mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Jeg er glad for at statsråden maner til edruelighet når det gjelder trafikksikkerhetsspørsmål. Jeg synes det i denne sammenhengen også er grunn til å huske på at et av de land i verden som har flest drepte i trafikken, er USA, og det er vel vanskelig for Fremskrittspartiet å påstå at de står veldig langt tilbake når det gjelder veibygging. Så det er også andre ting som skal til. Men jeg har et spørsmål til statsråden. Jeg blir litt forferdet hvis det er slik at mer bompenger på E18 er det eneste tiltaket som skal til for å øke konkurransekraften på Vestfoldbanen. Sist man gjorde det, da man bygde E18 i nordfylket, gikk jernbanetrafikken dramatisk ned, og veitrafikken vokste. Hvilke tiltak vil statsråden sette i verk for å få opp konkurransekraften på Vestfoldbanen?
Jeg tror faktisk at Fremskrittspartiets statsskrekk er mye, mye større enn Sosialistisk Venstrepartis markedsskrekk. Det er faktisk slik at jeg på en rekke områder tror at markedet er den riktige regulatoren, men skal den være det må det også være visse spilleregler. Jeg tror ikke på den frie konkurranse, jeg tror på en konkurranse som har visse spilleregler å følge, slik at det fungerer. På telesektoren er det veldig viktig at det er slike spilleregler, hvis ikke, vil det bli ulike typer tjenester og priser over hele landet. Jeg tror at det gamle Televerket faktisk gjorde en god jobb som forvaltningsbedrift. Så ble det AS – det stemte vi imot, det burde vi kanskje ikke gjort den gangen – og også som statsaksjeselskap har de gjort en god jobb, lenge før konkurrentene kom inn og lenge før man så perspektivene og hvor tøff konkurransen ville komme til å bli. Prisene gikk nedover og tjenestene ble bedre. Det er ganske fantastisk. Egentlig burde Fremskrittspartiet gå i seg sjøl og undre seg på hvordan det er mulig at et statsselskap i et land som har vært så vanskelig å bygge ut som Norge, kan være landsomfattende og være blant dem som har de billigste og noen av de beste tjenestene i Europa. Hvordan kan det være mulig? I Fremskrittspartiets ideologiske verden burde det egentlig være en absurditet, men jeg tror ikke de akter å bruke tid på å tenke gjennom det, for de har en slags fobi som går ut på at alt staten gjør, må bli galt. Jeg tror markedet har sin rolle å spille, men jeg tror ikke det frie markedet nødvendigvis er det beste. Jeg tror det markedet som har spilleregler å følge, er det markedet som kan føre til at vi får et godt samfunn å leve i, og at vi får reguleringer som gjør at vi ikke får de aller mest negative utslagene av de frie markedskreftene. De tar nemlig ikke noen menneskelige eller samfunnsmessige hensyn. Det er der vi er nødt til å gripe inn.
Jeg har merket meg de ulike synspunktene som har kommet fram i behandlingen av denne saken når det gjelder det som er å betrakte som å bli syk, utover normal graviditet. Jeg er veldig opptatt av at vi skal se på dette i de vurderingene vi nå gjør, slik at vi får også dette med i den totale gjennomgangen. For det bør jo ikke være slik at fordi man er student, får man ikke nyte godt av de ordningene som vi ellers har i samfunnet.
