gjennomføre videregående skole. Så starter selvsagt ikke kampen mot frafall i videregående skole, den starter mye før.
Som ein av forslagsstillarane synest eg det er veldig positivt at både energi- og miljøkomiteen og kommunalkomiteen meiner at det må fokuserast sterkare på denne problematikken, og at ein må syta for at det blir ei grundig behandling av dette i Stortinget. Det er òg positivt at statsråden melder tilbake at dette ønskjer også ho. Så SV har ein god dag i dag, for så vidt. Det er kjekt, for det har ofte vore strevsamt, må eg seia, å samarbeida med fagforeiningane som jobbar i forhold til Nordsjøen, og å oppleva diskusjonen her i Stortinget som dreier seg om korleis ein skal bruka dei pengane ein har tent i Nordsjøen, ikkje noko i det heile, iallfall lite, om helse-, miljø- og tryggleiksaspekt knytte til dei folka som faktisk sørgjer for at ein har nokre pengar å bruka i dette landet. Det er på tide at me får større fokus på dette. At Stortinget er samrøystes, og at statsråden òg sluttar seg til det, synest eg er viktig. Lat meg òg få presisera ein ting. Eg veit at det er ein del prosjekt som statsråden held på med, og som er i gang. Det er veldig viktig for meg å få seia at sjølvsagt må ingen av desse stansast, men ein må gå vidare med det ein held på med. Her må ein prioritera tryggleik og ikkje venta på meldinga, for å seia det sånn. Så har eg til slutt lyst til å utfordra statsråden når det gjeld dette med å etablera t.d. eit tryggleiksdirektorat, der ein samlar alle kontroll- og tilsynsfunksjonane, alt som har med tryggleik å gjera inn i eitt hus, for å seia det sånn. Kunne statsråden filosofera litt over det, om ho ikkje har bestemte meiningar om det? For noko av det eg har erfart i arbeidet med denne saka, er at det er veldig mange kokkar som har noko med forskjellige ting å gjera på norsk sokkel, så det ligg ei utfordring der. Med desse orda ser eg fram til at det kjem ei eiga stortingsmelding om tryggleik offshore.
Etter SVs oppfatning fins det en høyre-venstreakse i norsk politikk, men det er ikke den eneste aksen. Men det er klart at i mange skatte- og fordelingsspørsmål der sentrumspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet har vært enige, f.eks. den gangen da man innførte tilnærmet nullskatt for rederiene, viste den seg veldig klart. Da viste det seg veldig klart at det fantes en høyre-venstreakse – det var en endring i skattesystemet som Arbeiderpartiet og SV var mot. Så fins det selvsagt også verdispørsmål, som er en annen akse, der jeg oppfatter at sentrum og SV er mer på linje, f.eks. i miljøpolitikken; det kan også være i EU-spørsmål og i andre spørsmål. Men jeg syns det er vanskelig å forstå sentrum når de mener at det faktum at de selv ønsker å samarbeide både til høyre og til venstre for seg – både med Høyre og Fremskrittspartiet og med Arbeiderpartiet – i seg selv skulle tilsi at det ikke fantes noen høyre-venstreakse i norsk politikk, for i mange sammenhenger har det ført til mer høyrepolitikk i fordelingspolitikken enn det det i utgangspunktet kunne vært flertall for i Stortinget. Senterpartiets smidighet i forbindelse med skattespørsmål og Voksenåserklæringen er jo grunnen til det. Vi ønsker et kritisk søkelys på offentlig sektor, men vi ønsker at det skal ta utgangspunkt i at man setter et meget klart skille ved de løsningene for privatisering som Høyre og Fremskrittspartiet nå ivrer så sterkt for. Det er privatisering som betyr mer byråkrati, og som gjør at små velferdskroner som vi sliter med å få til å dekke det det skal, like gjerne går til privat profitt som til å skape bedre tjenester. Det syns vi faktisk er en fryktelig dårlig idé.
