mteb/NorwegianParliamentClassification huggingface dataset:
Til Lønning: Det at Grunnloven lovfester fri næringsutøvelse i Norge, er ikke å sammenlikne med f.eks. å grunnlovfeste fri kapitalbevegelse. Også Norge er knyttet til dette gjennom EØS-avtalen. Men det er det at konkurransen er overordnet alle andre forhold, som gjør at vi blir nødt til å gi slipp på et så godt virkemiddel som differensiert arbeidsgiveravgift, som gjør at heimfallsretten kan komme opp til diskusjon, og at endatil øremerking av kvinnelige professorer ved Universitetet i Oslo blir en hindring for den frie konkurransen. Så må jeg gjenta: Det er altså ethvert lands rett å bestemme sin egen veg, og da er det helt uinteressant hva SV mener om dette. Men det skal bli spennende å se hva folket sier når man skal ha folkeavstemning om den nye forfatningen, den nye grunnloven.
La meg bare avslutte denne diskusjonen om freshman-året, for jeg mener at vi har gode argumenter for å si at det første av fire år i en bachelorutdanning egentlig tilsvarer et nivå på Vg3 i Norge. Likevel er det jo sånn at vi hele veien må vurdere de virkemidlene vi har fordi vi ønsker økt internasjonalisering når det gjelder høyere utdanning. Derfor mener regjeringen at det er viktig å se på de systemene vi har, for ønsket om å bidra til økt internasjonalisering vil være overordnet de vurderingene vi gjør av hvilke nivåer det skal være. Så om Erasmus-programmet og fornyelse av det. Vi har jo et stort antall elever og studenter som har interesse av å ta deler eller hele studiet i utlandet. Jeg tror ikke vi kommer til å ha så store utfordringer med det. Utfordringen er kanskje mer å få spredt det på litt flere land enn det som ungdommens interesser retter seg mot nå.
Interpellanten tar i denne saken opp problematikken knyttet til om det nå finnes en egen kvinnehelsestrategi, og hvorvidt man har fulgt opp det som Stortinget tidligere har vedtatt. Statsråden har for så vidt i sitt innlegg bekreftet at det jobbes med dette, og at man ser på dette knyttet til en rekke forskjellige saker. Vi så det vel også i forbindelse med budsjettet, der en del av dette var omhandlet. Det er viktig at alle borgere i dette land føler at deres interesser hva gjelder helse blir godt nok ivaretatt, uavhengig av kjønn, alder, eventuell funksjonshemming etc. Dette gjør at vi i alle typer saker som vil kunne få innflytelse på folks helse, uansett må ivareta helseperspektivet, også kvinnehelseperspektivet i en del sammenhenger, der dette utkrystalliserer seg som et hovedområde. Det er imidlertid ikke til å komme bort fra at det er grunn til å sette spørsmålstegn ved om det i en del situasjoner ikke har vært tilstrekkelig fokusert på det som har med helseperspektiv å gjøre. Fremskrittspartiet ser det som en selvfølge at ethvert menneske i dette landet er like mye verdt, og at alle derfor må ha de samme rettigheter knyttet til helsetilbud og behandlingssted. En egen kvinnehelsestrategi kan i noen sammenhenger være veien å gå, men vi må heller ikke bli så fokusert på én del av befolkningen at vi glemmer å ha fokus på resten av befolkningen. En har gjennom tidene kunnet få inntrykk av at det også i helsevesenet har blitt gjort forskjellige prioriteringer, knyttet til hvorvidt en har hatt en statussykdom – som noen har kalt det – eller ikke. Og da kan vi bl.a. nevne hjerte-kar, nevrologi, høyt blodtrykk etc. Slik kan vi ikke ha det! Det skal være en likhet for befolkningen, uansett hvilken lidelse en har, og hvilket kjønn en har. I den forbindelse har det nok også med rette blitt vist til den manglende satsing på forskning og behandling hva gjelder bl.a. muskel- og skjelettlidelser, fibromyalgi og en del andre helseplager. Det er med andre ord grunn til å rette fokus mot de manglende bevilgningene til medisinsk forskning generelt sett og mot typiske kvinnelidelser spesielt sett. Det er uakseptabelt at noen får et dårligere tilbud, om det så er på grunn av kjønn, nedsatt funksjonsevne eller andre ting. Det er ikke akseptabelt. Interpellanten tar opp en viktig problemstilling i sin interpellasjon. Men det er også i forlengelsen av denne viktig å ha fokus på hele befolkningens helsesituasjon i årene som kommer, slik at alle sikres et godt og variert tilbud, uavhengig av kjønn, alder, nedsatt funksjonsevne etc. Da må vi også sørge for at helsevesenet har de midlene som skal til for å kunne yte de tjenestene de skal yte. Det er viktig at vi bevilger tilstrekkelige midler til medisinsk forskning, slik at vi er sikre på at Norge også bidrar med sin del hva gjelder å få på plass en del behandlingsformer. Det er også viktig at vi sørger for en rask tilgang til de beste medisinene. Interpellanten tar opp en viktig problemstilling som må følges opp. Men problemstillingen må også kunne overføres til hele befolkningen, slik at vi sikrer et best mulig tilbud, uavhengig av alder, kjønn, nedsatt funksjonsevne o.l.
