mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Showet stod Arbeiderpartiet for gjennom utenriksministerens pressekonferanse i vandrehallen, helt uten at opposisjonen i Stortinget var orientert om Regjeringens beslutning. Jeg synes dette er en altfor alvorlig sak til at representanter fra Arbeiderpartiet skal forsøke å prate seg bort fra det som faktisk har skjedd. Fremskrittspartiet er opptatt av begge de momentene som representanten Nybakk tar opp, både en fortløpende vurdering av de anmodninger Norge får, og Norges totale innsats over tid. Selvsagt betyr begge deler noe, men det har altså vært vanlig at denne type beslutninger forankres i Stortinget, i første rekke gjennom konsultasjoner i Stortingets utvidede utenrikskomite, slik at man til enhver tid får anledning til å vurdere helheten i saken, og de vurderinger og betraktninger som ligger til grunn fra Regjeringens side.
Å åpne opp for flere privatskoler slik regjeringen ønsker, er skreddersøm for segregering. Det ser vi fra erfaringene i Sverige, der forskjellen mellom elevene har økt, forskjellen mellom skolene har økt, og der fritt skolevalg og flere privatskoler har gitt økt segregering. Det bekrefter Anna Ekström, leder for Skolverket, det svenske utdanningsdirektoratet. Når statsministeren nå også sier at flere privatskoler ikke påvirker det allerede eksisterende skoletilbudet, er det tom retorikk. Kommunene mister jo penger når det blir etablert privatskoler, og de må betale uansett. Hvis regjeringen mener at de faktisk skal satse de store pengene og å satse mest på å gjøre fellesskolen bedre, må det i så fall bety at de har tenkt å endre finansieringsordningen for disse skolene, slik at man ved å åpne opp for flere privatskoler, sørger for at fellesskolen ikke mister penger og derved kanskje også mister mange av de elevene som absolutt burde gå der, fordi foreldrene velger seg vekk.
Jeg vil takke statsministeren for redegjørelsen og si at Fremskrittspartiet selvsagt støtter Norges deltakelse i den internasjonale koalisjonen i Libya. Vi fikk en historisk FN-resolusjon hvor det ikke var noen som stemte imot. Vi fryktet en stund at Kina, og kanskje også Russland, ville legge ned veto. Men heldigvis så kom resolusjonen på plass, og vi fikk et flyforbudsvedtak. Det har vel rørt oss alle: tv-bilder av en despots herjinger med sitt folk. Det rørte oss langt inn i sjelen. Gaddafi, som hevder, og har hevdet, å være en av folket, slakter nå hensynsløst ned sine egne ved hjelp av afrikanske leiesoldater. Personlig vil jeg nok hevde at flyforbudet og FN-resolusjonen kom i tolvte time. Opprørerne ropte til det internasjonale samfunnet om hjelp, mens FNs sikkerhetsråd forhandlet. Men til tross for noe sendrektighet fra FN har koalisjonen greid å beskytte sivile i stor grad, og det er godt å se. I nyhetene i dag kan vi lese at 35 land er samlet, som statsministeren sa, i London for å finne en vei videre. Likevel sier president Obama i dag at han ikke vil fjerne Gaddafi. Han ser for seg at det kan bli et nytt Irak. Det kunne da vært interessant å høre hva statsministeren og regjeringen tenker om veien videre. NATO har nå overtatt ledelsen av håndhevingen av flyforbudet, noe som kanskje bekymrer en smule, fordi Den arabiske liga har vært særdeles vinglete. De har gått fra å støtte FN-resolusjonen til så å gå ut i mediene og si at det var ikke akkurat slik man hadde tenkt seg det, særlig når de i koalisjonen angriper bakkeinstallasjoner. Det er veldig viktig, tenker jeg, at dette ikke ender opp som en krig der Vesten er mot resten, eller der Den arabiske liga faktisk kan få det for seg at vi har helt andre intensjoner, og at agendaen er en annen enn det den er. Jeg vil også på vegne av Fremskrittspartiet takke soldatene for den innsatsen de gjør, og som på det korte varselet rykket ut, og som gjør en fremragende jobb. Jeg synes også informasjonen fra Forsvaret under disse toktene har vært veldig bra, også ut til folk. Det er utrolig viktig at vi også har støtte i det norske folk for dette, for det er jo ikke til å komme fra at Norge er i krig. Til slutt vil jeg også bare nevne, som også statsministeren var inne på, flyktningstrømmene fra Libya. Man flykter nå i første rekke til nabolandene, men i dag kunne vi også lese i nyhetene at de første båtflyktningene var kommet til Europa. Det betyr at vi også må ta høyde for dette og se, og ha i bakhodet, hvor problemene kommer i Europa. For dette kan også skape konflikter på litt sikt i Europa hvis det kommer store flyktningstrømmer inn til allerede tungt økonomisk pressede land i Europa.
