mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Det er ganske fantastisk at foregående taler syntes det var rart at det ble en debatt om bompenger. Det vi faktisk skal diskutere her, er en forlengelse av bompengeordningen for Nord-Jærenpakken i Rogaland. Da er det kanskje ikke så rart, når vi diskuterer bompenger, at det blir en bomdebatt. Men jeg synes det andre spesielle, som jeg ikke registrerer at noen fra regjeringspartiene prater veldig høyt om, er det statsministeren for en liten tid tilbake sa til NTB: Vi behøver ikke bygge med Offentlig Privat Samarbeid, for vi har penger nok. Jeg gjentar: Vi har penger nok til å investere i infrastruktur. Det er jo ganske fantastisk at det man stort sett alltid diskuterer, er at bilistene skal betale mer enn det det koster å bygge veien – ja, det er et lite statlig påslag, men med innkrevingskostnader og rentekostnader på toppen blir kostnadene høyere for bilistene enn det det faktisk koster å bygge veien. Så hører jeg ordet «spleiselag». Spleiselag er hvis vi sammen blir enige om at du putter på så mye, og så putter jeg på så mye. Men stort sett, med de proposisjonene som kommer til Stortinget nå, er spleiselaget sånn – og det er kanskje i god sosialdemokratisk ånd – at det er hyggelig at du er med, men vi tar alle pengene dine, og så må du betale hele regningen. Når jeg hører statsråden skryte av det lokale initiativet, var det det lokale initiativet til for inntil et halvt år eller knapt ett år siden. Nå er det jo blitt sånn, når nye lokalpolitikere har overtatt styringen i kommunene fordi velgerne ikke vil fortsette med den statlige utpressingen som de opplever, at man faktisk med lokalt initiativ sier nei til bompengeprosjektet. Da sier den samme staten, med statsråden i spissen: Hvis dere ikke gjør som vi sier, kommer vi og tar pengene deres, og så putter vi dem inn i noen andre nye prosjekter. Det er ikke lokaldemokrati eller lokale muligheter. Statsråden har gjort det overfor Alta. Arbeiderpartiets fraksjonsleder i transportkomiteen har i hvert fall sagt klart fra til Alta kommune at hvis ikke dere går for bompenger, får dere ikke noe. Statsråden har sagt det til Harstad, og statsråden har vel også sågar med hensyn til belønningsordningen sagt det til Kristiansand: Hvis dere ikke innfører rushtidsavgift, tar vi fra dere de 60 mill. kr. Det er ikke spleiselag eller lokalt initiativ. Det er statlig utpressing – som jeg synes man ikke bør drive med. Denne pakken her viser også det. Her skal man altså bruke 160 mill. kr, ikke til å bygge én eneste meter vei, men for å kreve inn penger og flå bilistene.
At sosialdemokratiet ikke bare i Norge, men ellers i Europa har fått seg en medfart som ikke alle har tålt, i hvert fall ikke representanten Jagland, er åpenbart og synlig for alle. Jeg skal ikke strø salt i såret på dem, men konstaterer i hvert fall at vi i Fremskrittspartiet – i motsetning til Arbeiderpartiet – ser at vi får nye utfordringer i nasjonen, og vi er villig til å lytte og høre på folket vi skal tjene. Derfor vil vi ha mindre stat, vi vil ha mer lokaldemokrati og, ikke minst, vi vil ha et demokrati som legger vekt på enkeltindividenes valg og prioriteringer – og vi vil godta dem. Så til diskusjonen og debatten omkring Tony Blair og Schröder. Jeg må si at når det gjelder dette nye sosialdemokratiske programmet/manifestet som de har lagt fram, kan en i hvert fall lese i Dagsavisen mandag den 14. juni at det programmet faktisk ligger til høyre for Høyre. Og Hallvard Bakke, som har vært mangeårig stortingsrepresentant og også statsråd for Arbeiderpartiet, sier faktisk i sin kommentar – uten at jeg skal legge altfor mye vekt på hva denne Hallvard Bakke sier og skriver i Dagsavisen, men jeg tror han har et poeng – det er ikke sikkert Jan Petersen vil finne mye han er uenig i i det manifestet. Men det som er interessant, er det som står videre nedigjennom, og det