Mellom 15 og 20 pst. av alle barn og unge i Norge har psykiske vansker. Blant norske 15- og 16-åringer har hver fjerde jente og hver tiende gutt slike problemer. Disse tallene er fra Nasjonalt folkehelseinstitutt og bygger på undersøkelser i norske fylker. I alt 8 pst. av barn og unge under 18 år har så store psykiske vansker at de hadde fått en diagnose dersom de hadde søkt hjelp. De er behandlingstrengende. Før puberteten er to av tre av disse gutter, og atferdsproblemer, oppmerksomhetsforstyrrelser og ADHD dominerer. Det er et viktig tema representanten Rune J. Skjælaaen har tatt opp i dag. Det aller viktigste for meg er ikke om det er et riktig antall barn som har fått diagnosen, eller om det er flere barn som skulle hatt en diagnose. Det som er aller viktigst for SV og for meg, er at vi får fokus på barna våre, og at de sikres den hjelpen de trenger. Det er farlig med en utvikling mot et diagnosesamfunn. Samtidig vet vi at veldig mange barn ikke har fått den diagnosen som de burde fått. Temaet som i dag er tatt opp, berører mange felt. Et av de viktigste feltene, og der man bør sette inn mange flere tiltak, er skolen og utdanningsområdene. Skolen skal være til for barna våre. Det er nødvendig at vi gjør mer enn det som er blitt gjort inntil i dag, for å sikre at alle barn får den tilrettelagte opplæringen som de etter loven har krav på. Vi må ta barna våre på alvor. Det er altfor mange fortvilte foreldre og barn som ikke får den hjelpen de trenger. Vi er nødt til å vise at barns behov for ekstra hjelp må avgjøre hvilke tiltak som blir satt i gang skolen, ikke om barna har fått en diagnose. Vi trenger et sterkt og nytt fokus på at skolen er til for elevene våre. For mange hjelper det med mer tilrettelagt og praktisk arbeid i skolen. For mange er det nødvendig med medisinering, men det er viktig at man ikke kun medisinerer. Det er viktig at elevene våre føler at de har en meningsfull skolehverdag, der alle føler mestring. En stor gruppe menn er i ferd med å falle utenfor. Gutter skårer langt dårligere enn jenter i den internasjonale elevtesten PISA. I 2003 fikk en fjerdedel av de norske guttene lavest eller nest lavest skår på lesetesten. Om lag én av tre gutter kutter ut videregående utdanning før de har bestått eksamen. Frafallet er størst innenfor yrkesutdanningen, og man vet at dette fører til vanskeligheter med å få jobb i etterkant. Altfor mange barn må vente altfor lenge før de får den hjelpen de trenger. ADHD-foreningen mener at det tar om lag fire år fra foreldrene skjønner at barnet trenger hjelp, til en diagnose er stilt. I den tiden vokser problemene for mange barn og blir uovervinnelige – mens de venter på hjelp. Det trengs mer opplæring for lærerne i ulike typer problemer som elevene strir med. Vi vet at forskjellen på skoler er enorm, og også når det gjelder skolers mulighet til å følge opp de rådene som PP-tjenesten har gitt dem. Den hjelpen barn får i dag, er altfor tilfeldig, og kommer mye an på hva slags kompetanse som finnes innenfor den enkelte skole. På mange skoler blir det satt inn en ekstra assistent. Vi vet at det kan føre til at situasjonen faktisk blir verre og ikke bedre. Derfor er det viktig at vi fokuserer på kvalitet og kompetanse blant lærerne våre. Det er viktig å styrke spesialhelsetjenesten, men det er også viktig at tiltakene settes inn på lavest mulig nivå, i førstelinjetjenesten. For det første må lærerne få økt kompetanse. Vi er nødt til å se på en ny type lærerutdanning. For det andre er det viktig å styrke skolehelsetjenesten – jeg ber statsråden om å vurdere det. Vi vet at skolehelsetjenesten fungerer, og en styrket skolehelsetjeneste vil gjøre hverdagen mye bedre for veldig mange elever.