Ja, det er faktisk slik at vårt forslag vil utsette jernbanen noen tid. Det er heller ikke slik at man ikke har utredninger på området. Det har man. Men Høyres forslag vil utsette hele saken, også E6. Når representanten Schou er oppe og sier at dette er nye opplysninger, er det faktisk slik at komiteen har vært fullstendig klar over – det står også i merknads form – at det ville være rimeligere å kunne bygge ut den østlige traseen med henvisning til Deutsche Bahns forslag. Dette er ikke noe som er kommet opp i debatten i dag. Det er noe komiteen har visst om da det var til behandling.
For det første synes jeg det er viktig å ha med seg at Fremskrittspartiet faktisk tar føreratferd på alvor. Vi har nemlig forslag som ligger til behandling i dag, som går på dette med føreropplæringen – hvordan den er og om den kan bli bedre. Dessverre er ikke regjeringen villig til å være med på dette forslaget, som faktisk ville betydd masse i forhold til dette med føreropplæring. I tillegg vet vi at det har kommet rapporter som klart og tydelig, både i Norge og i Sverige, dokumenterer at veien er en vesentlig grunn til at ulykkene faktisk skjer. Når det gjelder dette med høyere fart, er det sånn at både Sverige og Danmark har satt opp fartsgrensene sine. Jeg tror ikke politikerne og veimyndighetene i Sverige og Danmark gjør det fordi de ikke er glad i innbyggerne sine, jeg tror faktisk de gjør det fordi det er fullt ut forsvarlig og mulig å gjøre. I Norge har altså Trygg Trafikk i Østfold sagt at de ønsker å ha 120 km/t på E6, og Statens vegvesen har foreslått 110 km/t på motorveinettet i Norge, som regjeringen har sagt nei til. Jeg tror det er helt andre ting som ligger bak. Det er politikk som ligger bak, og ikke mulighetene til å kunne gjøre noe.
Hvor mange hester vi rir, skal forbli hemmelig. Men som jeg sa i mitt hovedinnlegg, handler dette om en nøktern vurdering. For oss er det bedre å utvide ordninga, mot at vi får knyttet vilkår til alle skip som er omfattet av nettolønnsordninga, enn å la den potten i forhold til nettolønn for fergerederier som ligger der i dag, fortsette som i dag. Jeg har oppfattet signaler fra mange hold som sier at hadde vi kunnet prioritere på nytt i dag, er det ikke sikkert at vi ville ha prioritert fergerederiene øverst. Da er det bedre for oss at vi utvider ordninga sånn at vi får den målrettet, at ordninga utvides til å gjelde dem som trenger den mer enn de som har den i dag, og at man får knyttet vilkår til den. Jeg føler at hvis det forslaget som ligger på bordet, blir vedtatt i dag, har vi tatt et godt næringspolitisk grep. Da vrir vi en ordning som er fullstendig retningsløs over til god næringspolitikk, over til teknologisk utvikling og over til satsing på kunnskap og kompetanse – det som alle egentlig vil ha. Det gjør vi ikke med mindre vi stiller disse vilkårene. Hvor mange hester vi rir, får bli ubesvart, men jeg føler i alle fall at det grepet vi tar, er veldig riktig.
Først tar jeg gjerne ansvar for regnskogsmilliardene, for klimameldingen og alle de gode tiltakene vi la fram der, for mangedoblingen av investeringen i jernbanen osv. Det jeg ikke er beredt til å ta ansvar for, er den tidligere manglende handlekraften fra store partier, som jeg ikke er et medlem av. Så jeg må henvise til forrige svar. Når det gjelder Statoil, er det ikke sånn at SPU er investert i Statoil, men noe av poenget her er at hvis en tjener store penger på produksjon av olje og gass, er det en dårlig idé å investere de pengene en tjener, i ny produksjon av olje og gass. Da dobles risikoen og gjør en mer sårbar i verdensmarkedet. Derfor er det sånn at det er mer mening i å trekke seg ut av olje og gass hvis en er en olje- og gassproduserende nasjon.