vil jeg gjerne sitere: «Selv om dokumentet er nytt, lyder budskapet kjent. Blair og Schröder er skarpe i sin kritikk av den sosialdemokratiske samfunnsmodellen vi blant annet finner i de skandinaviske landene.» Det er jo stikk motsatt av det som representanten Jagland har påstått her i dag i sine innlegg! Det er en skarp kritikk av den nordiske modell og det vi har hatt i de nordiske landene. Det står videre her: «Det kunne ikke Carl I. Hagen gjort bedre » Det går på innholdet i det nye manifestet for hvordan en skal løse de utfordringene vi har. Det er helt klart at troen på mer skatt, troen på et større byråkrati og troen på at andre kan gjøre det bedre ved å ha en overordnet styring, der de skal styre folk fra vugge til grav, har slått feil. Det er åpenbart for alle og enhver at folket på dette området nå vil bli satt fri. Og den friheten skal vi i Fremskrittspartiet ta på oss å være med og gi det norske folk tilbake. Jeg konkluderer med at Thorbjørn Jagland nok en gang ikke er der han skal være i diskusjonene omkring det som er viktig. Og når det gjelder sitater og det representanten Jagland har brukt, må jeg si at det står ikke til troende.
Som jeg sa i replikkordvekslingen i stad, var jeg i en debatt med Yngve Hågensen for en tid tilbake i Skien, der han gjorde det klart at utviklingen innenfor arbeidsmarkedet vil eskalere ganske kraftig hvis det ikke blir satt inn tiltak til neste år. Nå behandler vi altså budsjettet for neste år, og tiltakene er ikke her. Det er faktisk slik at regjeringspartiene slår fast at budsjettet tar høyde for de utfordringene som vi får til neste år, samtidig som de snakker om at det skal komme en såkalt pakke. Det betyr i beste fall at de driver med en slags dobbeltkommunikasjon her. På den ene siden sier de at budsjettet tar høyde for alt, på den andre siden sier de at det er nødvendig med en ny pakke for å løse problemene. For Fremskrittspartiet er det viktig at vi i budsjettbehandlingen tar høyde for de problemene som skal komme til neste år, med hensyn til utviklingen i finanskrisen. Derfor har Fremskrittspartiet lagt inn betydelige midler for å øke aktiviteten. En av grunnene til at vi senker skatte- og avgiftsnivået, er jo at vi vil få opp forbruket. For når man bruker mer i samfunnet, må man produsere mer, og den produksjonen skjer stort sett i Norge. Det betyr at handelen øker, og at flere folk får stå i arbeid. Det er gjengs oppfatning her i landet og i utlandet at man gjør det for å motvirke finanskrisen. Så er det sånn at vedlikeholdet på kommunale bygninger er så dårlig mange steder at det er et enormt behov for å sette i gang med tiltak. Derfor bruker Fremskrittspartiet 3 milliarder kr til økt vedlikehold og nybygg av skoler, svømmehaller etc. for å få folk i bygningsbransjen i arbeid. Det samme gjør vi når det gjelder samferdsel. Vi bruker betydelige midler for å øke byggingen av nye veier og for å vedlikeholde gamle veier. Dette er etterslep som alle er klar over at det er behov for, men man gjør altså ikke noen ting med det. Så kan man si: Hva har det med finanskrisen og arbeidsplasser å gjøre? Jo, som jeg har sagt tidligere i dag, Maskinentreprenørenes Forbund sier at innen et par måneder vil de ha 30 pst. ledig kapasitet, om et halvt år vil de ha 50 pst. ledig kapasitet og om ett år vil de ha 80 pst. ledig kapasitet. Det betyr at mange av disse personene går fra å være i fullt arbeid med å bygge veier og med vedlikehold, til å heve dagpenger eller gå på arbeidsmarkedstiltak. Da er det mer fornuftig at vi bruker pengene på dette. Så er det lagt fram et forslag i salen om at man skal bruke arbeidsmarkedstiltak når behovet er der. Jeg regnet med at det var noe som var obligatorisk, noe man kunne gjøre uansett, så lenge man holdt seg innenfor bevilgningene, men det er et forslag som Fremskrittspartiet ikke har noe problem med å støtte. Vi vil derfor stemme for det forslaget.
