mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Jeg har lyst til å starte med å gi forslagsstillerne ros fordi de bidrar til å sette søkelyset på en gruppe mennesker som er både sårbare og utsatte. FO, Fellesorganisasjonen for barnevernspedagoger, sosionomer og vernepleiere, sier i en ny kongressuttalelse at det nå, 15 år etter ansvarsreformen, er grunn til å være bekymret for kvaliteten på tjenestene til denne gruppa. De er særlig opptatt av at mange utviklingshemmede lever i passivitet og ensomhet, og de hevder at mange har mistet eller fått endret sitt dagtilbud på grunn av innsparinger i kommunene. Under forrige regjering var kommunene de store taperne. Dette har vi snudd. Men det betyr ikke automatisk at akkurat denne gruppa vil få det tilbudet de skal ha. Derfor må vi gjøre en jobb fra Stortingets side, og statsråden må gjøre hva hun kan for å belyse forholdene for utviklingshemmede. Som en samlet komite påpeker, er det flere virkemidler som kan bidra til at mennesker med psykisk utviklingshemning vil kunne få et godt tjenestetilbud, bl.a. individuell plan og ansvarsgrupper. Kompetanseutvikling, samarbeid på tvers av de forskjellige instansene, gode internkontroll-, dokumentasjons- og rapporteringsrutiner og tilsyn med kommunene vil kunne sikre både omfang og kvalitet på velferden. Når det gjelder det konkrete forslaget om å opprette et eget ombud for psykisk utviklingshemmede, har vi vurdert det slik at det er mer fornuftig å legge dette ansvaret under den utvidede pasientombudsordninga, som Regjeringa kommer til å foreslå i nærmeste framtid. Vi vil be departementet i arbeidet med denne utvidelsen om særlig å ha oppmerksomhet rettet mot grupper av mennesker som ikke er i stand til å gi uttrykk for sine egne tjenestebehov. Vi vil også at Regjeringa skal evaluere den utvidede pasientombudsordninga etter tre år og melde tilbake til Stortinget. Men vi støtter ikke et forslag der ombudsordninga får sanksjonsmuligheter, og vi ønsker ikke egne ombud basert på diagnose eller tilstand. De nye ombudene må bistå alle med å ivareta sine interesser i helse- og omsorgstjenesten, uavhengig av årsakene til hjelpebehovet. Det er likevel viktig at ombudene arbeider aktivt for å bistå dem som ikke sjøl har ressurser til å kontakte ombudet, bl.a. enkelte mennesker med psykisk utviklingshemning og deres familier. Så har fylkesmannen og Helsetilsynet i fylket, i kraft av å være tilsynsorgan, mulighet til å pålegge kommunene å rette opp forhold som er brudd på lovgivninga, og omgjøre enkeltvedtak. Vi har et ansvar framover alle sammen, alle partiene, for å få de nye ombudene til å fungere bra også for denne gruppa. Jeg tror at komiteen kommer til å være aktiv med å belyse forholdene for mennesker med psykisk utviklingshemning, som trenger dette spesielt.
Janis Joplin hadde litt bedre tonesetting til sitt utsagn enn representanten hadde. Men mitt spørsmål til representanten Holmelid har med rovdyr å gjøre. For ca. 10 minutter siden trådte de parlamentariske lederne sammen igjen for å prøve å komme fram til et rovdyrforlik. For enkelte deler av landet, særlig oppe i Lierne og i enkelte grenseområder, er rovdyr, og særlig bjørn, et stort problem. Mitt spørsmål til representanten Holmelid er følgende: Er representanten Holmelid enig i at det er viktig at vi får til en mest mulig lokal forvaltning av rovdyrene, og at vi får en reduksjon i bjørnestammen? Det er mitt første spørsmål. Mitt spørsmål nummer to til representanten Holmelid går på følgende: Landbruket skriker etter investeringsmidler, og det er investeringsmidler som man har behov for både for å kunne endre produksjonen og for å bli mer tidsriktig i produksjonen. Mitt spørsmål til representanten Holmelid er følgende: Hvor mye i dette jordbruksoppgjøret er lagt til rette for økt investering i landbruket?