Med fare for hvordan man sier ting – statsråden sa noe slikt som at alle barn, uavhengig av hvilket fylke man bor i, skal få en trygg og god skoleskyss – omtrent noe slikt. Jeg er enig med statsråden og veldig glad for det. Statsråden sa også at saken har vært ute på høring. Da blir mitt spørsmål i forhold til Fremskrittspartiets forslag: Er det andre ting enn økonomien som gjør at man ikke kan innføre dette senest 1. januar 2013?
Etter min mening overdriver representanten Sponheim betydningen av dette forslaget i forhold til hvordan strukturen er i norsk næringsliv. Det er fordi vi har åpnet for betydelig næringsvennlige måter å tilpasse seg på, særlig for de små og de mellomstore bedriftene. Det dreier seg om at hver arveavgiftsmottaker kan motta 10 mill. kr med 40 pst. rabatt. Det vil altså bety at hvis man har flere barn, og det er flere barn som arver, er det et gode som kommer alle arvtakerne til gode. Så har vi utvidet denne grensen fra sju til tolv år. Den er veldig lite benyttet pr. i dag, fordi den kom som en tilpasning tidligere. Vi tror nok at flere kan tenkes å benytte seg av den. Vi har selvfølgelig regnet på mange eksempler. Vi kommer sikkert tilbake til dette når Stortinget ordinært skal behandle forslaget for 2009, og jeg regner med at man gjennom den behandlingen vil få fram grunnlag som vil berolige veldig mange av dem som nå er engstelige for hvordan de skal kunne gjennomføre et generasjonsskifte i sin bedrift.
Fremskrittspartiet er imot enhver form for diskriminering basert på rase, religion og kjønn. La det være helt klart. Så har vel ikke vi vært det partiet som har støttet så veldig mange av disse lovene, men vi mener at det er en lovhjemmel som sier helt klart at hvis man blir diskriminert, er det lovregler mot det. Når det gjelder den loven som regjeringen nå legger opp til, mener Fremskrittspartiet at det er unødvendig med flere lover. Det sier i grunnen regjeringen selv også i sin innstilling. Ikke minst sier også Diskrimineringslovutvalget det. Regjeringen låser definisjonen av diskrimineringsgrunnlaget ved ikke å bruke samlekategorien «liknende vesentlige forhold ved en person» som diskrimineringsgrunnlag, og tar sånn sett ikke inn over seg dynamikken med hensyn til hvordan diskriminering kan oppstå. Også det støtter Fremskrittspartiet. Det blir også støttet av Diskrimineringslovutvalget. Fremskrittspartiet mener også det er uheldig å trekke fram kvinner spesifikt i det lovarbeidet som ligger der, da diskrimineringsgrunnlaget her skal være kjønn. Særbehandling, eller positiv diskriminering, kvotering, mener Fremskrittspartiet også er diskriminering. Derfor mener vi at det stigmatiserer, og at det er diskriminering i seg selv. Regjeringen påpeker selv i proposisjonen at forslaget viderefører gjeldende regler. Det bør derfor være et mål å samordne og forenkle lovverket framfor å lage egne og flere lover. Så vil Fremskrittspartiet – som sikkert også Kristelig Folkeparti vil – komme inn på et eget forslag med tanke på at vi ser at trosfriheten ikke tas med i lovteksten, selv om det er åpenbart at denne skal ivaretas. Det som har vært viktig for Fremskrittspartiet i denne saken – det har vært mange gode merknader som vi støtter – er at vi har et diskrimineringsvern. Men Fremskrittspartiet kommer ikke til å støtte lovforslaget på grunn av at vi mener det er unødvendig å ha en ny lov. Vi synes det heller burde vært lagt fram én lov – at man samlet alt i én lov, istedenfor å ha så mange lover.