Jeg syns det temaet som Rudihagen tar opp, er kjempeviktig. Vi i SV er veldig glad for at det blir satt på dagsordenen igjen i Stortinget, og jeg tror det er et av de viktigste områdene som landbruksministeren og Landbruksdepartementet bør prioritere i årene framover. Jeg har sjøl hatt gleden av å følge både etableringen av et mobilt reinslakteri og en som har drevet på for å etablere seg som produsent av geitost. Jeg har faktisk på nært hold fått se hvor vanskelig og hvor krevende det er, og hvor standhaftig en må være hvis en skal klare å få gjennomført en sånn ting. Det er kun de mest standhaftige av dem som prøver, som klarer å få det til, for det er år etter år etter år med motstand i byråkratiet som er helt formidabel. Derfor er vi nødt til å få gjort et eller annet på regelverksiden som gjør at folk med pågangsmot som ønsker å få til noe i Distrikts-Norge, har større mulighet til det. Det er en viktig oppgave for statsråden å ta fatt i. Så har jeg lyst til å komme inn på et annet tema. Da «Trygg mat» ble etablert for en del år tilbake, gikk det en stund før begrepet ble allment. I dag er «Trygg mat» noe som de fleste av oss snakker om. Et annet begrep vi burde innføre etter hvert nå, er det som kalles for «Kortreist mat». Maten vi spiser i dag, reiser langt – den reiser over landegrensene, og den reiser langt i Norge. Kanskje burde «Trygg mat» og «Kortreist mat» være begreper som vi skulle strebe mot. Jeg har vært og kikket på slakting av rein – jeg har vært på mobile slakteri mange ganger – og for meg er det uforståelig at man ikke kan slakte sau på samme måten. Hvorfor er det ikke mulig å ta sauen ned fra fjellet og slakte den på samme måten som vi slakter rein, og også andre typer dyr, istedenfor å stuve dem inn i biler og kjøre dem lange avstander? De blir stresset, kjøttkvaliteten går ned, blir det sagt, og dyrevelferden blir i hvert fall satt på prøve. Hvorfor er det viktig det som Rudihagen tar opp? Jeg tror det er viktig av flere grunner, for det første det jeg nevnte: dyrevelferd. Jeg tror dyrevelferd er ett tema. Det andre handler om matvarekvalitet. Det tredje går på det som dreier seg om å få til mer av verdiskapingen i Distrikts-Norge av de råvarene som vi har. Det fjerde går på at det er behov for mer spennende, mer allsidige varer i butikken. Der tror jeg vi har en spesiell utfordring i forhold til kjedene og i forhold til butikkene. Det er ikke bare enkelt i dag å komme inn i butikkene med spesialprodukter. Det er til dels vanskelig fordi man da må være medlem av en kjede, og man må mange ganger være en veldig stor produsent for at man i det hele tatt skal bli antatt og bli en del av varespekteret til kjeden. Derfor tror jeg også det er en viktig oppgave å jobbe opp mot kjedene i dette spørsmålet.
Takk for svaret. Jeg føler at vi er kommet et lite skritt lenger enn for en uke siden, når vi nå får en presisering av at det faktisk foreligger faglige råd fra fagetat - og jeg holder meg i denne omgang til vei. Det foreligger et langsiktig perspektiv fra den ansvarlige fagmyndighet, som peker på at det å utbygge eller å utbedre til veinormalstandard vil koste ikke bare 230 milliarder kr for stamveinettet, men et tilsvarende beløp for riksveinettet - sett i et trettiårsperspektiv, altså henimot 500 milliarder kr. Alle som kan foreta en enkel deleoperasjon, skjønner at vi da snakker om 160-170 milliarder kr i et tiårsperspektiv. For en uke siden sa statsråden i sitt svar på spørsmål omkring dette at rammen som er lagt, er budsjettnivå for 2007 pluss/minus 20 pst. Det vil altså bli mellom 60 og 70 milliarder kr. Der er gapet.