Nå fikk vi faktisk et nytt eksempel på at motstanderne av forslaget møter seg selv i døren. Man skal lytte til de faglige råd, for det gjør visst ikke Fremskrittspartiet, selv om vi har et mye bredere grunnlag for å vurdere vårt forslag. Det er én instans, og det er den faglige instansen som nå representanten Torve viser til, som mener at Fremskrittspartiets forslag om tvungen kjemisk kastrering vil gjøre overgriperen farligere. Da synes jeg at Arbeiderpartiet og representanten Torve skulle si at vi vil ikke ha noen frivillig behandling, heller, vi kan ikke la noen pedofile få frivillig behandling, for da blir de farligere – hvis man skal være konsekvent i sine meninger. Poenget er, som statsråden har vært inne på og som det blir sagt her, at det finnes mange tiltak. Det er ingen som har kritisert Regjeringen for alle de tiltakene de har iverksatt. Vi støtter dem. Så mener vi at det går an å bruke enda flere tiltak. I salen er man helt enig om at de som begår seksuelle overgrep mot barn, uansett om de er alvorlige eller ikke, som noen framholder det, skal tas. Da vil vi ha flere tiltak å bygge på for å møte utfordringene. Noen av holdningene skapes også her. Når forslagsstillere blir beskyldt for at det er underliggende «strømninger», «oss mot røkla», «menneskesyn» osv. som gjør at vi fremmer dette forslaget, så skaper flertallet i denne salen noen holdninger som demper det vi alle sammen er enige om, nemlig at flere tiltak, og strenge tiltak, for å hindre overgrep mot barn må på plass. Jeg setter Torves utsagn om underliggende «strømninger» opp mot det som faktisk har kommet fra advokaten til lommemannen. Når det gjelder lommemannen, som har tilstått 16 tilfeller av overgrep mot barn, sier advokaten: Lommemannen er ferdigsonet dersom han bare dømmes for de 16 tilfellene han har erkjent, fordi han har sittet to år i varetekt. For 16 overgrep mener altså jurister at to år er nok! Det er de samme holdningene som sendes ut herfra når man avviser forslaget og bruker den type argumenter mot forslagsstillerne. Ingenting er treffsikkert. Vi har ingen tiltak som gir garantier, men jeg tror at vi gjennom flere tiltak, samlet sett, kan nærme oss en garanti mot ytterligere overgrep mot barn.
Ja, seminar er jo for flere av regjeringspartiene en yndet form å drive politikk. Så det skulle passe. Det har vært en spesiell debatt som vi nå runder av. Den har vært preget av kommunikasjonsavdelingene. Det er de som har vokst mest i regjeringsapparatet. Jeg har ventet på et oppgjør fra Arbeiderpartiet. Det ble varslet tidlig. Men et oppgjør bør ha substans og relevans, begge deler manglet. Et oppgjør handler ikke om å klistre karakteristikker på motparten, men om å diskutere realiteter. Det har vi ikke sett. Arbeiderpartiet har tatt et oppgjør med stråmenn – et oppgjør med standpunkt som veldig få i denne salen har. De gir inntrykk av at det er et budsjett som er tilpasset situasjonen, uavhengig av om man venter høy vekst eller lav vekst. Det er ikke troverdig, men vi får huske dette når den første krisepakken kommer, om den var så godt tilpasset dette budsjettet som det en trodde. Men det er litt rart når alle som er uenig i enhver prioritering fra regjeringen, blir omtalt som enten sutrete, sure eller negative. Det er ikke en veldig konstruktiv form for debatt. Jeg registrerer ut fra denne debatten at asfalt skaper inflasjon i landet, mens turbiner ikke gjør det. Bygger en veier, bryter en handlingsregelen, men bygger en et kraftverk, så gjør en det ikke. Og hvis et sosialdemokratisk styre, f.eks. i Hellas, har kjørt landet på dunken, må en for all del ikke redusere skattene i Norge, selv om overskuddet i norsk statsbudsjett