Vi la i går fram tala, anslaget vårt, for korleis det vil gå med Regjeringa si målsetjing om å nå full barnehagedekning i 2007. Tala viser at vi har kome veldig langt, nesten 250 000 barn vil ha plass i barnehage ved utgangen av 2007, ifølgje det anslaget. Men vi har berre nådd nesten i mål, for nesten 4 000 barn vil stå utan plass. Eg vil ikkje seie meg fornøgd før «nesten» har vorte til at vi er heilt i mål. Så viser anslaget at det er fem ganske store kommunar, alle styrte av Høgre, som har ei særleg utfordring, fordi nesten fire av fem barn som står på venteliste, bur i dei kommunane. Det er riktig at dei store byane har hatt særlege utfordringar når det gjeld barnehageutbygginga. Men nokre store byar har møtt den utfordringa gjennom ei systematisk satsing over tid, gjennom ein klar politisk vilje – ved å setje av areal til tomter, setje seg klare mål, og ein har nådd dei måla. Trondheim, Tromsø, Kristiansand og sist Stavanger, som eg har lyst til å gi ros her, har nådd dei måla. Derimot er det andre byar som ikkje har nådd måla. Eg har gått igjennom det arbeidet dei har gjort, og vil seie at alle har gjort mykje bra for å nå full barnehagedekning dei siste åra, men eg kan òg sjå at alle kunne gjort ting betre for å nå full barnehagedekning. Derfor har eg òg sendt eit brev til representanten Erna Solberg der eg ber om eit samarbeid med Høgre om å nå full barnehagedekning. Min forgjengar tok initiativ til eit møte med dei raud-grøne partisekretærane før sommaren, for å gå gjennom korleis vi kan presse på overfor dei raud-grøne kommunane som framleis ikkje har full barnehagedekning. No synest eg at Høgre òg bør engasjere seg i korleis dei høgrestyrte kommunane skal kome heilt i mål. Dette dreier seg om veldig viktige spørsmål for foreldre og barn i heile Noreg. Om vi står på alle saman, kan vi kome i mål.
Denne regjeringen har klokkertro på at kommunene skal kunne løse alle oppgavene i eldreomsorgen bare ved å få overført flere midler. Det kommer ikke til å fungere. Fram til nå har det vist seg gjennom alle de årene kommunen har hatt ansvaret, at det har vært store forskjeller. Det har vært varierende regjeringer, men det viser seg likevel at de lokale prioriteringene betyr veldig mye. Det er også en skjevfordeling av midler til kommunene, noe veldig mange kommuner påpeker. Og med det store og kompliserte systemet vi har i dag for finansiering, vil det være umulig å gi alle kommunene akkurat det riktige. Det vil være skjevt stadig vekk. Vi har også en del feriekommuner som er pålagt å tilby tjenester til feriegjester, og det blir flere og flere eldre som bor på feriestedene i store deler av året. Kommunen får ikke overført midler for å ivareta dette. Disse menneskene har krav på korttidsplasser, sykehjemsplasser og hjemmetjenester fra vertskommunen. Jeg kan nevne Hvaler kommune, som vanligvis har ca. 4 000 innbyggere, men som i sommerhalvåret har opptil 35 000 innbyggere. Denne kommunen får ikke fem øre for de tjenestene den må yte til eldre fra andre kommuner. Det finansieringssystemet vi har i dag, fungerer ikke. Så enkelt er det. Eiendomsskatten blir også innført i en del kommuner. Det som brukes som argument da, er at de eldre skal få bedre tilbud. De eldre blir skjøvet foran i kampen. Dette er uverdig. Vi er alle enige om, tror jeg, at de eldre skal ha et tilbud når de trenger det. De bør ha krav på en sykehjemsplass uansett hvilken kommune de bor i. Og når min mor, som bor i Oslo, trenger en sykehjemsplass, når den dagen kommer og hvis jeg da bor i Fredrikstad, ønsker jeg at hun skal få en sykehjemsplass der, hvis hun ønsker det selv. I dag bor familiene ganske spredt, og det er viktig at man har fleksibilitet slik at de som ønsker det får en mulighet til å være i nærheten av familien, og ikke nødvendigvis i nærheten av der man hadde sin forrige bolig. Jeg skulle ønske at Regjeringen kunne være litt åpen for å se på nye løsninger, og ikke blande inn det med lokaldemokrati. Det er ikke en lokaldemokratisk rett å si nei til gamle pleietrengende mennesker. Dette er en ny tjeneste som er innført de siste ti årene. Det er ikke noe kommunene har hatt ansvaret for i alle tider. Statlig finansiering vil ikke svekke lokaldemokratiet, dette handler om at Fremskrittspartiet ønsker å gi de eldre rettigheter, og ønsker å gi de eldre like rettigheter i hele landet. Så et siste ønske om at man nå slutter å harselere med det forslaget Fremskrittspartiet har kommet med, for det er et ærlig forslag, og det er ment å gjøre det bedre for dem som skal ha tilbudet. Jeg tror ikke en eneste kommunepolitiker kommer til å savne det å gjøre kutt i omsorgssektoren, noe de må gjøre i hvert eneste budsjett. Og det er ingen gavepakke fra Regjeringen det som kommer nå. De 10 000 stillingene var fra 2004. Man er bare kort på vei – og har langt igjen. I Sverige har de 12 000 flere sykehjemsplasser sammenlignet med Norge i forhold til innbyggertallet.