På veldig mange område er eg heilt einig i merknadene frå Venstre, og for så vidt òg frå Kristeleg Folkeparti, i denne innstillinga. Det som er slåande med innstillinga, er at det er eit ganske markant skilje, vil eg seie, mellom det Senterpartiet og Arbeidarpartiet skriv i merknadene sine, og det Kristeleg Folkeparti og Venstre skriv, og, på den andre sida, det Framstegspartiet og Høgre skriv. Her er det rett og slett ei form for ideologisk skilje, der SV og Venstre er einig i at næringsretta, målretta tiltak er viktig for å gi løft, mens den nye regjeringa trur mykje meir på generelle skattekutt. Kor lenge vil Venstre sitje og sjå på at satsinga som går gjennom næringskomiteen, forsvinn, og at meir blir overført til skatte- og avgiftssatsing?
SV er veldig opptatt av at vi skal få nye grønne arbeidsplasser innen fornybart råstoff, særlig av tre. Det er nødvendig fordi vi trenger veldig mange arbeidsplasser, også industrielle, innen fornybart som ikke skader klimaet. I Norge lener vi oss altfor tungt på en oljeindustri som er nødt til å fases ut hvis vi skal berge klimaet og det grunnlaget landbruksministeren også skal produsere mat på. Da er det veldig rart å se at regjeringen nå for tredje år på rad kutter: Første året kuttet de altså industriell bruk av flis, så har de kuttet i trebasert innovasjon, og man har kuttet i tilskudd til bruk av tre – med alle virkemidler. Men på olje satser man friskt både med forskningsmidler og med gode skatteregimer. Hvordan kan det være slik at en moden, forurensende næring skal ha mer tilskudd og goder enn en framtidsnæring som er klimavennlig og kan gi oss mange arbeidsplasser?
Jeg takker statsråden for et interessant innlegg. Statsråden var innom en post som jeg også nevnte litt om, og som jeg tenkte jeg skulle spørre statsråden om. Det gjelder post 47 Nye bygg og anlegg. Der står det: «Vidare skuldast auken tilpassing av dei gamle bygningane ved Fredriksvern verft i Stavern til bruk for justissektoren.» Det er snakk om 15,8 mill. kr. Forsvarsbudsjettet er forholdsvis lite, og vi skal bruke mest penger i den spisse enden. Det er vi alle sammen enige om. Da kan det være interessant å høre hva forsvarsministeren tenker om framtidig avhending, hvordan vi skal avhende eiendomsmassen i Forsvaret, og hvor mye penger vi skal bruke for å få anledning til å avhende. Altså hvor mye penger skal vi bruke på å pusse opp bygninger som vi skal gi bort, i dette tilfellet til en annen sektor, men også til det sivile?
Dette blir veldig utydelig, for representanten Kongshaug sier at man, når man har bestemt seg for et tall én gang, ikke kan ta signaler underveis hvis de kommer. Så jeg må bare spørre om dette virkelig er en gjennomtenkt politikk. Er Venstres og sentrumsregjeringas politikk slik at hvis store størrelser i norsk økonomi eller i internasjonal økonomi forandrer seg i løpet av budsjettprosessen, skal man ikke ta hensyn til det, verken fra Regjeringas eller Stortingets side. Jeg synes det er oppsiktsvekkende, og det er uansvarlig. Så sier Kongshaug om diskusjonen om renta at hvis renta nå går ned, så er det bra. Men hvis den ikke gjør det, er det i hvert fall ikke regjeringspartiene og forlikets skyld. Har man da noen mening om at denne innstrammingen er riktig, eller har man ikke noen mening om at denne innstrammingen er riktig? Dette gir et signal om at man overhodet ikke er sikker på om det man gjør, betyr noe som helst. Hvis det ikke betyr noe, peker man på andre, og skylder på f.eks. verdensøkonomien. Det er riktig det – den spiller veldig stor rolle, men da kan man kanskje tillate seg å være litt mindre skråsikker på at akkurat den innstrammingen man sjøl har lagt inn, er det virkemidlet som best slår inn i økonomien og gjør noe med rentenivået. Jeg skulle ønske man kunne diskutere disse tingene med litt mindre lidenskap og litt større og åpnere blikk for hva det faktisk er som skjer i økonomien, og kanskje også være litt ærligere og litt mer åpen når det gjelder de virkemidlene man vil bruke. Nå bruker Regjeringa arbeidsledighet som et virkemiddel for å få renta ned. Det mener SV er feil, og det er ikke en sosial profil i et slikt budsjett å bruke arbeidsledighet som et virkemiddel.