er på 345 mrd. kr. Fremskrittspartiet har hatt som tilnærming at vi her diskuterer statsbudsjettet nettopp for Norge, ikke for Hellas, og da må vi ta hensyn til de mulighetene som en har her til lands. Arbeiderpartiet har angrepet en dynamisk skattepolitikk som ingen her har forsøkt å forsvare, og Arbeiderpartiet mener de ansvarlige har 345,7 mrd. kr i overskudd på statsbudsjettet, mens de uansvarlige har 344,8 mrd. kr i overskudd. En del av debatten har handlet om økonomisk vekst, der en får inntrykk av at alt som går godt, skyldes rød-grønn politikk. Jeg vil lese fra Økonomiske analyser 3/2010. Der står det: «Etterspørselen fra petroleumsvirksomheten bidro dermed i meget høy grad til konjunkturoppgangen som tok slutt ved årsskiftet 2007/2008, og ga impulser som deretter motvirket konjunkturnedgangen i kjølvannet av finanskrisen i 2008 og i 2009.» Jeg tror vi skal gi æren til dem som har investert mye i Norge, på tross av manglende petroleumsmelding og på tross av at flere av regjeringspartiene egentlig ikke ønsker at den næringen skulle investere mer i Norge. Så æres den som æres bør. Fremskrittspartiet har etterlyst ambisjoner og handlekraft. Det har vært det for flere i opposisjonen, men vi har ikke fått det fra regjeringen, dessverre. Men jeg tror ikke dette er siste gangen vi diskuterer budsjettall for Norge for 2012. Dessverre nytter det ikke bare å snakke om solskinn når vi ser mørke skyer, da må vi forholde oss til skyene, men det får vi vel gjøre en annen dag.
Det var interessant å registrere at representanten Lysbakken var svært kritisk til regjeringens håndtering av flyktningsituasjonen, men jeg skulle likt å se en regjering som hadde klart å hive seg raskere rundt for å få på plass bl.a. de mottakssentrene man nå får på plass. Denne regjeringen leverer også i en svært krevende situasjon, og det er jeg absolutt veldig glad for at regjeringen gjør. Så registrerer jeg at representanten Lysbakken er veldig opptatt av å framstille seg selv og SV som det partiet som er snillest i klassen – dumsnilt, vil noen kanskje hevde. Men dette handler selvfølgelig om hvor mange man skal ta imot. SV er imot, tydeligvis, at man skal sende ut dem med ulovlig opphold – jeg er glad for at det er et bredt stortingsflertall som er for å sende ut dem som ikke har lovlig opphold i Norge. Men spørsmålet blir egentlig: Hvor mange mener SV man skal ta imot? Man var ikke enig i forliket på 8 000, man ville ta imot langt flere, og nå snakker man omtrent som om man vil åpne grensene. Hvor mange titalls tusen i året synes SV det er naturlig at Norge tar imot?
Eg prøver meg på nytt – til olje- og energiministeren: «Statoil har rundt 200 eigedommar som SFT reknar som forureina. Selskapet brukar til dømes mykje større beløp på ulike former for sponsing enn på å rydde opp i gamle miljøsynder. Selskapet brukar ca 5. mill. kroner årleg på å rydde i gamle utslepp frå bensinstasjonar, og eit tilsvarande beløp på gamle tankanlegg. Er statsråden nøgd med selskapet si handtering av saka, eventuelt vil generalforsamlinga gripe inn for å få eit høgare tempo på oppryddinga?»
Representanten Dørum har lagt fram et forslag om å støtte Forsvarets framtidige styrkestruktur, med unntak av antall HV-distrikter. Han sa også litt om antall heimevernssoldater. I framtiden blir det en reduksjon på 10 pst. i antall heimevernssoldater, altså fra 50 000 til 45 000. Det er jo ikke så lenge siden vi reduserte antallet fra 83 000 til 50 000, så jeg synes ikke dette rimer helt. Jeg trodde at Venstre var veldig opptatt av Heimevernet, som jeg er sikker på at de er. Det å redusere antallet med såpass mange menn, er en ganske betydelig og stor nedgang.