Trygdemisbruk i inn- eller utland er en stygg form for kriminalitet, det er vi alle enige om. Vi er også enige om at man må bruke ressurser på å komme dette til livs. Men dette har et motstykke, og det gjelder alle dem hjemme i Norge blant våre egne hjelptrengende som åpenbart ikke får det de har krav på for omsorg for familiemedlemmer, barn og unge. Jeg henviser til en reportasje nylig på TV 2, hvor man avspiser en mor med et multihandikappet barn med 5 000 kr i måneden til å leve for. Da nærmer dette seg offentlig kriminalitet. Mitt spørsmål til sosialministeren blir: Vil man nå også bruke ressurser på å følge opp våre egne her hjemme og sørge for at disse menneskene får dekket sine utgifter og ikke får økonomiske problemer i tillegg til den psykiske belastningen det er å ha denne type barn?
Jeg vil takke for en god og konstruktiv debatt. Det reises noen problemstillinger, og det med rette. Men når det på en måte blir bagatellisert av Arbeiderpartiets Rigmor Aasrud og sagt at bare 14 pst. av alle disse tiltakene som settes i gang, er omsorgstiltak, snakker vi altså om et økt antall på 1 100 barn eller 1 100 familier. For Fremskrittspartiet og meg er det ufattelig mange, og det er mulig at man med et slikt forslag, med en tilføyning i loven, kunne forhindret noen av disse. Det blir også reist spørsmål om hvordan man skal lykkes med å gå inn i et hjem hvor man nekter samtykke, jf. privatlivets fred. Her snakker vi om en gyllen middelvei. Det er jo det som skjer i dag hvis man nekter, bl.a. ubevisst, ved at man ikke vet konsekvensen. Det er ofte det som skjer. Man har denne muligheten, man har trappetrinn og en middelvei, og man har faktisk verktøy i verktøykassa til beste for barnet og til beste for foreldrene. Det er jo det som er intensjonen. Her handler det ikke om at man ønsker å legge til rette for at barnevernet bare skal komme inn. Og når skal de komme inn? Jo, etter samme vurderinger som i dag: når man har hatt tiltak utenfor hjemmet. Det er ikke slik med dette forslaget at barnevernet bare skal gå inn i et hjem uten videre. Det er etter de samme vurderinger, bl.a. etter bekymringsmeldinger. Det kan da umulig være noe annet. Jeg tror at det er i alles interesse å få ned antallet mulige, unødvendige omsorgsovertakelser. Det er det beste. Jeg prioriterer barns rett til å kunne vokse opp med sine foreldre og foreldres mulighet til å kunne oppdra sine egne barn og være gode omsorgspersoner. Det må være utgangspunktet for alle. Så er det ikke noen tvil om at man skal bruke god tid, men man kan vise handlekraft for det. Jeg og Fremskrittspartiet vil ikke sitte stille i båten og se på at dette antallet stiger så enormt, av hensyn til barns rett og mulighet til å være hos sine foreldre og foreldrenes mulighet til å oppdra sine barn. Jeg vil faktisk gi en liten honnør til SVs Karin Andersen, som sa noe så fint som at barnevernet «skal komme for seint så tidlig som mulig». Det er det det handler om. Det handler ikke om å gi barnevernet større makt for å utøve makt, men om å gi en mulighet, et «trappetrinn», for å gi best mulig hjelp til rett tid.
Det er veldig hyggelig å høre at justisministeren er så positiv til dette forslaget og vil ta det med til vurdering og se nærmere på det. Selvfølgelig går vi med på også å oversende forslaget. Det gjelder også det forslaget som vi står sammen med Høyre om. Det kan oversendes. Det er veldig bra, veldig positivt – ikke minst tatt i betraktning at dette kanskje er et område som flere departement egentlig er involvert i – at man er flink til å se litt utover, ikke bare eget departement, fordi dette berører mange andre områder. Sånn sett, ved å løfte i flokk, vil man kunne få et godt resultat.
