„Aha, nemám prsty na nohách ani na rukách.“ – „Čo sa vám stalo?“ – „Odmrzli mi.“  „Máš 13 rokov a čoskoro sa staneš matkou. Rozumieš tomu, čo sa stalo?“ – „Áno, ten ujo mi povedal, že som pekná.“ „Máte tri deti, chorú manželku. Vy ste ale mladý a zdravý, a predsa nepracujete. Prečo?“ – „Lebo som cigán z osady a musím v dome kúriť. Inak mi tu deti aj žena pomrznú. Kto ma zamestná, keď musím aspoň trikrát denne prikladať do pece?“ – „Čo pálite?“ – „Všetko, čo nájdem. Od dreva až po pneumatiky.“ Toto je zopár krátkych dialógov z rómskych osád, ktoré som pred mnohými rokmi absolvovala ešte ako novinárka.  V novembri 2021 som sa do slovenských rómskych osád vrátila ako europoslankyňa, pretože som tam viedla delegáciu Európskeho parlamentu. To, čo sme v osadách našli, ďaleko predčilo všetky naše očakávania. Našli sme tisíce ľudí bez elektriny, bez pripojenia k verejnému zdroju pitnej vody, bez kanalizácie. V Trebišove, čo je 23-tisícové mesto na východe Slovenska, žije v segregovanej osade 7,5 tisíc Rómov, ktorí sa počas daždivej jesene brodia vo vlastných výkaloch a vo výkaloch dokaličených psov. Ako v slumoch. Nemajú kanalizáciu, nemajú elektrinu, nemajú plyn. V celej osade je pre sedem a pol tisíca ľudí jeden jediný zdroj pitnej vody. Všade okolo sú tisíce a tisíce ton toxických skládok, ktoré zamorujú celé územia. Cez deň skládky obžierajú zúbožené psy, v noci z nich vyliezajú potkany, ktoré potom obžierajú deti v spánku. Deti majú viditeľné jazvy na tvárach, majú svrab a sú hladné. Ľudia v osade boli takí apatickí, že sa premenili na vlastné tiene, ktorými sme prechádzali. Pracovníci projektu Zdravé regióny spolufinancovaného z Európskeho sociálneho fondu, ktorí počas pandémie v osadách suplovali štát, nás upozorňovali na rozmáhajúci sa fenomén fetujúcich detí. Fetujú toluén, aby necítili, že sú hladné. Zároveň nás upozornili na extrémne vysokú úmrtnosť detí v osade. Evidujú 30 úmrtí na 1000 novonarodených detí, čo je úroveň rozvojových krajín. Tie deti zomierajú na podvýživu, na respiračné ochorenia. Keď je v chatrčiach zima, Rómovia pália, čo im príde pod ruku, napríklad aj toxický odpad zo skládok.  Na Slovensku sa stalo štátnou politikou zaraďovať deti z osád do špeciálnych škôl. Ich sociálnu depriváciu a ich neznalosť štátneho jazyka si pri testoch školskej zrelosti často zamieňajú za mentálnu retardáciu. A takto si štát už celé roky vlastnou segregačnou politikou vytvoril x-tú generáciu ľudí s neukončeným základným vzdelaním, ktorí sú kompletne závislí od štátnej pomoci a ktorí sú neschopní uspieť na otvorenom trhu práce. Európska komisia vedie voči tomuto, voči Slovensku,  Zatiaľ sa ale nič výrazné nezmenilo. Počas minulých slovenských korupčných vlád, ktoré doslova tunelovali fondy Európskej únie, sa peniaze na marginalizované rómske komunity rozdávali všadejakým organizáciám prisatým na vládnu chobotnicu. Napríklad na rekvalifikačné kurzy Ikebana určené pre dlhodobo nezamestnaných alebo peniaze dávali obecným futbalovým klubom, aby učili Rómov bez základného vzdelania digitálnym zručnostiam. Za veľa európskych peňazí sa dialo veľa ohavností, ktoré marginalizovaným rómskym komunitám priniesli len veľmi malú pridanú hodnotu. Súčasná vláda neodstránila byrokraciu zo systému čerpania eurofondov, a tak má Slovensko jedno z najnižších čerpaní vôbec. Z pôvodnej alokácie na marginalizované rómske komunity zo starého rozpočtu máme stále nevyčerpaných 70 %. Chýba politická vôľa tak na vládnej, ako aj na lokálnej úrovni a napätie medzi osadami a majoritným obyvateľstvom narastá.  Pretože tak ako sa žije ťažko ľuďom v osadách, tak sa žije ťažko ľuďom žijúcim v ich blízkosti. Investovať do rómskych osád sa stalo v našom regióne také nepopulárne, že peniaze z európskych fondov radšej necháme prepadnúť. Pritom 300 osád na Slovensku nemá prístup k verejným vodovodným sieťam, v 650 osadách obyvatelia nemajú prístup ku kanalizácii, v 50 segregovaných rómskych osadách nemajú žiadnu infraštruktúru, ani len asfaltovú cestu. Podľa UNDP má vodu z verejného vodovodu menej ako polovica všetkých rómskych domácností na Slovensku a značná časť z nich musí brať vodu z potoka alebo rieky. Nedodržiavajú sa zásadné smernice EÚ týkajúce sa vody a zneškodňovania odpadových vôd ani článok 34 Charty základných práv EÚ. V dôsledku toho je v osadách zvýšený výskyt rôznych infekčných ochorení medzi deťmi aj medzi dospelými. V osadách sa vo zvýšenej miere vyskytuje fenomén detí, ktoré majú deti, vo veku 12 až 15 rokov. Objavujú sa prípady detskej prostitúcie.  Opísala som vám situáciu na Slovensku, ale toto isté sa deje v Česku, v Maďarsku, v Rumunsku a v Bulharsku. Hovoríme o státisícoch ľudí, ktorých životné podmienky sú porovnateľné s podmienkami ľudí z rozvojových krajín. Ide o európsku hanbu, ide o európsky problém. Nemôžeme budovať