Ja, jeg tar opp forslaget som er i innstillingen.
Det meste har vært sagt i denne debatten, så jeg skal bare prøve å svare på et par invitter som har kommet i diverse innlegg. Til statsråden vil jeg bare si med én gang: Fremskrittspartiet ønsker selvfølgelig også endringer, og vi vil se på andre måter å bruke penger på. Jeg var selv i mitt innlegg inne på viktigheten av å bruke innsatsen bl.a. i sykehjemmene for å kunne redusere unødige innleggelser i sykehus. Vi bør se på måten avdelingene er organisert på, på sykehusene. Her er svært mye å gripe fatt i. Det ser Fremskrittspartiet fram til å være en bidragsyter til. Det er grunnen til at jeg hospiterte på tre sykehus bare i høst, og jeg har hospitert på ett til nå i sluttfasen, slik at det blir fire. Representanten Asphjell utfordret meg knyttet til St. Olavs Hospital. Det er riktig det han sier om overskriftene i 2005, men den store debatten i 2005 dreide seg bl.a. om når en får på plass psykiatrisenteret ved St. Olavs Hospital, som opptil flere representanter fra Sør-Trøndelag som nå er medlemmer av Regjeringen, tok til orde for. Det er foreløpig tatt ut av planene for St. Olavs Hospital. Det ligger ikke inne i de bevilgningene som foreligger. Dermed blir det spesielt å følge den saken. Det har også vært noen invitter knyttet til det såkalte eldreforliket. Noen kaller det et eldreforlik, noen har omtalt det som en avtale. Det som er det spesielle, er at samtlige partier faktisk har sagt at man er enige i innholdet. Så her har statsråden virkelig backing nok til å kunne dra i gang dette. Man apropos hvorfor Fremskrittspartiet ikke var med på å skrive under på forslaget: Det er nettopp den såkalte gimmicken man brukte der, at man tok det som er selve innholdet, helt ut av perspektiv. Kristelig Folkeparti har til og med nedtonet sitt eget Dokument nr. 8-forslag knyttet til verdighetsgarantien, for man går fra å be om i forslaget at det skal «innføres» en verdighetsgaranti, til å si i avtalen at man «hensyntar». Fremskrittspartiet er for øvrig det eneste partiet som faktisk støtter forslaget til Kristelig Folkeparti om en verdighetsgaranti, som skal behandles senere. Videre går det også på kompetansenivået. Det er også tonet ned i denne avtalen. Enkelte ganger er det slik at man kan få inntrykk av – og får bekreftet – at tomme tønner ramler mest. Det er dette et tydelig eksempel på. Jeg er svært glad for at både Høyre og Kristelig Folkeparti nå har varslet at de også støtter en søknad fra Tingvoll senter knyttet til det som har med oppfølging å gjøre. Jeg håper statsråden vil gi en positiv innstilling til den saken, for det eneste alternative senteret som har vært i den regionen, i det fylket, er nettopp blitt lagt ned som følge av at man ikke fikk avtale med det regionale helseforetaket. Innbyggerne i det området har derfor et stort behov for å få dette på plass.