Jan Olav Olsen brukte som begrunnelse for at Høyre ikke var med på en del av merknadene, at dette var detaljstyring, og de ville dermed ikke være med på dem. Høyre og regjeringspartiene har gått ut av en del merknader som stort sett går på institusjonenes ansvar – og kaller dette detaljstyring. Hvis meldingen og vår innstilling ikke skulle gå inn på noen detaljer, ville det kanskje ikke bli så veldig mye igjen verken i meldingen eller i vår innstilling. Men det som er viktig for mindretallet – og som Jan Olav Olsen kaller detaljstyring – er å pålegge og fortelle institusjonene, universitetene og høyskolene at de må ha struktur, og at de må ha modeller for hvordan de skal greie å rekruttere folk til forskerstillinger og stimulere folk til å ta en doktorgrad, en postdoktorstilling osv. Vi skriver en del om det integrerte miljøet og behovet for å integrere disse nye doktorandene i de faglige miljøene. Det følte heller ikke Høyre behov for. Vi skriver en del om at disse stipendiatene og postdoktorstillingene er viktige ressurser i et fagmiljø for å kunne drive forskningsbasert undervisning osv., og vi skriver om det som går på veilederutdanning, at institusjonene har strukturorganisering for å drive en god veiledning, og at dette ikke bare er den enkelte veileders, men et samlet miljøs ansvar. Det var disse tingene Høyre meldte seg ut av. Høyre hadde åpenbart ikke behov for å gi disse føringene overfor institusjonene. Jeg vil derfor gjerne spørre Jan Olav Olsen: Hva er det som er så detaljstyrende innenfor dette i forhold til resten av det vi skriver i innstillingen, og resten av det som ligger i meldingen?
Vi kjem ikkje til å føreslå noko som sprengjer vinmonopolordninga. Det veit vi at det ikkje er grunnlag for, det kjem vi ikkje til å føreslå. Eg har stor respekt for desse produsentane, men eg klarar ikkje skjøne logikken når Senterpartiet er for å selje alkoholhaldig drikke frå gardsbruk når det er 4,6 pst. alkohol, men når det er 4,8 pst., vert det plutseleg eit mareritt for alle aktørar. Eg skjøner ikkje logikken. Det hadde vore konsekvent viss Senterpartiet var imot alt, men det er dei jo ikkje. Det er dei ikkje, og det er det som forundrar meg med den linja som Senterpartiet vel, det er inga klar haldning, ikkje noko klart linjeval i kvar grensene går, og difor meiner eg argumentasjonen vert dels påteken.
Fremskrittspartiet var bl.a. det eneste partiet i denne salen som faktisk sto utenfor pensjonsforliket, der bl.a. SV var med på å drive – kan man si i motsatt retning – et pensjonsran av dem som blir eldre, gjennom en underregulering av grunnbeløpet i folketrygden med 0,75 prosentpoeng hvert eneste år i forhold til lønnsutviklingen i samfunnet for pensjonister. Dette bør man kunne se på på mange måter. Jeg deler ikke representantens begeistring for at det har blitt knallrødt i Tromsø, og det tror jeg ikke innbyggerne heller kommer til å glede seg over så veldig lenge. Det er helt feil som representanten Bergstø sier, at konkurranseutsetting – det er ikke snakk om privatisering, det er snakk om å konkurranseutsette for å sørge for at man betaler den rette summen for den rette tjenesten – er å brutalisere arbeidslivet. Men at SV har det synet om at private er en styggedom, må jeg bare ta til etterretning. For Fremskrittspartiet er enhver arbeidstaker like mye verdt – enten han jobber i offentlig sektor eller i privat sektor.
