mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Med respekt å melde er det vel regnskapstallene som styrer den offentlige sektoren også. Det reduseres, det kuttes, og det er lange ventelister. At det derfor blir noe bedre hvis man dropper konkurranseutsettingen, kan jeg vanskelig se. SV har visjoner om at det ikke skal være noe klasseskille. Men det må da ikke være slik at da skal alle ha det verst mulig! Vi må jo sørge for at alle får det best mulig! Og med konkurranseutsetting blir det altså konkurranse mellom det offentlige og det private. Representanten Andersen snakket om statlig kontroll. Jeg tror det må være en fundamental feil oppfatning i SV hvis de tror at vi skal slippe det private markedet helt løs, uten at man har kommunale, fylkeskommunale eller statlige avtaler. Man snakker om omstilling i offentlig sektor. Ja, det drives mye omstilling i offentlig sektor. Det finnes kommuner med prosjekter som stort sett resulterer i et nytt mellomledersjikt, og der det blir stadig færre kroner som når fram til brukerne. Da må jeg spørre: Mener SV virkelig at det kun er ansatte i det offentlige som kan redusere klasseskillet og bedre kvaliteten innenfor offentlig sektor?
Jeg vil gjerne tilbake til noe statsministeren sa om behovet for stabilitet og forutsigbarhet om rammevilkår. Er statsministeren enig i at det er opp til både regjering og storting, og at det derfor når man f.eks laget en langtidsplan for forsvaret 8. juni i år, og så dramatisk ikke følger det opp i budsjettet, er det politikernes eller Regjeringens ansvar at man ikke får forutsigbarhet? Det samme gjelder refusjonsordningen for sjøfolk, som ser ut til å ha et halvt års varighet fordi partier endrer oppfatning. Kunne statsministeren også tenke seg å være med på å utrede en reform for vårt budsjettsystem, slik at alle lovendringer, som vi nå har en haug av i forbindelse med statsbudsjettet, blir skilt i tid fra statsbudsjettbehandlingen til å skje på vårparten, slik at statsbudsjettbehandlingen utelukkende dreide seg om fastleggelse av de forskjellige satsene? Vi kunne muligens også lage et system hvor alle endringer i skattelovreglene kun ble gjort hvert fjerde år – én gang i hver periode – slik at næringslivet og andre visste at det i hvert fall var en fire års tid hvor de kunne vite hva lover og regler var på det viktige økonomiske området som skatter og avgifter er.
Jeg takker statsråden for en god og klargjørende orientering, som gir svar på de spørsmålene enkelte skytterlag, enkelte medlemmer og andre har stilt meg om dette. Jeg synes selvfølgelig det er bra at det ikke blir gitt bort/solgt ammunisjon som har «gått ut på dato», og at den blir avhendet og destruert på en forsvarlig måte i henhold til Forsvarets bestemmelser. Det er, som sagt, bra. Mitt spørsmål går da videre på annen ammunisjon som Forsvaret av en eller annen grunn ikke har bruk for. Her svarer statsråden at denne type ammunisjon ikke forefinnes pr. dato. Det tar jeg til orientering. Dette er også greit. Men spørsmålet blir da videre: Hvis det i framtiden av en eller annen årsak, f.eks. i forbindelse med omorganisering i Forsvaret, er ammunisjon som ikke har «gått ut på dato», som er fullt brukbar, og som ikke er farlig eller skummel, er det da mulig at statsråden kan vurdere om denne type ammunisjon kan bli tildelt eller solgt til skytterlag, medlemmer eller dem som står på listen over dem som i dag får ammunisjon.
Jeg takker statsråden for svaret. Så langt har NSB hatt enerett på personbefordring på og langsmed sporet. Når situasjonen er slik som den er, vil statsråden også se på den eneretten, slik at også andre selskap tillates å befordre passasjerer med buss der NSB ikke har et tilbud?