La meg få lov til å følge opp foregående spørsmål. Når det gjelder arbeidstidsbestemmelser, har næringen selv uttalt at en ytterligere begrensning når det gjelder nattarbeid og en overføring av mer arbeid på dagtid kan føre til en fortetting av arbeidet på dagtid. Da blir mitt spørsmål til statsråden: Ser statsråden også de sikkerhetsmessige utfordringene man står overfor hvis man i for stor grad fortetter arbeidet på dagtid, slik også næringen selv har påpekt?
For det første så har altså deler av Riksrevisjonens rapport – og kritikk – blitt omtalt i selve rapporten, i brevveksling mellom departementet og Riksrevisjonen, der en del av disse temaene er avklart. Men det jeg tror man undervurderer i dag, er kompleksiteten og rammene som lå rundt det å få dette til å fungere i det hele tatt. Altså: Hva var det i det hele tatt mulig å få til, for å få satt dette arbeidet i gang? Jeg tror at man undervurderer det. I etterpåklokskapens lys er det jo veldig mange ting man kan peke på – det er det alltid. Men det var veldig vanskelige forhandlinger, og det var dette man kom fram til som det var mulig å få flertall for. I ettertid har Riksrevisjonen kritisert deler av det. Deler av det kan det være mulig å slutte seg til, og deler av det mener jeg er noe som er lett å se etterpå, men som verken var mulig eller synlig på det tidspunktet beslutningene ble tatt.
I dag behandlar Stortinget ein viktig lov for å regulere finansmarknadene i Noreg betre gjennom ein ny samla lov om finansføretak og finanskonsern. Som saksordføraren har gjort greie for, vil denne loven innebere ei forbetring av gjeldande regelverk og enkelte innstrammingar og presiseringar. Dette arbeidet har tatt utgangspunkt i forslaget frå Banklovkommisjonen og påfølgjande høyringsrundar. Prosessen i finanskomiteen har vore grundig, så vidt eg veit. Vi har fått ein god lov, med eit breitt fleirtal. SV stiller seg bak forslaget til ny finansføretakslov. Trass i dette meiner SV det framleis er ein del som står att når det gjeld regulering av finansnæringa. Finansføretaka er blodårene til næringslivet. Det er avgjerande at reguleringa av denne næringa fungerer godt og er tilstrekkeleg streng, for å unngå uønskte hendingar. Finanskrisa har nok ein gong vist verda kva som kan skje med for dårlege reguleringar. Bankar internasjonalt tok i stor stil opp større risiko enn det som var forsvarleg. For kvar enkelt institusjon kunne kanskje nokre av vala verke fornuftige, men på systemnivå blei summen av vala katastrofale. Med dette forslaget vil det framleis ikkje vere eit godt nok regelverk med kvantitative avgrensingar av kva bankar kan ha av risikable private rentepapir eller derivat. Sjølv om risikoen kan synast å vere liten for kvar enkelt bank, kan den samla systemrisikoen bli for stor. Ein stor del av tapa til bankane under finanskrisa kom frå rentepapira, som fall i verdi. Dette var også bakgrunnen for at eit stort mindretal i Finanskriseutvalet gjekk inn for at tilgjenget for bankane til å auke risiko gjennom anna aktivitet enn kjerneverksemda burde avgrensast. Dei anbefalte difor fleire tiltak enn det som ligg i lovgivinga i dag. Dette er vurderingar vi sluttar oss til, saman med Kristeleg Folkeparti. Vi fremjar difor forslag om at det må utarbeidast regelverk som sikrar at moglegheita til bankane «til å ta risiko gjennom annen aktivitet enn kjernevirksomheten avgrenses ytterligere».
Sist gang statsråden og jeg stod i et replikkordskifte, fikk jeg skryt for mitt miljøengasjement. Da er det jo artig at SV og Fremskrittspartiet nok en gang finner sammen i en viktig miljøsak – og denne gang attpåtil i et spørsmål om avgift. Flere representer fra regjeringspartiene har i dag sagt at dersom en bruker et handlenett tilstrekkelig antall ganger, er dette mer miljøvennlig enn plastposer. Da blir det interessante spørsmålet i denne sammenhengen til statsråden: Hvor mange ganger må man bruke et handlenett før det er mer miljøvennlig enn en plastpose?