For det første vil jeg si til stortingsrepresentanten at jeg går ut fra at representanten fra Venstre vil redegjøre for synet på akkurat den avgiften. Når det gjelder saken, om flyselskapene, flyplasser og alt som har med den sektoren å gjøre, tror jeg man skal se litt større på det. Det er ikke bare dette forslaget som har kommet i forbindelse med finansavklaringen, som ligger der. Vi har en oljesektor som sliter, og det har ført til at passasjertallet har sunket med 30 pst. Det er et økt behov for «security»-avtaler osv. på flyplassene, som også har gjort at Avinor har krevd større avgiftspåslag fra flyselskapene. Vi har andre typer avgifter som gjør det delvis til en utfordring for flyselskapene. Det vi nå gjør, er å sende på høring det forslaget som er vedtatt, og gå i dialog med flyselskapene på dette området. Jeg er sikker på at vi vil finne noe som vil fungere bra.
Ja, i mange sammenhenger er det det folk gjør. De velger ulike varer i et assortert system. Når man har svake argumenter, er det helt klassisk at man klager på motparten over at det ikke er helhet og sammenheng. Det er i realiteten ord uten innhold. Det er mange politiske saker som kan behandles helt isolert. Strafferammer når det gjelder forbrytelser, henger ikke sammen med en god del andre ting. Det er spørsmål som vi har oppe, som ikke trenger noen helhetsvurdering eller trenger å ses i noen sammenheng. Der hvor vi vet vi må ha en sammenheng og helhet, er i statsbudsjettet. Nå opplever vi f.eks. at etter at Arbeiderpartiet har inngått et forlik med Regjeringen, vil de ha omkamp i revidert budsjett på stadig flere saker. De frasier seg ansvaret for det som skjedde i forbindelse med budsjettbehandlingen. Vi sa i hvert fall åpent i fjor at vi ikke var enige i alt vi hadde stemt for, men vi hadde andre årsaker. Jeg aksepterer altså ikke de argumentene som Martin Engeset bruker.
I budsjettinnstillingen skriver bl.a. Senterpartiet at de vil «peke på at det under arbeidet med statsbudsjettet for 2009 ble klart at konjunkturene var i ferd med å snu, og at finanskrisen ville få realøkonomiske konsekvenser. Dette er det tatt høyde for i budsjettet». Nå har vi sett at på grunn av finanskrisen har Notar gått over ende, Ekornes har varslet at de innfører firedagers uke, Maskinentreprenørenes Forbund – MEF – sier at de i løpet av første kvartal 2009 kommer til å få ledig kapasitet på 30 pst., etter et halvt år vil de ha 50 pst., og etter ett år vil de ha 80 pst. ledig kapasitet. I store deler av den anleggsvirksomheten de driver, er det personer fra bl.a. Nordland. Og det er ikke ett tiltak for å løse dette i budsjettet – og vi behandler altså statsbudsjettet for 2009 nå. Da lurer jeg på: Er det slik at man ikke tar høyde for den finanskrisen som nå kommer? Akter man å sitte og se på at flere og flere blir ledige og blir permittert?
I mellomtiden gjør regjeringen særdeles mye, ikke minst med de satsingene som ligger der nå i neste års budsjett. Jeg kan berolige representanten, som jeg hørte i et tidligere replikkordskifte påstå at man ikke har tenkt lenger enn til 2011. Det er klart vi har det. Det ligger i det rundskrivet som er sendt ut til alle kommuner og alle fylkesmenn, at regjeringen vil videreføre bevilgningene – og da snakker vi nå om bevilgningene til først og fremst kommunene – også utover 2011. Så vår plan er at her kommer vi til å videreføre disse midlene. I tillegg til det har jeg også hørt etterlysningen av en opptrappingsplan. Det er klart at det ligger mange elementer i denne planen og i det arbeidet vi nå gjør for å styrke barnevernet, som selvfølgelig handler om å fortsette med de gode tingene som vi ser virker, men også om å ha et utvalg som forteller oss hva det er som kan virke enda bedre, og hvordan vi kan få til samspillet mellom stat og kommune på en enda bedre måte. Vi har felles mål: alt det beste for barna. Vi gjør absolutt det vi kan for å få det til, og vi har et mål som har en sikt også utover neste år.
Vi har i media registrert fleire tragiske ulykker der demente har teke seg ein tur ut i det fri og ikkje funne tilbake igjen til der dei oppheldt seg. Det har vore stilt spørsmål ved om det er godt nok at dei har ein alarm på seg. Då vil ein kunne registrere at det har skjedd noko, men ein veit ikkje kor det har skjedd, og ein finn dei på eit tidspunkt som gjer at det ofte har fått eit tragisk utfall. Vil statsråden vurdere bruk av GPS på demente, noko som kan medføre at ein innan kort tid kan finne slike personar dersom dei skulle kome bort frå den institusjonsplassen dei har? Eg har forstått det slik at Datatilsynet støttar ei slik ordning.