Hvis det ikke hadde vært en alvorlig situasjon, og Regjeringen ikke hadde innsett det, hadde det selvfølgelig ikke foreligget noe forslag til forskrift. Så enkelt er det. Grunnen til at det er en forskrift, er at man anså at det var en alvorlig situasjon, og at man nettopp fryktet for at folk skulle stå uten hjelp fra politiet fordi arbeidstidsbestemmelsene da ville vært arbeidsmiljølovens. Man fryktet at man ikke kunne være sikker på å komme til en enighet om dette. Derfor la man fram dette forslaget, og nå sitter man og forhandler. Jeg skal ikke legge meg opp i de forhandlingene, men det er mange temaer som er på det bordet. Vi som ønsker å finne en løsning på dette som er praktikabel, må satse på det kortet, og det gjør vi. Det er nettopp fordi det har vært behov for flere politifolk at vi har satset på det. Studenttallet lå dessverre lavt, og det tar tid å få utdannet de folkene. Det holder vi på med. Det er derfor jeg blir litt bekymret over at man på en måte spiller ut dette verre enn det er. Jeg har ikke skjønnmalt situasjonen på noen som helst slags måte. Hvis dette hadde vært en situasjon der man bare kunne la være å gjøre dette og stole på at det gikk bra allikevel, hadde jeg selvfølgelig vært imot at man skulle lage en slik forskrift. Jeg tror ikke det er noe noen har ønsket seg. Men det har nettopp vært ut fra alvoret i situasjonen at Regjeringen har vært nødt til å gjøre det – nettopp ut fra det som representanten Oktay Dahl er opptatt av, nemlig at det skal være politifolk til stede når folk trenger det. Som sagt, den jobben føler jeg, med stor tilfredshet, at denne regjeringen har håndtert på en langt sterkere måte enn den forrige regjeringen. Den mangelfulle satsingen vi så da, drar vi dessverre med oss i lang tid.
Det er enda verre enn som så, for dette gjelder ikke bare store norske selskaper, dette er statlig eide selskaper som driver en kampanje mot statens egne inntekter. Og sist gang lyktes de også med å redusere statens inntekter med 2,5 milliarder kr, men betydelige deler av de pengene har de stukket i egen lomme. Nå er det jo sånn at folk flest ikke kan se spor av den reduksjonen som skjedde i bensin- og dieselavgiften i bensinprisen. Hvis vi hadde brukt 2,5 milliarder kr til å styrke kollektivtrafikken, hvis de kravene de nå stiller, som beløper seg til 6–7 milliarder kr i ytterligere årlige inntektsreduksjoner, hadde blitt brukt slik at T-banen i Oslo var i en slik forfatning at folk visste at den kom og gikk, og at de gjerne ville ta den som et alternativ til privatbilen, og at til og med Jørgen Kosmo ville ta toget og bruke Vestfoldbanen med bankende hjerte og varm kaffe, da kunne disse pengene vært brukt til samfunnsnyttig ansvar. Mener statsministeren at det er lurt at felleskassa nå bruker noen kroner på å styrke miljøbevegelsen slik at den kan danne en motmakt til disse grådige statsselskapene?
Jeg har lyst til å utfordre utenriksministeren til å reflektere litt videre der han stoppet opp på talerstolen. Det nordiske samarbeidet bygger vel egentlig på tre tunge søyler. Den ene er det institusjonaliserte, formaliserte Nordisk Ministerråd og Nordisk Råd. Den andre er den folkelige delen av samarbeidet som Foreningen Norden står for. Og den tredje er det mer utenrikspolitiske og forsvarspolitiske samarbeidet, som er halvformalisert, kan vi kanskje si. Nå skal tidligere utenriksminister Stoltenberg komme med en vurdering, men mitt spørsmål til utenriksministeren nå er om han kan reflektere litt rundt: Kan det være et svar og kan det være en vei å gå inn i framtiden at denne delen av samarbeidet – dette halvformaliserte samarbeidet på utenriks og kanskje også på forsvar – blir en del av det institusjonaliserte, det formaliserte i regi av Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd?
Jeg har bedt om ordet til et innlegg senere, og da skal jeg svare mer utførlig. Til dette med fondet vil jeg bare kort si det slik at jeg tror at både i forhold til vedtak i komiteen og kanskje også ved gjennomlesning av Sem-erklæringen, er det grunnlag for å vente en avklarende sak fra Regjeringen om fondet. Det skulle derfor ikke være nødvendig for komiteen å ha et møte med fondet, men tvert imot å vente på at Regjeringen følger opp det Regjeringen er bedt om å gjøre med hensyn til nedsalg av eiendommer, og derved en klargjøring av den økonomiske situasjonen i Opplysningsvesenets fond.