La meg først begynne med å si at når det gjelder utbyggingen av Goliat, har norske leverandører – selv om plattformen er sammenstilt i Asia – allerede gjort store leveranser til plattformen. Det har skapt arbeidsplasser og ikke minst teknologiutvikling langs hele norskekysten. Det at vår nordligste region i løpet av dette året ikke får ett, men to driftsmiljøer for aktivitet på sokkelen, har stor ringvirkningseffekt i Finnmark. Goliat skal produsere i minst 15 år. Avhengig av ressursene rundt kan det bli enda lenger. Hvor lønnsom utbyggingen blir, avgjøres også av den framtidige oljeprisutviklingen. Staten har ikke noe økonomisk engasjement i Goliat, siden SDØE ikke er representert i feltet. Når det gjelder det fiskale rammeverket for norsk sokkel, er det finansministerens ansvarsområde. Men jeg har lyst til å si at dette er et system som – som jeg oppfattet at representanten Elvestuen var enig i – har fungert veldig godt. Det er et system som balanserer hensynet til samfunnsøkonomi med hensynet til bedriftsøkonomi, og som er tilrettelagt slik at det skal være samsvar mellom det som er samfunnsøkonomisk lønnsomt, og det som er bedriftsøkonomisk lønnsomt – og at alle lønnsomme ressurser på norsk sokkel til syvende og sist blir utviklet.
No er det jo heldigvis slik at alle landets kommunar pr. i dag har tilgang til breiband, sjølv om ikkje alle bygder og alle dalar er dekte. Det som står i Soria Moria-erklæringa, er at heile landet skal ha tilbod om tilknyting til høghastigheitsnett. Så handlar det om at vi må få folk til å bruke det. Vi må få folk til å knyte seg til. Det er jo det som har vore spennande med den kommersielle utbygginga. Det kan høyrast ut på representanten Helleland som om denne regjeringa er mot konkurranse. Det er vi jo aldeles ikkje. Nettopp breibandsområdet har jo vore ein plass der konkurranse har vore vettugt å ha. Difor har vi òg gått inn for det. Konkurransen har òg faktisk teke hand om ein større prosent av utbygginga enn det ein i utgangspunktet håpa på. For vår del må det gjerne halde fram, for å seie det slik. Det viktigaste er jo at målet vert nådd. Vi seier at vi trur at det offentlege nok må bidra for å nå dei siste prosentane, men om dei aktørane som er i marknaden, finn det interessant å byggje ut, set vi sjølvsagt veldig stor pris på det.
SV viste disiplin i den førre saka og tagde stille. Me ønskjer i denne saka at ein iallfall har fem replikkar etter innlegg frå medlemmer av Regjeringa, og foreslår derfor dette.
Fremskrittspartiet mener at den 80-årige damen på Finnsnes har den samme retten til å foreta valg som resten av befolkningen. Det er det som er den grunnleggende debatten knyttet til velferdstjenester, hvilke rettigheter vi skal ha gjennom de ulike fasene av livet til å foreta valg. Jeg må si at jeg blir svært urolig når det nærmest kan virke som om Senterpartiet mener at en 80-åring ikke er i stand til å ta kloke valg på egne vegne. Vi har altså en klokkertro på at eldre mennesker med lang livserfaring har klare meninger om hva slags kvalitet de vil være tjent med. Nettopp derfor skal de også ha retten til å velge bort tjenester som ikke tilfredsstiller deres behov. Det er det denne debatten må dreie seg om. Da er det ikke snakk om å sende denne kvinnen en sjekk. Da er det snakk om å legge forholdene til rette slik at hun kan velge bort tilbudet i Finnsnes hvis det ikke er godt nok.
La meg først si at jeg stiller meg helt og fullt på linje med statsråden i forhold til Arbeiderpartiet og deres kampanje mot det som måtte være bra i forhold til konkurranseutsetting. Jeg mistenker Arbeiderpartiet for å bruke de forferdelige eksemplene vi har hatt i media i det siste, til å dekke over egne synder, i forhold til at vi har enkelte rapporter som viser at i 40 pst. av offentlige institusjoner i kommuner der Arbeiderpartiet har styrt, er det uverdige forhold. Så det er klart at Arbeiderpartiet vil bruke dette for alt det er verdt. Det er også interessant at statsråden peker på hvem som har ansvaret for å tegne kvaliteten og innholdet når det gjelder anbudsprinsipp. Mitt spørsmål går litt lenger enn det: Kan statsråden være med på kanskje å vurdere hvorvidt kvalitet og innhold i institusjonene kan bestemmes av borgeren selv? Det ville jo være det beste. Men da må vi altså over på et finansieringssystem der pengene følger brukeren i mye større grad, slik at den enkelte selv får velge den kvaliteten en ønsker seg, uavhengig av om det er en offentlig eller privat institusjon.
