La meg takke interpellanten for å ta opp et tema som er av stor betydning for kunnskapsutviklingen i Norge. Når det gjelder miljøforvaltningen, og på mange andre samfunnsområder, har vi en ambisjon om at all politikkutvikling skal være kunnskapsbasert. Det er nesten ikke en sak som passerer dette storting uten at det har et tungt kunnskapsgrunnlag knyttet til seg. Viktigheten er da at all den kunnskapen vi bygger på, har en uavhengighet, er gjennomsiktig, transparent. Mange samfunnsområder skilte for 10–20 år siden tydelig mellom hva som var forskning, og hva som var forvaltning. Etter mitt syn er det helt avgjørende med tydelighet for å ha tillit til den forskning som kommer ut. Dette er forskjellig i de ulike instituttsektorene. Ikke alle har foretatt dette skillet mellom forskning og forvaltning. Utgangspunktet for styring bør være at sektorene skal ha ansvar. Hvis ikke sektorene har ansvar, vil de heller ikke bidra til finansiering. Men problemet oppstår hvis forskjellige sektorer og forskjellige departementer har forskjellig syn på den tilnærming man skal ha til styring og finansiering av sine sektorer, særlig når sektorer på tvers av departementer konkurrerer på samme arena. Interpellanten trakk fram arbeidet med forvaltningsplaner for havområdene som eksempel på hvordan man har fått fram et tydelig faggrunnlag. Det er jeg helt enig i. Prosessene knyttet til forvaltningsplanene for havområdene har vært åpne – transparente – og man har brynt faglig og vitenskaplig kunnskap mellom sektorer på instituttnivå, noe som har gjort det mye lettere – og mulig – å få gode politiske beslutninger. Vi har mange andre samfunnsområder der faglige debatter blir presset høyt opp og framstår som kvasipolitisk uenighet. Eksempel på det kan være faglig uenighet om villaks kontra oppdrettslaks, som blir omgjort til politikk. Hvordan skog spiller en rolle i klimasystemet, og i hvor stor grad fjorddeponier er mulig for å ivareta liv i havet, kan være andre eksempler der vi har et stort og sprikende faggrunnlag. Norsk institutt for naturforskning, SINTEF og Norsk institutt for vannforskning har laget et felles innspill til forskningsmeldingen. Der tar de opp en del av de problemstillingene vi har vært innom i dag. Deres ønske er at det for framtiden blir lagt opp til et finansieringssystem hvor forskningsinstituttene uavhengig av organisasjonsform og tilhørighet til sektordepartement har samme tilgang til de offentlige markedene og med like rammebetingelser. I dag pågår det tre evalueringer av instituttsektoren som skal danne grunnlaget for det arbeidet som skjer med forskningsmeldingen. Det ene er evalueringen av basisfinansieringsordningen. Det er riktig at det ikke er mange år siden den ble vedtatt innført, men da vedtok man også at denne evalueringen skal skje nå. Jeg mener at den basisfinansieringsordningen vi har i dag, er betydelig bedre enn ordningen vi hadde før. Jeg må også si at når miljøinstituttene har så lav grad av basisfinansiering – og det er noe positivt i det hvis man betrakter dem som institutt – betyr det at de har vært flinke til å hente inntekter fra andre steder. Problemet oppstår hvis man da konkurrerer om samme oppdrag med andre institutter som har en langt høyere grad av basisfinansiering i bunnen. Men det tjener miljøinstituttene til ære at de har klart å hente inn så mange oppdrag utenfra. Det sier også noe om hvor flinke de har vært i forhold til å ha økt grad av publisering. Landbruksdepartementet har gjennomført en evaluering av sine institutter. Fiskeridepartementet har gjennomført en evaluering av Havforskningsinstituttet. Etter min mening er det viktig at også disse evalueringene inngår i det arbeidet som skal gjøres med forskningsmeldingen, slik at vi kan få en helhetlig tilnærming til dette. La meg bare avslutningsvis si at jeg mener dette er et område som er veldig viktig forskningspolitisk, fordi så mye av spissforskningen i Norge skjer i disse instituttene. Hvis vi i framtiden klarer å forbedre denne modellen, som allerede er langt bedre enn hva vi hadde før – på habilitet, integritet, samme muligheter for fair play og like rammevilkår – er jeg optimistisk for framtiden for denne saken.