Takk for svaret. Jeg vet at konduktør eller lokfører kan låse dørene automatisk dersom plattformen ikke er lang nok. Dette kan også gjøre manuelt – mange av togene er jo så lange at det kreves to konduktører. Tilbakemeldinger vi har fått, viser at det ikke skjer, og at dørene likevel blir åpnet, til stor fare for passasjerene. Vil statsråden sørge for at disse tiltakene blir effektuert, sånn at det ikke skjer igjen? Vi vet at det har skjedd mange ganger.
Det er viktig at de flyktningene som kommer, og som får opphold, blir satt i stand til å bli selvforsørgende, slik at de kan være med og bidra. Derfor er introduksjonsprogrammet viktig når det gjelder utdanning og arbeid, spesielt overfor minoritetskvinner. Jeg er veldig glad for at regjeringen har styrket Jobbsjansen, slik at flere kvinner kan få mulighet til å komme seg ut i arbeidslivet. Så jobber regjeringen også med en del innstramminger som det er god støtte for i denne sal, og det er å se på det med botidskrav for å få kontantytelser. Når det gjelder det som representanten her tar opp, nemlig kontantstøtten, så varer den opp til barnet er 23 måneder, og det er ikke sånn at det er kontantstøtten som er avgjørende for å få til en god integrering. Hvis det var så viktig, burde jo den forrige regjeringen ha gjort noe med kontantstøtten i de åtte årene som de regjerte. Det er viktig å understreke at også kvinner med minoritetsbakgrunn skal kunne ha en fleksibilitet og en valgfrihet som passer til sin familie, og til å kunne benytte seg av kontantstøtten.
Jeg registrerer at statsråden ikke svarer på spørsmålet jeg stiller, mulig det er fordi han ikke har svar. Jeg vil fortsette med en annen ting. Jeg var på en debatt og et foredrag med ministeren hos NHO i forrige uke, flere fra næringskomiteen var også der. Der uttalte statsråden at man hadde gjort kutt i grøftetilskuddet i landbruksoppgjøret i år, noe han var mot, men han fikk beskjed fra Bondelaget at de ville ha det sånn. Når Bondelaget sa det, så ble det sånn i oppgjøret. Da kan man jo spørre om hvem det er som styrer i dette landet når det gjelder landbrukspolitikken – om det er Bondelaget eller regjeringen. Det ene spørsmålet mitt er om statsråden står inne for den uttalelsen. Det viste seg også at KIWI ikke kunne kjøre biff-kampanje fordi man ikke hadde nok råstoff. Derfor spør jeg: Ministeren er fornøyd med at Bondelaget styrer, men hva med næringsindustrien, som i dag ikke får nok råstoff på grunn av regjeringens feilslåtte politikk – når skal ministeren tenke på dem og ikke bare Bondelaget?
Tidligere i uken var det en såkalt statsministerduell i Drammen mellom Kjell Magne Bondevik og Jens Stoltenberg. Statsministeren var da veldig bekymret for kostnadene ved en eventuell ny regjering og for prislappen særlig på SVs program. Kristelig Folkeparti har jo nå selv vedtatt et program for valget som lover mye: mer penger til kontantstøtte, mer til fødselspermisjon, billigere buss – en lang smørbrødliste med kostbare forslag. Samtidig skal Kristelig Folkeparti sitte i regjering med Høyre, som har antydet at skattelettene i neste periode i hvert fall bør være like store som de har vært i denne. Det betyr at det skal mye penger til for å realisere det programmet Kristelig Folkeparti går til valg på til høsten. Men representanten Ingebrigt S. Sørfonn er jo kjent som en mann med orden i regnskapet, og siden Kristelig Folkeparti stadig etterlyser prislappen på andres programmer, regner jeg med at Sørfonn har oversikten over prislappen på sitt eget. Det ville vært interessant om han ville dele det med oss.