Det er flere ting i innlegget til Stolt-Nielsen som jeg syns strider litt mot det som er logisk. Først og fremst kritiserer hun Fremskrittspartiet veldig sterkt i forhold til det at vi ønsker å innføre en fri rett til å dra inn egenandeler eller symbolske summer for utlån. Dette gjelder bibliotek. Men så angriper hun også Fremskrittspartiet for det prinsippet når det gjelder museum. Så mitt første spørsmål er: Er det slik at Høyre nå på noen slags måte ønsker å innføre gratisprinsippet på museum, slik at museene heller ikke skal få lov til å ta egenbetaling fra de besøkende? Slik forstod i hvert fall jeg det, ut fra den kritikken mot Fremskrittspartiet som Stolt-Nielsen la opp til i sitt innlegg. Stolt-Nielsen sier også noe om investeringsdelen, og er noe kritisk til den. Forstod jeg det riktig, var Høyre litt kritisk til de beløpene som lå der og som de støtter; de mente at de var for små, og at Høyre sannsynligvis i framtiden ville sørge for større bevilgninger på alle disse områdene – altså gå utover de 414 mill. kr og de 3,8 milliarder kr som er nevnt i meldingen. Høyre har jo – som Arbeiderpartiet sier – på en måte uthulet gratisprinsippet gjennom å inngå i en flertallsmerknad sammen med bl.a. Fremskrittspartiet. Men så ønsker de altså i neste runde å innføre gratis bruk av internett-tjenester, f.eks. chatting og e-mail. Jeg har ennå ikke forstått hva som er den logiske forklaringen på og intensjonen med at Høyre på en måte skal legge opp til at barn og ungdom og hvem som helst skal sitte på bibliotekene og chatte med hele verden – eller for den del sende e-mail. Det eneste argumentet jeg fikk med meg her, var at dette var et tilbud til dem som ikke hadde PC hjemme. Er det slik nå at man må dokumentere hvorvidt man har PC hjemme eller ikke, for å få lov til å bruke disse tjenestene?
Eg er langt på veg einig i det representanten Blegen seier, men eg har berre lyst til å kommentere ein ting: Eg meiner at næringa sjølv har teke eit stort ansvar for å rydde i eigne rekkjer, nettopp, som representanten viser til, gjennom det samarbeidet som ein har hatt med myndigheitene no overalt, og spesielt innan byggjenæringa, som har fått veldig orden på spesielt det med svart økonomi. Tilsvarande har ein i reinhaldsbransjen spesielt hatt ei opprydding, der ein opererer med ei tilsvarande ordning for bedriftene som heiter «Ren Utvikling». Eg meiner vi har gjort veldig mykje i høve til det regelverket vi har. Det gjeld innkjøpsregelverket, ILO-konvensjonen er teken opp, og det gjeld det arbeidet eg no har gjort i forhold til statsrådskollegaene mine med å innskjerpe dette forholdet. Men vi skal òg vere klåre over at det kan finnast heilt ordentlege, skikkelege selskap både i byggjenæringa og for så vidt i reinhaldsbransjen som ikkje er med i dei organisasjonane som representanten peiker på. Vi skal passe på at dei ikkje vert ekskluderte fordi vi oppfordrar til spesiell bruk av nokon som har valt seg ei organisasjonstilknyting.
Jeg vil også starte med å ønske statsråden godt nytt år. Spørsmålet er som følger: «NVE anslår byggekostnad for CO2-renseanlegg på Kårstø til over 5 mrd. kr. Kostnaden pr. tonn CO2 blir minst 700 kr. Dette er skyhøyt over tilsvarende kvotekjøp eller klimainvesteringer i andre land. Med utgangspunkt i 1990 har norsk industri allerede foretatt utslippsreduksjoner tilsvarende ca. 50 pst. av behovet for å møte norske Kyoto-forpliktelser. Hva hindrer Norge fra å møte resten av Kyoto-forpliktelsene gjennom kvotehandel og investeringer i utlandet, dersom dette gir bedre kost/nytte enn nasjonale tiltak?»
Jeg ønsker å stille miljøvernministeren følgende spørsmål: ««I dag er dieseldrevne biler minst like miljøvennlige som el-biler», sa den danske forskeren Kaj Jørgensen på en miljøkonferanse i Oslo 29. november 1999. Deler statsråden disse påstander, og i så tilfelle hvilke konsekvenser i positiv retning vil dette få for dem som bruker denne type motor?»