Kommunene har jo en rolle i dag opp mot fosterhjemmene, men opplæringa gjennom PRIDE-programmene er det stort sett det statlige barnevernet som står for. Jeg ønsker meg aktive kommuner med aktive barneverntjenester, som tar ansvar for at fosterhjemmene skal fungere bra. Jeg er også opptatt av god kvalitet når det gjelder fosterhjem, og vi må rekruttere fra et mangfold av miljøer. Jeg er bl.a. opptatt av at vi må rekruttere flere med flerkulturell bakgrunn, og at vi må bruke nettverkene og familiene til aktuelle barn der hvor det er riktig, i større grad enn det vi gjør i dag. Når det gjelder unødig flytting, vil jeg sende utfordringen tilbake til Fremskrittspartiet, fordi man jo legger opp til å kutte i det statlige barnevernet, massivt legge ned statlige institusjoner, privatisere og i stedet gå over til kjøp av private plasser. Det vil jo innebære unødige flyttinger neste år i langt større grad enn det vi står overfor nå.
Vi har allerede en veiledning til kommunene om hvordan de skal gå fram, og jeg har i mitt svar til Hanekamhaug tidligere sagt at vi skal lage en ny for å følge opp hvordan man jobber med disse sakene – om Oslos oppskrift er en god oppskrift. Hvis jeg mente at det var hensiktsmessig og et godt virkemiddel å ha oversikt nasjonalt over hvilke barn dette dreier seg om 1. november, 1. desember, 1. januar så hadde jeg skaffet meg det i morgen. Men virkeligheten er sånn at hvis det dreier seg om barn som ikke kommer på skolen den 25. august, eller den 30. august, så forlanger jeg at det finnes en kommune som tropper opp hjemme hos de foreldrene og sier: Hvor er den ungen? Og hvis den ungen ikke kommer etter to dager eller tre dager, vel, så får de gå til barnevernet, eller på arbeidsplassen, og så får de komme. Vi kan ikke sitte med hendene i fanget fram til 1. november og tro at vi gjør noe. Her må vi ikke late som om vi gjør noe eller at det er mest mulig handlingsrettet å sørge for at vi har de nasjonale oversiktene over hvert enkelt barn; vi må ha en nasjonal oversikt som viser oss hvor stort problemet er, (presidenten klubber) men så må vi sørge for at kommunene handler.
Den landbrukspolitikken som denne regjeringa fører, legg òg til grunn at ein skal ha konkurranse, og stimulere til konkurranse, også innan landbruksindustrien. Eg har sjølv vore på besøk på fleire av desse industribedriftene. Der er fleire i Sogn og Fjordane som eg kjenner godt, og eg veit noko om korleis dei ser på både denne regjeringa sin politikk og førre regjeringa sin politikk i samband med det å vere innovativ, kome med nye produkt og dermed vere konkurransedyktig innanlands – ikkje minst, som representanten er oppteken av, dersom det skulle kome ei anna tid. Det veit vi ikkje heilt enno, men vi kan vel sjå for oss at det kan kome ei anna tid på landbruksområdet. Eg er ikkje spesielt oppteken av å overkøyre Konkurransetilsynet, korkje i landbrukspolitiske spørsmål eller i andre spørsmål. Det gjer vi når vi finn det naudsynt. Eg har brukt to forskjellige paragrafar i konkurranselova. Det eine, som eg reknar med er det representanten viser til, er då vi brukte § 16. Det var ut frå ei anna konkurransefagleg vurdering enn det Konkurransetilsynet gjorde. Det er sterkt godtgjort i det skriftlege materialet som ligg til grunn for det vedtaket.