Jeg er kjent med at samferdselsmyndighetene vil ha en bredere gjennomgang av alternativer for ny E18 på strekningen Vinterbro–Østfold grense, og at det såkalte Ski øst-alternativet skal inngå i arbeidet. Arbeidet vil skje innenfor rammen av systemet for ekstern kvalitetssikring av statlige investeringsprosjekter over 500 mill. kr – også kalt KS1. I forbindelse med denne prosessen har samferdselsmyndighetene bestemt at videre plan- og utredningsarbeid etter plan- og bygningsloven skal stanses inntil KS1-arbeidet er gjennomført. Hvis samferdselsmyndighetene etter dette ønsker at «Ski øst»-alternativet skal inngå i den videre plan- og utredningsprosessen etter plan- og bygningsloven, må programmet for arbeidet endres. I forbindelse med forelegging av programmet for Miljøverndepartementet vil jeg da foreta en konkret vurdering av om alternativet bør videreføres. Jeg vil gjøre denne vurderingen bl.a. i lys av de varslede rikspolitiske bestemmelsene for Oslomarka, arbeidet med en egen Marka-lov og hensynet til jordvern.
Jeg takker statsråden for svaret. Et vesentlig poeng her er at en av begrunnelsene for pressestøtten er å sikre et meningsmangfold. Det man gjør, er at man griper inn i et marked med subsidier, og på den måten forrykker man en fri meningsdannelse. En konsekvens av dette er at det har vært svært få nyetableringer av aviser i Norge. Ved at man subsidierer denne bransjen slik som man gjør i dag, er man med på å fastsegmentere denne bransjen. Min oppfatning er at man ikke oppnår hovedhensikten med den begrunnelse for pressestøtten man gir – at man bruker også dette med geografisk spredning osv. Jeg hadde håpet at dette ville bidra til at man fra Regjeringens side så mer kritisk på det som er grunnlaget for den politikken man fører på dette området.
Dette var et merkelig innlegg. For det første polemiserer Sortevik mot noe som flertallet ikke står for. Han polemiserer mot Regjeringen, og han snakker om et visst antall timer, og han snakker om hvor mange millioner, osv. Han kan åpenbart ikke ha lest flertallsinnstillingen. Det undrer meg når han sitter i komiteen at han ikke har lest innstillingen, for hvis han hadde gjort det, ville han måttet polemisere mot flertallet, i og med at flertallet i hvert fall på sentrale områder har et annet standpunkt enn det Regjeringen har. Så er han veldig for at Kirken skal få lov til å drive med trosopplæring. Fremskrittspartiet er veldig for dette, men ikke på det nåværende tidspunkt. Det er eventuelt senere, etter at det er gjort en brukerunderøkelse. Mitt første spørsmål til representanten Sortevik blir: På hvilket tidspunkt ser Fremskrittspartiet for seg at Kirken eventuelt kan regne med Fremskrittspartiets støtte, at undersøkelser er gjort osv.? Så har han et avsnitt i sitt innlegg om styrking av KRL-faget. Betyr det flere timer, mer kristendom, eller hva er det egentlig han snakker om når han snakker om styrking av KRL-faget?
Tryggheten ligger i arbeidslivet, men tryggheten ligger også i et trygt arbeidsliv – med begge bena plantet i arbeidslivet. Det er derfor SV har tro på en arbeidslinje som virker. Vi vet at dagens overgangsstønad nettopp fungerer sånn at man kan kvalifisere seg til å få en jobb, i motsetning til ikke å ha arbeidserfaring eller utdanning nok til å kunne stå i trygt arbeid over tid. Hva er alternativet? Jo, det er å motta supplerende sosialhjelp innimellom og kombinere det med strøjobber – en løs tilknytning til arbeidslivet, som gir liten trygghet og en dårlig plattform. Vi vet at overgangsstønaden virker. Jeg lurer på: Hva er den beste arbeidslinjen? Er det at aleneforsørgere får trygg kvalifisering for arbeidslivet gjennom dagens ordning, eller er det å henvises til utrygge jobber, eventuelt sosialhjelp?