Jeg synes dette er en interessant og givende debatt, men jeg blir noe frustrert når jeg hører Senterpartiets bortforklaringer. Jeg trodde at Senterpartiet var for levende bygder, jeg trodde de var for en god distriktspolitikk, jeg trodde at de var for livskvalitet, men slik er det dessverre ikke. Det opplever vi i dag. Jeg synes det er veldig merkelig at representanten Ola Borten Moe fra Senterpartiet sier at han er stolt over det de har fått til når det gjelder erstatningsordninger for dyr som har gått tapt. De er altså stolte over at de har fått til en erstatningsordning for dyr som går tapt. Jeg er helt overbevist om, og jeg snakker med mange bufeholdere, at det er ingen som har bufe for at de skal bli tatt av rovdyr, for deretter å få erstatning. Det er det ingen som ønsker, og det er det ingen som vil. De vil leve av det de produserer, og ikke av at rovdyr, i dette tilfellet ulv, klarer å ta sauene deres. Jeg er også litt betenkt over at det er såpass liten interesse fra hedmarksbenken i denne saken. Så vidt jeg ser, er det bare Gunnar Gundersen og undertegnende som tar saken. Dette er en kjempeviktig sak for mange fylker, men kanskje mest for Hedmark. Under valgkampen, som jeg nevnte i mitt forrige innlegg, reiste representanter fra Hedmark rundt omkring og fortalte hva de skulle gjøre med rovdyr. En av dem var Trygve Slagsvold Vedum, førstekandidat for Senterpartiet. Han er ikke til stede her i dag, men han skrev et brev om bl.a. grenseulv til oss andre førstekandidater den 21. august i fjor. Jeg hører ingenting fra ham i dag om dette. Vi ser også i en lokalavis, Østlendingen, lørdag den 27. mai, at gruppelederen i Senterpartiet, Merete Furuberg, «forventer et rovviltopprør på tinget». Hvor er det opprøret? Tidligere nevnte Ola Borten Moe svarer på dette innlegget og sier i samme artikkel at han ikke ønsker noe opprør. Jeg mener helt bestemt at hvis vi skal gjøre noe med denne saken, må det et opprør til, og her må flere enn Fremskrittspartiet være med. Dette handler om levende bygder, god distriktspolitikk og ikke minst livskvalitet for dem som ønsker å leve ute i distriktet.
Det er riktig at Fremskrittspartiet vil gjøre alle til minstepensjonister – men ikke bare det; de sier sågar at pensjonen skal være omtrent på dagens nivå. Det betyr at det må kuttes med ganske mange milliarder. Og det skjønner jeg jo godt, for den andre siden av dette er kanskje minst like interessant, nemlig at Fremskrittspartiet sier at de skal fjerne trygdeavgiften og arbeidsgiveravgiften. Jeg har tatt meg bryderiet med å kikke litt i statsregnskapet for å se hva dette betyr. Trygdeavgiften utgjør 62,5 milliarder kr. Arbeidsgiveravgiften utgjør 88,7 milliarder kr. Sammenlagt blir dette ca. 150 milliarder kr, eller ca. en femtedel av statens samlede inntekter. Det betyr at det ikke bare er tilleggspremiene i pensjonen som forsvinner. Da forsvinner også arbeidsledighetstrygden, uføretrygden, rehabiliteringspengene, sykehjemsplasser, barnehageplasser og skoleplasser. En femtedel av statens inntekter er altså et ganske betydelig beløp. Det betyr selvfølgelig at man ikke bare vil gjøre landets pensjonister til minstepensjonister, de må sågar få en lavere pensjon – for ellers eksisterer det ikke penger i dette. Det vil være interessant å høre hva Siv Jensen har tenkt å si til det. Jeg kunne tenke meg å stille følgende spørsmål: Hvordan i himmelens navn har Siv Jensen tenkt å kompensere for et bortfall av statens inntekter på 150 milliarder kr?
