Intensjonen med forslaget om å sikre opprinnelsesmerking på mat og opprette en dagligvareportal er god. Målet er å styrke forbrukernes kunnskap om maten vi handler, og i tillegg skjerpe konkurransen i markedet. Når det gjelder det siste, å skjerpe konkurransen, vil nok dessverre utfallet bli det motsatte på en del områder. Derfor er Fremskrittspartiet meget skeptisk til forslagene. Vi ønsker først å få vurdert konsekvensene. Årsaken er at en slik portal ikke tar inn over seg de underliggende svakhetene i bransjen, nemlig at en håndfull aktører styrer hele markedet. I tillegg åpner en slik portal med prisinformasjon for både prissamarbeid og økte matvarepriser. Det er ikke uten videre uproblematisk. En portal må oppdateres kontinuerlig dersom den skal oppnå det flertallet ønsker. Kostnaden for bare å oppdatere en slik informasjonsportal vil bli høy. Flere har nevnt IKT-kostnader helt opptil 600 mill. kr for dagligvarebransjen alene. De kostnadene vil uten tvil bli lagt på sluttsummen på maten som forbrukerne må betale, og vil neppe bidra til styrket konkurranse. Videre har en europeisk matindustriorganisasjon, FoodDrinkEurope, anslått at det vil bli opp mot 50 pst. økte kostnader for opprinnelsesmerking. Fremskrittspartiet er enig i at det å merke mat er viktig. Det er man også enig i i EU, og derfor trådte matinformasjonsforordningen i EU i kraft i desember 2014. Dette er nå også innlemmet i EØS-avtalen, som Gunnar Gundersen nevnte. I 2016 trer også EUs krav om næringsdeklarasjon inn, og virksomheter kan allerede nå ta i bruk de nye reglene, så her skjer det mye allerede. I forbindelse med at EU vurderte hva som skulle merkes, vurderte EU-kommisjonen nøye ytterligere merking, deriblant opprinnelsesmerking av bearbeidede kjøttprodukter. Da ble det imidlertid konkludert med, basert på en egen rapport om dette, at forbrukernes interesse for opprinnelsesmerking av produkter av kjøtt ikke var så viktig hvis det medførte prisstigning, noe som altså gjorde at vi ikke gikk videre med dette. En slik statlig obligatorisk opprinnelsesmerking vil innebære behov for radikale tilpasninger i verdikjeden for mat. Det er vi altså meget skeptiske til, i hvert fall uten grundige utredninger, noe som ikke har vært gjort. Det er altså flere usikre momenter i denne saken, både med tanke på om det er fordeler for forbrukerne at det er usikre kostnader for næringen at det er tvilsomt med hensyn til konkurransesituasjonen om det i det hele tatt er samfunnsøkonomisk fornuftig Stortingsflertallet går likevel lenger enn EU og krever ytterligere merking. Jeg vet også at det stilles spørsmål om vi i Norge faktisk har mulighet til å stille nasjonale tilleggskrav om opprinnelsesmerking utover det som nå er i EUs og EØS´ regelverk som følge av matinformasjonsforordningen. Det har tydeligvis heller ikke vært utredet. Jeg setter også store spørsmålstegn ved realismen i forslaget og det som skrives i innstillingen om at denne portalen skal etableres «senest i løpet av 2016», vel vitende om at det i Forbrukerrådets rapport blir anslått at dette vil ta mellom to og tre år å utvikle. Å sikre økt konkurranse og bedre informasjon til forbrukerne er et sammensatt og et større problem enn det forslagene, som til nå er behandlet, har tatt inn over seg. Intensjonene er, som sagt, gode, men vil trolig gi økte matvarepriser og svekket konkurransekraft for norsk mat. Det er heller ikke akkurat en håndsrekning for grensehandelsutsatte varer. Grensehandelen vil etter min mening trolig øke. En reell bedret konkurransesituasjon og konkurransedyktige priser får vi først den dagen vi har fått flere aktører inn på markedet. Større varemangfold og flere aktører gir bedre konkurranse og bedre priser.