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Fremskrittspartiet vil ha en frivillig utvikling, ikke en politisk styrt utvikling når det gjelder landskap og ikke minst landbruk ute i distriktene. Jeg har vel heller ikke fått så mye støtte fra statsrådens parti her i Stortinget når Fremskrittspartiet har lagt fram sine forslag om bl.a. rovdyr. Det sier seg selv at hvis vi har en rovdyrpolitikk som tar mer vare på rovdyr enn bufe, så får vi ikke den utviklingen vi ønsker ute i distriktene. Da blir det på rovdyrenes premisser. I avisen Glåmdalen i dag kan vi lese om en ulv som gikk 80 mil, så det handler litt om å se på vår rovdyrpolitikk i forhold til rovdyrpolitikken i de andre skandinaviske landene også, slik at vi har en tilnærmet lik rovdyrpolitikk. For skal distriktene overleve, kan vi ikke ha en politikk som gir rovdyrene fri passasje alle steder.
La meg minne om at Bergensprogrammet har tre hovedfelt. Det ene er veitiltak, Ringveg vest og Skansentunnelen. La meg minne om at Fremskrittspartiet ønsker å gjennomføre og bygge de prosjektene så fort som mulig med full statlig finansiering. Det andre er Bybanen, det skal jeg komme litt tilbake til. Det tredje er programområdene. Når det gjelder programområdene, mener Fremskrittspartiet det ikke hører hjemme i en bompengepakke. Vi mener det må finansieres gjennom ordinære budsjetter, både for berørte kommuner, for regionen og for fylket. Bybanen er et transportmessig eksperiment. Det er grunn til å minne om at de utredningene fra faglig hold, bl.a. fra Transportøkonomisk institutt, som har foreligget lenge og fra starten av behandlingen av dette programmet tilbake til Bergen kommune for mange år siden, advarte mot manglende effekt og advarte mot at man ikke vil få den økningen i overgangen til bruk av kollektiv som man tror man vil få. Men det man vil få, er en overgang fra bussbruk til banebruk. Det er grunn til å minne om at den traseen som man altså skal åpne med pomp og prakt om to uker, går behendig utenom fylkets største arbeidsplass, Haukeland universitetssjukehus. Det understreker, i tillegg til lav fart, at dette er en gammeldags løsning og en lite effektiv løsning. Bergen har store transportmessige utfordringer. Vi mangler et tjenlig veinett. Vi har stor gjennomgangstrafikk, som nå altså må betale for en rekke miljøtiltak i Bergen, uten at de får glede av det. Vi har stor og voksende trafikk mellom bydelene, og der er det jo nettopp slik at verken Bybanens første etappe, andre etappe eller tredje etappe på noen måte kan svare på det behovet for transport som ligger i økt transport mellom bydelene. Det er likevel grunn til å gratulere regjeringspartiene med at de fortsatt klarer å få mange nok av velgerne til å tro at bompenger og veiprising faktisk er nødvendig. For det er det jo ikke! Nasjonen Norge har en statskasse som fortsatt renner over av penger, som selvsagt kan investeres i nye veier og ny jernbane – med statlige midler og uten en eneste bompengekrone. Det er jo nettopp Fremskrittspartiets alternativ – jernbanekroner til Bybanen. Vi ønsker en annen skinnebasert løsning i Norges nest største by. Vi ønsker en helt annen jernbanesatsing fra denne jernbaneglade regjeringen som ikke er interessert i jernbaneutvikling i Bergen, beklageligvis. Vi ønsker en helt annen satsing på jernbaneutbygging og -utvikling i Bergen, både som en del av lokaltog og også for å skaffe gode transportknutepunkt, jernbane frem til Flesland og jernbane frem til ny kai.