De få, men viktige skrittene som regjeringen i samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti tar i forbindelse med neste års statsbudsjett, gir lettelser til brede grupper i samfunnet. De gir også viktige lettelser til næringslivet, som skal stimuleres til å skape mer verdiskaping i Norge. Da må vi sette dem i stand til å skape flere arbeidsplasser, og vi må trygge mulighetene for å investere mer. Derfor har denne regjeringen både prioritert lettelser til bedriftene og lettelser til husholdningene. Det er tiltak som også regjeringen vil fortsette med, men innretningen og nivået på fremtidige lettelser vil selvsagt regjeringen komme tilbake til i de kommende statsbudsjett.
Den 8. oktober fikk vi overlevert statsbudsjettet, presentert ved finansminister Siv Jensen. I debatten umiddelbart etter budsjettframleggelsen brukte representanten Snorre Serigstad Valen noe av sin taletid på å snakke varmt om sliterne i samfunnet. Han ramset opp en rekke yrkesgrupper og nevnte sykdomsgruppen revmatikere, en sykdomsgruppe som under det rød-grønne styret fikk dårligere tilbud gjennom økte egenandeler, dårligere behandlingstilbud og færre medisiner på blå resept. Jeg har forsøkt i min gjennomgang av SVs alternative budsjett å finne hvilke grep det er SV gjør for å avhjelpe situasjonen både for kronikere og ikke minst for dem han selv kaller for slitere.
Jeg takker statsråden for svaret, og selvfølgelig er jeg kjent med den – skal vi kalle det – motargumentasjon, iallfall den argumentasjon som ble fremført av statsråden. Det er et faktum at det satses lite på dette området i Norge. Jeg er vel for så vidt skuffet over det svaret jeg fikk. Selv om det jobbes med det, er det små bevilgninger og små ressurser som settes inn på dette området. Det jeg vil kalle den avvisende holdning som norske myndigheter har hatt til dette spørsmålet, er bemerkelsesverdig så lenge en vet at en både i Danmark, Sverige og Finland anerkjenner at elektromagnetiske strålinger kan ha en til dels alvorlig innvirkning på den menneskelige organisme. En del undersøkelser viser at det er klare sammenhenger her: kreft hos barn som har bodd i et nærmiljø tett inntil kraftledninger. Det jeg vil spørre statsråden om, er: Hvorfor er det strengere bestemmelser i flere andre land når det gjelder krav til avstand mellom bolighus og høyspentlinjer, enn det det er i Norge?
Skal ein til fred og forsoning, ser ein etter folkeretten. Skal ein til Betlehem, ser ein etter stjerna. Det må finnast nokre slike lyspunkt i ei verd full av krig og konfliktar. Representanten Lilletun er av dei som har signalisert både openheit og vilje i forhold til dei forslaga som er komne frå ulike land, at dette må vi ha ein debatt om før FNs tryggingsråd skal fatte vedtaka sine. Men eg synest det blir eit problem når partiet hans då samtidig er med i ei regjering som så til dei grader tviheld på at vi ikkje skal ha nokon debatt, og at ein nesten trekkjer i tvil den såkalla brysame opinionen. Når folk demonstrerer, når Kyrkja seier ifrå – når til og med offiserane seier ifrå – må det vere moglegheiter for at desse folka også blir representerte i Regjeringa, ikkje berre her i Stortinget. Når t.d. Kristeleg Folkeparti sin tidlegare statssekretær Haaland Matlary heilt klart dokumenterer at Noreg får massevis igjen – eg heldt på å seie snill makt – ved å drive med verdidiplomati, er det den forma for arbeid vi må drive endå meir med. Det er der vi har noko å hente. I den samanhengen vil eg spørje representanten Lilletun om han kan tenkje seg å gå endå lenger og støtte dei forslaga som vi frå SVs side meiner vil auke Noregs verdidiplomati, og som vi legg fram her i salen i dag.