SV støtter fullt og helt forslaget fra representantene Åslaug Haga og Endre Skjørestad om å gjeninnføre den midlertidige loven om rett til innsyn i overvåkingspolitiets arkiver fram til 31. desember 2003. SV foreslo sammen med Arbeiderpartiet i budsjettinnstillinga for inneværende år at denne loven burde forlenges. For SV betyr innsynsloven spesielt mye. Vi har mange medlemmer som har opplevd hvordan overvåkingspolitiet ulovlig har overvåket dem, vi har medlemmer som har fått reduserte muligheter og redusert livskvalitet fordi deres politiske engasjement for en bedre verden ble ansett som en trussel mot rikets sikkerhet. Mennesker i Norge opplevde at ektefeller ble bedt om å angi hverandre, at det ble umulig å få arbeid, at venner de stolte på, i virkeligheten stod på det såkalte hysj-politiets informantlister – og at årsaken til dette var et lovlig og legitimt politisk ståsted og engasjement. SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet ønsker at innsynsloven skal gjeninnføres fram til 31. desember i år, altså i ett år ekstra. Dette får vi ikke flertall for, noe vi beklager. Rett før fristens utløp 31. desember i fjor kom det inn tusenvis av søknader til Innsynsutvalget. Etter hvert som enkeltpersoner har fått oversikt over hva som ligger i mappene deres og dette er blitt kjent, har det vist seg at stadig flere har følt behov for å sjekke om de har mapper på seg, de også, og i så fall hva som er innholdet i disse mappene. Man kan ikke utelukke at opplysninger som kommer fram gjennom innsyn i mapper i tida framover, kan lede til at flere enkeltpersoner og nye grupper ønsker å sjekke sine mapper. Som forslagsstillerne peker på, er kvinnebevegelsen og den samiske befolkning eksempler på grupper som seint er blitt klar over at de kan ha blitt utsatt for overvåking. Vi kan heller ikke utelukke at noen ikke har vært klar over at fristen for å be om innsyn utløp 1. januar. Siden Innsynsutvalget vil være operativt i relativt lang tid framover, og det, som vi nå har påpekt, finnes mange gode grunner til at fristen bør forlenges med ett år, mener vi det er sterkt å beklage at det ikke blir flertall for forslaget fra representantene Haga og Skjørestad, et forslag som også har vært fremmet av SV og Arbeiderpartiet tidligere.
Jeg vil bare få statsråden til å understreke det hun nå sa, nemlig at medlemsstatene kan innføre – og bruke – en komprimert variant. Dette er en sak som i hovedsak har full tilslutning. Vi ønsker altså en felles utdanning, men vi er også opptatt av at den skal virke rekrutterende – og ikke motsatt. Da er det viktig å understreke at Norge kan bruke en komprimert variant, med 140 timer undervisning istedenfor 280 timer. Jeg ber statsråden bekrefte at det vil bli lagt til rette for at Norge kan bruke den komprimerte modellen, slik at vi får en god virkning – som ikke på noen måte er rekrutteringsavvisende.
Jeg er av og til litt forundret over en del av de replikkene som kommer, og at det samme tydeligvis må sies om igjen og om igjen. Det er flere representanter fra SV som har vært oppe på talerstolen i dag og sagt at utgangspunktet vårt nå er at man ikke står for et regjeringsalternativ som har som utgangspunkt å øke skattene. Men de partiene som har tradisjon for å øke noen skatter som heter egenandeler, er jo regjeringspartiene. Jeg regner med at vi om et par dager kommer til å få se et statsbudsjett som øker de skattene igjen, og vi vet hvem det rammer. Det er folk med lave inntekter; mange av dem har ikke engang arbeid, men må leve på trygd og stønader. Den skatteøkningen skulle jeg ønske at også Høyre hadde bekymret seg litt mer for. Når det gjelder verdiskaping, hadde jeg en replikk tidligere i dag der jeg tok til orde for en større satsing på forskning, utvikling og utdanning. For det er nemlig det som kan trygge framtida vår og gjøre at vi har noen arbeidsplasser å leve av i framtida. Det er ikke kutt og sparing som kan trygge framtida for oss, våre barn eller barnebarn.