La meg først gi spørreren rett i at denne saken har tatt lang tid. Jeg har betydelig forståelse for den frustrasjonen som mange i Hamar-regionen føler ved at saksbehandlingen her går sakte. Men grunnen er at det er en veldig viktig sak, en sak hvor en nokså klar lokal oppfatning står mot internasjonale prinsipper som Norge har forpliktet seg til. Det er ingen lett avveining mellom disse. Som kjent har Miljøverndepartementet fått innsigelser mot begge de to kommuneplanalternativene som foreligger. Innsigelsene mot alternativ A, som følger dagens E6-trasé, er begrunnet i hensynet til naturverdier og økologisk balanse i Åkersvika naturreservat. Innsigelsene mot alternativ B, som går utenom deler av naturreservatet, er begrunnet i jordvernhensyn. Støymessig kommer de to alternativene ganske likt ut. Jeg har fått mange henvendelser, både fra enkeltpersoner og fra institusjoner i Hedmark, om denne saken. Så det er en sak det er stort engasjement for. Jeg synes det er veldig viktig at alle berørte får sagt sitt. Jeg tror det å ta en riktig avgjørelse her er viktigere enn akkurat hvilken dag avgjørelsen tas. Miljøverndepartementet er nå inne i en prosess med andre departementer, framfor alt selvfølgelig Samferdselsdepartementet og andre som er sentrale i saken, for å finne den riktige løsningen. Men til syvende og sist er den avgjørende avveiningen her mellom et våtmarksområde som har Ramsar-status, og som vil bli negativt berørt av det ene alternativet, og lokale hensyn, som særlig er knyttet til jordvern, og som peker i motsatt retning. Det er ikke noen lett avveining mellom internasjonale forpliktelser og lokale oppfatninger.
Nå stiller representanten Keshvari saken helt på hodet. Det var hans innlegg jeg støttet, der han sa at likestilling var en viktig verdi i Norge, som vi skulle bygge opp under. Så spørs det da om politikken bygger opp under det. Fremskrittspartiet er det partiet som helt systematisk har kuttet i de tiltakene, både kvalifiseringsstønaden, gratis kjernetid i barnehagene og Jobbsjansen for innvandrerkvinner, f.eks. – tiltak som er evaluert, og som virker. De får folk i arbeid og støtter opp under en grunnleggende verdi som Fremskrittspartiet sier at de nå deler. Forklaringsproblemet ligger i Fremskrittspartiet. Derfor er spørsmålet igjen: Har man forandret syn på disse tiltakene, eller har man tapt kampen der Høyre, forhåpentligvis, har vunnet kampen om disse tiltakene, som er veldig viktige?
Det vil uansett ta lang tid før de nye redningshelikoptrene er på plass, og da får vi også håpe at man får signert avtalen i løpet av dette året, noe som ikke er for tidlig. Dette er en sak som svært mange utover i landet og langs kysten er opptatt av. Når det gjelder vanlige folk som er bekymret for sine nærmeste som har sitt daglige arbeid enten på oljeplattform, på sjøen, som fisker eller i nærskipstrafikken, hvilket signal vil statsråden sende til disse menneskene? Kan våre innbyggere være trygge på at redningshelikoptertjenesten vil nå frem når det er behov?
Representanten Momyr spør om SV er villig til å bidra til at næringslivet kan få gode rammevilkår. På det spørsmålet er svaret et ubetinget ja. Det er klart at næringslivet skal ha gode rammevilkår. Så er spørsmålet: Hvilke typer rammevilkår er de beste for næringslivet? Der er nok oppfatningene noe forskjellige i Høyre og SV, etter det jeg har erfart fra tidligere behandlinger. Men jeg vil understreke at det er ikke bare rammevilkår direkte rettet mot bedriftene som er viktige for å få bedrifter i Distrikts-Norge til å overleve. Det er en rekke andre faktorer – som infrastruktur, kommuneøkonomi, det å opprettholde butikken osv. – som også er avgjørende for at bedrifter skal kunne bestå, for det er en sammenheng mellom alt sammen. Men vi er villige til å diskutere ordninger med alle partier i Stortinget for at norsk næringsliv skal ha mulighet til å konkurrere og ha mulighet til å opprettholde arbeidsplasser både i byer og på landsbygda.