Representanten Ågot Valle fortsetter å gi et vrengebilde av Fremskrittspartiets forhold til humanitær bistand til Afghanistan. Høsten 2001 var vi veldig raskt ute med å foreslå et rimelig stort beløp som vi ikke fullt ut fikk gjennomslag for, bl.a. ville ikke SV følge oss på det. Men tilbake til den militære støtten som vi har hatt til stede i Afghanistan i flere år nå, og som ikke er SVs fortjeneste fra begynnelsen av. Erkjenner SV at også de militære har hatt en rolle å spille i Afghanistan for i hvert fall i utgangspunktet å kvitte seg med et Taliban-styre i Kabul, og gi et grunnlag for en positiv utvikling i landet? Så er vi enige om at det er mange utfordringer. Ågot Valle har på en fremragende måte belyst flere av dem. Men militær tilstedeværelse er også en nødvendighet for et fritt Afghanistan.
Undertegnede har ikke underkommunisert problemstillingen som vi står overfor. Vi står overfor mange forskjellige utfordringer, bl.a. annet langs kysten fra Aust-Agder i sør og oppover mot Møre og Romsdal. Så påpekte jeg i mitt innlegg – i likhet med det som representanten Gahr Støre ga uttrykk for – at det i andre deler av landet faktisk er en uendret eller synkende ledighet. Å gå ut og si hva de tre viktigste tiltakene er, tror jeg er veldig vanskelig, for vi treffer ulikt. Å satse bl.a. innenfor vei og bane, samferdselssektoren, gjør at vi kan hente ingeniørkompetanse derfra og inn i en annen sektor. I tillegg ser vi at også andre fylker, hos Kongsberg Gruppen etc., vil ha nytte av ingeniørkompetansen fra olje- og gassektoren. Det som er viktig, er at vi får på plass gode pakker, at vi får på plass en rekke tiltak som kan favne bredt, slik at flere kommer i arbeid, og at vi tar innover oss at vi også må sørge for – som sagt – å jobbe bredt og målrettet med de tiltakene vi gjør, for å få størst mulig utbytte av dem.
I spørsmål nr. 6 til statsråden i forbindelse med komitébehandlingen sier Posten i sitt svar at selskapet vil fortsette utviklingen av virksomheten med Norden som hjemmemarked. Da har jeg lyst til å stille et spørsmål til statsråden, for hun har fått i hvert fall navnet sitt på et av selskapene som Posten driver med: De såkalte Blomquist-bilene i Slovakia blir nå kalt «Kleppa-bilene». Det jeg lurer på, er: Er statsråden fornøyd med at det har vært mye utfordringer med det selskapet, samtidig som vi altså ser at det har en omsetning på 199 mill. kr og bare 3 mill. kr i overskudd? Og det kan jo ikke være en del av kjernevirksomheten, siden Slovakia ligger langt utenfor Norden, så vidt jeg ser når jeg leser kartet. Spørsmålet er om statsråden synes at dette er god lønnsomhet, og om hun synes det er fornuftig å fortsette på den måten, med de utfordringene man har hatt i forbindelse med det selskapet både denne vinteren og tidligere vintre.
Skolen skal bli et bedre sted å lære, ikke bare et sted å være. Det er bra. Doktoravhandlingen som jeg viste til i mitt innlegg, viste at elever er lei av slagordet «ansvar for egen læring». Elevene etterspør der lærerens ansvar. Elever føler seg overlatt til seg selv, og timene blir brukt til helt andre ting enn skolearbeid. For lærerne fører ansvar for egen læring til store mengder ekstraarbeid. Spørsmålet mitt er: Vil statsråden ta en gjennomgang av Reform 94 for å se om den virker etter hensikten, eller om den rett og slett er med på å produsere flere elever til spesialundervisning, som vi aller helst vil ha færrest mulig i?