I forhold til diskusjonen om NATO: Ja, SVs mening er at NATO burde vært lagt ned sammen med Warszawa-pakten etter den kalde krigens slutt. Da var NATOs historiske betydning opplagt over, og det sikkerhetspolitiske kartet så annerledes ut. Det som nå er den største utfordringen framover for Norge sikkerhetspolitisk, er et tettere samarbeid med andre land i regionen som vi har felles sikkerhetspolitiske interesser med. Det er ikke først og fremst militære interesser, det dreier seg like mye om energi, om klima og miljø – alle disse utfordringene. Jeg forventer jo ikke at Inge Lønning med sin bakgrunn fra Europabevegelsen skal stå i første rekke i kampen for at Norges muligheter utenfor EU skal utnyttes, men la oss andre prøve å gjøre det, da. For vi bør rett og slett få mer av holdningen til Gro Harlem Brundtland, som – dagen etter forrige EU-nederlag for ja-siden – bare spratt opp og gjøv løs igjen. Det har i veldig liten grad preget norsk ja-side. Vi har noen muligheter utenfor EU som vi bør utnytte. Jeg inviterer gjerne Inge Lønning til å være med på det, selv om jeg ikke forventer at han går først.
Telemark fengsel, Skien avdeling, har den siste tiden fått en del medieoppmerksomhet, og det har ikke akkurat vært positiv medieoppmerksomhet. Det går på sikkerheten ved fengselet. Det gjelder selvfølgelig sikkerheten for både de ansatte og de innsatte ved fengselet. Skien fengsel er definert, som det har blitt sagt, som et fengsel med høy sikkerhet, og de har en del fanger som er meget hardt kriminelt belastet. Men det er lov til å stille spørsmål om hvor høy sikkerheten ved fengselet er, når en TV 2-journalist for kort tid siden spaserte rett inn i fengselets hjerte, bærende på en pistol og et automatgevær, uten at dette ble oppdaget. Og dette var ikke første gang at manglende sikkerhet ble avslørt ved fengselet. Heldigvis har dette vært avsløringer som vi kan kalle uskyldige handlinger. Hva hvis noen finner ut at de skal gjøre noe annet enn å teste sikkerheten? Hva hvis noen ville inn og frigi fanger, eller endog skade eller likvidere innsatte? Det er flaut å måtte si det, men jeg tror faktisk at disse vil lykkes. Det er bare å håpe at så ikke skjer. Det må vi håpe for både de innsattes og de ansattes skyld. I et brev til justiskomiteen fra statsråd Storberget, datert 17. mars 2010, sier Storberget: «En godt vedlikeholdt bygningsmasse er viktig for sikkerheten i fengslene.» Det er jeg hjertens enig i. Statsråden sier også: «Jeg vil også trekke frem at en godt kvalifisert bemanning som kan håndtere ulike situasjoner som kan oppstå i fengslene er meget viktig for sikkerheten.» Det er jeg også hjertens enig i, og vi har mange meget godt kvalifiserte personer i norske fengsler. Men det hjelper ikke å være godt kvalifisert hvis væpnede folk kan spasere rett inn i fengselet. Når da de ansatte står og ser inn i munningen på en kalasjnikov, hjelper det heller ikke å være godt kvalifisert. Ved høring om denne saken den 12. april 2010 ble det fra Kriminalomsorgens fellesforbund og fra Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund sterkt påpekt behov for en sikkerhetssluse i forbindelse med fengselet. Det har blitt foreslått og krevd gjentatte ganger de siste årene, men ingenting har skjedd. Det har fra enkelte ansvarlige hold endog blitt påstått at de ikke har visst om dette kravet, på tross av skriftlig dokumentasjon som viser det motsatte. Denne slusen vil gjøre forholdene både for innsatte og ansatte mye tryggere – en trygghet som er utrolig viktig for at de ansatte skal kunne utføre en god jobb, og for at de innsatte i mye mindre grad skal føle seg utrygge for ytre angrep. En sluse ved Skien fengsel er kostnadsberegnet til ca. 6,7 mill. kr. La meg minne om at bare kunsten i nye Halden fengsel koster 7 mill. kr. Å gi de ansatte og de innsatte ved Skien fengsel en trygg hverdag har man ikke økonomi til, men kunst til 7 mill. kr er ikke noe problem – skjønn det den som kan. Et annet moment er at byggingen av Halden fengsel ble ca. 40 mill. kr rimeligere enn beregnet. Da kunne det vært mulig å se dette i en sammenheng med Skien fengsel. Fremskrittspartiet er av den klare oppfatning at noe må gjøres for å bedre sikkerheten ved Skien fengsel, og det må gjøres nå før noe alvorlig skjer. Jeg vil med dette fremme forslaget fra Fremskrittspartiet i saken.