Først av alt, takk for en god debatt. Men jeg må få lov til å si at det har nærmet seg et norgesmesterskap i vikarierende argumenter. Når du hører representanten fra Sosialistisk Venstreparti forklare hvorfor dette må ta tid, og at Statkraft kanskje må se på sin portefølje, eller når representanten Heggø fra Arbeiderpartiet nærmest prøver å skape et inntrykk av at Fremskrittspartiet ønsker å transportere fossefall fra Norge til utlandet, begynner det å bli relativt merkelig. Så vidt jeg vet, har Norge solgt seg ned i bl.a. Telenor – apropos det å få inn privateiere. Så vidt jeg vet, går det fortsatt an å ringe i Norge, selv om Telenor er et delvis privatisert selskap. Så vidt jeg vet, driver Statoil fortsatt sin virksomhet i henhold til det staten ønsker, til tross for at man har solgt seg ned i selskapet. Man må ikke bare bruke vikarierende argumenter her, men prøve å se på den faktiske interpellasjonsteksten og hva jeg stiller spørsmål om. Jeg stiller spørsmål om følgende: Når kan Statkraft få et svar på sin forespørsel? Jeg har ikke sagt noe om hvor mye egenkapitaltilførsel som bør komme til selskapet, men jeg har sagt at staten som eier må i hvert fall kunne gi et svar til en av Norges største og viktigste bedrifter innenfor fornybar energi. Det er jo det profesjonelle eierskapet det dreier seg om. Når representanten Terje Aasland henviser til SAS-saken, er ikke den saken noe kroneksempel på glitrende eierskap fra statens side. Nei, SAS er jo et selskap som har turet godt framover, der vi flere ganger har fått nye forespørsler om å tilføre ny kapital fordi man i selskapet ikke har lyktes med omstillingsprosessene. Ellers stiller jeg meg fullt ut bak det bl.a. representanten Svein Flåtten henviste til. Ja, vi må kunne se på kapitalsituasjonen for Statkraft også på andre måter. Derfor framstilte jeg i mitt innlegg en rekke forskjellige måter man kan gjøre det på, hvis det er det man ønsker. Men problemet er at selv om statsråden sier at de snakker med Statkraft, kan det se ut som om det er forskjellige signaler som kommer – ikke minst når budskapet som statsråden sender, kanskje ikke blir mottatt på den måten statsråden ønsker. For selskapet selv sier jo at de mest sannsynlig ikke har gått inn i en del prosjekter som følge av at man mangler en avklaring. Det er jo avklaringen som nå må komme. Det er ingen vesentlig forskjell mellom situasjonen knyttet til Hydros oppkjøp av Vale S.A. og den situasjonen som Statkraft faktisk står oppe i. Begge to ønsker og trenger en avklaring, og det minste staten kan gjøre, er å bruke kortere tid og gi styret sitt svar på forespørselen.
Eg vil takka vår utmerkte leiar for eit godt innlegg. Han viste seg òg å vera ein god fotballspelar, og når han speler på lag med SV, så vinn han! Så no har eg to utfordringar til representanten Hareide. Den eine går på: Då Hareide sat i regjering, løyvde samferselsstatsråden frå Venstre 1,3 mrd. kr til jernbane. No løyver denne regjeringa 12,5 mrd. kr til jernbaneformål – er det ei positiv utvikling? Kan Hareide tenkja seg å vera med SV på ein sveitsisk modell, der me bruker bensinavgifta? Det var det eine spørsmålet. Det andre spørsmålet går på vedlikehald. Riksrevisjonen seier at den modellen som Kristeleg Folkeparti var med og innførte, kostar mykje meir pengar, har meir byråkrati og fører til dårlegare vedlikehald. Bortimot 300 mill. kr taper me på den modellen – eller 5 mil med midtrekkverk. Ønskjer Hareide at det skal fortsetja?
Igjen føler jeg at vi er på bølgelengde og er enige i denne saken. Jeg ser òg i forbindelse med vedtaket om at fag i ungdomsskolen skal praksisrettes ytterligere, at dette er en gyllen mulighet for virkelig å ta dette i bruk og dermed gi elevene et bedre grunnlag for økonomiforståelse. Men jeg kjenner også til at det faktisk ikke er så uvanlig at statsråden til tider, når det er noe hun virkelig mener, får departementet til å sende ut et brev med et ønske om hvor viktig hun synes enkelte ting er. Da lurer jeg på om statsråden vil informere Skole-Norge – f.eks. gjennom et brev – om hvor viktig hun synes dette er, også sett i lys av praksisretting av fag på ungdomsskolen.
Jeg vil åpne med å si at jeg synes det hadde vært fint om Venstre også hadde vært i komiteen, for jeg tror Venstre har mye å bidra med på mange av disse områdene. Men jeg vil gi Venstre muligheten til å svare på dette spørsmålet om sykelønn, om Venstre ønsker, i likhet med Regjeringen og flertallet, at man ikke skal gå løs på arbeidstakernes rettigheter i sykelønnsordningen i den jobben vi nå skal gå inn for å få ned sykefraværet, få vekk sykdom og få folk tilbake til arbeidslivet. Og det andre spørsmålet jeg har lyst til å stille Venstre, er dette: Både SV og Venstre er partier som er veldig opptatt av at folk skal kunne flytte på seg over landegrensene og jobbe i ulike land, men en av tingene som vi er veldig opptatt av der, er tiltakene mot sosial dumping. Vi ser at andre borgelige partier er imot disse tiltakene, fordi de hindrer konkurranse på lønn – altså at rengjøringsarbeidere og snekkere skal gå ned i lønn for å beholde jobben sin når det kommer billige, utenlandske arbeidstakere. Er Venstre enig i det?