Jeg tror det er viktig å minne statsråden om at bosetting av flyktninger er en oppgave som kommunene må være med på å løse. Og i og med at kommunene skal være med på å løse det, er det jo en oppgave som kommunene påtar seg. Det er helt ubegripelig for meg og Fremskrittspartiet at ikke statsråden, som utgår fra Senterpartiet, tar kommunene på alvor når en stadig får tilbakemeldinger om at kostnadene i forbindelse med å bosette flyktninger, asylsøkere og folk som er kommet hit på humanitært grunnlag, ofte – selv om det er variasjoner, som statsråden var inne på – er større enn det de får dekket av staten. Det er klart at da oppstår det en mistillit mellom kommunene og staten som går på at staten ikke er til å stole på i disse viktige spørsmålene, og da er det ikke rart at det hoper seg opp en masse folk som blir sittende i statlige mottak. Og når direktøren i UDI kan gå ut og si at alle de som sitter i mottakene, skal ut i Kommune-Norge enten kommunene vil eller ei, så er det klart at det lokale selvstyret blir satt på prøve. Jeg tror det er helt avgjørende hvis Regjeringen skal ha troverdighet og tillit overfor kommunene – og det er det også tverrpolitisk enighet om i enkelte kommuner – at de kostnadene som en bruker på denne bosettingen, er nødt til å gjennomgås på nytt, slik at kommunene får dekket de reelle utgiftene. Og da nytter det ikke å ha en gjennomsnittsberegning ut fra hva de totale kostnadene i gjennomsnitt er i landet, for en vet jo at boligprisene er forskjellige fra landsdel til landsdel og fra kommune til kommune. Derfor syns jeg at statsråden burde ha tatt på alvor den invitten som Fremskrittspartiet er kommet med gjennom denne interpellasjonen, det initiativet som representanten Danielsen her har tatt, nemlig at Oslo kommune og alle de andre om lag 390 kommunene som har mottatt personer til bosetting, får dekket de reelle kostnadene. Det er i hvert fall et håp, selv om Arbeiderpartiets representant Øye var inne på at Fremskrittspartiet vil stenge grensene totalt. Det vil vi ikke. Vi vil ta imot dem som virkelig trenger en hjelpende hånd og en nødhavn. Vi vil også ta vår andel av den kvoten som Norge som nasjon skal ta imot, men vi vil ikke premiere folk som kommer på et galt grunnlag, som oppgir falsk identitet og som får lov til å bli. Det som Arbeiderpartiets representant sa her, nemlig at en på nytt må se på de kostnadene som kommunene har i forbindelse med bosetting av dem som har sittet i statlige mottak, lover i hvert fall bra for framtiden. Det lover bra hvis en på en seriøs og skikkelig måte kan rekke ut en hånd til Kommune-Norge, slik at kommunene får dekket de kostnadene som de tross alt har i det viktige arbeidet med å få innvandrere integrert i det norske samfunnet.
Jeg er i hvert fall helt sikker på at en politikk der man fjerner pensjonsordninger, kutter tilskuddet for mange av de minste brukene, har en dårligere økonomi i jordbruksoppgjøret, totalt sett, enn det den forrige regjeringen hadde, vil eskalere bruksnedleggingen veldig kraftig. SV har lagt fram et eget forslag i dag der vi bl.a. styrker kornøkonomien, for det er viktig at man styrker de store brukene der det er mulig å dyrke korn i landet, fordi vi må ha opp kornproduksjonen i Norge. Så jeg tror representanten Gundersen må se litt på de forslagene som SV faktisk har fremmet, og se at det at det har vært en veldig sterk sentralisering og en fraflytting og nedlegging av bruk ikke er noe argument for å fremme en politikk som gjør at det går dobbelt eller tredobbelt så fort som i dag. Det vil gjøre at vi risikerer ikke å kunne øke matproduksjonen i framtida.
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Hæren har ingen flere soldater å sende ut til internasjonale oppdrag fordi det ikke innkalles nok ungdom til verneplikt samt at øvelser og trening, ifølge Forsvaret, er på et farlig lavt nivå. Ser statsråden dette problemet, og hvordan vil hun i så fall løse dette?»
Da kan jeg i hvert fall informere representanten Bergstø om at jeg har både hjerter, reinsdyr, griser og litt forskjellige pepperkakeformer. Jeg tror det er viktig at vi kan ha valgfrihet for de familiene som baker pepperkaker. (Munterhet i salen.) Til spørsmålet fra representanten Bergstø: Hva gjør vi for å endre kjønnsrollene? Jeg tror det er viktig – dette ligger også i likestillingsmeldingen – å fokusere på at jenter og gutter faktisk kan bli hva de vil, og ta den utdanningen de vil ut fra hvilke interesser og kunnskaper de har, ikke ut fra hva som finnes av forventninger. Jeg er veldig glad for at regjeringen i budsjettet har fått inn flere millioner kroner til prosjektet Jenter og teknologi, som er et samarbeid mellom NHO og Universitetet i Agder, der vi klarer å få flere jenter til å søke seg til ingeniørstudiet. Det er et viktig tiltak for at flere jenter skal kunne bli ingeniører. Vi trenger flere jenter som ingeniører, og vi trenger også flere menn som sykepleiere og lærere. Derfor vil jeg også trekke fram tiltaket Menn i helse, som også er et viktig prosjekt.