Fremskrittspartiet har i veldig mange år vært opptatt av å øke innflytelsen til borgerne gjennom økt direkte demokrati, så det bør ikke sjokkere noen at Fremskrittspartiet fortsatt mener at folkeavstemning er et virkemiddel som kan brukes i ulike sammenhenger. Regjeringen har ikke vurdert dette spørsmålet, og regjeringen forholder seg til den samarbeidsavtalen som vi har inngått med Kristelig Folkeparti og Venstre på dette feltet. Vi er opptatt av å ha et nært og godt samarbeid med avtalepartene i så henseende.
Det er relativt underholdende å høre en slik belærende forelesning for en ny regjering etter at Arbeiderpartiet har gjort tidenes dårligste valg. Særlig er det interessant å høre den avgåtte statsministers påstander om at en ny politisk kurs vil bety mer til alle gode formål, mindre skatter og avgifter og at dette ikke går i hop, særlig etter at vi har sett trontalen lagt frem av den avgåtte regjering, hvor akkurat det samme blir lovet: Mer til alle gode formål og mindre skatter og avgifter. Spørsmålet til Jens Stoltenberg blir derfor: Hvordan kan det være slik at alle andre som ønsker en annen giv, en annen politisk kurs og en annen måte å styre norsk økonomi på, er uansvarlige, og at det bare er når Arbeiderpartiet gjør noe, det er ansvarlig bruk av penger? Når Arbeiderpartiet finner det opportunt å fremme skatte- og avgiftsreduksjoner, også med bruk av oljepenger, er det ansvarlig, men hvis andre mener det er mulig å gjøre dette, kanskje i større omfang og på annen måte, så er det uansvarlig. Så reagerte jeg på påstandene om at man i budsjettet fra den avgåtte regjering har tatt vare på pengene man har spart inn på reformer i Forsvaret og latt dem bli der. Hvordan har det seg da at det er et gap i forhold til det Forsvarsdepartementet selv har sagt, på mellom 3 og 4 milliarder kr for å finansiere det Stortinget har vedtatt? Og hvordan har det seg, hvis det er slik at Stoltenberg-regjeringen lot pengene bli i politiet etter at man gjennomførte en politireform, at alle organer i politiet selv hevder at politiet har vært underfinansiert gjennom mange år, og at gapet som skal tas igjen, er betydelig?
La meg også rette en stor takk til saksordføreren, som har utvist meget god klokskap i saken. Det er ingen enkel sak å føre i pennen, men hun har klart å gjøre det på en utmerket måte og har samlet komiteen. Finansnæringen er en viktig bærebjelke i norsk økonomi. Det er fordi finansnæringen skaffer bedriftene risikokapital og sørger for at kapital kanaliseres der kapitalen gir størst nytte for samfunnet. Mens SV og Audun Lysbakken tidligere har tatt til orde for å fjerne børsen, mener Fremskrittspartiet tvert imot at finansnæringen har en nøkkelrolle for å gjøre noe med todelingen av norsk økonomi. Fremskrittspartiet og regjeringen kan ikke gjøre noe med at oljeprisen holdes nede av bl.a. amerikansk skiferoljeproduksjon og redusert vekst i verdensøkonomien, men vi kan legge til rette for at nedgangen i norsk oljeindustri kan bli motvirket av vekst og optimisme i andre næringer. Jeg er veldig godt fornøyd med at vi i dag vedtar en ny samlet lov om finansforetak og finanskonsern, som innebærer en modernisering og forenkling av eksisterende reguleringer. Jeg er også veldig godt fornøyd med at vi legger oss på et lavere detaljeringsnivå på lovreguleringen enn det Banklovkommisjonen har lagt opp til. Et viktig formål med lovforslaget er å gjøre sentrale deler av lovgivningen på finansområdet mer oversiktlig og brukervennlig for finansforetakene og for offentlige myndigheter. Dette er en stor fordel for finansnæringen – noe som er viktig med tanke på næringen – som kan fylle sin nøkkelrolle i norsk økonomi i årene framover. Norge trenger finansnæringen.