I mitt innlegg fortalte jeg om den ungdommen som på grunn av mangel på tiltak har blitt plassert en hel måned på et hotell i Oslo, uten tilsyn av det offentlige barnevernet. Guttens advokat betaler dagpenger til ham, slik at han har noe å leve for. Mener statsråden at det er bedre å plassere en ungdom på hotell framfor å bruke private barnevernsinstitusjoner som har både et godt tilbud og plass?
Overraskelsen var ikke at seilingsledene ble innført, men at de ble innført bare fra Vardø og til Nordkapp. Jeg tror mange av oss har tenkt at når det først skulle skje, skulle man også ta med de to områdene som statsråden selv nevner, som har vært utsatt for trafikk som har gått nær kysten, nemlig Røst og Stad. Jeg forstod også Kystverket dit hen at man ikke trengte seilingsleder andre steder, og jeg er derfor glad for at statsråden nå sier noe annet, at spørsmålet om seilingsleder også utenfor Lofoten og utenfor Stad vil bli vurdert videre. Jeg ser da fram til å få den bebudede stortingsmeldingen. Vi får håpe at den kommer tidlig i 2004 og ikke sent i 2004, for det er klart at dette vedrører spørsmål som fort kan bli akutte, og som et minimum bør vi vel ha som målsetning å få de seilingsledene på plass før neste vintersesong.
Alle replikker fra Høyre i dag illustrerer det faktum at skal vi få til en jernbanesatsing etter valget, er vi helt nødt til å ha et flertall som gjør at Fremskrittspartiet og Høyre ikke lenger har makt i samferdselspolitikken. Det jobber vi for hver eneste dag, for vi står for våre prioriteringer. Ja, vi synes det er jernbanens tur. Som komiteens leder så malende har talt i dag – han har sagt at jernbanen har vært forsømt i tiår. Det er jeg helt enig i. Nå er det jernbanens tur. Det skal vi jobbe for hver eneste dag fram til valget, og så skal vi sørge for at de som ikke liker jernbanen, ikke skal få lov til å ha den avgjørende innflytelsen over den jernbanepolitikken vi skal jobbe for i framtiden.
Jeg har spørsmål til justisministeren. Som følge av at stortingsflertallet og regjeringer ikke har lyttet til Fremskrittspartiets advarsler og forslag gjennom mange år, er resultatet den forventede økning i kriminaliteten, bl.a. i gjengkriminalitet og når det gjelder åpen strid med skytevåpen i Oslo. Politiets Fellesforbund har nå fremmet følgende krav: Flere biler i Oslo må utstyres med skytevåpen. Våpnene må oppbevares inne i bilene, slik at tjenestemenn raskt kan bevæpne seg når farlige situasjoner oppstår. Politiet må få biler som er sikret mot skudd, såkalte halvpansrede biler. Flere tjenestemenn må ut i operativ tjeneste. Det bør debatteres om hver enkelt tjenestemann skal få sitt personlige våpen. Vil justisministeren bekrefte at særlig kravet om å få våpen i kupeene vil bli etterkommet øyeblikkelig, slik at ikke flere politifolk blir satt i livsfare – med øyeblikkelig mener jeg innen utgangen av neste uke? Vil de andre kravene bli etterkommet i løpet av i hvert fall februar måned, slik at vi nå kan slutte opp om politiets kamp mot den voksende kriminaliteten?
Mitt spørsmål går til undervisningsministeren. Jeg skal love ikke å spørre om gasskraftverk. Ved Høgskolen i Rogaland er situasjonen at rundt 100 ansatte må jobbe i brakker. Studentene trør nesten oppå hverandre. I lengden er situasjonen uholdbar. Det haster med det nybygget som har vært diskutert i flere år, men som en ennå ikke har fått prosjektmidler til. Mitt spørsmål er ganske enkelt om undervisningsministeren nå vil legge sin tyngde inn for å få fortgang i dette prosjektet? Jeg hadde håpet at vi kunne få til et resultat ved hjelp av vår felles tyngde.