Det digitale bakkenettet oppfattes av noen som et foreldet system. Andre oppfatter det som det eneste saliggjørende. I andre land har vel denne satsingen ikke vært udelt vellykket. Nå sier saksordfører at det omsider er kommet investorer på banen som ønsker å satse penger på dette. Men er det slik det er, da? Er det ikke heller slik at det finnes investorer som vil bruke skattebetalernes penger å investere med? Ikke bare tvinger dette det norske folk til å kjøpe en boks for å kunne motta digitale sendinger, men faktum er at vi også får en økning av lisensen – som ingen spurte skattebetalerne om de ønsket. Det forundrer meg derfor at Regjeringen kan gå inn for at den norske befolkning skal pålegges å kjøpe små bokser og få økt lisensen for å få et digitalt bakkenett; alternativet er svarte skjermer. Man kan hevde så høyt og så lenge man vil at dette er det beste for den norske befolkning. Men vi har hatt et stort påtrykk av lisensbetalere som er bekymret for denne ekstrakostnaden. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Mener statsråden og resten av Regjeringen at det er helt i orden at skattebetalerne skal pålegges en ytterligere avgiftsøkning uten at lisensbetalerne er forespurt?
Jeg registrerer at for andre gang unnlater statsråden å svare på det egentlige spørsmålet, nemlig om hun selv har tro på at det vil bli realisert gasskraftverk i Norge. Skogn har konsesjon. Skogn har utslippstillatelse. Ja, men de har ikke gass. Regjeringen har ikke gjort noe for at staten skal ha et myndighetsansvar for å føre gass fram til de store forbrukerne. Der har Regjeringen sviktet. Men jeg registrerer at statsråden sier at utviklingen av CO2-rensing er altoverskyggende for det som skal skje når det gjelder gasskraft. Forrige energiminister fra samme parti, basert på den samme regjeringserklæring som nåværende energiminister, sa at gasskraftverk må til for å kunne løse kraftkrisen i Midt-Norge. Og den har også statsråden erkjent er ganske nært forestående, de nærmeste årene - vi snakker ikke om 2016-2018, men om 2010-2011. Da må en spørre: Ser ikke statsråden en viss ulempe for Midt-Norge ved at en skal først utvikle CO2-rensing før en kan løse kraftkrisen ved å bygge et gasskraftverk?
Jeg tenkte jeg skulle si noe om noe som Per Sandberg har brukt mye tid på i komiteen, og som det er skrevet mye om i merknadene, men som det ikke ble sagt noe om i innlegget i det hele tatt. I budsjettinnstillingen skriver Fremskrittspartiet i sine merknader at «alle mennesker er født frie og like i verdighet og rettigheter, uavhengig av rase, farge, kjønn, språk, religion, opprinnelse eller oppfatninger». De skriver også at «et samfunn som bygger på likeverd må respektere menneskers ulike egenart, kultur, holdninger, erfaringer og livsførsel». Dette er jo kjempebra! Problemet er bare at det er ingenting i flyktningpolitikken og innvandringspolitikken til Fremskrittspartiet som henger sammen med akkurat dette. I forhold til f.eks. arbeidstillatelse skriver de bl.a. at en er nødt til å se på om enkeltes rettigheter må være svært begrenset, og at «det må gjøres flere og større unntak fra hovedprinsippet om like rettigheter» – med andre ord for folk som kommer hit for å jobbe. Om integrering sier de at det forutsettes at folk som kommer hertil, skal akseptere det norske samfunns kultur og bli en del av og ta del i det. Men dette er det jo flere grunner til å stille spørsmål ved om Fremskrittspartiet faktisk lever opp til. Mitt syn på norske verdier er at forskjellen på en imam som er for tvangsekteskap eller omskjæring, og mitt syn, og på mitt syn og synet til de aller fleste i Fremskrittspartiet er akkurat like stor. Og mitt syn er også det at jeg står nærmere en iransk opposisjonell ateist enn f.eks. ledere av enkelte deler av indremisjonen som ikke tillater kvinner å ha stemmerett i trossaker. Ser ikke Fremskrittspartiet at det her er et utrolig stort sprik?