Jeg tror at ledelsen i Høyre har måttet bestemme seg før jeg gikk på talerstolen i dag, for å be meg om å komme til Stortinget og snakke om finanskrisen, for jeg tror at alle de som hørte hva jeg sa, hørte at jeg snakket mye om hvordan dette budsjettet nå møter en utrygg situasjon for mange, og om hvordan vi skal legge til rette for at vi framover tar med oss både den lave arbeidsløsheten og den høye sysselsettingen og legger til rette for et lavere rentenivå. Når det er sagt, vil jeg si at jeg når som helst er beredt til å komme og diskutere andre forhold rundt finansuroen og hva slags virkninger den har for oss. Det kortsiktige arbeidet med tanke på det som nå er den største utfordringen med de kortsiktige svingningene, nemlig mangelen på likviditet i markedene, er det Norges Bank som nå håndterer meget offensivt, for å sørge for at vi får et finansmarked som snarest mulig fungerer. Men vi er en del av en internasjonal økonomi, og vi vet at det i disse tider er betydelig usikkerhet rundt dette. Jeg kommer når som helst. Så til angrepene på statsbudsjettet, for de er meget forutsigbare fra Høyre. Jeg lurer jo på hvor mange milliarder kroner Høyre ønsker å stramme inn på dette statsbudsjettet. Da vil jeg advare sterkt, og det er fordi vi er i en situasjon hvor vi tror at veksten for neste år blir rundt 2 pst., i 2007 var den på 6 pst. Vi har fire-fem år med meget sterk vekst bak oss. Det har ført til 200 000 - og mer enn det - flere i jobb bare fra 2005 og til nå. Å sørge for at samfunnet og alle enkeltmenneskene kommer seg helskinnet gjennom en slik betydelig omstilling, krever at man har en offensiv politikk som treffer. Det er det vi gjør når vi har ligget under i oljepengebruken i de årene vi har bak oss, fordi det var så gode tider. Nå ligger den på 4 pst., mens den under Bondevik-regjeringen lå over 4 pst., fordi da var det dårligere tider. Derfor er dette et godt, balansert budsjett.
Representanten Wenche Olsen sa tidligere i dag at for henne kunne dette godt vært en dag da man flagget. Man flagger faktisk i dag. Og ganske symptomatisk er det vel at man flagger for besøket av den russiske presidenten og overhodet ikke for behandlingen av denne saken. Om denne debatten kan man godt bruke Churchills ord – kanskje noe omskrevet – og ikke minst om de rød-grønnes debattanter i denne saken: Aldri før har vel så mange snakket så mye om så lite. For det er ingen konkrete forslag i denne saken. Selve lakmustesten på samhandling burde kanskje vært regjeringspartienes invitasjon til et samarbeid på tvers av partigrensene i denne sal. Kanskje hadde den beste testen på om man virkelig vil samhandle, vært om man hadde tatt opposisjonen på alvor, og i det minste vært villig til å vurdere de forslag opposisjonen hadde. Når man ikke engang er villig til å ta konkrete forslag på alvor, hvordan skal man få andre til å samhandle? Det spør i hvert fall jeg om. Når man samtidig sender signaler om at det er en sparereform som helseministeren her har kommet med, er det faktisk svært lite igjen. ISF-andelen har vært et ankepunkt fra regjeringspartiene. Jeg har bare lyst til å sitere fra deres egne merknader i saken, hvor det altså står: «Flertallet mener dette skjerper behovet for god ledelse i og eierstyring av spesialisthelsetjenesten fordi kutt i vanlig pasientbehandling vil kunne øke ventetidene.» Videre skriver man altså om selve ISF-andelen: Disse partiene «mener det kan være riktig å redusere ISF-andelen fra 40 til 30 prosent». Men så sier man også at man «er enig i at aktivitetsbasert finansiering er en viktig del av finansieringen av spesialisthelsetjenesten». Her sier man altså to forskjellige ting med bare én sides mellomrom. I dette innlegget har jeg også lyst til å komme med en kort visitt til noe av det som har vært sagt tidligere i debatten, spesielt til senterpartirepresentanten Toppe som ikke har villet svare på hvorfor Senterpartiet er med på å kutte i rammene til helseforetakene. Hun uttalte, litt ovenfra og ned, at den siste tids avisoppslag – billige avisoppslag, tror jeg var begrepet – om nedleggelse av lokalsykehus, liksom talte for seg selv. Jeg formoder at hun da tenkte på partileder Navarsetes «billige» oppslag om at ingen lokalsykehus skal nedlegges – til tross for at vi har nedlagt seks stykker. Helt på tampen vil jeg bare få lov å gi uttrykk for at Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Høyre ønsker å gi støtte til forslagene nr. 10 og 11, som er fremlagt av Venstre.